Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 13602 грн. заборгованості за договором позики, а також відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 10 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики на суму 27267,37 грн. за умови її повернення до 01.04.2014 року згідно встановленого графіку повернення грошових коштів, що підтверджується письмовою розпискою позичальника - [PERSON] Як стверджує позивач, відповідач виконав свій обов'язок щодо повернення грошових коштів частково, сплативши 10 липня 2013 року 13665,09 грн., у зв'язку із чим борг останнього на момент звернення до суду становить 13602, 28 грн. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи те, що в строк встановлений у договорі відповідач не повернув в повному обсязі частину грошових коштів, вимога позивача про стягнення з [PERSON] 13602, 28 грн. заборгованості за договором позики підлягає задоволенню. Водночас, позов в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. не підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Укладений між сторонами договір позики не передбачає відшкодування моральної шкоди у разі прострочення виконання зобов'язання. Не передбачають такої відповідальності й нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини. (Аналогічна думка викладена в постанові ВСУ у справі № 6-2205вов10). Судовий збір та витрати на правову допомогу слід стягнути з відповідача на підставі ст.. 79, 84, 88 ЦПК України.

Outcome: partial