Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

У липні 2020 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком»), про стягнення моральної шкоди у зв`язку із втратою працездатності через професійне захворювання, посилаючись на те, що він тривалий час був зайнятий на підземній роботі зі шкідливими умовами праці повний робочий день з липня 1985 року по травень 2012 року з квітня 1985 року на шахтах «Першотравнева-1», «ім.Леніна» ВАТ «Кривбасзалізрудком», ШБУ «Кривбасзалізрудком» прохідником, бурильником, машиністом бурової установки, бурильником шпурів, кріпильником. Внаслідок праці у шкідливих умовах він отримала професійні захворювання радикулопатія, ХОЗЛ, нейросенсорна приглухуватість. Висновком МСЕК від 04.05.2012 року позивачу первинно встановлено 40 % втрати професійної працездатності, з яких: 25% за радикулопатією, 10% за ХОЗЛ та 5% за приглухуватістю. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення звичного способу життя, потреба додаткових зусиль для організації життя, порушенням нормальних життєвих зв`язків, внаслідок неможливості вести активне життя. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 236150 грн., які просить суд стягнути з відповідача. 21 липня 2020 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання суду відзиву на позовну заяву та 06 серпня 2020 року надав його до суду. Згідно поданого відзиву, відповідач не погоджується в повній мірі з пред`явленими позовними вимогами вважаючи, що [PERSON] був обізнаний про умови праці на підприємстві та свідомо порушував законодавство у сфері охорони праці, що спричинило виникнення професійного захворювання. Також відповідач вважає, що позивачем не доведений факт спричинення професійними захворюваннями моральної шкоди. Окрім цього, на думку відповідача, завлений розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості. Також зазначає, що шахта «Першотравнева» не увійшла до складу ПАТ «Кривбасзалізрудком», а тому відповідач не є правонаступником вказаного підприємства. 16 вересня 2020 року до суду надійшла заява від представника позивача про зменшення позовних вимог до 200000,00 грн. та врахуванні 30% відсотків втрати професійної працездатності. Суд, відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 28 січня 1985 року по 15 липня 1985 року працював підземним прохідником шахти «Першотравнева-1» в/о «Кривбасруда», з 15 липня 1985 року по 01 листопада 1987 року підземним бурильником шахти «Першотравнева-1» в/о «Кривбасруда», з 1 листопада 1987 року по 1 вересня 1990 року підземним машиністом бурової установки шахти «Першотравнева-1» в/о «Кривбасруда», з 1 вересня 1990 року по 1 жовтня 1991 року ГРОЗ шахти «Першотравнева-1» в/о «Кривбасруда», з 1 жовтня 1991 року по 1 липня 1992 року - машиністом бурової установки підземний шахти «Першотравнева-1» в/о «Кривбасруда», з 1 липня 1992 року по 17 листопада 1992 року бурильником шпурів підземний шахти «Першотравнева-1» в/о «Кривбасруда», з 17 листопада 1992 року по 1 січня 1995 року підземним кріпильником шахти «Першотравнева-1» в/о «Кривбасруда», з 15 травня 2001 року по 30 липня 2002 року підземним прохідником ШБУ ВАТ «Кривбасзалізрудком», з 19 серпня 2002 року по 12 листопада 2004 року підземним прохідником шахти ім. Леніна ВАТ «Кривбасзалізрудком», 12 листопада 2004 року по 7 травня 2012 року підземним гірником очисного забою шахти ім. Леніна ВАТ «Кривбасзалізрудком». (а.с. 7-13) Медичним висновком Українського НДІ промислової медицини м. Кривого Рогу від 10.01.2012 № 67 встановлено [PERSON] професійні захворювання: радикулопатія, нейросенсорна приглухуватість. (а.с. 26) 23 березня 2012 року на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] : радикулопатія та нейросенсорна приглухуватість. У пункті 16 вказаного Акту зазначено, що працюючи з 19.08.2020 та по теперішній час та ПАТ «Кривбасзалізрудком» [PERSON] виконував роботи, які характеризувалися важкою фізичною працею з причин того, що не завжди була можливість застосувати засоби малої механізації, внаслідок обмеженості робочого простору. Також виконував роботи по обслуговуванню обладнання, яке внаслідок конструктивних недоліків, було джерелом шуму, рівень якого перевищував ГДР. Працюючи раніш з 28.01.1985 по 15.07.1985 підземним прохідником шахти «П-1», з 01.07.1992 по 17.11.1992 бурильником шпурів шахти «п-1», з 17.11.1992 по 01.01.1995 підземним кріпильником шахти «П-1» ВО «Кривбасруда», з 15.05.2001 по 30.07.2002 підземним прохідником ШБУ ВАТ «КЗРК», Філіп виконував роботи, які за даними колективної санітарно-гігієнічної характеристики про його умови праці від 20.11.1998 № 2/2-1972 та санітарно-гігієнічної характеристики, підготовленої ДЗ «Тернівська райСЕС м. Кривого Рогу» від 22.09.2011 № Ф-2/2-2799 теж характеризувалися важкою фізичною працею та шумом, параметри яких перевищували допустимі значення. (а.с. 18-21) Відповідно до довідки МСЕК № 073683 від 04.05.2012 позивачу [PERSON] встановлено 40% втрати професійної працездатності, з яких 25% втрати працездатності первинно за радикулопатією, 5% втрати працездатності первинно за туговухістю та 10% втрати працездатності повторно за ХОЗЛ з переоглядом безстроково без встановлення групи інвалідності. ( а.с. 22). Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на ПАТ «Кривбасзалізрудком», суд виходить з того, що професійні захворювання виникли у позивача як під час його перебування у трудових відносинах з виробничим об`єднанням по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», на якого законодавством було покладено обов`язок із забезпечення безпечних та нешкідливих умов праці, так і безпосередньо ПАТ «Кривбасзалізрудком». Виробниче об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було перейменовано на державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат», перетворене на дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» ДАК «Укррудпром» та у подальшому перетворене у відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». Структурні одиниці виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», у тому числі новостворені з 20 січня 1998 року шахти «Першотравнева-Дренажна» та «Гігант-Дренажна» не мали статусу юридичних осіб. Створення на базі окремих структурних підрозділів виробничого об`єднання «Кривбасруда» - шахт «Першторавнева-Дренажна» та «Гігант-Дренажна» - державного підприємства «Кривбасгідрозахист» відбулось вже після припинення трудових відносин позивача з виробничим об`єднанням «Кривбасруда», а розподільчим балансом від 01 липня 1998 року не було прямо передбачено переходу до ДП «Кривбасгідрозахист» обов`язку з відшкодування шкоди, завданої працівнику ушкодженням здоров`я під час перебування у трудових відносинах з ВО «Кривбасруда». Зазначені правові висновки висловила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). За таких обставин суд вбачає, що саме ПАТ «Кривбасзалізрудком» повинно нести відповідальність за заподіяну [PERSON] моральну шкоду спричинену професійними захворюваннями радикулопатія та нейросенсорна приглухуватість. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань позивача, яка переносить постійний фізичний дискомфорт, обмежена в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності 30%, який встановлений безстроково, судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода, тому суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію з відповідача в розмірі 50 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі по 840,80 грн.

Outcome: partial