Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про поділ житлового будинку та господарських споруд. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 27 листопада 2002 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. За час спільного проживання, а саме: 23 травня 2006 року, вони придбали житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] . Договір купівлі - продажу посвідчено 23 травня 2006 року нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вінницької області, зареєстровано в реєстрі № 1650. Право власності на даний об`єкт нерухомого майна було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09 листопада 2006 року за №12512734, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12454945 . Також зазначив, що ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 23 липня 2013 року затверджено мирову угоду, згідно якої даний житловий будинок є спільним майном колишнього подружжя та належить їм на праві спільної сумісної власності, розмір часток складає по 1/2 частці кожному з подружжя. Оскільки позивач являється власником житлового будинку, то має на меті вселитися в нього, однак невизначеність належності кожному з них кімнат та не встановлений порядок користування створюють неможливі умови для проживання, а в добровільному порядку щодо цього вони з відповідачкою не можуть дійти згоди. З огляду на викладене просив поділити домоволодіння відповідно до ідеальних часток у праві власності та припинити право спільної часткової власності. Ухвалою Тростянецького районного суду від 13.02.2019 р. прийнято до свого провадження суддею Дудіковим А.В. та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 14.03.2019 р. залучено у справі в якості третьої особи ПАТ «Державний Ощадний банк України», оскільки судом встановлено, що об`єкт нерухомого майна, який підлягає поділу, а саме: житловий будинок [ADDRESS] знаходиться в іпотеці, а іпотекодержателем є ПАТ «Державний Ощадний банк України», а отже рішення суду може вплинути на права іпотекодержателя в частині забезпечення кредитних зобов`язань, Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу без його участі. Також просив виділити йому в натурі 1/2 частки домоволодіння, а саме 48/100 від загальної вартості житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, судові витрати розділити порівну. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу без її участі. Виділити в натурі 1/2 частки домоволодіння, а саме 52/100 від загальної вартості житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, судові витрати покласти на відповідача, оскільки на її утриманні перебуває неповнолітня дитина. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду пояснення, в яких вказав, що станом на 07.03.2013 р. кредит [PERSON] закритий, прострочена заборгованість відсутня, тому просив врахувати дані пояснення при розгляді справи. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи дійшов до наступного висновку. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 03.07.2012 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 27.11.2002 р. у відділі РАЦС Тростянецького районного управління юстиції, актовий запис №52, розірвано (а.с.15). 01.12.2012 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №68. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . 23 травня 2006 року відповідачкою [PERSON] було придбано житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 23.05.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вірською А.І. зареєстрованого в реєстрі за №1650 (а.с.9,10). Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12454945 від 09.11.2006 р., житловий будинок [ADDRESS] , а підставі договору купівлі-продажу ВСХ 094450 від 23.05.2006 р., на паві приватної власності зареєстрований за [PERSON] (а.с.12). Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 23.07.2013 р. визнано мирову угоду, укладену 18.07.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] , згідно якої сторони домовились між собою, що по даній мировій угоді житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., який складається з: «А» - житлового будинку, «а» - веранди, «Б» - сарай та 1-3 - огорожі, який зареєстрований 09.11.2006 року на праві приватної власності за відповідачем [PERSON] (реєстраційний №12512737), є спільним майном колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] та належить їм на праві спільної сумісної власності. Розмір часток позивача та відповідачки в спільному майні подружжя - житлового будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., який складається з: «А» - житлового будинку, «а» - веранди, «Б» - сарай та 1-3 - огорожа, який зареєстрований 09.11.2006 року на праві приватної власності за відповідачем [PERSON] (реєстраційний №12512737), складає по 1/2 частці кожному з подружжя. Провадження у цивільній справі закрито (а.с.14). В силу приписів ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до частини 1 статті 69 та частини 1 статті 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з частиною 1статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до вимог статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Частиною 3 статті 364 ЦК України встановлено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до частин 1 та 3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 1 статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У відповідності до частини 2 статті 183 цього ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (у відповідності до частини 2 статті 364 ЦК України). Згідно вимог частини другої статті 364 ЦК України, обмеження права співвласника на виділ своєї частки в натурі може мати місце лише у випадках, коли такий виділ не допускається згідно із законом або є неможливим у звязку з неподільністю речі, що по справі не встановлено. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У п.7 вказано, що якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного із співвласників, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380 ЦК України вбачається, що виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин виділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому. При вирішенні спору по суті, суд виходить з того, що, оскільки спірне будинковолодіння є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, то відповідно до вимог статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці згідно приписів ч.3 ст. 358 ЦК України. Ухвалою Тростянецького районного суду від 25.09.2017 р. у даній справі призначено судово-будівельну експертизу, яку було доручено експертам Вінницького відділення КНДІСЕ. Відповідно до висновку судового експерта Вінницького відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз за результтами проведення судової будівельно - технічної, оціночно - будівельної та оціночно - земельної експертизи №57795780578117-21 від 22.03.2018 року, технічно можливий варіант поділу житлового будинку відповідно до 1/2 часток співвласників [PERSON] та [PERSON] із пропозиціями щодо переобладнання житлового будинку, без залишення його частин в спільній власності, із визначенням грошової компенсації власнику, частка якого в натурі після поділу зменшилася відображено у додатку №1 Висновку (а.с.39-65). Таким чином виділені в натурі частки від загальної вартості житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, при округленні до цілих стновить: першого співвласнка 1/2 частки - 52/100 частин, другого співвласника 1/2 частки 48/100 частин. Компенсація другому співвласнику 1/2 частки, частка якого після поділу стала меншою за його частку у праві власності домоволодіння, складає 5333 грн Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про те, що позивач має право на виділ в натурі належної йому частки зі спірного домоволодіння, який згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи технічно можливий, оскільки у встановленому законом порядку набув право власності на частину спірного житлового будинку з господарськими спорудами і він бажає користуватися належною йому власністю. За ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Зважаючи на викладене, спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , - слід припинити. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, беручи до уваги письмові заяви [PERSON] та [PERSON] , суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] , з виділенням в натурі позивачу та відповідачу по 1/2 частці домоволодіння відповідно до варіанту поділу, визначеного експертом в експертному висновку від 22.03.2018 р. №5779/5780/5781/17-21, із компенсацією співвласнику, частка якого після поділу стала меншою за його частку у праві власності домоволодіння у розмірі 5333,00 грн. У відповідності до ст.ст.133, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. та половина вартості проведеної судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 3095,00 грн.(6190,00/2).

Outcome: approved