Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернулась з вищевказаним позовом до суду, обґрунтовуючи тим, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які не проживають за місцем реєстрації з червня 2011 року, витрат за комунальні послуги не несуть в зв'язку з чим просить визнати останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа у справі в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Суд враховуючи вимоги ст. ст. 77, 224 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів по справі та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Квартира [ADDRESS] відповідно Свідоцтва по право власності на квартиру від 24.04.2002 року належить [PERSON] На час розгляду справи в спірній квартирі зареєстровані четверо осіб - сторони у справі: [PERSON] - син позивача, [PERSON] - дружина позивача, [PERSON] - онука позивача. Відповідачі у спірній квартирі не проживають з червня 2011 року, що підтверджується Актами від 12.07.2016 року, 18.01.2016 року , 15.06.2016 року, 03.11.2014 року. Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачами не надано суду докази залишення спірного житла та не користування ними більше одного року з поважних на то причин, а тому позов в часті визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, суд не знаходить підстав для задоволення зазначеної вимоги з наступного. На час розгляду справи [PERSON], [INFO] досягнула 5 річного віку. Зі змісту ст. 405 ЦК України вбачається, що підставою для втрати права на користування житлом є відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Відповідно 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла 14 років вільно обирає собі місце проживання. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновителів) або одного з них, з ким вона проживає. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що за виходячи з зазначеним норм законодавства та віку дитини - 5 років, малолітня [PERSON] не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому така підстава для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщення як проживання без поважних на то причин взагалі не може мати місце. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що підстав для визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: partial