Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

У липні 2021р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: - стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 50 % від всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що відповідач є її сином, і ухиляється від покладеного на нього обов`язку допомагати своїй матері, яка потребує кошти для належного харчування та лікування, проте в силу того, що є пенсіонером та літньою людиною не може забезпечити себе сама. Також позивачка зазначала, що єдиним її доходом є пенсія, розмір якої є недостатнім для проживання. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021р. відкрито провадження по справі за правими спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та залучено до участі у справі, в якості третьої особи [PERSON] , яка повідомила суд, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною (спільною донькою відповідача та її - [PERSON] , [INFO] )до досягнення дитиною трирічного віку та в провадженні судів перебувають позови про стягнення з відповідача, як батька дитини аліментів на утримання цієї дитини, а також матері дитини. Стороною відповідача було подано заяву про визнання позову. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. За змістом ч. 1, 3 ст. 172 СК України, дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що відповідач є сином позивачки. Судом встановлено, що позивачка є пенсіонером, відомостей, що позивачка має хронічні захворювання судом не вставнолено, проживає окремо від відповідача, перебуває на обліку в Пенсійному фонді України, отримує пенсію за віком, розмір пенсії складав, станом на червень 2021р. складав 1769,0 грн. Також судом встановлено, що позивачка є професійним адвокатом (https://erau.unba.org.ua/profile/37593) та здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, яка не призупинена. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. За змістом ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімум. Правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16 квітня 2018р. у справі № 759/1315/17. Водночас наявність доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, не свідчить про те, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Правовий висновок висловлений у постанові від 05 вересня 2019р. у справі № 212/1055/18, у постанові від 26 лютого 2020р. у справі № 233/4252/18, у постанові від 02 жовтня 2019р. у справі № 301/1359/16. Судом встановлено, що позивачка продовжує здійснювати професійну правничу допомогу (а.с. 53-60). Крім того протягом всього часу розгляду справи в суді стороною позивача не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу на підтвердження суми доходів сторони за певний період часу. Виписка з банківського рахунку, на якому обліковується розмір отриманої стороною позивача пенсії не свідчить про єдине джерело доходів останньої. Крім того, як встановлено судом, в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебувають позови про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та її матері, а також про оспорення відповідачем батьківства (справи № 754/11029/21 та № 754/11470/21). За змістом ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи розмір пенсії, яку отримує позивачка, а також те, що з відповідача можуть стягуватися аліменти на утримання малолітньої дитини та її матері, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме: слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача починаючи з 13 липня 2021 і довічно. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у розмірі 454,0 грн. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial