Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що 22 жовтня 1962 року його мати [PERSON] придбала Ѕ частину будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 22 жовтня 1962 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Пономаренко Г.Я., за №9827. Заявник вказував, що рішенням Малиновського районного народного суду м. Одеси від 23 вересня 1981 року по справі №2-1602/1981 та ухвалою Малиновського районного народного суду м. Одеси від 19 квітня 1983 року по справі №2-482/1983 за [PERSON] було визнано право власності на 3/5 частини будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на 3/5 частини вказаного будинку було зареєстровано в ОМБТІ, про що зроблено відповідний запис в реєстрову книгу №26 під реєстром №5025 стр. №37 від 22 жовтня 1981 року, що підтверджується реєстраційним свідоцтвом. 29 січня 2012 року [PERSON] , [INFO] , померла. Зазначив, що після смерті матері до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернувся він, [PERSON] , та його та його сестра [PERSON] . Вказував, що у зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища та імені спадкодавця у правовстановлюючих документах, зокрема в договорі купівлі продажу від 22 жовтня 1962 року прізвище власника Ѕ частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , є « [PERSON] », що не збігається із записом її прізвища та ім`я в свідоцтві про смерть, де зазначено « [PERSON] ». Стверджував, що причина неправильного написання прізвища та імені його матері у вказаних документах виникла в зв`язку з орфографічною помилкою або опискою та перешкоджає йому реалізувати своє право щодо оформлення спадщини, в зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду, оскільки в інший спосіб внесення змін у правовстановлюючий документ не видається можливим. Посилаючись на вказані обставини, заявник просив суд встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , договору купівлі-продажу від 22 жовтня 1962 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Пономаренко Г.Я. за №9827, зареєстрованого 02 листопада 1962 року в ОМБТІ під №5025 (1910) на стр. 37 книга 26, а також реєстраційного свідоцтва щодо реєстрації за гр. [PERSON] права власності на підставі договору купівлі-продажу від 22 жовтня 1962 року та рішення народного суду Малиновського району від 21 вересня 1981 року на 3/5 частин житлового будинку [ADDRESS] , записаного в реєстрову книгу №26 під реєстром №5025 (1910) стр. №37, оскільки встановлення даного факту необхідно йому для оформлення спадщини після смерті матері. Ухвалою суду від 27 липня 2020 року заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 40). Заявник та його представник, діючий на\~підставі ордеру\~від 23\~липня 2020\~року,в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 7, 108). Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом відповідно до ст. 128 ЦПК України. Раніше надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглядати справу за її відсутності, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував (а.с. 48, 49). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що заява [PERSON] про встановлення\~факту належності\~правовстановлюючого документупідлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження\~- це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 22 жовтня 1962 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Пономаренко Г.Я., за реєстровим №9827, власником Ѕ частини будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с. 9-10). 02 листопада 1962 року право власності [PERSON] було зареєстровано в ОМБТІ під №5025 (1910) на стр. 37 книга 26. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного народного суду м. Одеси від 23 вересня 1981 року по справі №2-1602/1981 були змінені умови договору купівлі-продажу домоволодіння по [ADDRESS] від 05 листопада 1960 року та визнано, що [PERSON] придбав 2/5 частин вказаного домоволодіння по [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 05 листопад 1960 року, а [PERSON] відповідно до договору від 02 жовтня 1962 року придбала 3/5 частин будинку, а не Ѕ його частини, посвідчені 5-ю нотаріальною конторою (а.с. 11-12). Ухвалою Малиновського районного народного суду м. Одеси від 19 квітня 1983 року було роз`яснено рішення Малиновського районного народного суду м. Одеси від 23 вересня 1981 року, а саме, що 3/5 частин домоволодіння [ADDRESS] , що належить [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 02 жовтня 1962 року, складається із: літ. «А» 1-1 кухня, площею 13,88 кв.м., 1-2 житлова площа 16,08 кв.м., літ. «а» тамбур, 38 %, а-1 веранда, літ. «Б» - сарай, літ. «В» сарай, літ. «Е» - погреб, №1 ворота, 50% , №2 огорожа (а.с. 13-14). Згідно реєстраційного свідоцтва вбачається, що за гр. [PERSON] зареєстровано право власності на підставі договору купівлі-продажу від 22 жовтня 1962 року та рішення народного суду Малиновського району від 21 вересня 1981 року на 3/5 частин житлового будинку [ADDRESS] , записаного в реєстрову книгу №26 під реєстром №5025 стр. №37 (а.с. 15). Встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 16). Згідно довідок №1202, 1203, 1204, 1205 від 26 грудня 2019 року [PERSON] , [INFO] , проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] з 21 січня 1963 року по [INFO] , по день смерті, разом з нею постійно проживали син, [PERSON] , та донька, [PERSON] (а.с. 29, 31). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 3/5 частини будинку з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] , який належав померлій на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 22 жовтня 1962 року та на підставі рішення Малиновського районного народного суду м. Одеси від 23 вересня 1981 року по справі №2-1602/1981. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] яка померла [INFO] , є її рідні діти: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про одруження (а.с. 23, 26, 27). Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] прийняли спадщину, шляхом звернення до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бичіхіної О.Ю. із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі яких була заведена спадкова справа №17/2012 (а.с. 59, 60). Листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бичіхіної О.Ю. за №11/02-14 від 06 лютого 2020 року роз`яснено, що у зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища та імені спадкодавця між правовстановлюючим документом і свідоцтвом про її смерть, а саме: в наданому договорі купівлі-продажу, посвідченому Пономаренко Г.Я., нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори 22 жовтня 1962 року за реєстровим №9827, власником Ѕ частки домоволодіння є [PERSON] , а в свідоцтві [NUMBER] про смерть спадкодавця прізвище, ім`я, по батькові записано [PERSON] , та рекомендовано звернутися до суду. Отже, з матеріалів справи вбачається, що у договорі купівлі-продажу від 22 жовтня 1962 року, посвідченим державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Пономаренко Г.Я. за реєстром №9827, власником Ѕ частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] [PERSON] », у реєстраційному свідоцтві « [PERSON] », що не збігається із записом її прізвища, ім`я, про батькові в свідоцтві про смерть, де зазначено « [PERSON] ». У відповідності до п. 1 ст. 293 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності договору купівлі-продажу від 22 жовтня 1962 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Пономаренко Г.Я. за реєстром №9827, на право власності на Ѕ частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] та реєстраційного свідоцтва від 22 жовтня 1981 року щодо реєстрації за гр. [PERSON] права власності на підставі договору купівлі-продажу від 22 жовтня 1962 року та рішення народного суду Малиновського району від 21 вересня 1981 року на 3/5 частин житлового будинку [ADDRESS] , записаного в реєстрову книгу №26 під реєстром №5025 стр. №37, - [PERSON] . Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.\~ Суд вважає, що вище наведені докази достовірно підтверджують той факт, що договір купівлі-продажу від 22 жовтня 1962 року, посвідчений державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Пономаренко Г.Я. за реєстром №9827 та реєстраційне свідоцтво, записане в реєстрову книгу №26 під реєстром №5025 стр. №37, належить [PERSON] . Встановлення факту належності вказаних документів для заявника має юридичне значення, оскільки наявність розбіжностей в написанні прізвища, ім`я та по батькові спадкодавця, [PERSON] , позбавляє його можливості оформити спадщину. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підлягає задоволенню. Судовий збір у справі складає 420,40 грн., які сплачені заявником при зверненні до суду (а.с. 1).

Outcome: approved