Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У липні 2017р. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - ПАТ КБ «Приват Банк») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 18 вересня 2012р. між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачкою був укладений кредитний договір б/н, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6095,47грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 10 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правила користування платіжною картою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010р. та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі. Оскільки відповідачка ухиляється від належного виконання взятих на себе зобовязань, встановлених кредитним договором, позивач просив стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором б/н від 18 вересня 2012р. в розмірі 13694,73грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00грн. Представник ПАТ КБ «Приват Банк» діючий за довіреністю від 14 червня 2017р., в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов за його відсутності в порядку заочного провадження, у звязку з неявкою відповідача в судові засідання (а.с.2,33). Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, проти його задоволення заперечувала, посилаючись на скрутний матеріальний стан, але не заперечувала факту отримання кредитних коштів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Встановлено, що ПАТ КБ «Приват Банк» є юридичною особою, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с. 34,35,36). Судом встановлено, що 18 вересня 2012р. між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачкою був укладений кредитний договір б/н, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6095,47грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 10 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-31). Відповідно до умов кредитного договору, договір складається з «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною картою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010р. та «Тарифів Банку». Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правила користування платіжною картою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010р. та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.1.1.7.12 Кредитного договору, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку ні одна із сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на той же строк (а.с.19). Згідно п.1.1.7.31 Кредитного договору строк позовної давності щодо вимог Банку по возврату кредита, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів, витрат Банку складає 50 років. За таких підстав, у суду не має можливості застосувати строк позовної давності до даних правовідносин, оскільки відповідач погодилась з умовами договору (а.с.21). Судом встановлено, що банк свої зобовязання за кредитним договором б/н від 18 вересня 2012р. виконав в повному обсязі, однак відповідачка від виконання своїх зобовязань ухиляється. Через невиконання зобовязань за кредитним договором б/н від 18 вересня 2012р. у відповідачки станом на 14 червня 2017р. склалася заборгованість перед ПАТ КБ «Приват Банк» в сумі 13694,73грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 4835,94грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 1960,17грн., заборгованості за комісією 5996,33грн., штрафу 902,29грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов Кредитного договору б/н від 18 вересня 2012р. (а.с.5). Суд вважає, що розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи є належним доказом існування заборгованості за кредитним договором, оскільки не спростований ні контррозрахунком відповідачки, ані висновком експерта. Крім того, відповідачкою не надано доказів належного виконання зобовязань за кредитним договором. Відповідачка підтвердила, що користувалася грошима та частково сплачувала заборгованість за договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин. Заперечення відповідачки проти позову не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, та спростовуються матеріалами справи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 1600,00грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачки (а.с.37).

Outcome: approved