Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в остаточній редакції якого просила стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/ 4 частини від усіх видів заробітку але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування вимог зазначала, що згідно із рішенням від 15.06.2016 р. № 390 Харківської міської ради її призначено опікуном над онуком - [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Батьки онука не приймають участі в утриманні дитини. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилася, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлялася про час і місце розгляду справи, кореспонденція, яка направлялася на її адресу повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідачів , виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 5). Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 15.06.2016 р. № 390, [PERSON] призначено опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а у разі ухилення від цього обов'язку, кошти на утримання дітей, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, стягуються з них в судовому порядку. Відповідачі є батьками дитини, у добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надають, у зв'язку із чим, з них підлягають стягненню аліменти на утримання сина. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із того, що відповідачами не надано суду доказів, що вони приймають участь в утриманні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійок підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved