Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що на засіданні комісії відповідача був розглянутий акт експертизи лічильника газу. Комісією було встановлено, що він здійснював втручання в роботу лічильника, тому був складений акт-розрахунок не облікованого обєму та обсягу природного газу і його вартості та нарахована сума збитку в розмірі 2373,89 грн. Вказав, що конструкція його лічильника має вбудований в металевий корпус суматор. Суматор закритий прозорим склом, яке в свою чергу закріплено пломбою, яка також фіксується так званою пломбою-фіксатором. В акті вказано, що фіксатор пломби не пошкоджений, а пломба-заглушка має пошкодження в місці встановлення відтиску тавра держповірника в нижній частині (скол). Вважає, що цей скол міг утворитись через сплив значного часу у результаті зовнішніх факторів, оглядове скло неможливо зняти без пломби-заглушки та фіксатора пломби. Різні причини можуть бути і пошкодження цифрових роликів. Так, його лічильник був встановлений ще в 2007 році, відповідач порушив терміни періодичних повірок, що також могло бути причиною порушення його роботи. Просив суд акт 1828е експертизи лічильника газу від 03 липня 2018 року визнати неправомірним та скасувати; акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості на суму 2373,89 грн визнати неправомірним та скасувати. У судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач проти позову заперечував. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є власником 7/10 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» є оператором газорозподільної системи, що здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу. Взаємовідносини оператора газорозподільної системи із суб`єктами ринку природного газу визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач газу зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу, у разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Згідно з положеннями ч.1 ст.18 «Про ринок природного газу» приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Відповідно до положень Кодексу Газорозподільних систем, ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу (оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, постачальник, споживач), які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно з законом. Відповідно до підпункту 6 пункту 1 глави 7 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у випадку несанкціонованого відбору природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ. Згідно з положеннями п.5.7 гл.5 Правил безпеки систем газопостачання, підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави. У пункті 6 Розділу 8 Кодексу газорозподільних систем зазначено, що зняття лічильника газу на періодичну повірку (або його повірку на місці встановлення) здійснюється у присутності споживача (власника або наймача об`єкта побутового споживача). За необхідності розпломбування лічильника газу представник Оператора ГРМ складає акт розпломбування, який підписується споживачем (власником або наймачем об`єкта побутового споживача). У п. 3.1.3 Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Мінпаливенерго № 619 від 27 грудня 2005 року зазначено, що у разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації: невідповідності показів лічильника об`ємам газу, використаних газовими приладами та пристроями споживача; ознак порушень конструкції лічильника газу, у тому числі справності лічильного механізму, або порушень у роботі лічильника; ознак зняття мастичних пломб або порушення повірчого тавра; зриву або пошкодження пломб газопостачальної (газотранспортної) організації на лічильнику газу або на патрубках лічильника; пристроїв, які застосовані для навмисного заниження показів лічильника газу. У разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації ознак порушень, зазначених у підпункті 3.1.3 цього Положення, складається акт про виявлені порушення. Акт про виявлені порушення складається у двох примірниках за формою, наведеною у додатку 1. Один примірник акта про виявлені порушення залишається у споживача, а другий - залишається у представника газопостачальної (газотранспортної) організації. Акт про виявлені порушення підписується представником газопостачальної (газотранспортної) організації та споживачем, що є підставою для проведення експертизи лічильника газу та відшкодування збитків. Демонтаж лічильника газу проводиться у присутності споживача представником газопостачальної (газотранспортної) організації, якому в установленому порядку надано право виконувати монтажні роботи. Демонтований лічильник газу доставляється на місце проведення експертизи представником газопостачальної (газотранспортної) організації або споживачем (на його бажання), про що робиться відповідний запис в акті про демонтаж лічильника газу. Особа (споживач або представник газопостачальної (газотранспортної) організації), якій довірено транспортування лічильника до місця проведення експертизи, відповідає за цілісність пломб на лічильнику газу та на пакувальному пакеті та за цілісність самого пакета. Представниками Києво-Святошинського відділення ПАТ «Київоблгаз» проводилась перевірка та було виявлено втручання в роботу лічильника за адресою: [ADDRESS] . 03 липня 2018 року комісією для проведення експертизи лічильника газу було проведено засідання за присутності абонента - [PERSON] та складено акт1828е. Відповідно комісією було встановлено, що пломба - заглушка має пошкодження в місці встановлення відтиску тавра держповірника в нижній частині (скол), корпус відлікового механізму в місця встановлення пломби - заглушки непошкоджений. Фіксатор пломби - заглушки не пошкоджені, відтиск тавра відповідає року випуску лічильника. Пошкоджений 5-й цифровий ролик напроти цифр 2 та 4. Пошкоджений 4-й цифровий ролик в районі цифр 0 та 8 від застосування стороннього предмету, відліковий механізм корегувався із застосуванням стороннього предмету. Пошкоджено лако-фарбове покриття на корпусі лічильника. З висновками комісії [PERSON] не погодився та вказав, що жодного втручання з його боку не було. У подальшому комісія з розгляду актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем на підставі акту про порушення вимог Кодексу від 30 серпня 2018 року №3582 до побутового споживача [PERSON] з приводу виявлених порушень (несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ) розрахувала суму збитків в розмірі 2373,89 грн. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказав на неможливість здійснення ним втручання в роботу приладу за виявлених пошкодженнях, вказав на обов`язок відповідача проводити повірки у встановлені терміни. Разом з тим, жодного доказу на підтвердження даним обставинам суду не надав, не заявив клопотань про їх витребування у разі складнощів в їх отриманні, а обмежився лише власними поясненнями. Обґрунтовуючи своє рішення суд погоджується із позицією відповідача, щодо неправомірності оскарження самих актів. Оскільки акт є тільки фактом фіксації виявленого порушення правил, а не вимогою до споживача, а тому й не породжує для останнього будь яких обов`язків, а від так і не порушує права позивача. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК Укра їни кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до змісту статей 13, 19 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачений ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до абз.2 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Більше того складання акту про порушення є правом Відповідача, як енергопостачальної організації, що передбачено нормами п. 53 ПКЕЕН, п. 6.40, 6.41 ПКЕЕ, та Методикою №562. В той же час сам акт про порушення може являється доказом під час вирішення питань пов`язаних із стягненням вартості недорахованої електричної та оскарженням рішення комісії по розгляду акту про порушення правил. За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Проте, варто враховувати, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.77 Закону України «Про ринок електричної енергії » передбачена відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії. Пунктами 6 та 7 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданихенергопостачальникувнаслідоквикраденняелектричноїенергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 2006 року № 122, встановлено, що у разі відмови споживача відшкодувати збитки підтвердження факту викрадення електричної енергії та стягнення збитків здійснюється у судовому порядку. Рішення енергопостачальника щодо визначення розміру та порядку відшкодування збитків, завданих йому внаслідок викрадення електричної енергії, може бути оскаржено в установленому законом порядку. Верховним Судом України у постанові № 6-4цс11 від 6.11.2011 року зроблено правовий висновок про те, що акт є лише фіксацію порушення, яке було виявлено під час проведення постачальником енергії перевірки дотримання Правил, і згіднозіст.57 ЦПК України є доказом, який у разі виникнення спору повинен оцінюватися судом відповідно до вимогст.212 ЦПК України, і його оскарження не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи. Крім цього, Верховний Суд України визначаю чи таку правову позицію, зазначив, що акт розглядається на засіданні комісії із запрошенням споживача, яка при доведеності зафіксованих актом обставин, від імені енергопостачальника та відповідно до Методики може визначити негативні для споживача наслідки. Отже, Верховний Суд України у своєму рішенні встановив неможливість оскарження лише акту і вказав, що негативні наслідки наступають для споживача саме на підставі рішення комісії. Тому у задоволенні позову суд відмовляє. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed