Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, вказавши, що він є власником двох земельних ділянок площами 0,25 га та 0,45 га по вул.Кармелюка, 18 с.Волоське Деражнянського району Хмельницької області. Натомість, суміжний землевласник [PERSON] порізав дерева на земельній ділянці, що належить позивачу, та зайняв частину земельної ділянки останнього, встановив зовнішню огорожу та тим самим змінив межі земельної ділянки. Таким чином, позивач вважає що вказаними діями [PERSON] здійснює перешкоди у користуванні частиною належної позивачу земельної ділянки. В своєму позові [PERSON] також стверджує, що у звязку з вищевикладеними обставинами він позбавлений можливості встановити чіткі межі власної земельної ділянки, що унеможливлює повноцінну реалізацію його прав у володінні та користуванні земельною ділянкою в повному обсязі. У звязку з викладеним вище, позивач просить задоволити його позов та зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] частиною земельної ділянки площею 0,45 га в с.Волоське Деражнянського району Хмельницької області. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі із викладених в ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову і вважає його не обґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню, оскільки не порушував меж земельної ділянки, що належить [PERSON] та не захоплював її. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечила проти позову і вважає його не обґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню, оскільки в дійсності захоплення меж земельної ділянки немає. Крім того, зазначила, що про відсутність захоплення меж земельної ділянки свідчить також акт обстеження земельних ділянок, складений після виїзду на місце при вирішенні земельного спору за зверненням [PERSON], а тому просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає. Так, судом об'єктивно встановлено, що позивач [PERSON] є власником двох земельних ділянок в с.Волоському Деражнянського району Хмельницької області, розташованих по вул.Кармелюка, 18 площею 0,45 га для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯК №674612 від 21.03.2012 року та серії ЯК №674610 від 21.03.2012 року. Як встановлено в судовому\~\~засіданні\~\~сторони не є суміжними користувачами\~\~земельних ділянок, проте між ними існує спір щодо меж земельних ділянок. Відповідно до\~ст. 152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування\~\~завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що в ході судового розгляду за клопотанням позивача було призначено судову земельно-технічну експертизу для підтвердження чи спростування обставин, викладених у позові, однак у звязку з відсутністю оплати експертизи з боку позивача, її проведено не було. Крім того, як спеціаліст-землевпорядник в ході розгляду справи судом був допитаний директор ПК «Візир» [PERSON], який пояснив, що будучи в складі комісії виїжджав на місце земельного спору за заявою [PERSON] та із застосуванням спеціальних знань встановив, що порушення меж земельної ділянки, належної [PERSON] відсутнє. Крім того, [PERSON] зауважив, що між спірними земельними ділянками, що перебувають у власності [PERSON] та [PERSON], взагалі знаходиться земельна ділянка, яка перебуває комунальній власності територіальної громади с.Волоське, тобто спірні земельні ділянки, належні сторонам у справі навіть не межують між собою. В свою чергу, відсутність порушень меж земельної ділянки площею 0,45 га, належної [PERSON], підтверджується актом обстеження меж земельних ділянок за зверненням [PERSON] від 21.03.2016 року, в якому зазначено, що самовільного захоплення земельних ділянок [PERSON] не встановлено та рекомендовано звернутись до суду у разі виявлення перешкод в користуванні земельними ділянками. Також, згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеного працівниками Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області від 22.03.2016 року, порушень меж земельних ділянок, належних [PERSON] та [PERSON], в ході перевірки на місці не встановлено. Аналогічний висновок зроблено 07.06.2016 року комісією в складі сільського голови с.Волоське, директора проектного кооперативу [PERSON] та головного спеціаліста-землевпорядника Деражнянської РДА [PERSON], викладений в акті проведення обмірів земельних ділянок, належних [PERSON] та [PERSON], виконаних у їх присутності. У відповідності до ч.1 та 2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, спір між сторонами щодо меж земельних ділянок не вирішено, однак досліджені в судовому засіданні письмові докази та пояснення сторін і осіб, що брали участь в справі, дають підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки відсутні докази, що свідчать про дійсне порушення меж земельних ділянок, належних [PERSON]. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодних доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, тому в задоволенні його позову до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed