Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп НТЗ», третя особа - Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України ПАТ «Інтерпайп НТЗ» про поновлення на роботі, стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання позивач, доповнивши позовні вимоги, просив суд визнати незаконним його звільнення по Наказу № 47-Д від 05.06.2013 року по ПАТ «Інтерпайп НТЗ», поновити його на посаді токаря-карусельника 4 розряду ПАТ «Інтерпайп НТЗ», допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботів та стягнення на його користь однієї місячної заробітної плати, стягнути з ПАТ «Інерпайп НТЗ» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.06.2013 року до дня поновлення на роботі ( в розмірі 28 201,27 грн. станом на 16.01.2014 року), стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представниця відповідача 19.02.2014 року у судове засідання не з?явилася, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином,суду надала заперечення проти позову. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15.08.2007 року позивача було прийнято на посаду токаря-карусельника 4 розряду до Кольосопрокатного цеху з механічної обробки коліс на станок СТ-1Б-502 ділянки первинної обробки коліс ПАТ «Інтерпайп НТЗ» наказом № 619 від 15.08.2007 року. Наказом № 47-Д від 05.06.2013 року позивача було звільнено з посади -карусельника 4 розряду ВАТ «Інтерпайп НТЗ» за п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Відповідач розірвав з позивачем трудові відносини на підставі п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України за відсутність на роботі без поважної причини, тобто за прогули з 01.01.2013 року по 30.01.2013 року, з 09.02.2013 року по 04.04.2013 року, з 12.04.2013 року по 16.04.2013 року. З 01.01.2013 року позивач [PERSON] знаходився в черговій відпустці, згідно з графіком підпусток ПАТ «Інтерпайп НТЗ» на 2013 рік (а.с.8) З 02.01.2013 року по 04.04.2013 року та з 12.04.2013 року по 16.04.2013 року, позивач знаходився на лікарняному, але внаслідок недбалого оформлення листа з тимчасової непрацездатності серії АГГ № 16001 від 31.01.2013 року, який було закрито з порушенням інструкції. Позивач є заступником голови ППО НПГУ ВАТ «Інтерпайп НТЗ», у зв'язку з чим відповідач мав заздалегідь звернутися до профкому та Ради голів НПГУ за згодою про звільнення згідно ст. 252 Кодексу законів про працю України та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» - звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок)». Відповідач звернувся до Ради голів НПГУ з проханням дати згоду на звільнення позивача вих.. № 24-1-198 від 17.05.2013 року, яке було отримано 18.05.2013 року, розглянуто, згідно ст. 43 Кодексу законів про працю України на протязі 15 діб, та відправлене 01.06.2013 року згідно ст. 43 Кодексу законів про працю України. У листі вих. № 92 від 29.05.2013 року НПГУ повідомила ПАТ «Інтерпайп НТЗ», що своїм рішенням НПГУ дав обґрунтовану відмову адміністрації ПАТ «Інтерпайп НТЗ» в дачі згоди на звільнення [PERSON] Відповідач мав звернутися до профкому ППО НПГУ ВАТ «Інтерпайп НТЗ» за дачею згоди на звільнення позивача, але лист відповідача з цього приводу профком ППО НПГУ ВАТ «Інтерпайп НТЗ» отримав тільки 11.06.2013 року (а.с.14). Згідно ч. 2 ст. 43 Кодексу законів про працю України профспілковий орган має право і зобов'язаний розглянути таке звернення роботодавця впродовж 15 діб та дати відповідь впродовж трьох діб після розгляду, тобто 29.06.2013 року, профком ППО НПГУ ВАТ «Інтерпайп НТЗ», приймаючи до уваги обставини, дав обґрунтовану відповідь на звільнення члена профкому [PERSON], раніше. Трудовий договір може укладатися як в усній, так і в письмовій формі. Дана умова усній форми трудового договору гарантується ст. 43,44,45,46 Конституції України, не суперечить нормам трудового законодавства України, локальним актам банку з питань праці та не погіршує становище позивача, відображає інтереси сторін. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 21 КЗпП трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом. Ст. 24 КЗпП не забороняє укладати його в усній формі, крім випадків, коли дотримання письмової форми є обов'язковим та трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли працівник фактично допущений до роботи, навіть якщо ніякі документи не оформлялися. Згідно з пунктом 33 Правових позицій, висловлених судовою колегією Верховного Суду України у зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році від 01.12.1997 року, при вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги про надання роботи працівникові, який вивільняється, необхідно виходити з того, що працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи - інша наявна робота. Крім того, звільнення позивача відбулося без згоди профспілкового комітету (Профспілки). Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до п 2,.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні, що передують звільненню, на число відпрацьованих робочих днів. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Тобто, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують дню звільнення з роботи. Враховуючи, що звільнення відбулося 06.06.2013 року, то середня заробітна плата обчислюється з виплат, отриманих позивачем за передні два місяці роботи - квітень і травень 2013 року. Після визначення середньомісячної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів. Згідно з довідкою відповідача про середню заробітну плату [PERSON] (а.с.154) заробітна плата за 161 робочу годину в травні становила - 3 812,25 грн., вартість однієї години - 23,68 грн. Тобто, середня заробітна плата за день становить - 189,44 грн. Повний робочий місяць становить 168 годин на місяць, тобто середня заробітна плата за один місяць становить - 3 812,25+23,68/год*7 год=3 978,01 грн. в місяць. Всього час вимушеного прогулу становить 7 місяців і 8 робочих днів. Отже, середня заробітна плата за період вимушеного прогулу [PERSON] з 06.06.2013 року по 16.01.2014 року становить: 3 812,25 грн./міс.+7міс.+189,44*8 днів = 28 201,27 грн. Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП у справах про звільнення працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного у місті суду в місячний строк з дня вручення копії наказу або з дня видачі трудової книжки. Таким чином, вимоги позивача про скасування наказу про звільнення та визнання його незаконним, поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 28 201,27 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача у розмірі 25 000,00 грн. Підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Однак суд критично відноситься до суми моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, і вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 525,61 грн., оскільки позивач згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» - звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: partial