Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

У кінці жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 04 травня 2017\~року між нею та [PERSON] . Судові витрати просила покласти на неї. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Причиною розлучення стало те, що відповідач здійснив фізичне насильство стосовно дочки позивачки від першого шлюбу [PERSON] , 2002\~р. н. Під час телефонних розмов відповідач проявляє агресію, внаслідок чого стосунки між подружжям погіршилися. Суперечок з приводу спільного майна сторони не мають. Подальше спільне проживання між ними є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16\~листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач у встановлений законом строк відзиву на позов не подав, із заявами до суду не звертався, при цьому копію позовної заяви з додатками та копією ухвали про відкриття провадження у справі отримав 25 листопада 2021\~року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно із ч. 5 \~ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~(далі \~СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно із ч. 3 та 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 04 травня 2017 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом № 115. Сторони мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . За твердженням позивачки, і це не спростовано відповідачем, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини позивачка наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах\~СК України, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved