overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

У липні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.03.2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 134, мотивуючи позов тим, що сімейне життя на протязі останніх років між подружжям поступово погіршувалось та фактично привело до припинення шлюбних відносин. Позивач та відповідач мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Можливості зберегти сімю не має. спільне господарство з цього часу не ведеться, спору про спільне майно немає. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що подружні відносини припинено із відповідачем приблизно у листопаді - грудні 2015 р. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 28.03.2009 р., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЖД № 099158 від 28.03.2009 р. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з листопада - грудня 2015 року. Питання щодо розподілу спільного майна, вирішення у судовому порядку не потребує. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

У липні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.07.2016 р., до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що діти проживають із нею, знаходяться на її утриманні, матеріальної допомоги добровільно відповідач не надає. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 11.08.2007 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 11.08.2007 р. (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох дочок, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. У відповідності до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частинами 1,2 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити. Згідно положенням ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У липні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просив визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між ним та відповідачем Позовні вимоги обґрунтував тим, що усі умови цього договору виконані. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, погодився на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Представник Миколаївської Універсальної товарно-сировинної біржі в судове засідання не з'явився. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до копії договору купівлі-продажу № №1199 оформленого 30 березня 2000р. Миколаївською універсальною товарно - сировинною біржою, [PERSON] купила належну [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір нотаріально не посвідчувався, однак право власності [PERSON] на дану квартиру зареєстровано ММ БТІ 10 грудня 2001 р. за реєстровим № 18271. Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір виконано повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони не мають, а тому,позов можливо задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

У липні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів, яким просив визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між ним та відповідачами. Позовні вимоги обґрунтував тим, що усі умови цього договору виконані. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, погодився на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Представник Миколаївської Універсальної товарно-сировинної біржі в судове засідання не з'явився. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до копії договору купівлі-продажу № 2401-Л, оформленого 25 грудня 1998 року Миколаївською універсальною товарно - сировинною біржею, [PERSON] купив у [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір нотаріально не посвідчувався, однак право власності [PERSON] на дану квартиру зареєстровано БТІ 29 грудня 1998 р. за реєстровим № 18373. Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір виконано повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони не мають, а тому,позов можливо задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

У липні 2016р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 30 квітня 2010року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №380. В період шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем з січня 2016 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між ними взаєморозуміння, довіри та поваги. Позивачка не бажає проживати з відповідачем однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини [PERSON] просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила суд розглянути справу за її відсутності та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.3). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, якою визнав позовні вимоги та просив суд розглянути справу за його відсутністю та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.15). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 30 квітня 2010року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №380, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). В період шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Майновий спір та спір щодо місця проживання дитини у сторін відсутній. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і з січня 2016 року однією сім'єю не проживають. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між сторонами взаєморозуміння та поваги. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 551,20грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

У липні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 12.06.2010 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбних відносин вони з відповідачем мають одну малолітню дитину. Впродовж останніх трьох років їхнього спільного проживання сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Причиною розпаду сім'ї стали несумісності їхніх характерів, внаслідок чого між ними виникали постійні сварки та непорозуміння. Неодноразово намагалися примиритися та змінити їхне ставлення один до одного, але це позитивних наслідків не дало. Шлюб носить формальний характер і сімя розпалася, примирення не можливе. Спору про місце проживання дитини, про розподіл майна між ними не виникає. Просила шлюб розірвати. Сторони до суду не з'явилися, надали заяви, в яких позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, відповідач не заперечував (а.с.15). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони по справі дійсно з 12.06.2010 р. перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Мають дійсне прагнення до розірвання шлюбу, наданий строк для примирення позитивного результату не надав. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подружжям тривалий час спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримуються, їм не вдалося створити дружню та стійку сімю. Сварки та суперечки призвели до втрати почуття кохання та поваги, внаслідок чого, між сторонами склалися неприязні відносини, примиритися вони не бажають. За вказаних обставин подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є недоцільним у звязку з розпадом сімї, тому шлюб слід розірвати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 551,20 грн. (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

У липні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 18.10.2008 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає. Дитина не отримувала майна в порядку спадкування чи за договором дарування, не має іншого доходу, перебуває на повному її утриманні. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. В судове засідання сторони не з'явились, надали заяви, в яких позивачка - на позовних вимогах наполягала, справу просила розглянути за її відсутністю. Відповідач - позов визнав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] в свідоцтві про народження якої відповідач вказаний батьком (а.с.5). Дитина проживає разом з матірю. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей та інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконує передбаченого ст.180 СК України обовязку батьків по утриманню своєї неповнолітньої дитини, за станом здоровя і матеріальному становищу останній взмозі сплачувати аліменти. Судові витрати суд покладає на відповідача, оскільки позивачка звільнена від їх сплати при подачі позову про стягнення аліментів до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

У липні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний 02.12.2015 р. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, домовленості щодо утримання дітей між ними не досягнуто. Аліменти за іншими виконавчими листами не сплачує, на його утриманні ніхто не перебуває. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягала, справу просила розглянути за її відсутністю. Не заперечувала проти заочного винесення рішення. Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Каховського міськрайонного суду від 02.12.2015 р. розірвано (а.с.7). Від спільного шлюбу мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] в свідоцтві про народження яких відповідач вказаний батьком (а.с.4, 5, 6). Діти проживають разом з матірю, батько з родиною не проживає, матеріальну допомогу не надає, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 10.08.2016 р. (а.с.15). У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей та інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконує передбаченого ст.180 СК України обовязку батьків по утриманню своєї неповнолітньої дитини, за станом здоровя і матеріальному становищу останній взмозі сплачувати аліменти. Судові витрати суд покладає на відповідача, оскільки позивачка звільнена від їх сплати при подачі позову про стягнення аліментів до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

У липні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний 18.04.2012 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги добровільно не надає, домовленості щодо утримання дитини між ними не досягнуто. На утриманні відповідача знаходиться також їхня донька Софія, [INFO], на яку він сплачує аліменти. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Позивачка до суду не з'явилася, надала заяву в якій на позовних вимогах наполягає, справу просить розглянути за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позивачки, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] в свідоцтві про народження якого відповідач вказаний батьком (а.с.3). Дитина проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою про склад сімї (а.с.4). У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей та інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконує передбаченого ст.180 СК України обовязку батьків по утриманню своєї неповнолітньої дитини, за станом здоровя і матеріальному становищу останній взмозі сплачувати аліменти. Судові витрати суд покладає на відповідача, оскільки позивачка звільнена від їх сплати при подачі позову про стягнення аліментів до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

У липні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 22 грудня 2007 р. Виконавчим комітетом Шрамківської селищної ради Драбівського району Черкаської області, актовий запис № 14. [INFO]. у них народився син [PERSON]. Внаслідок різних життєвих інтересів вони перестали вести спільне господарство і з травня 2016 р. проживають окремо. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та моральним переконанням. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що неспівпадіння життєвих інтересів та відсутність порозуміння призвели до втрати взаємних почуттів любові і, як наслідок, до фактичного припинення між сторонами шлюбно-сімейних відносин. Правовими підставами для задоволення позову є положення частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112 цього Кодексу, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved