overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 21.06.1997 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу зазначила те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, що призводить до постійних сварок. Між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, шлюбні стосунки припинені з 20.03.2015 року. Вважає примирення, подальше спільне життя та збереження сімї неможливим, просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, заявою позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, залишити прізвище «Ільченко», справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позов визнав, просив справу розглядати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21.06.1997 року, що вбачається з актового запису про шлюб Антонівської сільської ради народних депутатів Скадовського району Херсонської області № 6 від 21.06.1997 року. Після реєстрації шлюбу «Громова» змінила прізвище на «Ільченко». З актового запису про народження Антонівської сільської ради народних депутатів Скадовського району Херсонської області № 1 від 16.01.1998 року вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. З актового запису про народження Антонівської сільської Скадовського району Херсонської області № 12 від 21.10.2008 року вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. За таких обставин, враховуючи доводи позивачки та позицію відповідача, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Просила стягнути з відповідача аліменти на утриманя неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, заявою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, з позовними вимогами згоден. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з актового запису про народження Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Скадовського районного управління юстиції у Херсонській області № 53 від 19.03.2014 року сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що витрати по утриманню дитини повинні нести обидва батька та враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 487,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатним [PERSON], [INFO]. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що [PERSON] є її батьком. Вказала, що [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні у ТМО «Психіатрія» та що останній хворіє на хронічне психічне захворювання. Посилаючись на те, що внаслідок хронічного психічного розладу хворий не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, [PERSON] звернулася до суду з даною заявою про визнання [PERSON] недієздатним. У судовому засіданні заявниця позовні вимоги підтримала за тих же підстав, просила заяву задовольнити. Представник Органу опіки та піклування Дніпровської РДА м. Києва у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог заявниці. Представник ТМО «Психіатрія» у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 7). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 1064 від 29 грудня 2015 року [PERSON] страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді шизофренії параноїчної безперервного перебігу, з вираженим апатико-дисоціативним дефектом (F 20.00 за МКХ-10) і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над нею опіки (а.с. 35-36). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З урахуванням викладеного, встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. За таких обставин, [PERSON], [INFO], слід визнати недієздатним. На підставі викладеного, ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між нею донькою та [PERSON], що померла 15.01.2008 року. Встановлення цього факту їй потрібно для отримання свідоцтва про право на спадщину. У судовому засіданні представник заявника доводи заяви підтримала. Представник зацікавленої особи у судове засідання не зявився, але надав письмову заяву в якій просить розглянути справу у їх відсутність та не заперечує щодо задоволення вимог. Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що померла 15.01.2008 року [PERSON] була рідною матірю [PERSON], [INFO] та проживали однією родиною. Згідно свідоцтва про одруження серії ЯТ №345629, [PERSON] 12.03.1953 року уклала шлюб з [PERSON] та мала прізвище [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії І-ОЛ №182958, [PERSON] народилася 17.03.1948 року, батько [PERSON], мати [PERSON]. [PERSON], [INFO], уклала шлюб з [PERSON] 25.07.1968 року. Прізвище після укладення шлюбу [PERSON], згідно свідоцтва про шлюб серії І-АБ №191800. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ОЛ №019944, [PERSON] розірвала шлюб 21.08.1996 року з [PERSON]. Прізвище після розірвання шлюбу [PERSON]. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що після смерті 15.01.2008 року [PERSON], залишилось майно. Заявниця звернувшись з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, отримала лист №2120/02-31 від 02.11.2015 року, в якому зазначено, що [PERSON] не надала документи, які б підтвердили родинні відносини із спадкоємицею. Суд дійшов висновку, що встановлення факту родинних відносин є способом захисту заявниці. Згідно розяснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, щ мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення факту родинних відносин в даному випадку необхідне для документального оформлення передачі майнових прав зацікавленій особі. Таким чином, суд вважає, що факт родинних відносин заявницею підтверджений. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на отримання свідоцтва про право власності на спадщину. На підставі п. 1 ст. 256, 259 ЦПК України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором №СL 81549 від 27.08.2008 року. В обґрунтування вимог представник заявниці посилався на те, що в період розгляду справи [PERSON] не проживала і не була зареєстрована за адресою по якій відправлялась поштова кореспонденція судом, виклик через оголошення у пресі відповідача не здійснювався, а тому остання не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Крім того, стверджував, що суми коштів які начебто отримані за кредитним договором не збігаються із сумами які фігурують у виписках по особовому рахунку [PERSON] і надані позивачем на підтвердження позовних вимог. Представник заявника підтримав вимоги з підстав викладених у заяві про перегляд заочного рішення. Представник позивача заперечував проти скасування заочного рішення. У відповідності до п.2 ч.3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. Як вбачається з матеріалів справи, підтвердження вручення особисто відповідачу судової повістки відсутні. Крім того, суду надано докази на підтвердження того, що в період розгляду справи [PERSON] дійсно була зареєстрована за адресою яка не була відома суду. Також, в судовому засіданні з»ясовано, що матеріали справи містять розбіжності із розміром кредитних коштів за кредитним договором із сумами які фігурують у виписках з особового рахунку відповідача та заявою на видачу готівки. На думку відповідача ці обставини при їх належній оцінці в сукупності з іншими доказами які є у справі, вказують на те, що при повторному розгляді справи рішення суду буде іншим. Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що є підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності померлій [PERSON] державного акта серії ІV-ЖТ№ 032528, виданого Бердичівською районною державною адміністрацією Житомирської області 22.07.2002 року на імя [PERSON]. Вимоги заяви мотивовані тим, що після смерті [PERSON] 21 жовтня 2010 року відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,55 га розташованої на території Никонівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вона є спадкоємцем за заповітом до майна померлої На її звернення до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу [PERSON] щодо оформлення своїх спадкових прав їй було відмовлено у звязку з тим, що у свідоцтві про смерть та у державному акті на землю прізвища осіб не співпадають. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа їй необхідне для оформлення спадкових прав. У судове засідання заявниця не зявилася, до суду спрямувала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Никонівської сільської ради у судове засідання не зявився, від сільського голови надійшла заява, з проханням справу слухати за його відсутності, вимоги заяви сільська рада визнає. Дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до свідоцтва про смерть та заповіту 25.10.2004 [PERSON], яка померла 21 жовтня 2010 року все своє майно заповіла [PERSON] ( а.с. 7, 11). Інші спадкоємці до майна померлої відсутні. Вказане доводиться постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.11.2015 та листом нотаріуса, яким повідомлено, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] станом на 13.11.2015 не заводилася ( а.с. 16). Відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу. Факт належності померлій [PERSON] державного акта серії ІV-ЖТ № 032528, виданого Бердичівською районною державною адміністрацією Житомирської області 22.07.2002 року на імя [PERSON] доводиться самим державним актом, у якому Никонівською сільською радою, шляхом закреслення прізвища „Мукемел, зазначенням поверх прізвища - „Мукомел та застереженням цього виправлення. З постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.11.2015 вбачається, що нотаріусу спадкоємцем було надано оригінал державного акта ( а.с. 8). З урахуванням очевидної помилку у написанні прізвища власника у держаному акті, „Мукемел замість „Мукомел, того, що у спадкоємця наявний оригінал правовстановлюючого документа, зважаючи на відсутність на даний час встановленої законом процедури виправлень у державному акті, того, що сільською радою вимоги заяви визнано, з метою захисту прав заявниці на спадщину, даний факт слід встановити судовим рішенням. Інші, наявні у справі документи не є належними доказами, тому суд їм оцінки не дає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилалась на те, що з червня 2015 року вони не підтримують подружні стосунки і проживають окремо у зв`язку з постійними сварками, які привели до розпаду сім`ї. Суд надав їм строк для примирення, але вони не помирились. На утримання малолітнього сина з відповідача на її користь стягнуті аліменти. Дитина живе з нею, проти чого вона не заперечує і наполягає залишити сина з нею. Не перешкоджає батькові приймати участь у вихованні сина [PERSON], [INFO]. Спору про майно, житло між нею і позивачем немає. Витрати, пов`язані з розглядом справи, буде нести сама. Залишить прізвище Кобець, бо дитина носить прізвище батька. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, пояснив, що позивачка сама пішла від нього. Матеріально він буде допомагати синові, не заперечує, щоб неповнолітній залишився проживати з матір`ю. Підтверджує, що спору про майно, житло між подружжям немає. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 11.06.2005 року, шлюб у них перший. Від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з матір`ю, позивачкою по справі. На утримання дитини за рішенням суду стягнуті аліменти з відповідача на користь позивачки. Сторони підтвердили, що з червня 2015 року вони не підтримують подружні стосунки і мешкають окремо. Суд надав їм строк для примирення, але вони не помирились. Обоє наполягають на розірванні шлюбу. Спору про майно, житло між ними немає. Відповідач попереджений про необхідність матеріально утримувати дитину до повноліття, приймати участь у її вихованні. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що між нею та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб 14 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 505. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини з відповідачем вона не підтримує. Шлюбні стосунки припинені у звязку з абсолютно протилежних поглядів на спільне життя. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що між нею та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб 28 квітня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 193. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини з відповідачем вона не підтримує. Шлюбні стосунки припинені у звязку з абсолютно протилежних поглядів на спільне життя. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що їх спільне життя не склалося, в зв'язку з чим шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з липня 2015 року, а також, що подальше спільне проживання та збереження їх шлюбу неможливі. Позивач просила розглянути справу без її участі, про що п одала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 18 листопада 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя, актовий запис № 896; від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, шлюбно-сімейні відносини між нею і відповідачем припинені з липня 2015 року та з вересня 2015 року вони мешкають окремо, що пов'язано з тим, що їх спільне сімейне життя не склалось й вони втратили почуття любові один до одного, в зв'язку з чим збереження їх шлюбу неможливо. Крім того, як слідує з адресованих суду письмових заяв сторін, за їх взаємною згодою, після розірвання шлюбу між ними, їхній неповнолітній син [PERSON], [INFO], буде проживати з батьком - відповідачем [PERSON] З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що шлюб їх існує лише формально, оскільки вони припинили шлюбно-сімейні відносини і мешкають окремо. Водночас позивач просить при розірванні шлюбу присвоїти їй її дошлюбне прізвище «Пікущак» Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, у якій зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 29 жовтня 2010 року в Третьому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 393; у сторін це другий шлюб; від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач в позовній заяві, на протязі сумісного проживання з відповідачем зясувалось, що різне поняття шлюбу, відсутність спільних інтересів та постійні сварки зробили їх сумісне життя неможливим, в звязку з чим вони припинили шлюбно-сімейні відносини та стали проживати окремо, й на утримання сина матеріальну підтримку відповідач надає у добровільному порядку. Також у своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказують, що з жовтня 2015 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини й строки для примирення їм не потрібні. Крім того, в цих своїх заявах сторони зазначили, що після розірвання шлюбу між ними їхня дитина залишиться проживати з матірю позивачем [PERSON] З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved