Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) грн., щомісяця, починаючи з 04 листопада 2014 року і до закінчення дитиною навчання, тобто до 01 лютого 2016 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 червня 1996 року між сторонами був розірваний шлюб, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Їх син [PERSON] навчається на п'ятому курсі факультету менеджменту та бізнесу Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка на стаціонарній формі навчання на платній основі. Позивачка самостійно утримує сина, але коштів на оплату вартості навчання не вистачає. Крім того, позивачка несе додаткові витрати на проживання свого сина в м. Полтаві, на харчування, одяг та інше матеріально-технічне забезпечення навчального процесу. Також позивачка тимчасово не працює і не отримує державну допомогу по безробіттю. Оскільки, син навчається на денній формі навчання, він позбавлений можливості працювати, однак потребує мінімального набору продуктів харчування, товарів і послуг, необхідних для задоволення основних соціальних та культурних потреб. Позивачка зазначає, що відповідач працевлаштований і отримує регулярний стабільний заробіток, але сину будь-якої матеріальної допомоги не надає. Вказуючи на ст. 199 СК України просила суд позов задовольнити. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення у пресі, в судове засідання повторно не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти заявлених позовних вимог не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому з підстав ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалив про розгляд справи в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, відповідно ст.224 ЦПК України. В силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу останнього судового засідання судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано 17 червня 1996 року та згідно свідоцтва про народження, від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який згідно договору № 180-10 М та довідки виданої за місцем навчання від 10 жовтня 2014 року, навчається на п'ятому курсі факультету менеджменту та бізнесу Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка на денній, платній формі навчання до 01 лютого 2016 року. Згідно трудової книжки позивачки вбачається, що 08 жовтня 2014 року [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На підставі вищевикладеного вбачається, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. З підстав ч.3 ст.88 ЦПК України, - з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved