Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до Київської міської ради, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності за набувальною давністю на частину квартири. Свої вимоги обґрунтувала наступним. Позивачу, третім особам та [PERSON] , яка є сестрою бабусі позивача, належала на праві спільної сумісної власності в рівних долях квартира [ADDRESS] , яка була приватизована ними у жовтні 1993 року. У [INFO] [PERSON] померла. З липня 1988 року та по день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована у вказаній вище квартирі. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/5 частину квартири, однак її ніхто не прийняв, оскільки згідно діючого на момент відкриття спадщини законодавства позивач та члени її сім`ї не вважалися спадкоємцями [PERSON] , а інших спадкоємців остання не має. Позивач вказує, що вона зареєстрована, постійно проживала, після смерті [PERSON] та теперішній час продовжує проживати у спірній квартирі, сплачує рахунки за житлово-комунальні послуги, тобто більше 10 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє 1/5 часткою квартири, яка належала [PERSON] Посилаючись на наведене, з урахуванням позовної заяви в новій редакції від 01 березня 2019 року, позивач просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/5 частку квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] Ухвалою судді від 18 квітня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Ухвалою судді від 17 жовтня 2018 року постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, надіслав на адресу суду відзив, в якому просив прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства на підставі поданих стороною доказів. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 18 червня 1988 року виконавчим комітетом Мінської ради народних депутатів м. Києва на ім`я [PERSON] та членів його сім`ї: [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син) та [PERSON] (сестра бабусі дружини) видано ордер на жиле приміщення № 196 на право зайняття квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13 жовтня 1993 року, виданого Фондом комунального майна Мінського району м. Києва, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 7). [INFO] року [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть від [INFO] серії [NUMBER] . [PERSON] , починаючи з 05 липня 1988 року та по день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 13 червня 2018 року спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не заводилась. [PERSON] є сестрою [PERSON] . Родинні відносини між ними підтверджуються випискою з метричної книги за 1987 рік про народження [PERSON] та листом Державного архіву м. Києва від 25 січня 2011 року про народження [PERSON] , яка народилася у 1903 році В свою чергу, [PERSON] являється бабусею позивача, про що свідчить архівна довідка від 25 січня 2011 року про народження [PERSON] , яка народилася у [INFO], свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] , які одружились у 1952 році та свідоцтвом про народження [PERSON] (позивача), яка народилася у 1956 році. У відповідності до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. У пункті 9 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що «При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Судом встановлено, що на час розгляду справи позивачу та третім особам на праві власності належать 4/5 частини квартири [ADDRESS] Інша 1/5 частина квартири належала сестрі бабусі позивача [PERSON] , яка померла у [INFO] . Як вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрована та постійно проживає у вказаній квартирі з липня 1988 року по теперішній час, заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у даній квартирі відсутня, що підтверджується відповідними квитанціями. Відтак, суд вважає, що позивач добросовісно володіє з моменту смерті [PERSON] ([INFO]), тобто більше десяти років, 1/5 часткою квартири [ADDRESS] . При цьому факт проживання позивача у даній квартирі з 1988 року по теперішній час та відсутність заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг свідчать про відкритість та безперервність володіння позивачем чужим майном, яке в даному випадку є безхазяйною нерухомою річчю, оскільки ніким не успадковане, а рішення про передачу цієї нерухомої речі у комунальну власність в установленому законом порядку не приймалось. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved