Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та користується послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає КП «Водоканал», однак вчасно оплату за надані послуги не вносить, у зв`язку з чим за період з 01.09.2015 по 31.01.2021 утворилась заборгованість у розмірі 8919,38 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також суму судового збору, понесену при зверненні з позовом до суду у розмірі 2270,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він є споживачем послуг, які надає КП «Водоканал» за адресою: [ADDRESS] . Наявність заборгованості та її розмір не заперечує, однак просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову у відповідній частині. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно до статутних документів, основним видом діяльності КП «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 9 листопада 2017 року споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць; оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що КП «Водоканал» надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , за відомостями Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, проживає та зареєстрований у вказаній квартирі з 29.05.1997 по теперішній час. Відповідно до розрахунку позивача, за вказаною адресою у період з 01.09.2015 по 31.01.2021 було надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на загальну суму 8919,38 грн. За спірний період оплата послуг, що надавалися КП «Водоканал», не здійснювалась. Відтак, за період з 01.09.2015 по 31.01.2021 заборгованість складає 8919,38 грн. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Аналогічні положення містяться в ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 9 листопада 2017 року. Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення із оплати житлово-комунальних послуг. Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймачі (власники) зобов`язані своєчасно вносити оплату за комунальні послуги. Згідно статей 14, 20, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний проводити оплату таких послуг відповідно до затверджених органом місцевого самоврядування тарифів. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання, підстави виникнення яких передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. За вимогами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умовне допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач заявив про застосування позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до прийняття ним рішення. Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що за спірний період відповідач не здійснював оплати за надані послуги, тобто у даному випадку виконавець був обізнаний про наявність заборгованості у відповідача з 01.09.2015 по 31.01.2021, до суду з позовом звернувся 20.04.2021. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що вимоги позову про стягнення заборгованості за період з вересня 2015 року по березень 2018 року включно задоволенню не підлягають, оскільки щодо них позивачем пропущено строк позовної давності. Таким чином, позовні вимоги повинні бути задоволені частково, а саме, стягненню з відповідача підлягає заборгованість, яка утворилась за період з квітня 2018 року по 31.01.2021 року. Виходячи з розрахунку заборгованості, за вказаний період розмір заборгованості становить 5321,57 грн., яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1355,19 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial