Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що [INFO] р. помер батько, [PERSON], актовий запис №235 від 09.04.2013р. відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського РУЮ Київської області. Після його смерті відкрилася спадщина за законом у складі 1/2 частини житлової квартири [ADDRESS] набута [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 12.04.1991 р., перебуваючи в шлюбі з [PERSON]. Спадкоємцями першої черги є позивач та дружина, [PERSON], яка на день відкриття спадщини проживала разом з ним. Позивач прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: доглядав за спадковим будинком, ремонтував господарські будівлі та споруди, користувався речами та предметами побуту, які належали батькові, ремонтував автомобіль ВАЗ 2101, належний спадкодавцю і відповідно має право на 1/4 частину спірної спадкової квартири. За життя [PERSON], питання про оформлення належної йому частки в спадщині позивач не піднімав, оскільки вважав, що зможе зробити в будь-який час, так як це не обмежено законодавством. [INFO] р. померла дружина батька, [PERSON], яка на день смерті батька перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі та мала право на частку у сумісній власності та право на частку у складі спадщини, що становить 3/4 частини. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її син, [PERSON]. При зверненні до КП «Південне бюро технічної інвертаризації» з клопотанням виготовити технічний паспорт на спадкову квартиру, з метою оформити належну частку в спадщині після смерті батька, стало відомо, що дружина батька, [PERSON], без будь-якого відома всі спадкові права в 1992 році оформила на себе, ігноруючи правом позивача на належну йому частку, та в 2010 році на підставі договору дарування від 05.02.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Корнійчук А.В., подарувала 54/100 частини квартири [PERSON] Оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки відповідач, [PERSON], не визнає його право на спадщину після смерті батька. 12.07.2014 р. приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Климчук Л.П. видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, на 46/100 частини спірної квартири, чим порушено право позивача на спадщину на після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] року. 18.07.2014 р. [PERSON] подарував спірну квартиру дружині [PERSON], на підставі договору дарування серія та номер 1-1013, виданий Другою Білоцерківвською міською державною нотаріальною конторою Київської області, державний нотаріус Мельничук М.В. і на думку позивача є фіктивним правочином, оскільки укладався [PERSON] та [PERSON], з метою створити позивачеві складнощі та перешкоди в поверненні належного права на спадщину на 1/4 частини квартири, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. З урахуванням наведеного, просив встановити факт, що житлова квартира [ADDRESS] є майном подружжя [PERSON], померлого [INFO] р. та [PERSON], померлої [INFO] р., спільною сумісною власністю; встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька, [PERSON], який помер [INFO], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 20.10.1992 р., виданого Сквирською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON], померлого [INFO] у частині 1/4 частини [ADDRESS] визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 12.07.2014 р., виданого приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Климчук Л.П. на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON], померлої [INFO] р. у частині 1/4 частини [ADDRESS] визнати договір дарування, серія та номер 1-1013, виданий 18.07.2014 р. Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області, державний нотаріус Мельничук М.В., квартири [ADDRESS], Київської області, укладений [PERSON] та [PERSON] - недійсним; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини квартири [ADDRESS], Київської області, після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] р. У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав та обставин, наведених вище. Відповідачі, представник відповідачів у судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що позивачем не вчинено дій, які свідчать про прийняття ним спадщини після смерті батька, [PERSON], який помер [INFO], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Договір дарування від 18.07.2014 р. вчинено з наміром створення правових наслідків, які обумовлювалися ним. З наведених підстав, просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши сторін, їх представників, свідків, вивчивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [INFO] р. помер батько позивача та відповідача [PERSON] - [PERSON], актовий запис №235 від 09.04.2013р. відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського РУЮ Київської області (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина за законом у складі 1/2 частини квартири [ADDRESS] набута [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 12.04.1991 р., перебуваючи в шлюбі з [PERSON] (а.с.12, 14,15). Спадкоємцями першої черги є діти: [PERSON], [PERSON] та дружина, [PERSON], яка на день відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем (а.с.9, а.2, 3 копії спадкової справи №264). 20.10.1992 р. Сквирською державною нотаріальною конторою видано на ім'я [PERSON] свідоцтво про право власності за реєстровим [NUMBER] та свідоцтво про право на спадщину за реєстровим №1870 на квартиру [ADDRESS] 05.02.2010 р. [PERSON] подарувала 54/100 частини спірної квартири сину [PERSON], на підставі договору дарування, виданого приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Корнійчук А.В. (а.с.22). [INFO] р. померла [PERSON] (а.с.11). Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є син, [PERSON]. 12.07.2014 року приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Климчук Л.П. видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, на 46/100 частини квартири [ADDRESS], за реєстровим №595 (а.84 копії спадкової справи №16/2014). 18.07.2014 р. [PERSON] подарував спірну квартиру дружині [PERSON], на підставі договору дарування серія та номер 1-1013, виданий Другою Білоцерківвською міською державною нотаріальною конторою Київської області, державний нотаріус Мельничук М.В. (а.с.17-20). Допитаний судом свідок [PERSON] показав, що після смерті [PERSON], позивач періодично приїздив у м. Сквира. Проте не було відомо, що [PERSON] проживав у спадковій квартирі. Через пів року після смерті [PERSON] допомагав позивачеві ремонтувати [ADDRESS] Допитаний судом свідок [PERSON] показав, що після смерті діда, [PERSON], батько [PERSON] періодично приїздив у м. Сквира. У 2010 р. допомагав ремонтувати огорожу біля будинку по [ADDRESS] З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Згідно ст. 28 КпШС України у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. За змістом ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. На підставі ст.528 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст. 57-60 ЦПК України. Судом на виконання положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснювалось сторонам, їхнім представникам право на подання необхідних доказів в обґрунтування та заперечення позовних вимог. За ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні не встановлено, що [PERSON] протягом шести місяців після смерті [PERSON], який помер [INFO] р., вчинив дії, які свідчать, що він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зважаючи на те, що [PERSON] не довів факт прийняття ним спадщини після смерті батька, [PERSON], який помер [INFO] р., відповідно відсутні підстави для задоволення решти позовних вимог. При цьому суд зазначає, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, відповідно до засад змагальності сторін за ст.10 ЦПК України.

Outcome: dismissed