Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

У листопаді 2017 р. [PERSON] та [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], [PERSON], заявники) звернулися до суду із заявою про визнання недієздатним їх сина та брата (відповідно) [PERSON], [INFO] (далі по тексту - [PERSON]), встановлення над ним опіки та призначення заявників його опікунами. На обґрунтування заяви вказали, що з 2002 р. у [PERSON] проявилась психічна хвороба, він є інвалідом ІІ групи, неадекватно себе поводить, проявляє агресію, викидає свої речі, живе у власному світі, чує сторонні голоси, які керують його діями. Відтак через психічну хворобу [PERSON] не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними та потребує постійного стороннього догляду і опіки. В судовому засіданні заявники заяву підтримали, просили її задовольнити. З урахуванням психічного стану [PERSON] та перебування його на стаціонарному лікуванні в психіатричному закладі суд вважав за можливе розглянути справу без його виклику в судове засідання. Представник органу опіки та піклування [PERSON] заяву підтримав та вніс подання про призначення заявників опікунами [PERSON] Вислухавши учасників справи та дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини. З пояснень заявників та висновку судово-психіатричного експерта (№ 119 від 22.02.2018) вбачається, що з 1990-х років [PERSON] стали притаманними усамітненість від оточуючих, малоактивність поведінки, періодичне безсоння, відмови від прийому їжі, періодичне виникнення неадекватності у поведінці. З середини 2000-х років він довготривало отримував амбулаторну та стаціонарну психіатричну медичну допомогу з діагнозом «Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, стійкий галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений апато-дисоціативний дефект», визнаний інвалідом ІІ групи. 24.04.2012 йому встановлено ІІ групу інвалідності безстроково. Відповідно до вищевказаного висновку судово-психіатричного експерта [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг, виражений апато-дисоціативний дефект і за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з положеннями статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зважаючи на встановлені обставини суд дійшов висновку, що внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання його недієздатним. За приписом статті 58 ЦК України над фізичними особами, які визнані недієздатними, встановлюється опіка, а відповідно до частини 1 статті 60 цього Кодексу суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Оскільки [PERSON] визнається недієздатним, він не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. [PERSON] є батьком [PERSON], а [PERSON] - його рідною сестрою, обставин, які перешкоджають їм виконувати обов'язки опікунів, не встановлено, а отже подання органу опіки та піклування про призначення заявників опікунами суд вважає обґрунтованим. На підставі викладеного,

Outcome: approved