Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

У липні 2018 року Миколаївська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат № 7 Донецької обласної ради звернулася до суду із позовом в інтересах малолітнього [PERSON], про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], у зв'язку з його ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. У позовній заяві зазначено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який з 15.09.2017 року по теперішній час навчається та перебуває на повному державному забезпеченні в Миколаївській спеціальній загальноосвітній школі - інтернат № 7 Донецької обласної ради. Батько дитини [PERSON], був засуджений 02.06.2011 року Амвросіївським районним судом Донецької області за ст. 297 ч. 2, 122 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі. Прибув до Селидівської ВК № 82 - 30.07.2011 року. 20.04.2012 року вибув для подальшого відбування покарання до Жданівської ВК №3. Під час перебування [PERSON] у колонії, йому було повідомлено про місцезнаходження його малолітнього сина. За час перебування дитини в Миколаївській СЗОШІ № 7, батько дитину морально та матеріально не підтримував, допомоги дитині не надавав, не цікавився його життям, станом здоров'я, його долею, листів та дзвінків від нього не поступало. До служби у справах дітей Слов'янської районної державної адміністрації [PERSON] з моменту звільнення до теперішнього часу з заявою про повернення малолітнього сина не звертався. На даний час [PERSON], [INFO], не позбавлений батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на повному державному забезпеченні, але повністю ухиляється від виконання обов'язків. [PERSON], [INFO], необхідно підтвердити соціально - правовий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Цей статус надає можливості дитині виховуватись в сімейному оточенні, бути влаштованим до сімейних форм виховання: усиновленим, влаштованим до прийомної сім'ї, сім'ї опікунов, тому адміністрація Миколаївської СЗОШІ № 7 вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відповідає інтересам [PERSON], [INFO] Посилаючись на положення ст. ст. 150, 155, 164 Сімейного кодексу країни, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та стягнути з нього на утримання малолітнього сина аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 168 від 17.07.2018 р. була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення заперечень не має. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, проте не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Органа опіки та піклування Слов'янської районної державної адміністрації Міма Ю.В., була належним чином повідомлена про розгляд справи, однак не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення заперечень не має. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але в судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог встановив наступне. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження [NUMBER] від 26.03.2015 р. (а.с.5). Зазначені відомості також підтверджуються витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України № 00017807015 від 21.03.2017 р. (а.с.15). З цього витягу вбачається, що державна реєстрація народження проведена відповідно до ст.133 Сімейного кодексу України. Як вбачається з супровідної записки Миколаївської СЗОШІ № 7 Донецької обласної ради від 17.07.2018 року № 170, підписаної директором школи - інтернату [PERSON], [PERSON], [INFO]. з 15.09.2017 року і по теперішній час виховується у Миколаївській СЗОШІ № 7 на повному державному забезпеченні. (а.с.4) З витягу з наказу Миколаївської СЗОШІ № 7 Донецької обласної ради від 15.09.2017 року № 42, вбачається, що [PERSON], [INFO], був зарахований до складу вихованців школи - інтернату до 1 класу по переводу з санаторно - оздоровчого центру соціальної реабілітації «Смарагдове місто» з 15.09.2017 року, на підставі наказу СОЦСР «Смарагдове місто» № 507 від 15.09.2017 року «про відрахування дітей з відділення ш-і центру». (а.с.6) Відповідно до акту про невідвідування дитини, складеного комісією у складі: вихователя [PERSON], соціального педагога [PERSON] та заступника директора з виховної роботи [PERSON], про те, що [PERSON], [INFO], виховується у Миколаївській СЗОШІ № 7 Донецької обласної ради з 15.09.2017 року і по теперішній час, батько його не відвідував, не цікавився його життям та станом здоров'я, листів та дзвінків від нього не поступало. (а.с.7) Відповідно до довідки Миколаївської СЗОШІ № 7 Донецької обласної ради про перебування дитини від 17.07.2018 року № 171, [PERSON], [INFO], виховується та знаходиться на повному державному забезпеченні у Миколаївській СЗОШІ № 7 Донецької обласної ради з 15.09.2017 року і по теперішній час, за час його перебування і по теперішній час ніхто його не відвідував, не цікавився життям та станом здоров'я, листів та дзвінків не поступало. (а.с.8) Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.09.2017 року № 0000341135, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. (а.с.10) Відповідно до рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 28.12.2015 року по цивільній справі за заявою Санаторно - оздоровчого центру соціальної реабілітації «Смарагдове місто» про встановлення факту наявності статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, заявлені вимоги були задоволенні та встановлено факт наявності статусу дитини, позбавленої батьківського піклування у малолітнього [PERSON], [INFO]. (а.с.12-13) Відповідно до відповіді на запит начальника служби у справах дітей Краснолиманської міської ради, Управління державної пенітенціарної служби України у Донецькій області повідомило, що [PERSON], [INFO], засуджений 02.06.2011 року Амвросіївським районним судом Донецької області за ст. 297 ч. 2, 122 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі. Початок строку 06.08.2010 р., кінець строку 06.08.2015 р. Прибув до Селидівської виправної колонії (№ 82) - 30.07.2011 р., 20.04.2012 р. вибув для подальшого відбування покарання до Жданівської виправної колонії (№3). (а.с.14) З листа Південно - Східного межрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 21.05.2018 року № 3/5-7252/Сл-18, вбачається, що [PERSON], [INFO], в установах Донецької області підпорядкованих Південно - Східному межрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, згідно діючих карток не значиться. (а.с.17) Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Слов'янської районної державної адміністрації № 01-59-541 від 16.08.2018 року, орган опіки та піклування Слов'янської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківський прав [PERSON], [INFO], відносно його сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно роз'яснень, даних у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи вищезазначені нормативні приписи та роз?яснення, надані Верховним судом України, у сукупності з фактичними обставинами справи, суд приходить до переконання про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків щодо свого малолітнього сина [PERSON], адже йому було повідомлено про його місцезнаходження та за час перебування дитини у Миколаївській СЗОШІ № 7 Донецької обласної ради з 15.09.2017 року і по теперішній час, батько його не відвідував, не цікавився його життям та станом здоров'я, листів та дзвінків від нього не поступало. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2.,3 ст. 181 СК України). Згідно із вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. - у твердій грошовій сумі. З урахуванням вимог ч. 2 ст. 182 СК України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, оскільки передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов'язку утримання дитини судом не встановлено, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, досліджених доказів у їх сукупності, суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред'явлення позову до суду. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, таким чином за даним позовом судовий збір становить 1409,60 грн. (704,80 грн. по вимогам немайнового характеру-позбавлення батьківських прав, та 704,80 грн. по вимогам матеріального характеру-стягнення аліментів), який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved