Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] , від імені якого діє адвокат Бусахіна Т.В. звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», посилаючись на те, що 04.07.2012 року між ним та ПАТ «АЛЬФА-БАНК» укладено кредитний договір на суму 10082,00 грн, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на підставі договору факторингу №2013-1, укладеного 23.12.2013 року між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». 07.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №12902 на підставі кредитного договору №500287971 від 04.07.2012 року, за яким звернуто стягнення заборгованості в сумі 19792,17 грн з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Вказує на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості перед відповідачем. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5. Зокрема зауважує, що відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При цьому вказує, що датою остаточного повернення кредиту є 06.07.2015 року, а відповідач звернувся з заявою про вчинення виконавчого напису лише 07 квітня 2020 року. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №12902 від 07.04.2020 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» у розмірі 19792,17 грн; -стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 6900 грн та сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03 серпня 2020 року вказану позову заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження /а.с.44/. Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні за ВП№ 62231779, відкритого 02.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем на підставі виконавчого напису № 12902, виданого 07.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в сумі 19792,17 грн, згідно кредитного договору від 04.07.2012 року, укладеного з ПАТ ««АЛЬФА-БАНК», до набрання законної сили судового рішення у даній справі /а.с.46/. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, просили справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю; позивач проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив суду не надали. Третя особа у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.07.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500287971, відповідно до якого позивач отримав кредитні кошти у розмірі 10082 грн. Відповідно до п.2.3 договору дата остаточного повернення кредиту, яка є датою нарахування відсотків та нарахування комісій за послуги «Альфа-Сервіс» (за її наявності) 06.07.2015 року /а.с.10/. 23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», укладено договір факторингу №2013-1. 07 квітня 2020 року ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. з заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 500287971. Цього ж дня приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис про стягнення [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором № 500287971 від 04.07.2012 року за період з 10.04.2017 року по 07.02.2020 року у розмірі 19342,17 грн та витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 450,00 грн. На запит суду приватним нотаріусом були надані документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис, серед яких надано кредитний договір, виписка з рахунку. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Табінським О.В. 02 червня 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого напису /а.с.13/. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат»у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки випискою з рахунку, наданою відповідачем, розрахунок заборгованості надано не було, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Докази, які б підтверджували дані обставини суду не надано. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, враховуючи те що відповідачем не було подано у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву та не додано відповідних доказів, які б підтверджували, що боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, крім того виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», поза межами трьохрічного строку, так як дата остаточного повернення кредиту - 06.07.2015 року, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис повинно бути визнано таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. За правилами ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем у підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір від 15.07.2020 року, квитанцію №7 від 15.07.2020 року за складання позовної заяви, представництва інтересів в суді у розмірі 6900 грн, акт виконаних робіт, а саме консультацію - 200 грн, оформлення позовної заяви - 2000 грн, направлення запиту - 300 грн, участь в судовому засіданні - 4400 грн. Вказані судові витрати суд вважає доведеними частково на суму 2500 грн, оскільки розгляд справи проведено за відсутності сторін. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн за подання позову. На підставі викладеного, ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» та

Outcome: partial