Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 березня 2015 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дочки, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 750,0 грн., додаткові витрати на дитину у розмірі 120 грн. щомісячно, починаючи з 29 вересня 2014 року й до досягнення повноліття дочки, а саме до 10 січня 2019 року та аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 750,0 грн., але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на відповідний період законом, щомісячно, починаючи з 29 вересня 2014 року й до досягнення повноліття сина, а саме до 30 липня 2026 року. Такий розмір аліментів позивач вважає на даний час недостатнім для належного забезпечення матеріального рівня життя дітей та їх розвитку, оскільки значно зросли ціни на продукти харчування, комунальні послуги, одяг та посилається, що на даний час розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного року. Позивач вважає, що необхідною та достатньою сумою аліментів на утримання кожної дитини буде 2000 грн., тому просила змінити розмір аліментів саме на вказані суми, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, у звязку проходженням донькою навчання англійської мови, просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину у розмірі 18\~400 грн. Ухвалою судді Малиновського районного суду міста Одеси від 03 вересня 2018 року на підставі вищевказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без застосування технічної фіксації судового процесу, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з*явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв*язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з*явився, у порядку заочного розгляду справи. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача за суттю спору, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 15 липня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2012 року був розірваний. Від спільного життя сторони мають двох дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 березня 2015 року по справі № 521/17183/14ц з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 750,0 грн., але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на відповідний період законом, щомісячно, та додаткові витрати на дитину у розмірі 120, грн. щомісячно, починаючи з 29 вересня 2014 року й до досягнення повноліття дочки, а саме до 10 січня 2019 року та на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 750,0 грн., але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на відповідний період законом, щомісячно, починаючи з 29 вересня 2014 року й до досягнення повноліття сина, а саме до 30 липня 2026 року. Судом встановлено, що діти сторін проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Розрахунком суми заборгованості із сплати аліментів [PERSON], складеного 08.05.2018року старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, [PERSON] стверджено, що станом на 01.05.2018 року заборгованість із сплати аліментів складає 56\~752,07 грн. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З часу ухвалення Малиновським районним судом м. Одеси рішення від 03 березня 2015 року цивільне законодавство в частині аліментних зобов'язань батьків по утриманню неповнолітніх дітей зазнало суттєвих змін. Так, відповідно до ст. 182 СК України в редакції Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VІІІ, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Судом не встановлено, що відповідач офіційно працює, відповідно визначити суму його доходів неможливо, однак дана обставина не звільняє його від обовязку утримувати своїх дітей, батьком яких він є. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, даною нормою на законодавчому рівні визначено мінімальний розмір аліментів, прив'язкою якого є прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який визначається Законом. За змістом ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Таке визначення поняття прожиткового мінімуму відповідно до статті 46 Конституції України закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень. Доньці сторін - [PERSON], [INFO], виповнилось повних 17 років, а сину - [PERSON], [INFO], виповнилось повних 10 років. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня 2018 року - 1944 грн., з 1 грудня 2018 року - 2027 грн. Наведене обґрунтовано вказує на те, що стягуваний на даний час з відповідача розмір аліментів на дітей не відповідає чинному законодавству та є явно таким, що не спроможний забезпечити їх достатній і належний рівень гармонійного розвитку. Статтею 192 СК України, до інших випадків, передбачених цим Кодексом, які можуть слугувати підставою для зміни розміру аліментів, у даному випадку є саме внесення змін до ст. 182 СК України щодо визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, яка на цьому рівні може слугувати самостійною підставою для зміни розміру присуджених аліментів, а саме їх збільшення до мінімального розміру незалежно від матеріального або сімейного стану відповідача. Щодо визначеного позивачем розміру аліментів на утримання дітей у розмірі 2\~000 грн. на кожного, то виходячи з принципу рівності батьківського обовязку утримувати дітей до їх повноліття та визначеного на 2018 рік розміру прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років, враховуючи реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, комунальних послуг, одягу для дітей, ліків та відсутності обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що обєктивним і справедливим розміром аліментів, які необхідно стягнути буде сума у 1\~500 грн. на кожну дитину, що забезпечить виконання вимог ст. 182 СК України щодо гармонійного розвитку дітей на необхідному та достатньому рівні. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також з той батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 18) Постанови № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» слід звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що донька сторін з вересня 2016 року по червень 2018 року проходила навчання в ТОВ «Курси іноземних мов «Чкаловські», за що позивачем сплачено грошові кошти в розмірі 18\~400 грн., що підтверджується довідкою від 11.06.2018 року № 19. Також, матеріалами справи встановлено, що наразі донька сторін на контрактній формі навчається на першому курсі факультету Технології вина та туристичного бізнесу Одеської національної академії харчових технологій, що підтверджується довідкою від 19.09.2018 р. № 2862/фз. 23.08.2018 року позивачем за навчання доньки у Одеській національній академії харчових технологій було сплачено 6\~995 грн., що підтверджується квитанцією Приватбанку від 23.08.2018р.. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Таким чином, суд вважає за доцільне, в межах позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання доньки у розмірі 18\~400 грн. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial