Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» (далі - відповідач) про повернення грошових коштів. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що 28 квітня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір-купівлі продажу нежитлового приміщення, що зареєстровано в реєстрі за №1477 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. (далі - договір). У відповідності до п. 1.1 договору, відповідач зобов`язується продати (передати у власність) позивачу нежитлові приміщення (літера «А») загальною площею 517,7 квадратних метрів, що знаходяться в будинку під [ADDRESS]. На підставі укладеного договору, 28 квітня 2015 року було видано Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вищезазначені нежитлові приміщення. У зв`язку з набуттям права власності на нежитлові приміщення, позивачем було замовлено технічну інвентаризацію в Київському міському бюро технічної інвентаризації. За результатами проведення технічної інвентаризації було виготовлено новий Технічний паспорт нежитлових приміщень станом на 22 травня 2015 року. Як вбачається з плану приміщень громадського призначення (підвал літери «А») та Експлікації внутрішніх площ житлового будинку з нежитловими приміщеннями, загальна площа придбаних нежитлових приміщень зменшилась на 24,1 квадратних метра. Вказаний факт додатково підтверджується довідкою про показники об`єкта нерухомого майна від 28.05.2015 року НЖ-2015 №1077, яка видана Київським бюро технічної інвентаризації при Київській міській державній адміністрації. Відповідач не повідомив про факт відмежування (відокремлення) одного з підсобних приміщень площею 24,1 кв.м., що призвело до фактичного зменшення загальної площі групи приміщень, що є предметом договору. Тому, позивач просив суд зобов`язати відповідача повернути позивачу суму коштів в розмірі 806514,39 грн., як надміру сплачені кошти згідно договору від 28.04.2015 року та зобов`язати відповідача укласти додаткову угоду до договору від 28.04.2015 року про внесення змін до істотних умов договору щодо загальної площі та загальної вартості придбаних приміщень. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог в повному обсязі. До матеріалів справи долучені письмові заперечення, відповідно до яких, довідка про показники об`єкта нерухомого майна від 28.05.2015 року, яка була отримана позивачем та якою обґрунтовуються позовні вимоги в частині невідповідності площі придбаного об`єкту нерухомого майна не може бути доказом по справі, оскільки, вказана довідка була видана станом на 28.05.2015 року, тобто вже після укладення договору купівлі-продажу, коли ПАТ «Укрсиббанк» вже не було власником і відповідно не несе відповідальності, які мали місце щодо зміни площі об`єкту. Станом на дату підписання договору площа об`єкту становила 517,7 кв.м., про що позивачу було достеменно відомо, позивач неодноразово оглядав об`єкт, ознайомлювався із технічним паспортом, яким підтверджена площа об`єкту 517,7 кв.м. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У судовому засіданні було встановлено, що 28 квітня 2015 року між відповідачем та позивачем було укладено договір-купівлі продажу, відповідно до якого, продавець зобов`язується продати (передати у власність) покупцю нежитлові приміщення (літера «А») загальною площею 517,7 квадратних метрів, які складаються з групи приміщень № 14 підвалу, площею 228,0 квадратних метрів, та групи приміщень № 17 на першому поверсі, площею 289,7 квадратних метрів, що знаходяться у будинку під номером [ADDRESS] в місті Києві, а покупець зобов`язується прийняти у власність зазначене нежитлове приміщення і сплатити ціну відповідно до умов договору. Пунктом 1.4 договору передбачено, що право власності на предмет договору виникає у покупця після нотаріального посвідчення цього договору з моменту державної реєстрації права власності відповідно до законодавства України. Відповідно до п. 8.1 договору, продавець гарантує, що на момент підписання цього договору предмет договору не знаходиться в оренді (наймі) або в заставі (іпотеці) у третіх осіб, а також під арештом, вільний від боргів, судове провадження щодо нього не порушено, треті особи не мають права на предмет договору, як внесок у статутний фонд інших юридичних осіб він не внесений, і не обтяжений іншими зобов`язаннями як у межах України, так і за її межами, не видано будь-якій особі довіреності з правом розпорядження предметом договору. 28 квітня 2015 року між відповідачем і позивачем було підписано акт прийому-передачі по договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, відповідно до якого, продавець передав, а покупець прийняв у власність, згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за р/н 1477 від 28 квітня 2015 року, посвідченого Русанюком З.З. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, нежитлові приміщення (літера «А») загальною площею 517,7 квадратних метрів, які складаються із групи приміщень № 14, підвалу, площею 228,0 квадратних метрів, та групи приміщень № 17 на першому поверсі, площею 289,7 квадратних метрів, що знаходяться у будинку під номером [ADDRESS] в місті Києві (далі - приміщення). Недоліків приміщення при здійсненні його огляду сторонами не виявлено. Стан приміщення та інженерного устаткування відповідає вимогам покупця (а.с.11). Відповідно до довідки про показники об`єкта нерухомого майна від 28.05.2015 року НЖ-2015 №1077, видана Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, відповідно до проведеної інвентаризації від 22.05.2015 року загальна площа нежитлових приміщень (груп приміщень № 14 та № 17) в житловому будинку літ. «А» за адресою [ADDRESS] становить - 493,6 кв.м.. Крім того, загальна площа нежитлових приміщень зменшилась на 24,1 кв.м. за рахунок фактичного відокремлення підсобного приміщення № 19 (колишня камера управління), вхідний проріз до якого на час проведення інвентаризації закладений ззовні (а.с.18). У зв`язку з наданою довідкою від 22.05.2015 року, позивач звернулася до відповідача з запитом щодо надання інформації та її документального підтвердження, відповідно до якого просила надати пояснення з документальним підтвердженням, з приводу причини та обставин (перепланування, реставрації, інші будівельні роботи) фактичного відмежування підсобного приміщення площею 24,1кв.м. (колишня камера управління) в приміщенні № 14, (літера «А») яке знаходиться в підвалі будинку (а.с.24). Відповідно до відповіді на запит позивача, яка міститься в наданих запереченнях відповідачем, будь-яких перепланувань реставрації, окрім поточних ремонтних робіт відповідачем не проводилося. Загальна площа приміщення № 14 станом на 15.12.2005 року (момент придбання у власність банком) становила 233,8 кв.м., яка зменшилась до 228,0 кв.м. за рахунок використання гіпсокартонової обшивки в момент здійснення поточного ремонту приміщення. Відповідач жодним чином не приховував стан приміщення № 14, який позивачем та представником позивача неодноразово оглядався. Перемовини щодо придбання приміщень, розташованих у літері «А» по [ADDRESS] у місті Києві, проводилися в період часу із вересня 2014 року по 28 квітня 2015 року та будь-яких перешкод у додатковому огляді стану приміщень позивачу не чинилося. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано підтвердження того, що на момент укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, що зареєстровано в реєстрі за №1477 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., не було відомо про стан приміщення та відсутні докази того, що підсобне приміщення є відмежованим. Відповідно до п. 3.2 договору, предмет договору оглянутий до підписання цього договору, і на момент підписання цього договору покупець не має претензій до його обладнання та стану, предмет договору повністю задовольняє покупця та його представника (у стані «як він є») (а.с.7). Актом прийому-передачі до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.04.2015 року передбачено, що стан приміщення та інженерного устаткування відповідає вимогам покупця (а.с.11). Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. (ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, даючи юридичну оцінку поясненням та враховуючи, що позивачем не надано належних доказів, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed