Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона та відповідач мають сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач не надає необхідних для утримання дитини коштів, з січня 2013 року мешкає окремо. У зв'язку з чим позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 800 грн., щомісячно, з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 500грн., щомісяця з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років, та витрати на правову допомогу у сумі 250 грн. Позивач у судовому засіданні надала заяву про уточнення позовних вимог згідно із якою просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частки всіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 19.11.2013 року та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи з 19.11.2013 року і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до [INFO]. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що він працює неофіційно та згоден із вимогами щодо стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], лише за умовою що дитина буде проживати в м. Луганську, проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на її утримання заперечував оскільки позивачка проживає з іншим чоловіком, та він вважає що той і повинен її утримувати. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) «батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття». На підставі ст.183 СК України кошти на утримання дітей можуть бути присуджені в частині від доходу батьків. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.5). Згідно із довідкою голови квартального комітету від 28.10.2013р. [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], разом із дитиною [PERSON] (а.с.6). У зв'язку з тим, що [PERSON] добровільно не надає необхідних для утримання дитини коштів, але зобов'язаний утримувати неповнолітню дитину, надавати їй необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів, а також може надавати матеріальну допомогу на утримання матері дитини, з якої проживає дитина, до досягнення нею трьох років, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 229,40 грн. та документально підтверджені витрати на правову допомогу на користь позивачки у сумі 250 грн. (а.с.7). Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Outcome: approved