Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

У липні 2021 року позивач, АТ КБ «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за договором пред`явив через суд вимоги на предмет стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості станом на 14 червня 2021 року на суму 32534,43 грн., з яких 26613,52 грн. основного боргу за кредитом, в тому числі простроченого, 5920,91 грн. заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом. АТ КБ «ПриватБанк», будучи правонаступником публічного акціонерного товариства, в обґрунтування підстав позову посилається на укладення договору банківських послуг шляхом підписання 29 липня 2011 року анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, з виявленням бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна/GOLD», ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, на підставі чого відповідачу була видана платіжна картка з встановленим кредитним лімітом на ініційований ним переказ коштів у розмірі, з подальшим його збільшенням до 35000 грн., під проценти за користування, чим відповідач скористався для розрахунків на свої потреби, але з поверненням кредиту і сплатою процентів прострочив, на позасудові вимоги про погашення заборгованості не реагує. Наведені у позовній заяві доводи і міркування про забезпечений неустойками і наданий під проценти кредит позивач аргументував змістом договору, зафіксованим у кількох письмових та електронних документах, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, за якими клієнт надає банку право змінювати у будь-який момент кредитний ліміт у бік зменшення чи збільшення, тим самим безумовно погоджуючись в момент укладання договору на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого за рішенням банку. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 30 липня 2021 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з відмовою у задоволенні позовних вимог, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно доводів позовної заяви 29 липня 2011 року між банком та [PERSON] , відповідачем у справі, укладено кредитний договір, оформленого у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, з виявленням бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна/GOLD», порушення виконання умов якого відповідачем призвело до виникнення заборгованості 32534,43 грн., з яких 26613,52 грн. основного боргу за кредитом, в тому числі простроченого, 5920,91 грн. заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як видно з доданої позивачем копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку №б/н від 29 липня 2011 року [PERSON] шляхом підписання цієї заяви уклав з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір на умовах тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», без зазначення певних умов договору та визначення типу кредиту у відповідності до тарифів картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contrakt», «Універсальна Gold», що надані позивачем до позовної заяви, а також без зазначення виданої при укладанні цього договору номеру виданої кредитної картки 29 липня 2011 року на імя [PERSON] (а.с.43-46). Разом з тим, позивач в обґрунтування наявної суми боргу в розмірі 32534,43 грн., яка виникла станом на 14 червня 2021 року не посилається на будь-який номер картки виданої за зазначеним кредитним договором 29 липня 2011 року, тоді як з виписки по рахункам встановлено, що на ім`я [PERSON] 18 липня 2006 року видана кредитна картка № [NUMBER] зі встановленим 31 липня 2006 року кредитним лімітом 250 грн., а вказана сума боргу розрахована за даними поданого позивачем розрахунку (а.с.113-181) за договором від 29 липня 2011 року за період з 04 червня 2013 року по 14 червня 2021 року, та має таку ж суму заборгованості відповідача перед позивачем, як і за даними виписки по рахункам, починаючи з 31 липня 2006 року по 14 червня 2021 року, що суперечить об`єктивним даним, наданим позивачем до позовної заяви, з чого можна дійти висновку про наявність різних кредитних зобов`язань відповідача [PERSON] перед позивачем, а прямих доказів отримання коштів відповідачем в будь-якому розмірі за анкетою-заявою від 29 липня 2011 року із визначенням номеру кредитної картки позивач не надав. Додані до позовної заяви довідка про те, які кредитні картки видані відповідачу за договором та довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] свідчать про відкриття карткового рахунку 18 липня 2006 року під № 4149605334466133 без визначення кредитного ліміту 18 липня 2006 року, строком дії картки до 07/13, зі встановлення кредитного ліміту лише аж 04 червня 2013 року у розмірі 20 000 грн. та подальшим його збільшенням аж до 35 000 грн. 21 серпня 2019 року та подальшим його зменшенням до 25891,26 грн. 29 січня 2021 року(а.с.41); подальшу видачу карток з № 4149437720857232 від 18 грудня 2012 року строком дії до 01/16, № 5457092303194033 від 04 червня 2013 року строком дії до 03/17, №5168742358138513 від 24 листопада 2016 року строком дії до 05/20 та № 5168745321794858 від 26 лютого 2020 року строком дії до 03/23 (а.с.41,42), тоді як позивачем заявлені вимоги за кредитним договором - від 29 липня 2011 року, однак цією датою ані кредитної картки, ані кредитного ліміту не видавалось і не встановлювалось, та доказів отримання коштів відповідачем у будь-якому розмірі за яким, як і доказів наявності заборгованості за яким позивачем суду не надано. Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, матеріали справи не містять письмових доказів на підтвердження факту отримання [PERSON] саме за кредитним договором від 29 липня 2011 року кредитних коштів в будь-якому розмірі, як і не містять певного номеру картки, яка видавалась в момент укладення цього договору зі встановленим кредитним лімітом та за якою нарахований заявлений позивачем борг, а з доданої роздруківки руху коштів по картках на ім`я [PERSON] видно, що останній отримав кредитні кошти у встановленому кредитному ліміті 31 липня 2006 року, тобто значно раніше, ніж за укладеним 29 липня 2011 року між ним та позивачем договором, тобто за іншим договором, а тому враховуючи встановлені судом обставини, належить дійти висновків про недоведеність заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови у позові. Судові витрати з урахуванням п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed