Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

У липні 2014 року ТОВ «Райффайзен [PERSON]» предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що 20 березня 2013 року між ТОВ «Раййфейзен [PERSON]» та ТОВ «Салвей» (після зміни найменування ТОВ «Дніпро-Друк») було укладено договір фінансового лізингу №LC1923-02/08, за умовами якого останнє зобов'язалося прийняти від позивача предмет лізингу, визначений договором, сплативши його вартість. Того ж дня, 20 березня 2013 року між сторонами було укладено договір поруки №1923/2, за яким відповідач [PERSON] зобов'язався відповідати за належне виконання третьою особою ТОВ «Дніпро-Друк» зобов'язань за договором фінансового лізингу, проте зобовязання за договором відповідач та третя особа ТОВ «Дніпро-Друк» не виконують, в звязку з чим, мають заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1515470,45 грн., з яких: 630980,54 грн. заборгованість по поточних лізингових платежах, 867146,97 грн. заборгованість зі сплати вартості предмету лізингу, 17342,94 грн. комісія за дострокове припинення договору фінансового лізингу, а також покласти на відповідача судові витрати. У жовтні 2014 року [PERSON] предявила позов до ТОВ «Райффайзен [PERSON]», [PERSON], зазначивши третьою особою ТОВ «Дніпро-Друк», в якому просила суд визнати договір поруки №1923/2 від 20 травня 2013 року, який укладений між [PERSON] та ТОВ «Райффайзен [PERSON]» недійсним з тих підстав, що вказаний договір, укладений в забезпечення зобовязань за договором фінансового лізингу №LC1923-02/08 від 20 березня 2013 року між ТОВ «Салвей» (після зміни назви ТОВ «Дніпро-Друк») та ТОВ «Райффайзен [PERSON]», був укладений [PERSON] та ТОВ «Райффайзен [PERSON]» без згоди на те позивача [PERSON], як дружини відповідача поручителя [PERSON] щодо договору стосовно цінного майна відповідно до ст. 65 СК України, а надана нею нотаріально посвідчена згода 05 квітня 2013 року не має юридичної сили, оскільки підписана значно пізніше укладеного 20 березня 2013 року договору. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2014 року вказані позови обєднані в одне провадження. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2016 року до участі у справі за позовом ТОВ «Райффайзен [PERSON]» залучено третіх осіб без самостійних вимог на предмет спорту [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Райффайзен [PERSON]» заявлені товариством позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні з наведених у позовній заяві підстав, не визнавши позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, заперечуючи тим, що відповідно до чинного законодавства письмова згода іншого з подружжя на укладення договору поруки не вимагається та, крім того, [PERSON] надала нотаріально посвідчену згоду на укладення такого правочину її чоловіком [PERSON] 05 квітня 2013 року оформлення якої пізніше дати укладення договору зумовлено технічними причинами оформлення. Позивач [PERSON] свій позов підтримала, проти позову ТОВ «Райффайзен [PERSON]» заперечувала та в подальшому клопотала про розгляд справи у її відсутності за участі її представника [PERSON] Представник позивача за обєднаним позовом [PERSON] [PERSON] заявлені [PERSON] вимоги підтримала в повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позову з наведених у позовній заяві підстав, не визнавши позов ТОВ «Райффайзен [PERSON]», заперечуючи тим, що згоду на укладення правочину поруки за зобовязаннями, що мають істотний розмір без згоди іншого з подружжя є недійсним, та, крім того, позивач не визначився з розміром заборгованості, оскільки пред?являючи досудові вимоги зазначалась завжди різна сума, а поданий позивачем розрахунок не відповідає дійсності, тому заборгованість у пред?явленому розмірі є недоведеною. Також, представник зазначила, що оскільки наявні інші судові рішення про стягнення з інших поручителів заборгованості, предмет лізингу за рішенням господарського суд переданий позивачу, то внаслідок стягнення з [PERSON], буде допущено подвійне стягнення. Зважаючи на викладене просила в задоволенні позову ТОВ «Райффайзен [PERSON]» відмовити. [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав повністю, в задоволенні позову ТОВ «Райффайзен [PERSON]» просив відмовити з наведених представником [PERSON] підстав, зазначивши також, що дійсно за договором фінансового лізингу виникла заборгованість, проте не в заявленому позивачем розмірі. В подальшому відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Треті особи ТОВ «Дніпро-Друк», [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, представників не направили, про причини неявки суд не повідомили, про відкладення розгляду справи не клопотали, що згідно ст. 36 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін та представників, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову ТОВ «Райффайзен [PERSON]» та відмову у задоволенні позову [PERSON], виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 27 лютого 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Салвей» (після зміни найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпро-Друк») (т.1 а.с.10-13) укладено договір фінансового лізингу №L1923-02/08, за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу зобов'язується придбати у свою власність та передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно (друкарське обладнання), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. Строк лізингу складається з періодів лізингу , визначениху Графіку (Додаток №1) до договору та не може бути меншим одного року. Вартість предмету лізингу на момент підписання договору становить 3083530,00 грн. (т.1 а. с. 14-23). 13 січня 2011 року та 31 січня 2012 року сторонами підписані угоди про внесення змін до договору фінансового лізингу №L1923-02/08 від 27 лютого 2008 року (т.1 а.с.27-29, 30-32), а 20 березня 2013 року між ТОВ «Райффайзен [PERSON]» та ТОВ «Салвей» (після зміни найменування ТОВ «Дніпро-Друк») договір фінансового лізингу викладено у новій редакції за №LC1923-02/08 (т.1 а.с.35-47) за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу зобовязується придбати у свою власність та передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно (друкарське обладнання), а лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. Строк лізингу складається з періодів лізингу у кількості 18 місяців. Вартість предмету лізингу на момент підписання договору становить 2961410,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони є вільними у виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що визначено ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.1 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч.2 ст.1, ч.1 ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Закону лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Вказаний обов?язок передбачений і у п.4.1 договору (з подальшими змінами) та п.8.1.4 Загальних умов фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу позивач передав третій особі предмет лізингу, що підтверджується копією акту приймання-передачі обладнання, який міститься в матеріалах справи. Згідно з Загальними умовами фінансового лізингу Додаток №4 до договору, лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку лізингодавця, направленого на вказану в договорі у новій редакції електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв?язку. При чому, у разі неотримання рахунку лізингодавця до 5-го числа поточного місяця лізингоодержувач зобов?язаний звернутися до лізингодавця та отримати свій рахунок самостійно. В цьому випадку лізингоодержувач зобов?язаний оплатити рахунок до 10 числа поточного місяця (п.5.5, 5.4 Загальних умов). Пунктами 1.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 договору (зі змінами) передачений обов?язок лізингоодержувача сплачувати відсотки та комісію, їх розмір та порядок їх розрахунку. Статтею 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Пунктом 3 ч.2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» та п.6.1 договору фінансового лізингу передбачено, що якщо прострочення сплати лізингового платежу або його частини становить більше 30 днів, лізингодавець має право в односторонньому порядку відмовитись від договору та вимагати повернення предмета лізингу. Так, судом встановлено, що 14 березня 2014 року за вих. №308-03/14 ТОВ «Райфайзен [PERSON]» надіслана чергова вимога про сплату заборгованості разом із загальним розрахунком на сплату заборгованості, яка отримана ТОВ «Дніпро-Друк» як лізингоодержувачем 20 березня 2014 року (т.1 а.с.54-56), проте залишена без задоволення останнім. 10 квітня 2014 року за вих. № 495-04/2014 ТОВ «Райффайзен [PERSON]» надіслано повідомлення про дострокове припинення договору у звязку з односторонньою відмовою ТОВ «Райффайзен [PERSON]» від договору разом із загальним розрахунком на сплату заборгованості від 08 квітня 2014 року, яке отримано лізингоодержувачем 16 квітня 2014 року (т.1 а.с.57-61). Відповідно, позивач з 30 квітня 2014 року відмовився від договору в односторонньому порядку у зв?язку з порушенням лізингоодержувачем своїх зобов?язань. Відповідно до п.10.3 Загальних умов фінансового лізингу (додаток №4) у разі дострокового припинення договору лізингоодержувач зобов?язаний сплатити лізингодавцю: комісію лізингодавця за дострокове припинення договору фінансового лізингу в розмірі 2% від суми заборгованості лізингоодержувача із сплати вартості предмета лізингу, визначеної за правилами ч.5 п.п.10.3.2 цих Загальних умов; заборгованість по поточних платежах та нарахованих штрафних санкціях; заборгованість лізингоодержувача зі сплати вартості предмета лізингу, визначену за правилами п.5.9 Загальних умов для лізингового періоду, який слідує за періодом в якому має місце дострокове припинення договору. За перевіреним у судовому засіданні розрахунком позивача, заборгованість третьої особи, як лізингоодержувача, перед позивачем за договором фінансового лізингу №LС1923-02/08 від 20 березня 2013 року складає 1515470,45 грн., з яких: 630980,54 грн. заборгованість по поточних лізингових платежах, 867146,97 грн. заборгованість зі сплати вартості предмету лізингу, 17342,94 грн. комісія за дострокове припинення договору фінансового лізингу. Належне виконання зобовязання товариством з обмеженою відповідальністю «Салвей» (після зміни найменування ТОВ «Дніпро-Друк») за договором фінансового лізингу №LC1923-02/08 від 20 ебрезня 2013 року було забезпечено згідно ст.553 ЦК України порукою, згідно укладеного 20 березня 2013 року між ТОВ «Райффайзен [PERSON]» та [PERSON] договору поруки №1923/2, за яким відповідач [PERSON] зобов'язався відповідати за належне виконання третьою особою ТОВ «Дніпро-Друк» зобов'язань за договором фінансового лізингу № LC1923-02/08. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Вказаним нормам в повному обсязі кореспондують умови п.п.1.2, 2.1, 2.4, 3.1 договору поруки з [PERSON] З огляду на порушення умов договору фінансового лізингу від 20 березня 2013 року лізингоодержувачем ТОВ «Дніпро-Друк», що зумовило розірвання договору в односторонньому порядку, а також невиконання вимоги позивача про сплату існуючої на момент розірвання договору заборгованості загальним розміром 1515470,45 грн., позивач ТОВ «Райффайзен [PERSON]» направило відповідачу, як поручителю, вимогу від 26 червня 2014 року за вих. №817-06/14 про виконання зобов?язань за договором поруки та сплати вказаної заборгованості, яка отримана поручителем [PERSON], проте залишена без задоволення, що визнано відповідачем [PERSON] у судовому засіданні. Так само залишені без задоволення вимоги ТОВ «Райффайзен [PERSON]» про сплату заборгованості за договором фінансового лізингу № LC1923-02/08 від 20 березня 2013 року іншими поручителями ТОВ «Дніпро-Друк», у зв?язку з чим рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2015 року №203/4911/14-ц, що набрало законної сили 23 січня 2015 року, позов ТОВ «Райффайзен [PERSON]» до [PERSON], третя особа ТОВ «Дніпро-Друк», про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу задоволений; стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Райффайзен [PERSON]» заборгованість за договором фінансового лізингу № LC1923-02/08 від 20 березня 2013 року в сумі 1515470,45 грн. (заборгованість по поточних лізингових платежах 630980,54 грн., заборгованість, визначена п.5.9 Загальних умов фінансового лізингу 867146,97 грн., комісія за дострокове припинення договору 17342,94 грн.), а також судовий збір в сумі 3654,00 грн. (т.2 а.с.105-107). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року №203/8070/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року, позов ТОВ «Райффайзен [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу задоволений повністю; стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Райффайзен [PERSON]» заборгованість за договором фінансового лізину № LC1923-02/08 від 20 березня 2013 року в сумі 1515470,45 грн., з яких 630980,54 грн. заборгованість по поточних лізингових платежах, 867146,97 грн. заборгованість зі сплати вартості предмету лізингу, 17342,94 грн. комісія за дострокове припинення договору фінансового лізингу, а також стягнуто судовий збір в сумі 3654,00 грн. (т.2 а.с.108-109, 110, 111-114). Крім того, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року №904/7559/15 у справі за позовом ТОВ «Дніпро-Друк» до ТОВ «Домінанта Прінт», ТОВ «Райффайзен [PERSON]» про усунення перешкод у користуванні майном, визнання права власності, за зустрічним позовом ТОВ «Райффайзен [PERSON]» до ТОВ «Дніпро-Друк», ТОВ «Домінанта Прінт», ДП «Дніпровський проектний інститут» про витребування з незаконного володіння, в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено частково; витребувано з незаконного володіння ТОВ «Домінанта Прінт» та ДП «Дніпровський проектний інститут» та ухвалено передати ТОВ «Райффайзен [PERSON]» наступне майно: п?ятисекційну листову офсетну друкарську машину ADAST857Р, с/н 00201; стягнуто з ТОВ «Домінанта Прінт» на користь ТОВ «Райффайзен [PERSON]» 22210,58 грн. судового збору; стягнуто з ДП «Дніпровський проектний інститут» на користь ТОВ «Райффайзен [PERSON]» 22210,58 грн. судового збору; в позовних вимогах за зустрічним позовом до ТОВ «Дніпро-Друк» відмовлено (т.2 а.с.176-182). Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини неналежного виконання зобов?язань як лізингоодержувачем так і поручителем [PERSON], суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Райффайзен [PERSON]» та наявність підстав для їх задоволення, а, відтак, виходячи з перевіреного у судовому засіданні розрахунку боргу, на користь позивача ТОВ «Райффайзен [PERSON]» належить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором фінансового лізингу №LС1923-02/08 від 20 березня 2013 року в сумі 1515470,45 грн., з яких: 630980,54 грн. заборгованість по поточних лізингових платежах, 867146,97 грн. заборгованість зі сплати вартості предмету лізингу, 17342,94 грн. комісія за дострокове припинення договору фінансового лізингу. При цьому, доводи представника [PERSON] про безпідставність вимог лише до [PERSON] і наявність підстав виключно для солідарного з ТОВ «Дніпро-Друк» стягнення, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч.ч.1,2 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Доводи представника відповідача про те, що у разі стягнення боргу з [PERSON] буде допущено подвійне стягнення одного й того самого боргу у зв?язку з наявністю вже двох судових рішень про стягнення з інших поручителів цієї самої заборгованості, суд до уваги не приймає, оскільки за нормами ч.2, 3, 4 ст. 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі, солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі, а виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. При цьому, з огляду на вимоги ст. 554 ЦК України належить відзначити, що законом не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання, проте, в такому випадку поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їхньою спільною відповідальністю. За таких обставин, кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов'язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором. Також суд не приймає до уваги, доводи представника відповідача про те, що позивач пред?явив вимоги, які не забезпечені договором поруки, а також невідповідність розрахунку умовам договору, оскільки такі твердження суперечать вимогам ч.ч.1, 2 ст. 554 ЦК України та умовам п.1.2, 2.1, 2.4, 3.1 договору поруки. Розв?язуючи вимоги позивача [PERSON] до ТОВ «Райффайзен [PERSON]», [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст .65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Судом встановлено, що 20 березня 2013 року між ТОВ «Райффайзен [PERSON]» та [PERSON] укладений договір поруки №1923/2, за яким відповідач [PERSON] зобов'язався відповідати за належне виконання третьою особою ТОВ «Дніпро-Друк» зобов'язань за договором фінансового лізингу № LC1923-02/08. В подальшому 05 квітня 2013 року [PERSON] надала письмову, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за №51, заяву про надання нею згоди своєму чоловікові [PERSON] на підписання договору поруки №1932/2 від 20 березня 2013 року до договору фінансового лізингу № LC1923-02/08 від 20 березня 2013 року, укладеного з ТОВ «Райффайзен лізинг [PERSON]» на умовах та на свій розсуд (т. 2 а.с.10). Відповідно до ст. 553 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання (як правило, грошового), а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю; договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, а відтак за ст. 65 СК України згода подружжя вимагається лише у разі розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зважаючи на викладене, доводи позивача [PERSON] про те, що нею як дружиною [PERSON] не надавалася згода на укладення її чоловіком, відповідачем [PERSON], договору поруки 20 березня 2013 року, а надану нею згоду 05 квітня 2013 року не можна вважати згодою через отримання такої значно пізніше за вже укладений договір, суд не приймає до уваги, оскільки порука створює обов?язки лише для поручителя і такий договір не є договором, пов?язаним з розпорядженням спільним майном подружжя, а відтак, позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача [PERSON] пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved