Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просив стягнути з останнього на свою користь суму заборгованості за договором позики від 24.06.2017 року в розмірі 991 430,89 грн., з яких: 300 224,25 грн. розмір основного зобов`язання, 19 479,95 грн. 3% річних від простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України, 109 271,69 грн. сума процентів від суми позики, на рівні облікової ставки НБУ відповідно до ст. 1048 ЦК України, 562 455,00 грн. розмір неустойки відповідно до договору позики. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.06.2017 року між сторонами було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 14 500,00 доларів США за умови повернення всієї суми до 24.07.2017 року, а у разі несвоєчасного повернення позичальник зобов`язується сплатити позикодавцю неустойку в розмірі 30,00 доларів США за кожен день прострочення, про що свідчить власноруч написана розписка. Відповідачем було частково погашено заборгованість а саме: 29.09.2017 року здійснено зарахування грошових коштів на рахунок позивача в розмірі 26 600,00 грн., що за курсом НБУ на дату здійснення платежу склало 1 002,98 доларів США; 26.12.2017 року здійснено зарахування грошових коштів на рахунок позивача в розмірі 25 000,00 грн., що за курсом НБУ на дату здійснення платежу склало 894,42 доларів США; 26.02.2018 року здійснено зарахування грошових коштів на рахунок позивача в розмірі 26 800,00 грн., що за курсом НБУ на дату здійснення платежу склало 993,00 доларів США. Станом на 26.02.2018 року розмір основного зобов`язання відповідача перед позивачем відповідно до договору позики від 24.06.2017 року склав 11 609,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 300 224,25 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача, у зв`язку з прострочення виконання свого зобов`язання за договором позики від 24.06.2017 року підлягає стягненню 3 % річних у відповідності до положень ст. 625 ЦК України в розмірі 725,24 долара США, що за офіційним курсом НБУ складає 19 479,95 грн. Договором позики укладеним між сторонами не передбачено розмір процентів, а тому їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України та становить 4 225,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 109 271,69 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 07.08.2019 року у справі відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 03.09.2019 року закрито відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 24.06.2017 року [PERSON] отримав в борг суму грошових коштів від [PERSON] в розмірі 14 500,00 доларів США, які зобов`язався повернути у строк до 24.07.2017 року, а у разі несвоєчасного повернення зобов`язувався сплатити неустойку в розмірі 30,00 доларів США за кожен день прострочення, що підтверджується розпискою (а.с. 14). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, такої позиції дотримується Верховний Суд України у правовому висновку прийнятого у Постанові ВСУ від 18.09.2013 р. по справі 6-63цс13. Статтею 207 ЦК України передбачено, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. З врахуванням вказаних вимог закону, наявності дій по передачі кошів і їх отримання відповідачем згідно розписки між позивачем і відповідачем укладено правочин, який по суті є договором позики. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Частиною 2 ст. 1047 ЦК України допускається пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. При цьому, відповідно до ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України). Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях (ч. 1 ст. 533 ЦК України). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України). Позивач вказував, що відповідачем було частково погашено заборгованість а саме: 29.09.2017 року здійснено зарахування грошових коштів на рахунок позивача в розмірі 26600,00 грн., що за курсом НБУ на дату здійснення платежу склало 1002,98 доларів США; 26.12.2017 року здійснено зарахування грошових коштів на рахунок позивача в розмірі 25000,00 грн., що за курсом НБУ на дату здійснення платежу склало 894,42 доларів США; 26.02.2018 року здійснено зарахування грошових коштів на рахунок позивача в розмірі 26800,00 грн., що за курсом НБУ на дату здійснення платежу склало 993,00 доларів США. Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав належним чином, а отже зобов`язаний повернути позивачу суму боргу за договором позики від 24.06.2017 року в сумі 11 609,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 300 224,25 грн. За умовами ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договором позики укладеним між сторонами не передбачено розмір процентів, а тому їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України та становить 4 225,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 109 271,69 грн. Умовами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Умовами Договору позики, укладеного між сторонами передбачено, що у разі несвоєчасного повернення коштів позичальник зобов`язується сплатити позикодавцю неустойку в розмірі 30,00 доларів США за кожен день прострочення. Тому, розмір неустойки за період з 24.07.2017 по 18.07.2019 року становить 21 750,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 562 455 грн. Стосовно стягнення 3 % річних слід зазначити наступне. В силу вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Тому, з відповідача на користь позивача, у зв`язку з прострочення виконання свого зобов`язання за договором позики від 24.06.2017 року підлягає стягненню 3 % річних у відповідності до положень ст. 625 ЦК України в розмірі 725,24 долара США, що за офіційним курсом НБУ складає 19 479,95 грн. Розрахунок заборгованості, наданий стороною позивача станом на 18.07.2019 року було перевірено та перераховано судом за допомогою програми системи «Ліга-Закон» в розділі «корисні інструменти». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача слід стягнути суму боргу за договором позики, відсотки за договором у розмірі облікової ставки НБУ, 3 % річних, нарахованих на суму боргу, а також неустойку, визначену договором, за кожен день прострочення виконання зобов`язання станом на 18.07.2019 року. Згідно ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі - 9 605,00 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved