Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

\~ \~У\~липні 2021року\~позивач [PERSON] звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. \~ \~ Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що він є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований, але з 2015 року не проживає відповідач [PERSON] , яка є сестрою позивача. Посилаючись на вищевикладене, а саме на те, що реєстрація відповідача у будинку позивача, перешкоджає позивачу в повній мірі розпоряджатися своєю власністю, позивач просить суд визнати відповідача такими, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . \~ \~\~Позивач в\~судове \~засідання не\~з`явився,однак\~з наданої\~заяви вбачається,що\~позовні вимоги\~підтримує в\~повному обсязі\~та наполягає\~на їх\~задоволенні,розгляд\~справи просить\~провести без\~його участі. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату та час слухання справи був повідомлений вчасно шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України; відзив не подавав. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16 - учасник справи, що повідомлявся за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, ухилявся від отримання судової повістки, тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти порядку заочного розгляду справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. \~ \~Відповідно до\~копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 262582729 від 22.06.2021 року позивач [PERSON] є власником 5/6 частки житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до\~копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 263482377 від 29.06.2021 року позивач [PERSON] є власником 1/6 частки житлового будинку [ADDRESS] . Згідно з Актом про фактичне не проживання засвідчений інспектором з благоустрою [PERSON] , завідувачем ВОБ [PERSON] та [PERSON] ,відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] фактично не проживає з березня 2015року. Пленум Верховного Суду України у\~постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2\~встановив, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Верховний Суд України в постанові від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16 вказав на те, що положення ст. ст.\~383,\~391\~ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення\~ст. 405 ЦК України, ст. ст.\~150,\~156\~ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти, щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з\~ положеннями\~ст.\~361\~ЦК України\~співвласник має\~право самостійно розпорядитися своєю\~часткою у\~праві спільної\~часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ Статтями 150, 156 Житлового кодексу України (далі ЖК України) передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України (дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником житла і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування житловим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. \~З огляду на те, що наявність реєстрації відповідача у будинку, який належить позивачу, створює позивачеві перешкоду у повній мірі розпоряджатися своїм майном, суд вважає, що право власності позивача підлягає захисту, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. За таких обставин, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~

Outcome: approved