overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що являється власником будинку [ADDRESS]. Крім неї в спірному житлі зареєстрований її син [PERSON], який не проживає за місцем реєстрації з 2008 року. Відтак сама зазнає затрат по утриманню житлового будинку. У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутність. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.08.2012 року та витягу про державну реєстрацію прав позивач являється власником будинку [ADDRESS]. Згідно акту № 539 від 16.07.2015 року відповідач [PERSON], зареєстрований [ADDRESS], але за місцем реєстрації не проживає з 2008 року та не має там особистих речей. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідач є членом сім`ї власника, але не проживає за місцем реєстрації по [ADDRESS] понад один рік, не звертався до суду з заявою про усунення перешкод в користуванні цим жилим приміщенням. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд вважає, що наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачці в реалізації її прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України, отже позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю дружини квартири, набутої за час шлюбу з відповідачем, але за кошти, які належали їй особисто. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 лютого 2008 року. Від шлюбу вони малолітню дитину [PERSON], [INFO], проживають окремо, спільне господарство не ведуть, звернулись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Дитина проживає разом із нею і знаходиться у неї на утриманні. В період шлюбу з відповідачем, а саме у вересні 2011 року, нею була придбана квартира [ADDRESS], що належить їй на підставі договору купівлі-продажу квартиру від 26 жовтня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], але за кошти, які належали їй особисто. У підготовчому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України по справі ухвалено рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 23 лютого 2008 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 47 (а.с.12), від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.13). Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26 вересня 2011 року, посвідченого 26 вересня 2011 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4634. (а.с.6-11). Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за [PERSON] в Комунальному підприємстві Бюро технічної інвентаризації м. Красноармійську 26 жовтня 2011 року за реєстраційним номером 32924781 (а.с.5-11). Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Оскільки квартира [ADDRESS] придбана під час шлюбу сторін, але за кошти, які належали позивачці особисто, що визнається відповідачем у попередньому судовому засіданні відповідачем, вона може бути визнана особистою приватною власністю [PERSON] за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову підлягають відшкодуванню позивачці з відповідача понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 416,12 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про дачу дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини. В обгрутунвання пред*явлених позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2007 по 30 липня 2014 року. Вони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, долею сина не цікавиться, від спілкування з сином відмовився, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Син хворіє алергічним ринітом та потребує оздоровлення двічі на рік. Вказане захворювання ефективно лікується у Чехії та в АР Крим у м. Ялті, де вона раніше працювала та має багато знайомих. З метою отримання нотаріально посвідченого договору на тимчасовий виїзд на лікування до м. Ялти АР Крим разом з малолітнім сином вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надання дозволу на тимчасовий виїзд сина за межі України. Однак, з незрозумілих причин у наданні такого дозволу відповідач відмовляє. Мотивувати свою відмову він не бажає. Вона вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам їхнього малолітнього сина. Просить позов задовольнити, надавши дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон їхнього малолітнього сина для оздоровлення з 25 вересня 2015 року до 31 жовтня 2015 року. Відповідач у судове засідання не з*явився. Причини своєї неявки у судове засідання не повідомив. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглядати справу у його відсутність. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинску ради також у судове засідання не з*явився. Просив суд розглядати справу у відсутність їх представника. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, відповідно до ст. 313 ЦК України: «Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків /усиновлювачів/, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.» Згідно зі ст.,ст. 2,4 Закону України: «Про порядок виїзду з України і в*їзду в Україну громадян України» - оформлення проїздного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.» У судовому засіданні було встановлено, що малолітній син позивачки страждає алергічним захворюванням та потребує щорічного лікування в АР Крим. У судовому засіданні також було встановлено, що відповідач у наданні такого дозволу відмовляє. Мотивувати свою відмову не бажає. Суд важає, що така позиція відповідача шкодить інтересам його малолітнього сина. При таких обставинах суд, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору необхідно покласти на позивачку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 13 липня 2003 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 659. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з грудня 2014 року через проведення антитерористичної операції на сході України, у зв'язку з чим вони тривалий час проживають окремо, фактично стали чужими людьми, між якими зникло взаєморозуміння. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. У зв'язку з тим, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, судом на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалено рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 липня 2003 року Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 659 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дітей сина [PERSON], [INFO] (а.с.7) та [PERSON], [INFO] (а.с.6). Шлюбні відносини між подружжям припинені з грудня 2014 року. Сім'я у сторін розпалась через проведення антитерористичної операції на сході України, у зв'язку з чим вони тривалий час проживають окремо, фактично стали чужими людьми, між якими зникло взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом та взаємними права та обов'язками. Примирення між сторонам неможливе і недоречне. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати, що складаються з судового збору, підлягають відшкодуванню відповідачем на її користь. Відповідно до ст. ст.104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 23 лютого 2008 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Донецької області, актовий запис № 47. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися внаслідок непорозуміння, сварок, відсутністю довіри один до одного, у зв'язку з чим вони припинили фактичні шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і стали проживати окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам, у зв'язку з чим позивачка просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву, в якій підтримала позов, просила справу розглянути за її відсутності, повідомила про обізнаність щодо змісту та наслідків визнання позову відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності, повідомив про обізнаність щодо змісту на наслідків визнання ним позову. У зв'язку з тим, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, судом на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалено рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 47 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюбні відносини між подружжям припинені через непорозуміння, сварки, відсутність довіри один до одного. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом та взаємними права та обов'язками. Примирення між сторонам неможливе і недоречне. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути проявлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн., підлягають відшкодуванню відповідачем на її користь. Відповідно до ст. ст.104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 6 серпня 2010 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Мар*нського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 63. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені через поведінку відповідача, який викрав у неї грошові кошти, у зв'язку з чим залишив сім'ю без засобів до існування, інтересами сім'ї не цікавиться, не проявляє щодо неї турботи. Вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явися, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності. У зв'язку з тим, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, судом на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалено рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 6 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Мар*нського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 63. Від шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з квітня 2015 року. Сім'я у сторін розпалась через поведінку відповідача, який викрав у позивачки грошові кошти, у зв'язку з чим залишив сім'ю без засобів до існування, інтересами сім'ї не цікавиться, не проявляє щодо позивачки турботи. Сторони проживають окремо, не пов*язані спільним побутом та взаємними права та обов*язками. Примирення між сторонам неможливе і недоречне. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати, що складаються з судового збору, підлягають відшкодуванню відповідачем на її користь. Відповідно до ст. ст.104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 07 грудня 2001 року вона з відповідачем знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюб, сім'ю, ведення спільного господарства. Шлюбно-сімейні відносини були припинені з початку 2013 року. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2015 року сторонам надавався строк на примирення - 1 місяць. [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомленй належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 грудня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 810 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 30 липня 2002 року). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 30 листопада 2009 року між нею та відповідачем укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис № 429. Від шлюбу з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалось, фактичні шлюбні відносини припинили, спільного господарства не ведуть та спору про поділ майна не мають. У судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб серії 1-ОЛ № 076832, виданого 31 травня 2014 року, [PERSON] Вагричі та [PERSON] 30 листопада 2009 року зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області зроблено відповідний актовий запис № 429. Прізвища після реєстрації шлюбу Гаспарян та [PERSON]. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені з жовтня 2012 року, спільне господарство не ведеться. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та збереження родини суперечило б їх інтересам. Крім того, спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що між нею та відповідачем 01 червня 2007 року укладений шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений запис № 315. Від шлюбу з відповідачем мають малолітніх синів [PERSON] та [PERSON]. Спільне життя не склалось через зловживання відповідачем спиртними напоями. Фактичні шлюбні відносини припинили, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна не мають. У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але надали заяви з проханням розглядати справу в їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 01 червня 2007 року, [PERSON] та [PERSON] 01 червня 2007 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Жовтневого відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 315. Прізвища після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та збереження родини суперечило б їх інтересам. Крім того, спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved