Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

У квітні 2018 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, уточнивши його в червні 2019 р.. В обґрунтування позову зазначив, що в квітні 2018 р. з бухгалтерії підприємства, в якому працює позивач - ТОВ «Промислові ремонти», йому повідомили, що у відношенні нього, з Тернівського ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, надійшла постанова від 02.03.2018 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи як боржника. 23.04.2018 р. він звернувся з заявою до Тернівського ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про видачу копій документів, після отримання яких йому стало відомо, що 27.05.2016 р., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., було вчинено виконавчий напис № НВТ 441618, зареєстрований в реєстрі № 4483, згідно якого з нього на користь ПАТ КБ «Приват Банк» було стягнуто борг по Кредитному договору № DNH4KP88670479 від 19.04.2006 р., укладеному ПАТ КБ «Приват Банк», який є правонаступником ЗАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] у розмірі 52449,65 грн., з яких: - сума заборгованості за кредитом - 1054,12 грн.; - сума заборгованості за відсотками - 11739,59 грн., - пеня - 37158,34 грн., - штраф - 2497,60 грн., а також витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 1700 грн.. 04.10.2016 р. державним виконавцем Тернівського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Чередниченко А.О., на виконання виконавчого напису № НВТ 441618, було відкрито виконавче провадження ВП № 52568274, а 02.03.2018 р. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вважає, що виконавчий напис № НВТ 441618, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі № 4483, було проведено з порушенням норм законодавства з наступних підстав. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З направлених нотаріусом на виконання ухвали суду, документів, на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис, а саме, з виписки з особового рахунку боржника вбачається, що право вимоги на витребування боргу за даним кредитом виникло більш ніж три роки тому. Дана виписка складена за період: з червня 2006 року ( період виникнення заборгованості) по 29.04.2016 р., але в розрахунку частково зазначені роки: не повністю зазначений 2008 рік, відсутній 2009 рік, не повністю зазначений 2011 рік, відсутні роки з 2012 по 2015, не повністю зазначений 2016 рік ( відсутні розрахунок за січень, лютий, березень). Крім того, відповідачу було достеменно відомо, що позивач не визнавав факт укладання ним Кредитного договору № DNH4KP88670479від 19.04.2006 р., про який йому стало відомо з тексту рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, дата відмітки про відправлення: 20.09.2009 р., направленого відповідачем. У копії рішення зазначено, що кінцевий термін повернення суми залишку заборгованості за кредитом - 18.04.2008 р., а виконавчий напис вчинено після спливу 10 років, від дати, зазначеної в даній копії. З приводу спірного Кредитного договору, незаконного утримання у 2010 році із заробітної плати коштів та існування рішення, він звертався із заявами до: - Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, та отримав відповідь від 21.02.2011 р. № к- 25/К25, в якій суд зазначив, що позовної заяви ЗАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до суду не надходило, та рішень стосовно зазначеної позовної заяви судом не виносилось. Також, у відповіді суд зазначив, що копія судового рішення додана позивачем до заяви не відповідає вимогам процесуального закону; - Жовтневого районного відділу ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, і його звернення було долучено до кримінальної справи № 63091867 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Після його звернень до відповідних органів, відповідач припинив незаконні утримання з його заробітної плати, будь-яких вимог до позивача щодо спірного Кредитного договору відповідач не направляв. Просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, АТ КБ «Приват Банк» подано відзив на позов, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Позицію банка мотивував тим, що відповідно до п. 2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на адресу позивача, яка зазначена в позові, було направлено письмову вимогу про усунення порушення за договором, а докази направлення та текст вимоги наявні у матеріалах справи. Боржник не оспорює наявність заборгованості перед Банком, або наявності боргу в меншому розмірі. Підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню може бути тільки встановлений судом факт відсутності боргу або менший його розмір. Факти, які підтверджують відсутність боргу, або невідповідність суми боргу у позові відсутні. Також посилається на те, що позивачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність виконавчого напису, та позивач не оспорює наявність заборгованості перед Банком або наявності боргу в меншому розмірі, та не дає жодних підтверджень виконання своїх обов`язків, тобто не спростовує факту заборгованості перед банком і розміру боргу зазначеного у виконавчому написі. Договір не був припинений у зв`язку з п. 9.6 Умов та правил надання банківських послуг , які діяли на момент підписання договору, та в якому чітко зазначено, що договір є дійсним до моменту належного виконання сторонами зобов`язань. Зобов`язання позивачем не виконано. Тобто договір досі є чинний, а отже в кредитора виникає право вимагати виконання обов`язків боржника, передбачених договором, в тому числі і право на примусове стягнення боргу у будь-який час, це право виникає до тих пір, доки договір є чинний. Вважає, що нотаріус діяв у рамках чинного законодавства, а отже виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Треті особи - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та Тернівський відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відзиву на позов не надали. Дослідивши матеріали справи - докази: копії: виконавчого напису; постанови про відкриття виконавчого провадження; постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника; відповідь Жовтневого РВ Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області; відповідь Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська; довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради; заяви ПАТ КБ «Приват Банк» про вчинення виконавчого напису; Інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів; письмової вимоги про усунення порушень кредитного договору; заяви позичальника; виписки з рахунку боржника (а.с. 6, 7, 8-9, 11, 12, 13, 63, 65, 67, 70, 72), надавши їм оцінку в сукупності, суд встановив слідуюче. 27 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., за заявою відповідача АТ КБ «Приват Банк»вчинено виконавчий напис № НВТ 441618, зареєстрований в реєстрі № 4483, щодо стягнення з позивача грошових коштів за кредитним договором № DNH4KP88670479 від 19.04.2006 року, укладеним нібито між позивачем та відповідачем АТ КБ «Приват Банк»у сумі 52449,65 грн., з яких: - сума заборгованості за кредитом - 1054,12 грн.; - сума заборгованості за відсотками - 11739,59 грн., - пеня - 37158,34 грн., - штраф - 2497,60 грн., а також витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 1700 грн.. Строк, за який проводиться стягнення: з 19.04.2006 по 29.04.2016 р.. Тернівським відділом державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,04.10.2016 р. відкрито виконавче провадження ВП № 52568274 по виконанню згаданого вище виконавчого напису. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно до п.п. 1.1., 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Мнісітрів України від 29.06.1999 р. № 1172. П. 3.5 Глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Отже, з виконавчого напису вбачається спір про право, оскільки позивач заперечує проти наявності договірних відносин (кредитного договору) з відповідачем - АТ КБ «Приват Банк». Тому у даному випадку не можна вести мову про безспірність стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» із позивача грошової суми. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису та чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Дані обставини підтверджують те, що заборгованість не можна вважати безспірною. Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги. З направлених нотаріусом на виконання ухвали суду, документів, на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис, а саме, з виписки з особового рахунку боржника вбачається, що право вимоги на витребування боргу за даним кредитом виникло більш ніж три роки тому. Дана виписка складена за період: з червня 2006 року ( період виникнення заборгованості) по 29.04.2016 р., але в розрахунку частково зазначені роки: не повністю зазначений 2008 рік, відсутній 2009 рік, не повністю зазначений 2011 рік, відсутні роки з 2012 по 2015, не повністю зазначений 2016 рік ( відсутні розрахунок за січень, лютий, березень). Вказаний розрахунок, який є неповним, а тому, можна вважати, що розрахунок відсутній, підтверджує, що банку було відомо, що даний борг не є безспірним. Крім того, відповідачу було достеменно відомо, що позивач не визнавав факт укладання ним Кредитного договору № DNH4KP88670479від 19.04.2006 р., про який йому стало відомо з тексту рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, дата відмітки про відправлення: 20.09.2009 р., направленого відповідачем. У копії рішення зазначено, що кінцевий термін повернення суми залишку заборгованості за кредитом - 18.04.2008 р., а виконавчий напис вчинено після спливу 10 років, від дати, зазначеної в даній копії. З приводу спірного Кредитного договору, незаконного утримання у 2010 році із заробітної плати коштів та існування рішення, він звертався із заявами до: - Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, та отримав відповідь від 21.02.2011 р. № к- 25/К25, в якій суд зазначив, що позовної заяви ЗАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до суду не надходило, та рішень стосовно зазначеної позовної заяви судом не виносилось. Також, у відповіді суд зазначив, що копія судового рішення додана позивачем до заяви не відповідає вимогам процесуального закону; - Жовтневого районного відділу ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, і його звернення було долучено до кримінальної справи № 63091867 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Після його звернень до відповідних органів, відповідач припинив незаконні утримання з його заробітної плати, будь-яких вимог до позивача щодо спірного Кредитного договору відповідач не направляв. Зі змісту відзиву представника відповідача АТ КБ «Приват Банк» взагалі не вбачається, що між позивачем та відповідачем - АТ КБ «Приват Банк» наявні будь-які правовідносини, оскільки відзив має шаблонну форму, не містить жодного посилання на номер договору та дати його підписання сторонами, також відсутні будь-які розрахунки заборгованості, копії заяв-анкет, копії договору на який посилається представник відповідача, а також до відзиву не долучено жодного письмового доказу в підтвердження обґрунтування змісту відзиву. Крім того письмову форму договору становить анкета-заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Привалами надання банківських послуг, а також Тарифами, чи були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису всі документи, чи тільки анкета-заява, не відомо, оскільки ні банком, ні нотаріусом ніяких пояснень на адресу суду не надходило з відповідними підтвердженнями. Статтею 12 ЦПК Українипередбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК Українипередбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках,коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена,а також в інших випадках,передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК Українипередбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК Українидостовірними є докази,на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачем АТ КБ «Приват Банк» не надано жодних доказів, що між АТ КБ «Приват Банк» та позивачем [PERSON] існують договірні зобов`язання, а так само про наявність заборгованості, а нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином чи справді на момент вчинення виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала взагалі заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з отриманням професійної правничої допомоги в розмірі 5000 гривень, яку суд, враховуючи норми ст. 137 ЦПК України, та надані підтверджуючі докази понесених витрат (а.с. 95, 96), вважає необхідним задовольнити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь [PERSON] судові витрати, у виді судового збору в розмірі 704,80 грн. сплаченого ним при пред`явлені позову, 352,40 грн. судового збору за заяву про забезпечення позову.

Outcome: approved