Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

У липні 2014року [PERSON] звернулась до суду із уточненою в подальшому заявою, посилаючись на те, що [PERSON] народився [INFO] в м. Одесі. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] долею дитини не цікавилась, відмовилась від її виховання, вела аморальний спосіб життя.Вказувала, що матері дитини вироком Київського райсуду м. Одеси 26 січня 2001року по кримінальній справі №1-349/2002року було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки і 6 місяців.22 березня 2001року батько дитини - [PERSON] оформив свою дитину - [PERSON] в будинок дитини № 3 «Сонечко» у зв'язку з неможливістю його виховання, а 10 вересня 2001 року дитину було направлено до дільниці № 5 за адресою м.Одеса, вул. Б. Хмельницького 23-13.Таким чином [PERSON] залишився без батьківського піклування.Стверджувала, що батько дитини - [PERSON] був позбавлений волі строком на 14 років. Він давав згоду на проживання сина - [PERSON] в сім'ї заявника: [PERSON] та [PERSON], а також уповноважив заявника здійснювати захист прав та законних інтересів сина. Стверджувала, що [PERSON] помер. Зазначала, що з 15 жовтня 2001 року [PERSON] постійно знаходився в сім'ї заявника, а саме: [PERSON] та [PERSON] Вказувала, що 16 вересня 2016 року Ананіївським районним судом Одеської області (справа № 491/892/16ц) [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно її неповнолітнього сина - [PERSON].Цим же рішенням, [PERSON], призначено піклувальником неповнолітньому [PERSON]. Рішення суду набрало чинності 27 вересня 2016 року. Вказувала, що має бажання усиновити [PERSON], змінити прізвище в свідоцтві про його народження на «[INFO]», по батькові - на «[INFO]», а місце його народження, ім'я, дату народження залишити без змін, зобов'язавши органи РАЦС внести відповідні зміни в актовий запис про його народження. Посилаючись на вищевикладені обставини, заявник просила суд ухвалити рішення, яким задовольнити заяву про усиновлення [PERSON], [INFO], який народився в м. Одесі громадянкою [PERSON]; записати матір'ю усиновленого - [PERSON], [INFO], яка народилась в м. Сучан, громадянку України, зареєстровану у [ADDRESS]; змінити усиновленому [PERSON], [INFO], прізвище на «[INFO]», по батькові на «[INFO]», місце народження, ім'я та дату народження - залишити без змін; зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції внести відповідні зміни в актовий запис №4 про народження усиновленого, зроблений відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського районного управління юстиції м. Одеси 21 березня 2001року. Заявник у судове засідання не з'явилась, надала заяву, якою підтримала свої вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представники заінтересованих осіб у судові засіданні не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 18, розділом першим книгою третьою Сімейного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Одесі, що підтверджується свідоцтвом про народження. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] вироком Київського райсуду м. Одеси 26 січня 2001 року було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки і 6 місяців. 22 березня 2001 року батько дитини - [PERSON] оформив свою дитину - [PERSON] в будинок дитини № 3 «Сонечко» у зв'язку з неможливістю його виховання, а 10 вересня 2001 року дитину було направлено до дільниці № 5 за адресою м.Одеса, вул. Б. Хмельницького 23-13. Таким чином [PERSON] залишився без батьківського піклування. Батько дитини - [PERSON] був позбавлений волі строком на 14 років. Він давав згоду на проживання сина - [PERSON] в сім'ї [PERSON] та [PERSON], а також уповноважив [PERSON] здійснювати захист прав та законних інтересів сина, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою. Встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Встановлено, що чоловік заявниці, [PERSON] помер. За його життя родина заявниці створила всі необхідні умови для виховання дитини. Ставились до нього з турботою та любов'ю. Заявниця за місцем проживання характеризується позитивно, має задовільний стан здоров'я, спиртні напої, наркотичні засоби не вживає, на обліку у психо-неврологічному та наркологічному диспансері не перебуває. [PERSON] заявою від 06 травня 2015 року просив суд визнати мене та [PERSON] його батьками. Встановлено, що рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 16 вересня 2016року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника, третіх осіб - органу опіки та піклування Київського району міста Одеси, [PERSON] задоволені повністю; позбавлено батьківських прав громадянку [PERSON], [INFO], уродженку та мешканку с. Долинське Ананьївського району Одеської області, паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий 05 грудня 2003 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, відомості щодо ідентифікаційного номера відсутні, батьківських прав по відношенню до її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], уродженця та мешканця [ADDRESS]; призначено неповнолітньому [PERSON], [INFO], уродженцю та мешканцю [ADDRESS], піклувальника - [PERSON]. [INFO], мешканку [ADDRESS], паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 22 грудня 2010 року- ідентифікаційний номер-[NUMBER]. Зазначене рішення 27 вересня 2016року набрало законної сили. Відповідно до ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ч. 2 ст. 208 СК України у виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, у зв'язку із включенням у СК правових норм про усиновлення повнолітньої особи необхідно брати до уваги, що така особа може бути усиновлена лише у виняткових випадках, зокрема якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття. Враховуючи винятковий характер права на усиновлення повнолітньої особи, суди мають установлювати при розгляді справ цієї категорії додаткові обставини, зокрема необхідність усиновлення і неможливість оформлення іншого правового зв'язку між особою, яку бажають усиновити, та особою, яка хоче це зробити (складення заповіту тощо). При цьому звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлено бажанням досягти іншого правого наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв'язку (можливо, вже наявного факту). Слід також з'ясовувати наявність чи відсутність в усиновлювача своїх дітей. Закон не встановлює заборони на усиновлення повнолітньої особи тією, яка має власних дітей, проте на цей факт необхідно зважати виходячи з обставин, що визначають можливість рідних дітей бути спадкоємцями. У кожному конкретному випаду суд при вирішенні питання про усиновлення повнолітньої особи може врахувати й інші обставини. У СК не встановлено максимального віку повнолітньої особи, яка може бути усиновлена, однак визначено мінімальну різницю у віці між нею та усиновлювачем - не менше вісімнадцяти років. Відповідно до ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Відповідно до ч. 1 ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір'ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Відповідно до ч. 3 ст. 231 СК України якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім'я та по батькові можуть бути змінені у зв'язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 218 СК України, для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров'я. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та доведеність посилань заявника [PERSON], у зв'язку з чим вбачає можливим заяву задовольнити. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір у справі складає 243,60грн., які сплачені заявником у повному обсязі при зверненні до суду.

Outcome: approved