overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 384, мотивуючи свої вимоги тим, між сторонами шлюбно-сімейні відносини припинено з жовтня 2012 року, кожний з подружжя проживає окремо тощо. Позивач у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала, додатково пояснила, що у позивача фактично склалась інша сім'я. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 14.08.1912 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, повторно виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 24.10.2014 р., актовий запис № 384 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно поясненням представника позивача причиною розладу між сторонами стало відсутність бажання відповідача підтримувати нормальні сімейні відносини, між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до іншого, шлюбно-сімейні відносини припинено з жовтня 2012 року, кожний з подружжя проживає окремо, майнового спору щодо розподілу майна не існує. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих хто одружується. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 09.01.2009 року між ним та відповідачкою укладений шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1. Дітей від шлюбу не мають, але відповідач відмовляєтьсярозірвати шлюб в органах ДРАЦС. Спільне життя не склалось, фактичні шлюбні відносини припинили, спільного господарства не ведуть. У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. Позивач надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області 09 січня 2009 року, [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 09.01.2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області зроблено відповідний актовий запис № 1. Від шлюбу дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, шлюб має формальний характер та збереження родини суперечило б їх інтересам. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що між ним та нею був укладений шлюб 03.09.1999 року та зареєстрований в Палаці урочистих подій Олександрійської міської ради Кіровоградської області, актовий запис № 379. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося з тих причин, що різні типи характерів, тому позивач просить розірвати шлюб. Сторони у судове засідання не зявилися але надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони у шлюбі з 03.09.1999 року, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-ОЛ № 022271. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сімї є неможливим, фактичні шлюбні відносини припинено та збереження родини суперечило б інтересам сторін. Крім того, спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що між ним та нею був укладений шлюб 24.06.2014 року та зареєстрований у виконавчому комітеті Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, актовий запис № 8. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей немає. У добровільному порядку через органи РАЦС розривати шлюб відповідач не хоче. Спільне життя не склалося з тих причин, що різні типи характерів, тому позивач просить розірвати шлюб. Сторони у судове засідання не зявилися але надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони у шлюбі з 24.06.2014 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-АМ №159351. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сімї є неможливим, фактичні шлюбні відносини припинено та збереження родини суперечило б інтересам сторін. Крім того, спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, в якому просив зняти арешт з належних йому грошових коштів на банківському рахунку. Позовні вимоги мотивовано тим, що на під час примусового виконання виконавчого листа № 1-2/11, виданого 23.03.2011 року Цюрупинським районним судом Херсонської області про стягнення з позивача на користь [PERSON] заборгованості в сумі 12811,43 грн. державним виконавцем ВДВС накладено арешт на грошові кошти позивача, що перебували на банківському рахунку. На час звернення до суду з позовом виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання. Позивач вважає, що на теперішній час будь-які підставі для арешту його коштів за даним виконавчим провадженням відсутні, тому звернувся до суду із вказаними позовними вимогами. У судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. На адресу суду надійшов лист, в якому начальник ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні у вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні (далі ВДВС), в якому просив зняти арешт з належної йому квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач зареєстрований та проживає у вказаній квартирі. В 2014 році йому стало відомо, що на квартиру накладено арешт постановою державного виконавця ВДВС. Позивач вважає, що арешт накладено безпідставно і на теперішній час будь-які підставі для цього відсутні. У судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд відповідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України вирішив розглядати справу за відсутності учасників процесу за наявними доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований та проживає в [INFO]. Постановою державного виконавця ВДВС від 28.10.2002 року накладено арешт на все майно позивача і заборонено його відчуження у звязку з примусовим виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь ДКП «Херсонтеплокомуненерго» заборгованості в розмірі 890,37 грн. Згідно довідки старшого державного виконавця ВДВС від 06.10.2014 року та листа начальника ВДВС від 03.11.2014 року будь-яка інформація щодо виконавчих проваджень 2002 року відносно позивача відсутня. Згідно довідки МКП «Херсонтеплоенерго» від 30.09.2014 року в позивача станом на 01.10.2014 року відсутня заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення. Відповідно до вимог ч.ч. 1 та 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом не встановлено обставин, які б підтверджували обґрунтованість арешту квартири позивача за постановою державного виконавця від 28.10.2002 року. Отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просив шлюб укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 05.03.1994 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №130 розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.12), надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.15), позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.13), надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.14), проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 05.03.1994 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №130 (а.с.5). Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують з 2013 року, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть. Майнових суперечок та неповнолітніх дітей сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

у липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Лисівської сільської ради Гадяцького району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи, що у серпні 2009 року померла його баба [PERSON], а у серпні 2010 року помер його дід [PERSON], після смерті діда та баби залишилася спадщина у вигляді зе мельних ділянок. Позивач не оформив спадщину в нотаріальній конторі в шестимісячний термін, в зв'язку з тим, що захворів, тому звернувся до суду з позовними вимогами про продовження строку прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] та діда [PERSON] В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Сторони також направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Третя особа звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що 31 січня 2007 року в с. Лисівка Гадяцького району [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт, яким належне йому майно в тому числі і належний йому Державний акт на право приватної власності на землю заповів [PERSON] 31 січня 2007 року в с. Лисівка Гадяцького району [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким належний їй Державний акт на право приватної власності на землю заповіла [PERSON] Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,07 га. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,75 га. [INFO] року в с. Млини Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно довідки Лисівської сільської ради на дату смерті, [PERSON] була зареєстрована та проживала [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] та онуком [PERSON] [INFO] року в с. Млини Гадяцького району помер [PERSON] Згідно довідки Лисівської сільської ради на дату смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав [ADDRESS] разом з онуком [PERSON] Згідно повідомлення приватного нотаріуса Заєць Н.М. після померлих [PERSON] та [PERSON] спадкові справи не відкривались. Згідно довідки амбулаторії загальної практики-сімейної медицини [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 15 лютого 2011 року по 30 лютого 2011 року з діагнозом: правобічна пневмонія. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини захворювання [PERSON] Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню в частині продовження строку прийняття спадщини після смерті діда [PERSON], так як строк пропущений з поважних причин і вказана обставина не дає змоги скористатися правом на спадщину. Після смерті [PERSON] спадщина була фактично прийнята її чоловіком [PERSON], тому в продовженні строку прийняття спадщини після його смерті відпала необхідність.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до прокуратури Херсонської області, УМВС України в Херсонській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області, в якому просив відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну неправомірними діями органів державної влади, в розмірі 176000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що в липні 2011 року прокуратурою Херсонської області відносно позивача та інших осіб порушено кримінальну справу № 500047-11. Постановою старшого слідчого СВ прокуратури Херсонської області від 12.10.2011 року під час розслідування кримінальної справи накладено арешт на все майно позивача, у тому числі на човен «Казанка 2» та човновий мотор «Сузукі 70», які були передані на зберігання до Лінійного відділення в порту Херсон УМВС України в Херсонській області. Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.01.2015 року кримінальну справу закрито у зв'язку з закінченням строків давності, позивача звільнено від кримінальної відповідальності та знято арешт з майна, яке підлягає поверненню. На підставі даного судового рішення судом було видано виконавчий лист про повернення арештованого майна. 18.05.2015 ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з відсутністю майна на зберіганні. Позивач вважає, що у зв'язку з відсутністю човна «Казанка 2» та човнового мотору «Сузукі 70» неправомірними діями державних органів йому заподіяно матеріальну шкоду, яку ним визначено у сумі 176000 грн. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представники відповідачів позовні вимоги не визнали, проти їх задоволення заперечували, надали свої письмові заперечення. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 60 та ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна зі сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про належність човна «Казанка 2» та човнового мотору «Сузукі 70» позивачу на праві власності або на будь-яких інших речових правах. За таких обстав позивач не довів суду порушення свого права та не має права вимоги щодо відшкодування вартості майна, яке йому не належить.

Outcome: dismissed