Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Обласного некомерційного підприємства «Чернівецька обласна клінічна лікарня» (далі ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня»), треті особи Департамент охорони здоров`я Чернівецької обласної державної адміністрації, [PERSON] про визнання протиправними дій ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» щодо відсторонення її від роботи заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи, зобов`язання ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» допустити її до роботи і виконання обов`язків заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи, визнання незаконним та скасування наказу №49-К/9 від 01 квітня 2020 року про переведення лікаря-акушера-гінеколога [PERSON] з 01 квітня 2020 року на посаду начальника поліклінічного підрозділу, визнання протиправною бездіяльність ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» щодо не переведення її на посаду начальника поліклінічного підрозділу та зобов`язання ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» перевести її на посаду начальника поліклінічного підрозділу ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» у зв`язку з реорганізацією. Посилалася на те, що з 1996 року вона працювала заступником головного лікаря з поліклінічного розділу роботи Чернівецької обласної клінічної лікарні. Рішенням 27-ої сесії обласної ради 7 скликання від 21 листопада 2018 року №182-27/18 «Про реорганізацію шляхом перетворення обласної комунальної установи Чернівецька обласна клінічна лікарня в обласне комунальне некомерційне підприємство «Чернівецька обласна клінічна лікарня» вирішено реорганізувати юридичну особу - обласну комунальну установу «Чернівецька обласна клінічна лікарня» в обласне комунальне некомерційне підприємство «Чернівецька обласна клінічна лікарня». Рішенням 33-ої сесії Чернівецької обласної ради від 12 вересня 2019 року №131-33/19 внесені зміни в рішення від 21 листопада 2018 року №182-27/18 та вирішено створити ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» та припинити ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» шляхом приєднання до новоствореного підприємства. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 15 жовтня 2019 року здійснено запис про проведення державної реєстрації юридичної особи - ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня». Розпорядженням голови обласної ради від 05 листопада 2019 року №362 та змінами від 28 грудня 2019 року №551 [PERSON] призначений виконуючим обов`язки генерального директора ОКНП. Наказом по ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» №1/1 від 01 січня 2020 року «Про продовження дії трудового договору працівників ОКУ «Чернівецька обласна лікарня» вона переведена з ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» до ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» на ту саму посаду заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи. 03 лютого 2020 року вона отримала від адміністрації попередження про її звільнення у зв`язку із скороченням штату працівників з 01 квітня 2020 року. 31 березня 2020 року вона написала заяву в.о. генерального директора [PERSON] , в якій у зв`язку із скороченням її посади просила перевести її на посаду начальника поліклінічного підрозділу, обґрунтовуючи своє переважне право на залишення на роботі згідно вимог ст.42 КЗпП України. 01 квітня 2020 року був виданий наказ №49/10 «Про скорочення посади заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи» в зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» в ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня», яким з 01 червня 2020 року була скорочена 1,0 посади заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи. 02 квітня 2020 року в.о.генерального директора [PERSON] провів збори трудового колективу поліклініки і повідомив колектив, що вона, [PERSON] , буде працювати на своїй посаді керівника поліклініки до 01 червня 2020 року, однак не буде виконувати обов`язки керівника поліклініки, оскільки цим же наказом по «Поліклінічному підрозділу» лікаря акушера-гінеколога [PERSON] призначено на посаду начальника підрозділу і колективом поліклініки буде керувати вона. Вважає своє відсторонення від роботи незаконним, оскільки не було винесено про відсторонення відповідного наказу. Крім цього, немає будь-яких передбачених законодавством підстав для її відсторонення. Крім цього, адміністрація ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» після попередження скорочення її посади всупереч діючому законодавству не запропонувала їй вакантну посаду керівника поліклінічного підрозділу, не оцінила переважне право залишення її на роботі. Також вважає незаконним призначення [PERSON] на посаду начальника поліклінічного підрозділу, оскільки дану посаду в першу чергу повинні були запропонувати їй, як працівнику, посада якого скорочується. А також вона має переважне право на призначення її на цю посаду. Вважає, що відповідач допустив бездіяльність щодо не переведення її на рівнозначну посаду в порядку реорганізації, чим порушив її трудові права, а також вчинив протиправні дії, відсторонивши її від посади, допустив щодо неї дискримінацію по віку. У відзиві на позов ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» просить в задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» реорганізована шляхом приєднання до новоствореного ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня». Наказом від 03 січня 2020 року №3-К затверджено нову структуру та новий штатний розпис по підприємству. Даним наказом передбачено проведення скорочення деяких посад, в тому числі, посади, яку займала позивач. 03 лютого 2020 року всім працівникам, посади яких не передбачені штатним розписом, було вручено повідомлення про запровадження скорочення, в тому числі і [PERSON] було запропоновано дві рівноцінних за кваліфікаційними вимогами посади, проте вона від них відмовилась. Що стосується переведення позивача на посаду начальника поліклінічного підрозділу, то вважають що в даному випадку не діють правила переваги на залишення на роботі, встановлені ст.42 КЗпП України. Будь-якого відсторонення [PERSON] від виконання обов`язків заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» не видавалося. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи - Департаменту охорони\~здоров`я Чернівецької\~обласної державної\~адміністрації в\~судове засідання,\~призначене на\~16.06.2020\~року не\~з`явився,\~спрямувавши до\~суду клопотання\~про розгляд\~справи у\~відсутність їх\~представника.\~Будучи присутньою\~в ході\~розгляду справи\~представник третьої\~особи позов\~підтримала,\~просила його\~задовольнити,\~вважаючи позов\~обґрунтованим.\~Вказала суду,\~що штатний\~розпис установиОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» затверджувався без участі Департаменту. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнала, просила відмовити в його задоволенні за безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. З 24 січня 1996 року [PERSON] працювала на посаді заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи в Обласній клінічній лікарні. Дана обставина підтверджується копією трудової книжки (а.с.70-81). Рішенням XXVII сесії VII скликання Чернівецької обласної ради від 21 листопада 2018 року №182-27/18 «Про реорганізацію шляхом перетворення обласної комунальної установи «Чернівецька обласна клінічна лікарня» в обласне комунальне некомерційне підприємство «Чернівецька обласна клінічна лікарня» вирішено реорганізувати юридичну особу - обласну комунальну установу «Чернівецька обласна клінічна лікарня» шляхом перетворення її в обласне комунальне некомерційне підприємство «Чернівецька обласна клінічна лікарня» (а.с.60-62). Рішенням XXXIII сесії VII скликання Чернівецької обласної ради від 12 вересня 2019 року №131-33/19 внесені зміни в рішення від 21 листопада 2018 року №182-27/18 та вирішено створити ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» та припинити юридичну особу - ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» шляхом приєднання до новоствореного підприємства (а.с.63-64). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 15 жовтня 2019 року здійснено запис про проведення державної реєстрації юридичної особи - ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» (а.с.65-67). Розпорядженням голови Чернівецької обласної ради від 05 листопада 2019 року №362 із змінами, внесеними розпорядженням голови Чернівецької обласної ради від 28 грудня 2019 року №551 [PERSON] призначений виконуючим обов`язки генерального директора ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» (а.с.68-69). Наказом по ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» №1-К §1 від 01 січня 2020 року «Про продовження дії трудового договору працівників ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» в ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» з 01 січня 2020 року продовжено дію трудового договору [PERSON] , заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи із суміщенням 25% лікаря-терапевта обласної консультативної поліклініки в ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» у відповідності до діючого штатного розпису (а.с.14). Як вбачається із копії штатного розпису ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня», станом на 01 січня 2020 року в штатному розписі була посада заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи (а.с.39-52). Наказом по ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» №1-К §2 від 01 січня 2020 року «Про створення робочої комісії по напрацюванню пропозицій до структури та штатного розпису ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» створено робочу комісію по напрацюванню пропозицій по структурі лікарні, штатного розпису та чисельності медичного персоналу ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» (а.с.126-127). Наказом по ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» №3-К §1 від 03 січня 2020 року «Про запровадження скорочення штату та чисельності ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» скорочені посади головного лікаря та 10 посад його заступників. Даний наказ виданий на підставі рекомендацій по структурі і штатному розпису ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» робочої комісії, що створена наказом ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» від 01 січня 2020 року №1-К §2 (а.с.34). З вищезазначеним наказом позивач [PERSON] ознайомлена під підпис (а.с.35). Наказом по ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» №3-К §5 від 03 січня 2020 року «Про затвердження структури, штатного розпису та чисельності ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» затверджено нову структуру та новий штатний розпис ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня», які вводяться в дію з 01 квітня 2020 року (а.с.133-134). З копії штатного розпису ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» станом на 03 січня 2020 року вбачається, що станом на 03 січня 2020 року в штатному розписі була посада заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи (п.11) та введена нова посада начальника поліклінічного підрозділу(а.с.135-141). Наказом по ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» №17-К §1 від 03 лютого 2020 року «Про попередження про заплановане звільнення» відділу кадрів доручено підготувати письмові повідомлення працівників про наступне вивільнення з 06 квітня 2020 року та можливі пропозиції про переведення на вакантні посади, в тому числі, і [PERSON] заступнику головного лікаря з поліклінічного розділу роботи (а.с.146-148). 03 лютого 2020 року [PERSON] отримала попередження про звільнення із займаної посади у зв`язку з відсутністю її посади у штатному розписі, з 06 квітня 2020 року (а.с.149, 152). Наказом по ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» №49-К §9 від 01 квітня 2020 року переведено [PERSON] лікаря акушера-гінеколога з 01 квітня 2020 року на посаду начальника поліклінічного підрозділу, з оплатою праці згідно штатного розпису. Даний наказ виданий у зв`язку з набранням чинності з 01 квітня 2020 року штатного розпису ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» та зміною назви окремих посад та підрозділів згідно Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 78 «Охорона здоров`я» (а.с.16). Наказом по ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» №49-К §10 від 01 квітня 2020 року скорочено 1,0 посади заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи з 01 червня 2020 року. Даний наказ виданий на виконання наказу ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» від 03 січня 2020 року №3-К «Про запровадження скорочення штату та чисельності ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» та у зв`язку з введенням в дію штатного розпису ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» з 01 квітня 2020 року (а.с.15). 01 квітня 2020 року [PERSON] було попереджено про звільнення із займаної посади у зв`язку із реорганізацією закладу та скороченням посади заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи, з 01 червня 2020 року та запропоновано посаду в.о. медичного директора з організаційно-методичної роботи та лікаря-терапевта поліклінічного підрозділу, проте від отримання вказаного попередження позивач відмовилась, про що складений відповідний акт (а.с.154, 155, 160). Лист-попередження щодо скорочення посади заступника головного лікаря з поліклінічного розділу також був направлений позивачці за місцем проживання, який вона отримала 06 квітня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.156, 157). Мотивувальна частина 1.Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» щодо відсторонення позивачки від роботи заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та зобов`язання ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» допустити її до роботи і виконання обов`язків заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим\~Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),\~що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). У частині другій\~статті 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 46 КЗпП України\~передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відсторонення працівника від роботи це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. При відстороненні трудові відносини працівника з роботодавцем не припиняються, тому тут не йдеться про звільнення з роботи. Однак при цьому працівник тимчасово не допускається до виконання своїх трудових обов`язків. Залежно від причин відсторонення заробітна плата на цей період не зберігається, хоч у деяких випадках виплачується допомога за рахунок коштів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або ж нараховується середній заробіток. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивач [PERSON] була відсторонена від роботи заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи. Будь-яких наказів чи розпоряджень з цього приводу по підприємству не виносилось. З огляду на викладене, в даній позовній вимозі слід відмовити за недоведеністю. 2.Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу №49-К §9 від 01 квітня 2020 року по ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» про переведення лікаря акушера-гінеколога [PERSON] з 01 квітня 2020 року на посаду начальника поліклінічного підрозділу. Конституція України\~гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення. Згідно із частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у\~ст.16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3\~ст.16 ЦК України). КЗпП України\~визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у\~ст.5-1 КЗпП України\~правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. При цьому\~КЗпП України\~визначає можливість працівнику оскарження наказу щодо його особистих трудових прав. Частиною першою\~статтею 21 КЗпП України\~передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, згідно з якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Отже, відповідно до ч.ч.1, 3\~ст.21 КЗпП України\~трудовий договір - це\~\~індивідуальна угода між працівником і роботодавцем. Відповідно до положень\~ст.21 КЗпП України\~укладення\~трудового договору, як і будь-якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. Зазначеним забезпечується оптимальне узгодження інтересів роботодавця і особи, яка бажає укласти трудовий договір. Як вбачається із копії штатного розпису ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня», що станом на 03 січня 2020 року, в штатному розписі була посада заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи (п.11) та введена нова посада начальника поліклінічного підрозділу (а.с.135-141). Тобто, за новим штатним розписом існує дві посади: посада заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та посада начальника поліклінічного підрозділу. З позивачем відповідно до наказу по ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» №1-К §1 від 01 січня 2020 року було продовжено дію трудового договору за посадою заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи із суміщенням 25% лікаря-терапевта обласної консультативної поліклініки в ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» у відповідності до діючого штатного розпису. Посада начальника поліклінічного підрозділу була вакантною та за погодженням між працівником та роботодавцем був укладений трудовий договір з лікарем [PERSON] . При цьому суд вважає, що будь-які трудові права позивача при цьому порушені не були. Також слід зауважити, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених\~ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 48 ЦПК України\~встановлено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього або стосується його прав та законних інтересів. Частиною першою\~статті 51 ЦПК України\~передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження\~до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження\~до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч.2\~ст.51 ЦПК України). Відповідно до закріпленого в\~ст.13 ЦПК України\~принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом\~ст.51 ЦПК України\~залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача\~можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або ж залучення в якості співвідповідача особи, яка має відповідати за позовом. За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. Частиною четвертою\~статті 12 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В своїх позовних вимогах позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» щодо переведення лікаря [PERSON] на посаду начальника поліклінічного підрозділу. Тобто, позивач заявила позовні вимоги, що безпосередньо стосуються прав та законних інтересів [PERSON] . Проте, статус [PERSON] позивачем визначений в якості третьої особи. Клопотань про залучення [PERSON] до участі у справі у якості співвідповідача позивачем не заявлялось. 3.Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» щодо не переведення [PERSON] на посаду начальника поліклінічного підрозділу та зобов`язання ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» перевести заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи [PERSON] на посаду начальника поліклінічного підрозділу ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» у зв`язку з реорганізацією. Суд вважає, що дана вимога є безпідставною, оскільки в діючому штатному розписі передбачені дві посади щодо керівництва поліклінічним підрозділом: посада заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та посада начальника поліклінічного підрозділу. Позивач займає посаду заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи, а тому займати ще одну посаду начальника поліклінічного підрозділу не може. Доводи позивача про те, що посада заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи скорочується є безпідставними, оскільки дана посада з штатного розпису не виведена. Що стосується доводів позивача про її попередження про наступне звільнення у зв`язку з скороченням штатів, то суд зауважує, що позивач жодного наказу про скорочення посади заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та її попередження про наступне звільнення в судовому порядку не оскаржила і суд не може вийти за межі позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду у п.3\~постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей\~10\~і\~11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до\~ст.19 Конституції України,\~ст.1\~ЦПК України\~та з урахуванням положення ч.4\~ст.10\~ЦПК України\~вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. За змістом статей\~43\~та\~49 ЦПК України\~позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Позивач в судовому порядку не оскаржувала незаконність винесення наказів про скорочення посади заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи, дану посаду вона на сьогоднішній день займає і вона не виключена зі штатного розпису. Поки вказана посада не виключена зі штатного розпису, у роботодавця відсутній обов`язок пропонувати працівнику іншу вакантну посаду. З огляду на викладене, суд вважає, що зазначена позовна вимога також не підлягає до задоволення. Є безпідставними посилання позивача на вимоги статті 42 КЗпП України щодо переважного права на переведення на посаду начальника поліклінічного відділу. За змістом\~статті 42 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган має виключне право при здійсненні вивільнення провести перестановку (перегрупування) працівників та перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою, на іншу посаду. При цьому, вирішення питання щодо того, хто з працівників має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, належить до компетенції роботодавця. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі №826/150/16, від 04 квітня 2018 року у справі №814/3934/15, від 11 квітня 2018 року у справі №642/461/17. У даній справі не було порушено переважне право позивача на переведення на посаду начальника поліклінічного підрозділу, передбачене частиною першою\~статті 42 КЗпП України, оскільки цим правом наділені працівники, посади яких скорочуються і які займають однакові посади. В даному випадку посада позивача не виведена зі штатного розпису, а посада начальника поліклінічного підрозділу є відмінною від посади заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи. Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] про порушення її прав слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed