Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] , яка дії в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовною заявлю про визнання батьківства. Вимоги мотивує тим, що її мати [PERSON] в період часу з 1984 по 1993 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . Проте з травня 2005 року вона спільно мешкала з [PERSON] , відповідачем по справі. Під час даних відносин у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . В квітні 2020 року їх мати [PERSON] померла, на даний час малолітня сестра позивачки є сиротою, а тому позивачка просить суд визнати [PERSON] батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , так як саме він є батьком, а дитина була записана в порядку ст. 135 сімейного Кодексу України. Позивач в судове засідання не з`явилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, в письмовій заяві вимоги визнав в повному обсязі. Представник Сумського МВ ДРАЦС до суду також не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі. Представник служби у справах дітей Сумської міської ради до суду також не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] , які перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 1984 року по 13 травня 1993 року (а.с. 12). Після розірвання шлюбу мати позивачки [PERSON] почала проживати разом з [PERSON] ,, відповідачем по справі. Під час спільного проживання, [INFO] , в них народилася дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому батьком останньої записаний [PERSON] (а.с. 4). Згідно ч. 2\~ст. 125 СК України\~якщо мати та батько дитини не перебували у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається 1) за заявою матері чи батька дитини, 2) за рішенням суду. Згідно ч. 2\~ст. 128 СК України\~підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. З положень ч. 1\~ст. 129 СК України\~випливає, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 року особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записану конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до\~ст. 53 КпШС, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.\~12\~і ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до\~ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, частиною 6\~ст. 81 ЦПК України, визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із\~статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Відповідно до результатів дослідження № 28264 від 22.10.2020 року, ймовірність батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] складає 99,999999% (а.с. 89). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доказами підтверджено факт того, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved