Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

У листопаді 2015р. позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 08.08.2008 року задоволений позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили 19.08.2008 року. За цим судовим рішенням позивачу надано право продажу квартири [ADDRESS] для задоволення вимог за кредитним договором №DО0DGА00000103 від 22.08.2006 року. Позивач є іпотекодержателем зазначеного предмету іпотеки, власником квартири є [PERSON]. Для продажу квартири позивачу необхідний правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дзержинського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON]. Позивач звернувся із заявою до приватного нотаріуса про видачу дублікату договору купівлі продажу квартири, але отримав відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії із посиланням на положення ст.ст.8, 53 Закону України «Про нотаріат». Посилаючись на те, що судовим рішенням банку надані усі права, що необхідні для продажу квартири, яка перебуває у іпотеці та що за відсутності у банку правовстановлюючого документу з причини його втрати іпотекодавцем у банку виникає право на отримання такого документу; на існуючу колізію між статтею 53 Закону України «Про нотаріат» і статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; на те, що визначений ст. 49 Закону України «Про нотаріат» перелік підстав для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії є вичерпним та відмова у вчиненні нотаріальних дій з підстав неоднозначного розуміння рішень суду в цивільних справах не передбачена законом банк просив визнати незаконною відмову приватного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та зобовязати приватного нотаріуса видати йому дублікат договору купівлі продажу квартири. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 3 лютого 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Визнано незаконною відмову приватного нотаріуса Дзержинського міського нотаріального округу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії з підстави неоднозначного розуміння рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 08.08.2008р. у цивільній справі №2-610-08. Зобовязано приватного нотаріуса Дзержинського міського нотаріального округу [PERSON] видати позивачу дублікат договору купівлі продажу квартири, посвідчений 08.09.2005р. вказаним приватним нотаріусом. Стягнено з приватного нотаріуса на користь позивача судові витрати в сумі 1218 грн.. У апеляційній скарзі приватний нотаріус просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення. Зокрема, зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 53 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні ч.1 ст. 8 Закону видається дублікат втраченого документа. Позивач не надав доказів втрати або зіпсування документа, а зазначив, що метою отримання документа є продаж квартири, як предмета іпотеки, на підставі рішення суду, а такі підстави надання дубліката документа законом не передбачені. Відповідно до ч.5 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» дублікат втраченого документа видається нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялась нотаріальна дія. Банк не є особою, за дорученням якої або щодо якої вчинено нотаріальну дію, а саме, не є стороною посвідченого нотаріусом договору купівлі продажу квартири. В заяві ПАТ КБ «Приватбанк», датованій 10.09.2015р., йдеться про договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] Новгородське міста Дзержинська Донецької області, посвідченого за реєстром №2269 від 04.10.2007р., а в рішенні суду йдеться про договір купівлі продажу квартири, посвідчений 08.09.2005р.. В рішенні суду зазначено, що нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, але нотаріус не відмовляв у вчиненні нотаріальної дії, не виносив відповідну постанову, а в своєму листі №542/01 -16 від 16.09.2015р. розяснив норми діючого законодавства України та звернув увагу ПАТ КБ «Приватбанк» на дотримання норм діючого законодавства України, тим самим судом першої інстанції було порушено норми ст. 122 ЦПК України. У оскаржуваному рішенні суд посилається на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 08.08.2008р., яке набрало законної сили 19.08.2008р., але в зазначеному рішенні не йдеться про видачу нотаріусом дубліката правовстановлюючого документа, у ньому позивачеві надано право здійснювати відчуження предмету іпотеки, але в межах норм діючого законодавства України. Суд не дав належної правової оцінки його запереченню проти позову. В засідання апеляційного суду сторони не зявились, про час та місце розгляду с справи повідомлені, що підтверджено отриманням 24.06.2016р. відповідачем та представником банку [PERSON] телефонограм із зазначенням часу та місця розгляду справи. Від заявника апеляційної скарги [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду слід скасувати та відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Задовольняючи позов суд виходив із того, що за рішенням суду позивачу надано право продажу предмету іпотеки квартири [ADDRESS], власником якої є [PERSON]. Позивач не може укласти договір купівлі продажу через відсутність у нього правовстановлюючого документу на квартиру, у звязку з чим він звернувся до приватного нотаріуса за видачею дубліката договору купівлі продажу, однак, нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії із посиланням на положення ст.ст.8, 53 Закону України «Про нотаріат». Відмова приватного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії є незаконною, оскільки судові рішення, що набрали законної сили є обовязковими для виконання, Закон України «Про іпотеку» набрав чинності з 1 січня 2004р., законодавчі та інші нормативно правові акти, прийняті до набрання чинності цим законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Закон України «Про нотаріат» прийнятий 02.09.1993р., статтею 53 цього закону визначено, що у разі втрати або зіпсування документу, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини 7 статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігається у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Тому застосуванню підлягає ст. 38 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003р., що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь якій особі покупцеві. Рішення суду від 08.08.2008р. передбачає право банку на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу з наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, в тому числі права на отримання дублікату договору купівлі продажу квартири. З вказаним висновком суду у повному обсязі погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального закону. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 08.08.2008 року задоволений позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, рішення набрало законної сили 19.08.2008 року. За цим судовим рішенням позивачу, як іпотекодержателю, надано право продажу квартири [ADDRESS] для задоволення вимог за кредитним договором №№DО0DGА00000103 від 22.08.2006 року, власником квартири є [PERSON]. Звертаючись із даним позовом позивач посилався на те, що для укладання договору купівлі продажу йому необхідний документ, що підтверджує право власності на квартиру, у звязку із чим банк звернувся до приватного нотаріуса Дзержинського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] із заявою про видачу дубліката договору купівлі продажу квартири, проте, приватним нотаріусом було відмовлено у задоволенні заяви із посиланням на положення статей 8, 53 Закону України «Про нотаріат». На підтвердження позовних вимог банк надав копію рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 09 серпня 2008р. та копію відповіді приватного нотаріуса від 16.09.2015р. №542/01-16, у якій нотаріус звертає увагу банку на неналежне оформлення заяви та повідомляє, що нотаріус, діючи у межах своєї компетенції, зобовязаний керуватися виключно нормами діючого законодавства України, в тому числі ст.ст. 8,53 Закону України «Про нотаріат». Питання щодо видачі нотаріусами дублікатів документів, посвідчених або виданих нотаріусом, регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012р. №296/5 (далі Порядок). За змістом статті 53 Закону України «Про нотаріат» та глави 22 розділу II Порядку у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. Таким чином, підставою для видачі дубліката документа згідно із наведеними нормами є його втрата або зіпсування, а субєктами, які мають право на його отримання є особи, за дорученням яких або щодо яких учинялась дія. Відповідно до глави 2 розділу II Порядку правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що посвідчують право власності на майно. Такі документи, як правило, знаходяться у іпотекодавця, який є власником предмета іпотеки. Позивач, зазначивши у позовній заяві про те, що «якщо у банка немає правовстановлюючого документу на майно з причини його втрати іпотекодавцем, то логічно, що в банку виникає право на отримання дублікату такого документу», не надав жодних доказів того, чи звертався він до іпотекодавця за наданням правовстановлюючого документу на квартиру, які є перешкоди у витребуванні банком у іпотекодавця вказаного правовстановлюючого документу. Відсутність доказів щодо звернення банку до іпотекодавця для отримання відповідного документа свідчить про передчасність звернення до нотаріуса для отримання його дубліката, тому нездійснення нотаріусом цієї нотаріальної дії у такому випадку не може вважатись обмеженням права банку на виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу. Крім того, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо відсутності відмови у вчиненні нотаріальної дії, а саме постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до п.3 глави 13 розділу I Порядку, оскільки згідно п.1 глави 14 розділу I Порядку до суду оскаржуються нотаріальна дія або відмова у її вчиненні. У даній справі відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а є відповідь на заяву представника банку, у якому нотаріус звертає увагу банку на неналежне оформлення заяви, як зазначає нотаріус у апеляційній скарзі у заяві було вказано дату посвідчення договору відмінну від дати, зазначеної у рішенні суду. У резолютивній частині рішення суд визнав незаконною відмову приватного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з підстави неоднозначного розуміння рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 08.08.2008р. у цивільній справі №2-610-08, однак, такої підстави відмови лист приватного нотаріуса не містить, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, як зазначено вище, не виносилась. У той же час посилання заявника апеляційної скарги на те, що банк не є особою, за дорученням якої або щодо якої вчинено нотаріальну дію, а саме, не є стороною посвідченого нотаріусом договору купівлі продажу квартири і тому взагалі не має права отримати дублікат правовстановлюючого документу є необґрунтованими. Рішення суду, що набрало законної сили, яким банку надано право вчиняти будь які дії необхідні для продажу предмета іпотеки, зокрема, й отримувати дублікат правовстановлюючого документу, є правовою підставою для видачі нотаріусом дубліката такого документу. Однак, невідємною умовою реалізації банком положень Закону України «Про іпотеку» щодо здійснення процедури продажу предмета іпотеки на підставі рішення суду, що набрало законної сили, яким банку надано право вчиняти будь які дії необхідні для продажу предмета іпотеки, є право, зокрема, отримувати дублікат правовстановлюючого документу за умови відмови іпотекодавця надати оригінал правовстановлюючого документу. Оскільки у даній справі не надано доказів щодо звернення банку до іпотекодавця для отримання відповідного правовстановлюючого документу, що свідчить про передчасність звернення до нотаріуса для отримання дубліката документа, крім того, відсутня постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з чим не можна вважати, що право банку на виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу обмежене, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові. Згідно з п. п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення. На підставі ст. 88 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга задоволена, слід стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 339,80 грн.(а.с.42).

Outcome: partial