Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вона є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. В даній квартирі прописана вона, її син [PERSON] та її донька [PERSON]. ЇЇ донька [PERSON] у вказаній квартирі не проживає з вересня 2014 року, та де на час проживає їй не відомо, так як ні вона, ні члени її родини з дня виїзду відповідача не змогли вийти з нею на зв'язок. На теперішній час, у зв'язку з реєстрацією відповідачки у вказаній квартирі, позивач має проблеми з оформлення субсидії на квартиру, приватизації квартири. Оскільки, відповідач без поважних причин не проживає у вказаній квартирі вже понад 2 року, витрати на утримання квартири не несе, за комунальні не сплачує вважає за необхідне визнати її такою, що втратила право користування даною квартирою. У зв'язку з чим, вони вимушені звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі та слухати справу без їх участі. У разі неявки відповідача проти заочного рішення суду не заперечували. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином засобами масової інформації, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засіданні не з'явився, був належним чином повідомлений, причин неявки не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 28757 від 03.11.201 року виданої Єдиним абонентським відділом № 2 КП «Міські комунальні платежі», у вищезазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], син позивача - [PERSON], [INFO], та донька позивача - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає, її особистих речей у квартирі немає, більш ніж 2 року. Даний факт підтверджується актом про не проживання від 01 грудня 2015 року (а.с.7). У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки, відповідач [PERSON] у квартирі за місцем реєстрації не проживає більше шести місяців без поважних причин, суд приходить до висновку, щодо необхідності визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved