Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

у квітні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.09.2014 стягувши із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/9 частини від одержуваних [PERSON] доходів щомісячно та до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05.04.2018, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги аргументує тим, що 24.09.2004 на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, впродовж всього часу позивач сумлінно виконував свої зобов'язання, однак після матеріальний стан позивача значно змінився, оскільки [INFO] у нього народився син, якому було оформлено інвалідність з приводу діагнозу: ДЦП, спатичний, тетрапарез, затримка психомоторного розвитку, тому відповідно з моменту народження син потребує постійного догляду та утримання він не здатен повною мірою самостійно себе обслуговувати, за таких умов з 23.08.2011 позивач був змушений звільнитися з роботи за власним бажанням у зв'язку із необхідністю догляду за дитиною, а також в березні 2018 позивач отримав розрахунок заборгованості з ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві на суму 9836 грн 39 коп., внаслідок чого у позивача немає можливості сплачувати аліменти. Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 14.01.2019 від нього надійшло клопотання про розгляду справи у його відсутності через перебування разом із сином [PERSON] на плановому лікуванні в Польському Центрі інтенсивної терапії «Olinek» (а.с. 77, 78). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.09.2004 із [PERSON] стягнено аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно (а.с. 4, 5). 29.03.2005 між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, актовий запис №273 у ВРАЦС Святошинського РУЮ у м. Києві (а.с. 6). У [PERSON] [PERSON] та народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 8). 15.09.2007 [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] у ВРАЦС Печерського РУЮ у м. Києві, актовий запис №681 (а.с. 7). Згідно виписки з історії хвороби у [PERSON], [INFO] діагноз синдром спастичного тетрапез, в стадії відсутності пересуванння у фазі лежання з контролем голови (а.с. 9-12). Згідно довідки ГТУЮ у м. Києв Святошинський РВДВС м. Київ від 16.02.2018 у позивача виникла заборгованість по аліментах на загальну суму 9836 грн 39 коп. (а.с .69, 70). Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 12 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів судом враховуються: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сума грошових коштів, яку позивач просить стягувати у якості аліментів на утримання його сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/9 частини, є меншою за встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років, тому суперечить закону. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а обставини, на які позивач посилається, недоведеними належними та допустимими доказами. За правилами ст. 141 ЦПК України сума сплаченого судового збору не відшкодовується. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed