Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом видного 05 грудня 2012 року після смерті [INFO]р. його батька [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що його батько [PERSON] за час життя заповіт не залишив, а тому після його смерті [INFO] спадкування мало бути проведено за законом. Так як він не знав про смерть батька своєчасно до нотаріуса не звернувся, однак 05.12.2012р. державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я відповідачів, що порушує його права як спадкоємця, а тому підлягає визнанню недійсним у судовому порядку. Позивач у судове засідання не з'явився позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, заперечував проти задоволення зустрічного позову. Відповідач, [PERSON] заперечувала проти позову скориставшись правом на подачу зустрічного позову, де просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на ? частину спадкового майна, яке складалося з 1/9 частини земельної ділянки загальною площею 0,847 га, що належала спадкодавцю відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2003р. В подальшому представник позивача за зустрічним позовом подав заяву, якою уточнив склад спадкового майна, у зв'язку з чим позивач за зустрічним позовом просила визнати за нею право власності у порядку спадкування після смерті [PERSON] на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,25га та площею 0,0626 га. Відповідач, [PERSON] заперечувала проти позову скориставшись правом на подачу зустрічного позову, де просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на ? частину спадкового майна, яке складалося з 1/9 частини земельної ділянки загальною площею 0,847 га, що належала спадкодавцю згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.04.03р. В подальшому представник позивача за зустрічним позовом подав заяву, якою уточнив склад спадкового майна, у зв'язку з чим позивач за зустрічним позовом просила визнати за нею право власності у порядку спадкування після смерті [PERSON] на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,25 га та площею 0,0626 га. Відповідач [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, направивши свого представника, який підтримав зустрічний позов в повному обсязі та просив його задовольнити, заперечував проти задоволення первісного позову в повному обсязі з підстав пропущення строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а відтак і відсутністю порушеного права та необхідності його захисту у судовому порядку. Відповідач за первісним та зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, правом надання письмових пояснень не скористалася. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи [INFO] року помер [PERSON],що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER], виданим 28 квітня 2012 року Відділом реєстрації смерті у м.Києві (а.с.47). Останнє зареєстроване місце проживання [PERSON] була квартира [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою №1597 від 01.08.2012р. (а.с.53). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно спадкодавця, яке, на думку позивача, складалося з квартири [ADDRESS]. Враховуючи відсутність даних як у матеріалах справи так і в матеріалах спадкової справи про складання заповіту [PERSON] спадкування після його смерті відбулося за законом. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є син, [PERSON], дружина [PERSON], дочка [PERSON]. та дочка [PERSON], доказів про наявність інших спадкоємців матеріали справи не містять. У зв'язку зі смертю [PERSON] та відповідною заявою [PERSON] Другою Київською державною нотаріальною конторою 02 серпня 2012 року заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за номером 607/2012 (а.с.46). З позовної заяви вбачається, що позивач, [PERSON] з спадкодавцем не спілкувався з 2011 року і лише 09 травня дізнався про смерть батька, [PERSON] Так, відповідно до ч.1 ст.172 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватись про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу, а відтак повинні піклуватись станом здоров'я своїх батьків. Необізнаність позивача (спадкоємця) про смерть спадкодавця, проживання в різних населених пунктах зі спадкодавцем, неповідомлення іншими спадкоємцями про смерть спадкодавця, не свідчать про наявність об'єктиви, непереборних, істотних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини. Як встановлено судом, з матеріалів спадкової справи № 607/2012 не вбачається, що позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім цього, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про звернення позивача до суду із заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини. За таких обставин право позивача не може бути захищено під час розгляду його позову, оскільки позивач вимог про надання йому додатково строку на прийняття спадщини не заявив, а пропуск строку на прийняття спадщини, позбавляє позивача на захист його прав та інтересів відносно спадкового майна, права на яке нерозривно пов'язані з прийняттям спадщини. Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Однак неявка позивача у судове засідання унеможливила виконання судом покладеного обов'язку щодо роз'яснення особам, які беруть участь у справі їх прав, в тому числі права про звернення до суду з вимогами про надання додаткового строку на прийняття спадщини. А відтак суд не знаходить підстав для задоволення первісного позову, так як позивачем не доведено порушення його прав на спадкове майно так як із відповідною заявою про прийняття спадщини він не звертався. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON], відповідач, позивач за зустрічним позовом 02.08.2012р. звернулася до 2-ї Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.46.) З вказаної заяви вбачається, що колом спадкоємців є [PERSON] та дочка померлого [PERSON] інших спадкоємців відповідач, позивач за зустрічним позовом не вказала. Так, судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу відповідач, позивач за зустрічним позовом [PERSON] 09 грудня 1978 року уклала шлюб зі спадкодавцем [PERSON] (а.с.55). Матеріали справи не містять даних про розірвання вказаного шлюбу або визнання його недійсним. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] (а.с. 56). Після укладення 04 червня 2011 року шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 57). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] (а.с.7), при цьому матеріали справи не містять даних про зміну прізвища. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, з довідки КП «ЖЕО-109» №1598 від 01 серпня 2012 року вбачається, що разом з спадкодавцем за адресою: Київ, [ADDRESS] проживала дружина, відповідач, позивач за зустрічним позовом [PERSON] та дочка, відповідач, позивач за зустрічним позовом, [PERSON] Відповідно до ч.1 с. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦКУ України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, матеріали спадкової справи не містять даних про звернення [PERSON] та [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. А відтак, суд вважає встановленим, на підставі наявних у матеріалах справи письмових доказів та матеріалів спадкової справи № 607/2012, відсутність інших спадкоємців, які у встановлений строк прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], окрім позивачів за зустрічним позовом. Щодо складу спадкового майна суд, вважає за необхідне звернути увагу, що згідно з договором купівлі-продажу від 16 лютого 2004 року [PERSON] набув права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 69). Згідно з витягом з реєстру права власності на нерухоме майно виданого 24 жовтня 2012 року право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с.69) Враховуючи те, що позивачем не доведено факт прийняття спадщини, та відсутність доказів про надання останньому додаткового строку для прийняття спадщини, суд вважає законним та таким, що не підлягає визнанню недійсним видане 05 грудня 2012 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого до [PERSON] та [PERSON] перейшло в порядку спадкування права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в рівних долях. (а.с.107) В частині вимог за зустрічним позовом суд, вважає за необхідне звернути увагу на те, що матеріали спадкової справи №607/2012 містять лист Управління держкомзему у Васильківському районі від 26 листопада 2012 року №5727/02-1 з якого вбачається, що за спадкодавцем [PERSON] на території Великосолтанівської сільської ради державний акт про право власності на земельну ділянку не зареєстрований (а.с.105). Разом з тим, відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.04.15р., які були надані на запит суду спадкодавець значиться власником земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] загальною площею 0,2500га та [NUMBER] загальною площею 0,0626 га розташованих по [ADDRESS] (а.с. 150, 153). Так, з матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] набув права власності на 1/9 частину земельної ділянки загальною площею 0,847га відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 11 квітня 2003 року (а.с.84) Відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2003 року спадкодавець [PERSON] набув права власності у порядку спадкування і на 1/9 частину житлового будинку №б/н (в подальшому [NUMBER]) з надвірними будівлями розташований на вказаній земельній ділянці за адресою [ADDRESS] (а.с.84). Так, судом встановлено, що відповідачі, позивачі за зустрічним позовом прийняли спадщину та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, в тому числі і на 1/9 частину житлового будинку [NUMBER] з надвірними будівлями розташованого за адресою [ADDRESS] (а.с. 112, 144). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 05 грудня 2012 року зареєстровано вказані свідоцтва про право на спадщину, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] отримали спадкове майно, яке складається з 1/18 частини житлового будинку [NUMBER] по [ADDRESS] (а.с.113, 115) Відповідно до ч.2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. За викладених обставин до відповідачів, позивачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] мало перейти право власності на 1/9 частину земельної ділянки загальною площею 0,847га, яка відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 11 квітня 2003 року належала спадкодавцю [PERSON] Разом з цим судом, встановлено, що відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2007 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], треті особи Васильківське МБТІ про розподіл майна і земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні, суд серед іншого вирішив виділити [PERSON], [PERSON], [PERSON] 1/3 частину присадибної земельної ділянки площею 2823,33 кв.м., що становить 24/100 частин домоволодіння б/н по вул.Ватутіна в с.Хлепча Васильківського району Київської області і як вбачається з описово-мотивувальної частини вказаного рішення суду вказана частина земельної ділянки виділялася на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину виданого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 11 квітня 2003 року (а.с. 168-170). Таким чином, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2007 року спадкодавцю [PERSON] в натурі було виділено частину домоволодіння та земельної ділянки, на які останній набув права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 11 квітня 2003 року. Разом з тим, з рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2010 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Великосолтанівської сільської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про скасування державних актів та визнання права власності встановлено, що межі земельної ділянки, яка була виділена в натурі рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2007 року спадкодавцю [PERSON] були порушені (а.с.171-173). Так, з вказаного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2010 року вбачається, що судом встановлено: «... як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2003 року, спадкоємцями будинковолодіння та земельної ділянки по [ADDRESS] після смерті померлої матері [PERSON], яка була власником, стали [PERSON](5/9 частин), [PERSON] (1/9 частина), [PERSON] (1/9 частина) та [PERSON] (1/9 частина)». Також з вказаного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2010 року вбачається, що площа земельної ділянки 2823,33 кв.м., яка була виділена рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2007 року спадкодавцю [PERSON] та [PERSON], [PERSON] за даними винесення меж на місцевість становить 0,3126га та складається з двох ділянок 0,2500га та 0,0626га. Вказані обставини щодо розміру та меж земельних ділянок вказані і у заяві «На вимогу» підписаній серед іншого і спадкодавцем [PERSON] посвідченій Корецькою І.С, нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 19 січня 2010 року (а.с.174) та договорі про встановлення меж від 19 січня 2010 року укладеного між власниками суміжних земельних ділянок (а.с.175). За таких обставин суд вважає встановленим факт наявності права власності спадкодавця [PERSON] на 1/3 частину земельних ділянок 0,2500га та 0,0626га. Одночасно суд звертає увагу, що згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, яким підтверджується право власності спадкодавця [PERSON] на частину земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] та [NUMBER] документом, який є підставою для виникнення права власності на спірну земельну ділянку вказане свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.04.2004 року з номером 1201, в той час як матеріли справи містять лише свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.04.2003 року зареєстрованого за номером 1201. (а.с.84, 150, 152) Враховуючи, що всі інші реквізити та дані зазначені у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку співпадають, суд вважає, що вказаний витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.04.2015р. містить помилку, яка не впливає на встановлений судом факт належності 1/3 частини земельних ділянок з кадастровим номером [NUMBER] та [NUMBER] спадкодавцю [PERSON] Таким чином, відповідачі, позивачі за зустрічним позовом обґрунтовано заявили вимоги про визнання за ними, як за спадкоємцями першої черги, права власності у порядку спадкування після смерті [PERSON] на ? частину спадкового майна, яке складається з 1/3 частини земельних ділянок з кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,2500 га та [NUMBER] загальною площею 0,0626 га по [ADDRESS], а відтак у суду є всі підстави визнати за відповідачами, позивачами за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] право власності у порядку спадкування по 1/6 частині земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,2500 га та по 1/6 частині земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0626 га розташованих по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. Таким чином, позивач за первісним позовом реалізував право на звернення до суду з відповідними вимогами, вважаючи наявність підстав для їх задоволення в повному обсязі. Однак, відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так, судом не встановлено наявності достатніх, достовірних, допустимих та належних доказів для задоволення первісного позову. Одночасно суд вважає вимоги зустрічного позову, в частині визнання права власності на спірне майно за відповідачами, позивачами за зустрічним позовом обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати позивачів за зустрічним позовом в сумі 2000 грн. 00 коп., покладаються на позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

Outcome: approved