Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 7 липня 2007 року з відповідачкою зареєстрували шлюб. У сторін є дитина, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами поступово почали погіршуватися. Після народження дитини у сторін почали виникати конфлікти та суперечки, а тому спільне життя стало неможливим. У сторін різні погляди на сімені відносини та обов'язки. Спроби вирішити проблеми результатів не дали. З вини обох сторін спільне життя стало неможливим. З січня 2018 року фактичні подружні відносини припинені. [PERSON] зазначає, що розлучення є єдиним виходом побудувати нове життя. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надіславши до суду заяву в якій зазначає, що позов підтримує, просить справу розглянути за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надіславши до суду заяву в якій позов визнає, просить справу розглянути за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім'я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] у цій справі поніс судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн, що підлягають стягненню з відповідачки на його користь у розмірі 352,40 грн, а інша частина підлягає поверненню у зв'язку із визнанням відповідачкою позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved