Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що 27.09.2007 року його батько [PERSON] отримав у подарунок від [PERSON] квартиру [ADDRESS] . [INFO] батько помер, після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. 23.03.2015 року [PERSON] отримала дублікати документів на зазначену квартиру та подарувала її іншому сину [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. 29.06.2019 року Постановою ВС залишено в силі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13.12.2016 року, яким задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування спірної квартири, тому він лише після закінчення розгляду справи у суді касаційної інстанції зміг звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Приватним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Вказаний строк позивачем пропущено у зв`язку з тим, що належність спадкового майна померлому [PERSON] встановлено рішенням суду лише 29.06.2019 року. На підставі викладеного, позивач просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки вважає причини пропуску такого строку поважними. Позивач та його представник в судове засідання не прибули, представник подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила щодо їх задоволення. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло від 10 листопада 1994 року. 27 вересня 2007 року між [PERSON] та батьком позивача [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір дарування квартири [ADDRESS] , на підставі якого [PERSON] набув право власності на спірну квартиру (а.с.7-8). [INFO] батько позивача у справі [PERSON] помер, після смерті якого відкрилась спадщина на належне останньому спадкове майно (а.с. 9, 6). Однак, 23 березня 2015 року [PERSON] , отримала дублікат свідоцтва про право власності на житло від 10 листопада 1994 року, видане на її ім`я, та повторно, 7 квітня 2015 року уклала договір дарування спірної квартири, згідно якого подарувала спірну квартиру іншому сину - [PERSON] . Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13 грудня 2016 року № 285/1725/15-ц визнано недійсним договір дарування спірної квартири, укладений 7 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] . Зазначеним судовим рішенням встановлено, на момент укладення договору дарування від 7.04.2015 року [PERSON] не була власником цієї квартири, тому не мала права розпоряджатись квартирою. Постановою Верховного Суду від 26.06.2019 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13.12.2016 року залишено в силі (а.с.13-17, 19- 23). Позивач, у визначений законом строк, не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку, який розпочався з 31.01.2015 року та закінчився 31.07.2015 року. Заяву про видачу свідоцтва про прийняття спадщини до нотаріуса подав лише 6.03.2020 року, внаслідок чого пропустив, встановлений законом строк для прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу від 6.03.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.50). Відповідно до відповіді приватного нотаріуса 5.02.2015 року була відкрита спадкова справа № 5/2015 після смерті [PERSON] за заявою про прийняття спадщини спадкоємиці померлого (дочки) [PERSON] (а.с.62). Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. В силу вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкодавця саме на вчинення дій по прийняттю спадщини (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року). Зокрема, до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини слід віднести: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо (Постанова Верховного Суду від 6 червня 2019 року № 565/1145/17). Таким чином позивачем доведено, що останній пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки в судовому порядку оспорювався правочин щодо відчуження спадкового майна, та як наслідок належність спірної квартири до спадкового майна померлого [PERSON] . Відповідачем в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано будь-яких доказів на спростування доводів позивача. Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнала. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті його батька з поважних причин та з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved