Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

У липні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів, в якому просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] і відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 23.02.2013 року у Ленінському відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №25, серія [NUMBER]; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму звернення до суду з цим позовом до досягнення ним повноліття. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів, в яких просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму звернення до суду з цим позовом до досягнення ним повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 лютого 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі РАЦС Полтавського МУЮ, про що зроблений актовий запис за номером 25. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON]. [INFO]. Як зазначила в своєму позові та в судовому засіданні позивачка, останнім часом із-за постійних сварок вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З вересня 2013 року шлюбних відносин вони не підтримують, перестали вести спільне господарство, сім»я існує формально. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Неповнолітній син [PERSON], [INFO] залишається проживати з позивачкою. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. Судом також встановлено, що відповідач не надає належним чином матеріальної допомоги на утримання доньки, яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України встановлений мінімальний розмір аліментів, який на одну дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved