Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

у квітні 2020 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 24.10.2011р. з метою отримання банківських послуг, відповідач підписав заяву без номера, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, а тому станом на 23.03.2020р. утворилася заборгованість. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 63500,53 грн та судові витрати. 21.05.2020р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с.71). 09.06.2020 р. від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у позові в повному обсязі, посилаючись на те, що на підтвердження позовних вимог позивач надав Витяг з Умов і правил надання банківських послуг, який викладено на іноземній мові (російською), яка не є рідною мовою для нього якою відповідач погано володіє, що унеможливлює належне ознайомлення з даним письмовим доказом. Даний документ не містить підпису відповідача. Крім цього, в наданих позивачем розрахунках заборгованостей зазначено, що заборгованість відповідача виникла згідно договору б/н від 24.10.2011 р., але даного договору чи його копії позивач не надав, що унеможливлює встановлення в повній мірі обставин справи та дійсного кладу правовідносин, що виникли між сторонами. Також в матеріалах справи є копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку» від 24.10.2011 р., хоча даний документ не вказаний у додатку до позову і не наданий нотаріально засвідчений переклад даного документу на українську мову та необґрунтовано позивачем, які саме обставини підтверджуються чи спростовуються цим доказом. В даному документі відсутні будь-які відомості про замовлення та отримання відповідачем банківських послуг, оформлення кредитної карти. Разом з цим, роздруківка із сайту належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Відповідач вважає, що надані позивачем розрахунки складені та підписані невідомим представником Приватбанку ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджуються жодними іншими доказами. Відповідач також зазначив, що за його підрахунками 08.04.2020 р. він отримав соціальну допомогу у розмірі 1390 грн, але відповідач відразу перевів ці кошти на погашення кредиту, але у розрахунку наданому позивачем станом на 23.03.2020 р. ці суми не вказані, що підтверджує помилковість розрахунків позивача (а.с.77,78). 17.06.2020 р. та повторно 06.07.2020 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому він зазначив, що договір підписаний банком та клієнтом відповідає вимогам чинного законодавства. Будь-яких заперечень щодо оформлення договору зі сторони клієнта не було, вимоги щодо підписання договору на українській мові теж не було. Умови та правила надання банківських послуг, які долучені до позовної заяви затверджені наказом банку СП-2010-256 від 06.03.2010 р., а їх викладення на російській мові не суперечить нормам чинного законодавства, а тому позивач не зобов`язаний надавати до суду редакцію на українській мові, а вказані умови та правила слід вважати належним доказом по справі. Крім цього, з підписаних позичальником документів вбачається, що 24.10.2011 р. відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач висловив свою згоду із тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять укладений між сторонами Договір про надання банківських послуг. Підписуючи вищевказану анкету-заяву, відповідач підтвердив те, що він ознайомлений в вищевказаними документами, які йому були надані у письмовому вигляді, і що він згоден з ними. Крім того, відповідач взяв на себе зобов`язання регулярно ознайомлюватись із змінами до Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті Приватбанку. Представник відповідача також вказує на те, що укладений 24.10.2011 р. відповідачем із АТ КБ «Приватбанк» кредитний договір на даний час є чинним, а тому будь-яких законних підстав для незастосування положень цього договору немає. Крім того, відповідач здійснюючи погашення заборгованості визнавав заборгованість за договором та погоджувався із умовами договору, а тому враховуючи це відсутні підстави вважати, що Умови та правила надання банківських послуг є неналежним доказом по справі або відповідач їх не розумів під час укладення договору. Разом з цим, представник позивача вказує на те, що згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить по те, що він знав умови кредитування та визнавав свої зобов`язання за договором, а тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Так, на даний час відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з цим представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі (а.с.92-110). У судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.65). Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать його підписи у поштових повідомленнях, які повернулися до суду (а.с.75,91), представник відповідача Байжаунова М.В. подала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності та визнала тіло кредиту, в задоволенні інших позовних вимог просила відмовити з огляду на необґрунтованість позовних вимог (а.с.111,112). Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 24.10.2011 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку без номера. За змістом анкети-заяви вона разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифів становить Договір про надання банківських послуг (а.с.28). В заяві зазначено, що відповідач ознайомлений і згоден з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифів, які були надані в письмовому вигляді. Згідно з Довідкою про умови кредитування, банк видав Клієнту картку Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з базовою відсотковою ставкою 3,0 % на місяць на залишок заборгованості, з розрахунку 360 днів у році. Щомісячний платіж становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості та вноситься до 25 числа місяця, наступного за звітним. За несвоєчасне погашення заборгованості передбачена сплата пені, яка дорівнює пеня (1) = пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка по договору/30- нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується один раз в місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. і більше та при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором більше чим на 30 днів передбачена сплата штрафу у розмірі 500 грн. +5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій (а.с.29). Крім цього, позичальник сплачує комісію за зняття готівки: в банкоматах і пунктах видачі готівки Приватбанку 1% від суми операції, в банкоматах других банків України 1% +5 грн, в закордонних банкоматах 1% +30 грн. Комісія за моніторинг неактивної карти в розмірі залишку коштів на рахунку, але не більше 10 грн. Процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 3,0%. Комісія за отримання балансу на чек в банкоматах Приватбанку 0,95 грн. Комісія за зняття кредитних коштів готівкою в банкоматах і пунктах видачі готівки Приватбанку 1-100 грн. 5 грн, 100,01 200 грн. 10 грн, 200,01 300 грн 15 грн, 300,01 400 грн 20 грн, 100,01 грн 500 грн 25 грн, більше 500 грн 4%. В банкоматах інших банків України К+5 грн, в іноземних банках К+30 грн (а.с.29). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] відповідача по справі вбачається, що старт карткового рахунку датований 24.10.2011 р. з встановленням кредитного ліміту у розмірі 300,00 грн, в подальшому кредитний ліміт збільшувався, зокрема 01.12.2011 р. 400,00 грн, 15.02.2012 р. 800,00 грн, 28.05.2012 р. 2000,00 грн, 12.09.2016 р. 2000,00 грн, 23.06.2018 р. 49000,00 грн, 27.01.2019 р. 46720,00 грн, а 13.05.2019 р. був зменшений до 0,00 грн (а.с.26). Як видно з інформації наданої представником позивача, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, за яким було надано 5 кредитних карток, за якими здійснювались банківські операції, що вбачається з виписки по рахунках (а.с.16-25,27). З наданого\~позивачем розрахунку\~вбачається,\~що станом\~на 23.03.2020\~року заборгованість відповідача перед банком становить 63500,53 грн, з яких: 43060,14 грн заборгованість за тілом кредиту в т.ч. за простроченим; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 14453,99 грн; заборгованість по пені 2486,37 грн; заборгованість по судовим штрафам 3500,03 грн (а.с.15). На підтвердження своїх доводів позивач надав, Заяву і Довідку про умови кредитування, які підписані відповідачем, а також Умови та Правила надання банківських послуг, які останнім не підписані (а.с.28-55). За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Розглядаючи доводи позивача про стягнення заборгованості по кредитному договору, суд зазначає, що відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом та відсотках по ст. 625 ЦК України, стягнути заборгованість за пенею та штрафи, при цьому, обґрунтовуючи право вимоги Умовами договору. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву позичальника. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019р., банк повинен повідомити споживача про умови кредитування та узгодити з ним саме ті умови, про які вважав узгодженими банк. Отже, оскільки додані банком Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Крім цього, за змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК\~України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Так у довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду підписаної відповідачем 24.10.2011 р. визначена відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань у вигляді пені та штрафу (а.с.29) та у наданому розрахунку заборгованості за даним кредитним договором виконаним станом на 23.03.2020 р. обраховано заборгованість по пені та штрафах (а.с.15), які позивач просить стягнути. Натомість, ставлячи питання про одночасне стягнення пені та штрафу, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов`язання, що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зважаючи на вищевикладені обставини, одночасне зобов`язання щодо стягнення пені та штрафу у даній справі є неприпустимим, а тому враховуючи, те, що підписаними відповідачем документами та наданим представником позивача розрахунком заборгованості передбачено першочергове стягнення неустойки у вигляді пені, а тому суд вважає, що вимога позивача про стягнення штрафу, є безпідставною. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України викладеній у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015р. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання перед банком та не повернув отримані кошти, на що банк розраховував при укладенні кредитного договору, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором без номера від 24.10.2011р., яка виникла станом на 23.03.2020р. та складається з тіла кредиту в розмірі 43060,14 грн, відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України та пені у розмірі 2486,37 грн. Так, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У своєму розрахунку банк навів розрахунок відсотків за ст. 625 ЦК України, що становить 14453,99 грн (а.с.15). Натомість суд не погоджується з зазначеним розрахунком, оскільки за базову відсоткову ставку банк взяв 84,00 % замість установлених законом 3%. Отже, оскільки з наданих розрахунків прострочена заборгованість стала виникати з 05.11.2019р. і щомісячно сума змінювалась до 23.03.2020р. (дата станом на яку банком проведено розрахунок), а тому розрахунок слід проводити виходячи з кількості днів прострочення за кожною сумою (а.с. 15). За таких обставин, розрахунок 3% річних буде таким: 1)46960,25 грн (прострочена заборгованість на 05.11.2019р.) х (3% х 16/365)/100% = 61,76 грн (за період з 05.11.2019 р. по 20.11.2019 р.); 2)46960,14 грн (прострочена заборгованість на 21.11.2019р.) х (3% х 44/365)/100% = 169,83 грн (за період з 21.11.2019 р. по 03.01.2020 р.); 3) 45060,14грн (прострочена заборгованість на 04.01.2020р.) х (3% х 14/365)/100% = 51,85 грн (за період з 04.01.2020 р. по 17.01.2020 р.); 4)43060,14 грн (прострочена заборгованість на 18.01.2020р.) х (3% х 66/365)/100% = 233,59 грн (за період з 18.01.2020 р. по 23.03.2020 р.). Отже, загальний розмір заборгованості за відсотками розрахованими відповідно до ст. 625 ЦК України становить 517,03 грн, а тому саме цю суму відсотків слід стягнути з відповідача одночасно з тілом кредиту в розмірі 43060,14 грн та пенею у розмірі 2486,37грн, а всього 46063,54 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 1524,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial