Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 30000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок трудового каліцтва. В обгрунтування позову послався на те, що 21.09.1992 року прийнятий учнем гірничого робітника. 28.09.1992 року направлений на курси гірничих робітників підземних з відривом від виробництва в Червоноградський УКК. 30.10.1992 року переведений гірничим робітником підземним III розряду. 26.07.1996 року переведений гірничим робітником очисного вибою V розряду. 05.10.1999 року звільнений з роботи згідно п.2 ст.40 КЗпП України в зв'язку з виходом на інвалідність II групи (трудове каліцтво). 13.05.1997 року шахтою № 7 «Великомостівська» складено акт № 19 про нещасний випадок на виробництві, в результаті якого позивач отримав травму голови. У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці в нього значно погіршився стан здоров'я, внаслідок чого останній неодноразово був змушений звертатися за медичною допомогою. Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-2 № 000621 від 25.08.1999 року позивачу встановлено 70% втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом. Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-1 № 066417 від 13.06.2002 року останньому безтерміново встановлено II групу інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом. Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-2 № 017357 від 13.06.2002 року позивачу встановлено безтерміново 70% втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом. Внаслідок отримання трудового каліцтва позивачу завдано значної моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, достроковій втраті працездатності, що призвело до погіршення матеріального становища, втраті соціальних зв'язків, неспроможності ведення домашнього господарства та виконання домашніх обов'язків. 28.11.2014 року представник відповідача подав заперечення на позовну заяву, у якому, посилаючись на те, що підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичного закладу або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес, якого зазнав потерпілий у результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, чи їх наслідків, про депресію чи інші негативні вияви стану потерпілого, просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві. Позивач пояснив, що внаслідок перенесеної травми голови, його життя погіршилося, не може працювати, піднімається тиск, погано себе почуває, має постійні головні болі. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав, вказаних у запереченні на позовну заяву. Заслухавши пояснення позивача та його представника, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Установлено, що позивач 21.09.1992 року був прийнятий учнем гірничого робітника. 28.09.1992 року направлений на курси гірничих робітників підземних з відривом від виробництва в Червоноградський УКК. 30.10.1992 року переведений гірничим робітником підземним III розряду. 26.07.1996 року переведений гірничим робітником очисного вибою V розряду. 05.10.1999 року звільнений з роботи згідно п.2 ст.40 КЗпП України в зв'язку з виходом на інвалідність II групи (трудове каліцтво) (згідно копії трудової книжки [PERSON].). 12.05.1997 року з позивачем на Шахті № 7 «Великомостівська» стався нещасний випадок, внаслідок якого останній отримав травму голови (акту № 19 про нещасний випадок на виробництві від 13.05.1997 року). У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач був змушений звертатися за медичною допомогою, що підтверджується копіями наявних у справі медичних документів. Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-2 № 000621 від 25.08.1999 року позивачу встановлено 70% втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом. Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-1 № 066417 від 13.06.2002 року останньому безтерміново встановлено II групу інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом. Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-2 № 017357 від 13.06.2002 року позивачу встановлено безтерміново 70% втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві вперше було передбачено Законом України «Про охорону праці», який введено в дію 24.11.1992 року (згідно Постанови Верховної Ради України від 14.10.1992 року № 2695-XII) і який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Такий порядок був передбачений Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 22.06.1993 року № 492, введеними в дію з 01.07.1993 року (далі - Правила). Згідно з абзацом 5 пункту 4 цих Правил за наявності факту моральної шкоди потерпілому відшкодовується така. Факт спричинення позивачеві моральної шкоди, а отже, право на її відшкодування, підтверджується наявними у справі копіями медичних документів, що підтверджують втрату ним професійної працездатності унаслідок трудового каліцтва. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, судом ураховано таке. Відповідно до пункту 38 Правил право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Ураховуючи, що стійку втрату професійної працездатності унаслідок трудового каліцтва позивачеві вперше було встановлено 25.08.1999 року, а розмір відшкодування моральної шкоди на цей час, згідно з частиною 2 пункту 11 зазначених Правил, не міг перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який відповідно до Указу Президента України від 25.08.1996 року № 762/96 становив 17,00 грн., беручи до уваги тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, стан його здоров'я, оскільки останній не може працювати, піднімається тиск, має постійні головні болі, тяжкість трудового каліцтва, настання у зв'язку з цим негативних змін у його житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача максимальний розмір відшкодування, що становить 2550,00 грн. (17/розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян/ х 150 /неоподатковуваних мінімумів доходів громадян/ = 2550). Щодо вимоги про стягнення 30000,00 грн., то суд вважає, що така належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Таким чином, позов задовольняється частково у межах, зазначених вище.

Outcome: partial