Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

У липні 2020 р. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до суду з позовом до [PERSON] про повернення коштів в сумі 6352,56 грн., який виник внаслідок безпідставного призначення та виплати пенсії. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] , який перебуває на обліку в ГУ ПФУ України в м. Києві та отримує пенсію за віком, при перерахунку пенсії внаслідок допущеної програмної помилки було невірно визначено розмір пенсії та за період з 01.06.2019 по 31.08.2019 було надміру виплачено кошти в розмірі 6352,56 грн. Позивач направив відповідачу листа з пропозицією добровільно сплатити борг, проте даний лист відповідач проігнорував. Зайво сплачені відповідачу кошти підлягають стягненню відповідно до положень статей 326, 1212 ЦК України. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю. від 04.08.2020 року вказану справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 23-25). На підставі розпорядження керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2021 року № 489 було проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із відстороненням судді Миколаєць І.Ю. від здійснення правосуддя та визначено суддю Кириленко Т.В. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В. від 28.04.2021 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 32-33). Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідач [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ України в м. Києві та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 03.10.2019 року за заявою відповідача було здійснено перерахунок пенсії та виявлено неправомірне збільшення розміру пенсії відповідача, яке відбулось у результаті проведення автоматизованого перерахунку пенсії з 01.03.2019 року шляхом множення показника, який враховувався для обчислення пенсії (3764,40) на коефіцієнт 1,17 (3764,40х17 % - 4404,35) та з урахуванням величини оцінки коефіцієнту страхового стажу 1,35 % (а.с. 15). Відповідно до Довідки № 735 від 18.06.2020 року за період з 01.06.2019 по 31.08.2019 відповідачу було переплачено 6352,56 грн. (а.с. 16). 28.10.2019 позивач звернувся до відповідача з листом про добровільне повернення зайво сплаченої суми пенсії, проте вказаний лист відповідач проігнорував (а.с. 17). Правовою підставою заявлених позивачем вимог є положення статті 1212 ЦК України, відповідно до приписів якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким. Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. За змістом диспозиції цієї норми правильність зроблених розрахунків, за якими була здійснена виплата, та сумлінність поведінки одержувача презюмуються, а отже тягар доказування рахункової помилки та/або недобросовісності дій набувача покладається на особу, яка заявляє вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів. Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Такі ж висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії». Крім того, аналогічний правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року, провадження № 6-151цс13, та від 02 липня 2014 року, провадження № 6-91цс14, у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 у справі № 536/487/17-ц, провадження № 61-28334св18. Враховуючи, що виплата відповідачу пенсії була проведена органом Пенсійного фонду України добровільно, на підставі відповідного рішення, при цьому фактів недобросовісності з боку відповідача або подання страхувальником недостовірних даних судом не встановлено, а належних доказів наявності рахункової помилки позивач не надав, передбачені законом підстави для повернення безпідставно виплаченої пенсії відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed