Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 20.05.2011 року, рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21.06.2016 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22.08.2016 року визначено місце проживання дітей разом з їх батьком, тобто позивачем, за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям та здоров`ям дітей, не приймає участі у їх вихованні, навчанні, про моральний та фізичний розвиток не піклується, в їх матеріальному забезпеченні участі не приймає. Діти знаходяться на повному утриманні позивача. У 2017 році позивач уклав шлюб з [PERSON] , разом родина виховує шістьох дітей. Діти навіть не пам`ятають, як виглядає їх біологічна мати - відповідачка за справою, матір`ю вважають дружину позивача. На підставі викладеного, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судові витрати по справі покласти на відповідачку. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , яка діє на підставі договору про надання юридичної допомоги від 09.04.2019 року, у судове засідання не з`явились, надали заяви в яких позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, не заперечували проти заочного вирішення справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи була повідомленою належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Смалєва Л.П., яка діє на підставі довіреності від 31.07.2019 року, у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та висновок про доцільність задоволення вимог про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Просила винести рішення, враховуючи інтереси малолітніх дітей. Ухвалою суду від 25.09.2019 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідачка, будучи неодноразово належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, в той же час позивач не заперечував проти заочного вирішення справи. Суд, вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1, 2 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст.150 СК України). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.05.2011 року по 21.06.2016 року. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21.06.2016 року шлюб між ними розірвано. [INFO] народилася [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 11.05.2016 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьком якої зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , актовий запис №711. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 11.05.2016 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис №760. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 12.05.2016 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис №452. Згідно довідки про склад сім`ї від 02.08.2019 року, складеної головою ОСББ «Сибіряка-37», [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З довідки, наданої Комунальним закладом «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №30 Маріупольської міської ради Донецької області» (КЗ ЗОШ №30) вих.№245 від 23.07.2019 року, [PERSON] , учениця 4-В класу навчається у зазначеному закладі, вихованням дитини займається тільки батько, мати не приймає участі у вихованні, не цікавиться навчанням дочки, із сім`єю не проживає. Відповідно до довідки Комунального дошкільного навчального закладу «Ясла-садок №140 «Пролісок» Маріупольської міської ради Донецької області (КДНЗ №140) вих.№57 від 02.08.2019 року, [PERSON] , 2014 р.н., на теперішній час відвідує вказаний заклад, вихованням дитини займається тільки батько, мати у вихованні сина участі не приймає, живе окремо від сім`ї. За довідкою наданої Комунальним закладом «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №47 Маріупольської міської ради Донецької області» (КЗ ЗОШ №47) вих.№357 від 01.08.2019 року та характеристикою, виданою директором Комунального закладу «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №47 Маріупольської міської ради Донецької області», [PERSON] , учень 2-В класу навчається у зазначеному закладі, зарекомендував себе як старанний, доброзичливий учень. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22.08.2016 року визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з їх батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, виданої Кальміуським відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 25.07.2019 року, станом на 25.07.2019 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітній дітей: [PERSON] , 2010 р.н., [PERSON] , 2011 р.н., та [PERSON] , 2014 р.н., в розмірі 108626, 64 грн. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача та бабусею дітей, повністю підтвердила обставини викладені у позові, зазначила, що позивач з відповідачкою проживають окремо, дійсно остання ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям та здоров`ям дітей, не приймає участі у їх вихованні, навчанні. На теперішній час позивач одружений вдруге, діти вважають матір`ю другу дружину сина. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради №13-31-115 від 28.08.2019 року, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1986 року народження, відносно її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] 25.04.2017 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] в Кальміуському районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №69, та дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.2017 року. [PERSON] має статус багатодітної сім`ї, батьки - [PERSON] та [PERSON] виховують шістьох дітей: [PERSON] , 2010 р.н., [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2012 р.н., [PERSON] , 2013 р.н., [PERSON] , 2014 р.н., та [PERSON] , 2017 р.н., що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 20.09.2017 року, виданим Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради. Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За тлумаченням ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням дітей не займається, їх життям не цікавиться, з її боку відсутня будь-яка турбота про них, про її розвиток, проживає окремо від них. Зазначені факти підтверджені як свідками, так і наданими письмовими доказами. За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд приходить до висновку, що така поведінка [PERSON] щодо приймання участі у житті та вихованні дітей свідчить про її небажання виконувати батьківські обов`язки відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а тому суд вбачає підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітніх дітей. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, в порядку передбаченому ст.141 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню понесені позивачем витрати на судовий збір у сумі у сумі 768,40 грн. Вирішуючи питання [PERSON] про стягнення з відповідачки, понесених ним судових витрат на сплату правової допомоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Пунктом 2 ч.2 ст.137 ЦПК України, передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Аналогічна правова позиція викладена постановою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі №372/1010/16-ц . Так, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В матеріалах справи міститься договір про надання юридичних послуг від 09.04.2019 року, укладений між адвокатом [PERSON] та [PERSON] , згідно якого останній, як замовник, зобов`язується оплатити за надання юридичних послуг суму за усною домовленістю сторін, проте жодного документального підтвердження проведення такої оплати, тобто здійснення відповідних витрат, позивач суду не надав. А тому вказані вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Outcome: approved