Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У липні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом, яким, з врахуванням уточнень просив стягнути з [PERSON] 5000 грн. відшкодування моральної шкоди, 4899,66 грн. втрати товарної вартості належного йому автомобілю, а з ПАТ «УСК «Гарант - Авто» 10530 грн. витрат понесених на відновлювальний ремонт цього автомобілю. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 27 травня 2014 р. в м. Миколаєві трапилося ДТП за його участю на автомобілі [NUMBER], що є його власністю та за участю [PERSON] на автомобілі ВАЗ 2121, реєстраційний номер ВЕ138ВВ, цивільно - правова відповідальність якого була забезпечена ПАТ «УСК Гарант Авто». Автомобіль позивача в ДТП отримав механічні ушкодження. Винним в ДТП судом визнаний [PERSON] Позивачем подана заява до ПАТ «УСК «Гарант - Авто» на виплату страхового відшкодування. Звітом товарознавця від 03 червня 2014 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача визначена у 9828,83 грн., у т.ч. втрата товарної вартості 4899,66 грн. Проте [PERSON] виплату страхового відшкодування не здійснив через фінансову неспроможність, а тому [PERSON] повинен відшкодувати йому на підставі ст. 1194 ЦК України матеріальні збитки. Крім того, через вказане ДТП він переніс стрес і він зазнав душевних страждань через пошкодження належного йому майна через що [PERSON] повинен відшкодувати йому моральну шкоду. В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали. Від проведення судової експертизи з визначення матеріальних збитків позивач відмовився. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що втрату товарного вигляду відповідачу повинна відшкодувати страхова компанія, а моральну шкоду за пошкодження заподіянні майну, а не особі, він не визнає. ПАТ «УСК «Гарант - Авто» свого представника або відзиву щодо позову до суду не направило. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі встановив такі обставини. Позивачу згідно свідоцтва про реєстрацію від 27 березня 2012 р. належить автомобіль [NUMBER] (а.с.4) 27 травня 2014 р. в м. Миколаєві по вул. Будівельників сталося ДТП, в якому автомобіль позивача, який перебував за його керуванням був пошкоджений внаслідок зіткнення із автомобілем ВАЗ 2121, реєстраційний номер ВЕ 1138ВВ під керуванням [PERSON] Винним в ДТП постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 р. визнаний [PERSON] і на нього накладений штраф за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.5). На замовлення позивача 03 червня 2014 р. був виготовлений звіт спеціаліста авто товарознавця, яким було визначено, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобілю [NUMBER], при ДТП становить 14728,49 грн. Також у висновку зазначено, що коефіцієнт зносу даного автомобілю дорівнює нулю згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту є сумою 9828,83 грн. вартості: ремонтно відновлювальних робіт 2376 грн., вартості необхідних для ремонту матеріалів 1978,06 грн., вартості складових, які підлягають заміні під час ремонту 5474,77 грн. Втрата товарної вартості, тобто умовна величина зниження ринкової вартості відновленого за нормативними вимогами після пошкодження у порівнянні з вартістю подібного непошкодженого транспортного засобу становить 4899,66 грн. Сума матеріального збитку є сумою втрати товарної вартості та вартості відновлювального ремонту (а.с.6-8). Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 29 травня 2014 р. виконаного тим самим спеціалістом товарознавцем заміні підлягає передні двері з лівого боку транспортного засобу, накладка порогу цих дверей, ущільнювальна резина цих дверей (а.с.9). Ремонтна калькуляція відповідає зазначені спеціалістом суми вартості відновлювального ремонту у висновку (а.с.90). Згідно інформації МТСБУ станом на 27 травня 2014 р. автомобіль ВАЗ 2121, реєстраційний номер [NUMBER] був забезпечений діючим договором страхування [PERSON] із АПТ «УСК «Гарант Авто» (поліс АС/8631530), який передбачався ліміт відповідальності страховика по життю та здоровю 100000 грн., ліміт по майну 50000 грн., з нульовою франшизою (а.с.71,72). [PERSON] листом 08 квітня 2015 р. було визнано обовязок по сплаті страхового відшкодування позивачу в сумі 8819,97 грн. і повідомлено про неможливість виконання зобовязань у звязку з фінансовою неспроможністю та припинення ліцензії на виконання страхової діяльності (а.с.10). Згідно рахунку - фактури від 07 червня 2014 р. виданого ПП [PERSON] позивачу, вартість ремонту автомобілю «Hyundai Santa Fe» складала 10530 грн. і була оплачена позивачем згідно копії корінця до прибуткового касового ордеру 29 червня 2014 р. Ремонтні роботи були прийняті актом між сторонами (а.с.11,12). Постановою Верховного Суду України від 20 січня 2016 р. у справі 6-2808цс15 звернуто увагу на таке. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності цей Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з ч. 1 та 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Згідно п. 32.7. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Згідно із п. 12.2 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. В даній справі позивач одночасно звернувся до суду до [PERSON] на підставі договірного зобовязання, що випливає із договору страхування про відшкодування реальних збитків витрат по відновлювальному ремонту в повному обсязі та на підставі деліктного зобовязання до [PERSON], як особи, яка завдала шкоди, по відшкодуванню втрати товарної вартості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону [PERSON] (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). [PERSON] має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). За поясненнями представника позивача сума страхового відшкодування запропоновану [PERSON] в листі від 08 квітня 2015 р. в сумі 8819,97 грн. з позивачем не узгоджувалася і це наявними доказами в справі не спростовано. Відомості про проведення оцінки заподіяної шкоди майну позивача [PERSON] в справі відсутні. [PERSON] визнав обовязок сплатити страхове відшкодування, але відмовився від його виконання. З врахуванням того, що сума страхового відшкодування визначена [PERSON] ґрунтується на невідомих вихідних даних (в зазначеному листі [PERSON] не вказано підстави її розрахунку), то суд за вартість відновлювального ремонту, яку слід стягнути з [PERSON] приймає її визначену звітом від 03 червня 2014 р., тобто 9828,83 грн. з врахуванням нульової франшизи та нульового зносу транспортного засобу позивача. З [PERSON] в межах позовних вимог слід стягнути 4899,66 грн. втрати товарної вартості, що є також реальними збитками, які не покриваються [PERSON]. Щодо вимог про стягнення з [PERSON] відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з такого. Статтею 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. На підставі ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Підставою для стягнення моральної шкоди позивач не зазначив будь-який пункт ст.. 23 Закону, а зазначив пошкодження належного йому автомобіля та душевне хвилювання внаслідок потрапляння у ДТП. Враховуючи наведене, а також тривалість існування моральної шкоди, незручності та зусилля, докладені позивачем для відновлення звичного образу життя, суд вважає за потрібне стягнути з [PERSON] відшкодування моральної шкоди на користь позивача 3000 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України пропорційно частині задоволених майнових позовних вимог до ПАТ «УСК «Гарант - Авто» (не оплачених позивачем), немайнових вимог (60%) та майнових вимог (100%) до [PERSON] розподіляються судові витрати.

Outcome: partial