Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

У липні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, згідно з якою просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Житло-Сервіс» заборгованість за надані послуги в розмірі 60 950,81 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Житло Сервіс» як обслуговуюча організація житлового будинку, по [ADDRESS] , надає власникам житлових та нежитлових приміщень послуги утримання будинку та прибудинкової території. З метою надання відповідних Послуг , позивачем були укладені договори підряду з організаціями: ТОВ «Спецкомунтехніка» - вивезення твердих побутових відходів, ТОВ «Мувіліфт: Ліфти Італії» тощо. Позивачем зазначено, що на підставі договору дарування квартири від 20.06.2011 [PERSON] була власником квартири [ADDRESS] . 12.03.2013 року між Позивачем та відповідачем був укладений договорі про надання з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Позивач зазначає, що відповідно до фотокопії Договору купівлі продажу, квартири [ADDRESS] від 20.09.2018 року перебуває у власності іншої особи [PERSON] - договір на утримання будників споруд та прибудинкових територій не укладався. Також позивач, вказує, що відповідач із письмовою заявою про припинення дії Договору до позивача не зверталась. Крім того, особовий рахунок по оплаті за комунальні послуги в КП «ГІОЦ» в період з 12.03.2013 по 30.09.2-18 був відкритий на відповідача. Так в позовній заяві вказано, що позивачем належним чином надавалися послуги за вказаною адресою. В свою чергу, відповідачка свої зобов`язання щодо оплати за спожиті послуги не виконує, а тому у відповідачки перед позивачем утворилась за період з 01.08.2015 р. по 30.09.2018 р. заборгованість в сумі 51 904,42 грн. У зв`язку з зазначеним, а також посилаючись на те, що відповідачка не належним чином виконує свої зобов`язання, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, тому позивач вважає, що відповідно до вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача підлягає стягненню 3% - річних у сумі 2979,71 та інфляційна складова боргу 6066,58 грн. У зв`язку із чим позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 16.09.2020 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідачки на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Та зазначено, що відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». У відзиві зазначена, що у вказаній квартирі з 2012 року проживає колишній чоловік відповідачки, [PERSON] , який і користувався усіма наданими послугами. Ймовірно, що останній незаконно проживає там й надалі, зважаючи на те, що вся кореспонденція по ряду цивільних справ, які розглядаються у Шевченківському районному суді м. Києва та й в інших судах України. Окрім того 20.09.2018 року Відповідач відчужила квартиру [ADDRESS] на користь іншої особи, що підтверджується Договором купівлі продажу квартири посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. за реєстровим №2307. В свою чергу, 18.09.2020 року на адресу суду надійшла відповідь представника позивача на відзив, в якому останній просить задовольнити позовні вимогу в повному обсязі. У судове засіданні представник позивача не з`явився до суду подав заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засіданні свого представника не направила, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила, Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ТОВ «Житло-Сервіс» є балансоутримувачем житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та за своєю статутною діяльністю забезпечує належне утримання та експлуатаційне обслуговування житлового та нежитлового фонду, надає споживачам житлово-комунальні послуги та проводить розрахунки з власниками та користувачами квартир за надані житлово-комунальні послуги. Відповідно акту приймання - передачі житлових будинків від 01.03.2010 року позивач прийняв на баланс і експлуатаційне-технічне обслуговування житлові будинки з інженерно-технічними системами та мережами, зокрема, будинок за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] до 20.09.2018 року була власником квартири [ADDRESS] , вказане підтверджується договором дарування від 20.06.2011 р. посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куликовською Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1123 та договором купівлі - продажу від 20.09.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрованого в реєстрі за № 2307 (а.с. 18-21). 12.03.2013 року між ТОВ «Житло - Сервіс» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] . Позивач взяв на себе послуг відповідно до затвердженого встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до цього договору. Розмір щомісячної плати за наданні послуги на дату укладення цього договору становить дев`ятсот шістдесят три гривні 93 коп. (п.2,3 Договору) (а.с. 22-23). Крім того, варто зазначити, що відповідно до свідоцтва про зміну імені Серія [NUMBER] від 05.05.2017 року відповідачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Звертаючись з цим позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги за період часу з 01.08.2015 року по 30.09.2018 року в сумі 51 709,82 грн., яка включає: заборгованість за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення. Згідно п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Положеннями ст.ст. 151, 162 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 179 ЖК УРСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно із п.5) ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відзиві представник відповідача зазначає, що [PERSON] є неналежним відповідачем, оскільки вона не є власником квартири №45 , крім того в період з 01.08.2015 року по дату подання відзиву вона не проживала у вказаній квартирі, а отже остання не є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] . Однак, суд вважає, що сторона відповідачки прийшла до помилкового висновку, оскільки відчуження відповідачкою квартири шляхом укладення договору купівлі - продажу квартири відбулось лише 20.09.2018 року, тобто з цього часу новий власник квартири зобов`язаний її утримувати, а тому до вказаної дати відповідно до ст. 322 ЦК України відповідачка повинна була сплачувати за житлово комунальні-послуги, які їй надавались до моменту її фактичної передачі новому власнику. При цьому, доказів того, що відповідачка в період виникнення заборгованості не проживала у вказаній квартирі, суду надано не було. Крім того, відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 20.09.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрованого в реєстрі за № 2307, продавець ( [PERSON] ) зобов`язаний провести всі розрахунки по оплаті комунальних послуг, електроенергії та інших експлуатаційних послуг щодо квартири до моменту її фактичної передачі покупцю, тобто по 20.09.2018 року (п.4.1.3. Договору). Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачка, як власник квартири [ADDRESS] повинна була виконувати взяті на себе зобов`язання за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] . від 12.03.2013 року, аж до дати відчуження вказаного майна, тобто до 20.09.2018 року. Проте, їх не виконувала та не сплачувала кошти за надані їй позивачем послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в наслідок чого в неї за період з 01.08.2015 року по 30.09.2018 року утворилась заборгованість в сумі 51 904, 42 грн., яку вона добровільно не сплачує, доказів протилежного суду стороною відповідачки надано не було. Крім того, відповідно до Постанови Верховного суду України від 02.04.2020 року по справі №757/29813/17-ц, не проживання особи у кватирі, яка належить їй на праві власності, не звільняє її від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг, закон покладає обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг на власника квартири у багатоквартирному будинку. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно з розрахунком заборгованості, який перевірено судом (а.с. 6-8, 9, 10-11) за період часу з 01.08.2015р. по 30.09. 2018 р. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: - три відсотки річних у розмірі 2979,71 грн.; - інфляційних витрат - 6066,58 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.08.2015 року по 30.09.2018 року у розмірі 51 904,42 грн., 3 % річних у розмірі 2979,71 грн., інфляційні втрати у розмірі 6066,58 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2 102,00 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 19 Закону України «Про житло-комунальні послуги», ст.ст. 4,11, 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 4, 11, 322, 509, 525, 526, 625 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved