Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування позову зазначила, що вона народилася [INFO] в сім`ї росіянина [PERSON] та українки [PERSON] . У зв`язку з тим, що виникла помилка у визначенні національності батька, оскільки за походженням він - «німець», заявник звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року заяву [PERSON] про встановлення факту , що має юридичне значення задоволено: встановлено факт неправильності запису про народження [PERSON] , зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві 25.02.1977 року за № 602 в частині відомостей про національність батька; зобов`язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису відділу реєстрації актів цивільного стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві від 25.02.1977 року про народження [PERSON] , а саме: в графі «національність» розділу « батько» замість «росіянин» зазначити « німець ». Заявник зазначає, що відповідно до вказаного рішення, відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві внесено зміни до актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , в якому [PERSON] записана як [PERSON] ; батько: [PERSON] , [INFO] - росіянин, мати: [PERSON] , [INFO] - українка. Зважаючи на те, що батько за національністю є німець, а не росіянин, заявник просить встановити юридичний факт того, що [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання : [ADDRESS] є за національністю «німкеня». В судовому засіданні представник заявника просив встановити юридичний факт. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, направленим до суду листом просив розглядати справу у свою відсутність. Заслухавши думку представника заявника, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в сім`ї росіянина [PERSON] , [INFO] та українки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року задоволено заяву [PERSON] про встановлення факту , що має юридичне значення та встановлено факт неправильності запису про народження [PERSON] , зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві 25.02.1977 року за № 602 в частині відомостей про національність батька; зобов`язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису відділу державної реєстрації актів цивільного стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві від 25.02.1977 року про народження [PERSON] , а саме: в графі «національність» розділу « батько» замість «росіянин» зазначити «німець». Відповідно до вказаного рішення, відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві внесено зміни до актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , в якому [PERSON] записана як [PERSON] ; батько: [PERSON] , [INFO] - росіянин, мати: [PERSON] , [INFO] - українка. Зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України №24 від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності» . Згідно з даним Указом, національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта, прийняли національність одного з батьків та бажали замінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася органом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України № 70/99 від 27.01.1999 р. Відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно зі статтею 300 Цивільного кодексу України особа має право на індивідуальність, до якої відноситься і право визначати свою національність. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки. Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні. Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції держав-членів Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», пунктом 2.13.2 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793 (далі - Правила), внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів, орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. Згідно із пунктом 1.15 Привил, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. Оскільки чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національність батьків дитини чи осіб, що вступають в шлюб, зважаючи, що заявником неправильно обраний спосіб захисту свого порушеного права, суд вважає, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed