Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 27 вересня 1996 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 819. В обґрунтування позову зазначала, що 27 вересня 1996 року вона і [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Відповідач влаштовує сварки, постійно ганьбить, ображає та принижує її честь і гідність. Від суперечок і скандалів вона перебуває в стані постійного стресу. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На день подачі позову ведення сторонами спільного господарства та спільне проживання припинене, за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Примирення подружжя неможливе. Спір щодо поділу майна подружжя у сторін на момент подачі позову відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність, позов підтримує, оскільки з 29 липня 2020 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин вони не підтримують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає, просив суд його задовольнити, оскільки з 29 липня 2020 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 27 вересня 1996 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 819. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з 29 липня 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. При подачі до суду цього позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., який згідно із вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved