Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

У квітні 2021 р. керівник Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області (Вінницький рибоохоронний патруль) звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів. Позов обґрунтований тим, що у відповідності до змісту протоколів про адміністративне правопорушення за № 000319 та № 000320 від 07.03.2020 р., складених головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Антонюком В.Г. о 10:00 год. 07 березня 2020 р. на річці Сіб у м. Іллінці відповідачі здійснювали незаконний вилов риби з гумового човна забороненими знаряддями лову сіткою зябровою в кількості 1 штука, в результаті чого виловили цінні види риби, а саме: судак - 4 екз. вагою 2 кг., сазан - 1 екз., вагою 0,2 кг., лящ - 18 екз., вагою 5 кг., загальною вагою 7,2 кг, чим нанесли збитки рибному господарству України. Згідно розрахунку матеріальної шкоди доданого до даних протоколів загальна сума заподіяної відповідачами шкоди внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів становить 5 406,00 (п`ять тисяч чотириста шість гривень 00 коп.) грн., яку станом на момент звернення прокурора з позовом до суду останні в добровільному порядку не відшкодували. Постановами Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.04.2020 р. у справі № 131/356/20 та від 17.04.2020 р. у справі № 131/355/20 відповідачів визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 85 КУпАП, а саме грубе порушення правил рибальства. У зв`язку із зазначеним керівник Немирівської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області (Вінницький рибоохоронний патруль) просить суд ухвалити рішення про стягнення із відповідачів шкоди заподіяної внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів у розмірі 5 406,00 (п`ять тисяч чотириста шість гривень 00 коп.) грн. В обґрунтування підстав для представництва інтересів держави прокурор зазначив, що не зважаючи на тривалий час з моменту заподіяння шкоди, вищевказаний суб`єкт владних повноважень жодних заходів представницького характеру не вживав, вказане свідчить про бездіяльність органу та його пасивну позицію щодо захисту порушених законних інтересів держави. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 квітня 2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 08 липня 2021 р. підготовче провадження у даній справі закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. В судове засідання прокурор та представник Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області (Вінницький рибоохоронний патруль) не з`явились, натомість подали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за їх відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про день, час та місце розгляду справи, відзив на позов або заяву про розгляд справи у їх відсутність не подали, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням статей 280-281 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Встановлюючи наявність підстав для представництва в суді прокурором інтересів держави в особі Управління державного агентства рибного господарства у Вінницькій області, суд дійшов таких висновків. Частинами 3, 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. Відповідно до пункту 7.4 Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15.07.2016 р. № 229 Управління (Вінницький рибоохоронний патруль) має право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Згідно з повідомленням Управління державного агентства рибного господарства у Вінницькій області керівника Немирівської окружної місцевої прокуратури від 31.03.2021 р. № 176-9/696-21, заходи щодо стягнення заподіяної шкоди з [PERSON] , [PERSON] в судовому порядку не вживались та на сьогоднішній день не плануються вживатись через недостатність коштів, необхідних для сплати судового збору за пред`явлення позову. Немирівською окружною прокуратурою було надіслано повідомлення Управлінню Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області про намір прокуратури звернутися до Іллінецького районного суду Вінницької області з позовною заявою в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів у розмірі 5 406,00 (п`ять тисяч чотириста шість гривень 00 коп.) грн., що підтверджується повідомленням від 09.04.2021 р. № 02.54/1319-вих-21. Отже, оскільки суб`єкт владних повноважень, який виконує відповідні функції у спірних правовідносинах і має право на подання до суду позовної заяви про відшкодування шкоди, не вжив відповідних заходів для захисту інтересів держави і не звернувся до суду в розумний строк після того, як прокуратура розпочала перевірку з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави, прокурор попередньо повідомив суб`єкта владних повноважень про намір звернутися до суду, прокурор має право на звернення до суду з цим позовом з метою захисту інтересів держави. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про тваринний світ», Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» та Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища». Судом встановлено, що 07 березня 2020 р. головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Антонюком В.Г. відносно [PERSON] та [PERSON] складені протоколи про адміністративне правопорушення за № 000319 № 000320 (а.с. 15-16). У відповідності до змісту даних протоколів 07 березня 2020 р. о 10:00 год. на річці Сіб у м. Іллінці відповідачі здійснювали незаконний вилов риби з гумового човна забороненими знаряддями лову сіткою зябровою в кількості 1 штука, в результаті чого виловили цінні види риби, а саме: судак - 4 екз. вагою 2 кг., сазан - 1 екз., вагою 0,2 кг., лящ - 18 екз., вагою 5 кг., загальною вагою 7,2 кг, чим нанесли збитки рибному господарству України. Згідно розрахунку матеріальної шкоди доданого до даних протоколів, загальна сума заподіяної відповідачами шкоди внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів становить 5 406,00 (п`ять тисяч чотириста шість гривень 00 коп.) грн., яку станом на момент звернення прокурора з позовом до суду останні в добровільному порядку не відшкодували (а.с. 17-18). Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.04.2020 р. у справі № 131/356/20 [PERSON] та постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 17.04.2020 р. у справі № 131/355/20 [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 85 КУпАП, а саме - грубе порушення правил рибальства, на відповідачів накладено адміністративне стягнення у виді штрафу із конфіскацією на користь держави знарядь та засобів вчинення правопорушення (а.с. 11-14). Письмовими вимогами Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області (Вінницький рибоохоронний патруль) про відшкодування заподіяних збитків від 11.02.2021 р. № 1-16-19/309-21 та від 11.02.2021 р. № 1-16-19/308-21 [PERSON] та [PERSON] було запропоновано добровільно сплатити суму збитків та надати в строк відповідні квитанції про сплату суми завданих збитків, однак сума збитків не була сплачена (а.с. 19-20). Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши обставини даної цивільної справи та перевіривши їх зібраними доказами, дійшов до наступного висновку. Відповідно до статті 6 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Положеннями статті 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно зі статтею 66 Основного Закону кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ними збитки. У відповідності до статті 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу. Положеннями статті 27 Закону України «Про тваринний світ» та статті 26 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. Статтею 52-1 Закону України «Про тваринний світ» визначено, що для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. Згідно пункту 3.15. Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 р. № 19 забороняється лов водних живих ресурсів: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Положеннями статті 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в порушенні правил використання об`єктів тваринного світу. Згідно із частиною 4 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах встановлених законодавством України. Змістом статті 69 даного Закону України передбачено, що шкода заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Змістом пункту 17 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою КМУ від 18.07.1998 р. № 1126 застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення правил рибальства. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому пункт 8 частини 2 даної статті визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. У відповідності до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Змістом статті 1190 ЦК України визначено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що при розгляді позовів про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до пункту 6.2. Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 р. № 19 шкода, заподіяна громадянами України, іноземцями та особами без громадянства незаконним (з порушенням Правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, відшкодовується порушниками відповідно до такс, затверджених постановою КМУ від 21.11.2011 р. № 1209. Статтею 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлено, що посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. При цьому, постановою КМУ від 21.11.2011 р. № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» затверджено такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів водних біоресурсів у водних об`єктах України. Тлумачення вказаних норм свідчить, що для відшкодування збитків за незаконне вилучення (добування) об`єктів тваринного світу не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба у середовище свого перебування, чи ні. Аналогічний правовий висновок наведений Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 10 січня 2019 р. у справі № 541/307/17 (провадження № 61-30797св18). У відповідності до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При цьому у відповідності до частини 1 статті 40 КУпАП передбачено, що якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Згідно частини 3 статті 40 КУпАП в інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки за змістом постанови Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.04.2020 р. у справі № 131/356/20 доведена винуватість [PERSON] та постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 17.04.2020 р. у справі № 131/355/20 встановлена винуватість [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 85 КУпАП, тому дані обставини згідно статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Обов`язок доказування і подання доказів відповідно до статті 81 ЦПК України покладається на сторони, суд лише сприяє їм у вчиненні процесуальних дій з метою встановлення обставин справи. У відповідності до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Розмір завданої шкоди спільними діями відповідачів встановлено на підставі наданих прокурором доказів, які відповідачами не спростовані. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] в добровільному порядку не було відшкодовано суму заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу шкоду, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачів у рівних частинах на користь держави суму збитків, завданих внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів в розмірі 5 406,00 (п`ять тисяч чотириста шість гривень 00 коп.) грн. У відповідності до змісту частини 1 статті 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, із відповідачів у рівних частинах підлягає стягненню сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2 270,00 (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved