Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

У квітні 2021 року до суду надійшла указана позовна заява та заява про уточнення позовних вимог, в яких позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо її неповнолітнього онука [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1200,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є бабою неповнолітнього [PERSON] , а відповідач є його батьком, мати дитини [PERSON] є її дочкою, що померла [INFO] . Після розірвання шлюбу між її дочкою та відповідачем у 2013 році дитина залишилася проживати з матір`ю, але ще до розірвання шлюбу відповідач не проживав із сім`єю тривалий час, не цікавився життям та розвитком сина, а після смерті матері дитини він не виявив бажання забрати сина. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться його здоров`ям, успіхами в навчанні, морально його не підтримує та матеріальної допомоги добровільно не надає. Дитина проживає разоз із нею та вона особисто утримує його, піклується про нього, забезпечуючи його матеріально. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзиву на позов не правив. Однак у поданих до суду нотаріально посвідчених заявах від 27.03.2021 року відповідач повідомив про те, що він відмовляється від батьківських прав щодо його сина [PERSON] , [INFO] , а також вказав, що в разі призначення опікуном його сина [PERSON] зобов`язується сплачувати їй на утримання сина кошти в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на дитину його віку, просить розгляд справи стосовно позбавлення його батьківських прав проводити в його відсутності. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а матір`ю дитини є [PERSON] , що слідує з копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого ВРАЦС Житомирського МУЮ 18.03.2008 року, яка померла [INFO] згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.10.2020 року. 25.02.2006 року між батьками неповнолітнього [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 09.07.2013 року в справі № 296/4886/13-ц був розірваний, дитину залишено проживати разом із матір`ю [PERSON] . Неповнолітній [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із позивачем, про що зазначено в довідці про склад сім`ї або зареєстрваних у житловому приміщенні/будинку осіб ОСББ «Вітрука 45» від 22.02.2021 року, яка є його бабою згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 11.12.1984 року. Із характеристики на учня № 9-А класу Житомирської гуманітарної гімназії № 1 [PERSON] вбачається, що мати приділяла належну увагу вихованню сина, цікавилася навчанням, допомагала досягти успіху, а батько за період навчання [PERSON] в гімназії жодного разу не поцікавився успіхами сина. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , а також неповнолітній [PERSON] в присутності педагога [PERSON] надали аналогічні показання про те, що після смерті матері хлопчика відповідач не відвідує його, не цікавиться ним та зовсім не забезпечує його матеріально, дитину виховує та утримує позивач. Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування Житомирської міської ради, щодо позбавлення батьківських прав відповідача, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 18.06.2021 року № 706, з 2013 року [PERSON] фактично не проживає разом із сім`єю. За весь час своєї відсутності батько не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, не здійснює виховання щодо підготовки до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не створює умов для отримання нею освіти, не відвідує дитину за місцем проживання, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Після смерті матері дитини батько відмовився забрати сина до себе на виховання. Обов`язки з виховання та утримання дитини взяла на себе баба [PERSON] , яка має намір встановити опіку над онуком. Виходячи із інтересів дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] . Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких віднесено, зокрема, ухилення батьками від виконання своїх обов`язків від виховання дитини. Тобто, таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері. З огляду на досліджені судом докази встановлено, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, матеріально її не забезпечує. Тому, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ст. 166 СК України), а тому суд стягує з відповідача аліменти на користь особи або установи, яка у подальшому здійснюватиме за нею догляд, у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття згідно заявлених позовних вимог. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved