Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], малолітнього [PERSON], про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку з місця проживання, посилаючись на наступне. Позивачка є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, який був укладений 24.12.2005 року між нею, як покупцем і [PERSON] як продавцем, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 27 жовтня 2007 року між її сином [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON]. Оскільки її син не мав власного житла у м. Києві, вони разом із відповідачкою проживали та зареєструвалися у квартирі позивачки. [PERSON] була зареєстрована 28.02.2011 року, а малолітній [PERSON] зареєстрований 20.11.2008 року. 29 грудня 2011 року відповідачка разом із дитиною, зібравши всі свої речі та набуте у шлюбі з її сином рухоме майно, з невідомих причин виїхала із спірної квартири і на теперішній час проживає у своїх батьків у м. Марганець, Дніпропетровської області. З цього часу відповідачка із її сином повністю припинили шлюбні відносини, будь-яких контактів не підтримують. Відповідачі з грудня 2011 року за місцем реєстрації не проживають, ніколи з цього часу у квартирі не з'являлися, їхні особисті речі у квартирі відсутні, комунальні послуги на утримання квартири [PERSON] не сплачує. У зв'язку з тим, що її син [PERSON] є інвалідом 3-ї групи, непрацездатний, то вона будучи пенсіонером, вимушена сплачувати комунальні послуги за квартиру за свої кошти в повному обсязі, в тому числі і нарахування на відповідачів, що не відповідає її законним інтересам та порушує її права як власника. Враховуючи, що відповідачі тривалий час фактично не проживають у квартирі, вона вважає за необхідне позбавити їх права на користування вказаним житлом, та зняти їх з реєстраційного обліку. Посилаючись на вимоги ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], та зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України у м. Києві в особі Оболонського районного відділу зняти відповідачів з реєстрації. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов, та просила його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідачка заперечила проти позову у повному обсязі. Будучи допитаною у суді у якості свідка показала суду, що вона проживає у спірній квартирі з 2006 року. Між нею та її чоловіком [PERSON] 27.10.2007 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Вона та син були зареєстровані за згоди позивачки у спірній квартирі з 2008 року. З цього часу вони проживали однією сім'єю, та були пов'язані спільним побутом. У листопаді 2011 року її чоловік захворів на психічну хворобу, та тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні у психоневрологічній лікарні. На початку 2012 року у неї тяжко захворіла мати, яка проживає у м. Марганець, Дніпропетровської області, та вона була вимушена тимчасово проживати з сином у матері. Під час її тимчасової відсутності у м. Києві деякі її речі, та речі малолітнього сина залишились у спірній квартирі. Потягом 2012 -2013 років вона була вимушена тимчасово залишати спірну квартиру та виїжджати до матері, що було пов'язано з станом її здоров'я. В листопаді 2013 року, в чергове повернувшись до спірної квартири вона виявила, що в квартирі були поміняні замки на вхідних дверях, а позивачка заселила сторонніх осіб, які у неї винаймають житло. В даний час вона підтримує стосунки з чоловіком, який піклується про неї та сина. У зв'язку з тим, що позивачка в даний час чинить перешкоди у користуванні квартирою, вона разом з сином винаймає інше житло у м. Києві. З чоловіком вони бачаться кожного місяця, наміру розірвати шлюб у них немає. Тимчасове проживання з чоловіком за різними адресами пов'язано з тим, чоловік хворіє на психічну хворобу, у зв'язку з чим у нього бувають загострення хвороби. Просить у задоволенні позову відмовити, у зв'язку з тим, що її тимчасове не проживання у спірній квартирі відбулось з поважних причин, що пов'язано з психічною хворобою чоловіка, а також вважає, що позивачкою не доведено факту її непроживання у квартирі, понад строки, встановлені ЦК України. Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути позов за відсутністю представника, та прийнятті рішення відповідно до вимог закону. Представник третьої особи - служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації проти позову заперечив. Вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону. Вважає, що не внесення відповідачкою плати за комунальні послуги не порушує право позивачки на вільне володіння, користування, та розпорядження своєю власністю. Крім того вважає, що у разі задоволення судом позову, будуть порушені права малолітньої дитини, зокрема її право бути зареєстрованою за місцем проживання одного з батьків. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Свідок [PERSON] суду показав, що він є сином позивачки, та братом чоловіка відповідачки. Зазначає, що відповідачка проживала в спірній квартирі з 2007 року по грудень 2011 року. Залишила помешкання після хвороби брата. Він відвідував квартиру по вул. Вишгородській, але відповідачки не бачив. Його брат в період з лютого 2012 року по лютий 2013 року проживав з другом [PERSON] по вул. Вишгородській, а з червня 2013 року проживає у квартирі по вул. З. Гайдай. Свідок [PERSON] показав суду, що він є другом [PERSON], який є сином позивачки. Йому відомо, що [PERSON] наприкінці 2011 року потрапив у психоневрологічну лікарню, та відповідачка з цього ж часу виїхала з квартири разом з дитиною. Після тимчасового одужання [PERSON], з травня 2012 року по вересень 2013 року проживав з ним у квартирі по вул. Вишгородській. В цей час він їздив на день народження сина у м. Марганець. Зі слів [PERSON] він бажає зберегти сім'ю заради дитини. З весни 2012 року по теперішній час [PERSON] проживає на вул. Зої Гайдай. Йому відомо, що [PERSON] періодично спілкується з дитиною та з дружиною. Свідок [PERSON] показала суду, що є знайомою позивачки. Їй відомо, що позивачка проживає з 2011 року на вул. Зої Зайдай та на вул. Вишгородській. Зі слів позивачки їй відомо, що у грудні 2011 року відповідачка вивезла оргтехніку з квартири на вул. Вишгородській, із того часу в квартирі не проживає. Свідок [PERSON] суду показала, що знає сім'ю відповідачки. В листопаді 2013 року відповідачка звернулась до неї з проханням тимчасово проживати з нею у найманій квартирі. Своє прохання відповідачка мотивувала тим, що позивачка чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, а саме поміняла замки на вхідних дверях. Де проживала відповідачка з 2011 року по 2013 роки вона не знає, через те, що не спілкувалась з нею у той час. Свідок [PERSON] суду показав, що дійсно знайомий з сім'єю [PERSON] з 2008 року. Вони є сусідами, та проживали по вул. Вишгородській. Він періодично бачить відповідачку біля будинку по вул. Вишгородській. Підтвердити факт проживання відповідачки в квартирі з 2011 року по теперішній час не може, оскільки в квартиру не заходив. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.2005 року власником квартири [ADDRESS] є позивачка [PERSON] (а.с. 5-7). На вказаній житловій площі, у трикімнатній квартирі [ADDRESS] зареєстрованими є власник [PERSON] - позивачка по справі, її син [PERSON], відповідачка по справі [PERSON], яка зареєстрована у квартирі з 28.02.2008 року, та син відповідачки - малолітній [PERSON], [INFO], який зареєстрований у спірній квартирі з 20 листопада 2008 року. (а.с. 8). Відповідачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який зареєстрований 27 жовтня 2007 року (а.с. 51). Від спільного шлюбу вказані особи мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 52). Спірні правовідносини між сторонами регулюються положеннями ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону і рішення суду. Судом встановлено, що в даний час відповідачка [PERSON] разом з сином [PERSON] тимчасово проживає в [ADDRESS]. Вказана обставина була також підтверджена у судовому засіданні свідком [PERSON] Своє тимчасове не проживання у спірній квартирі по вул. Вишгородській позивачка пояснила тим, що з листопада 2013 року позивачка чинить перешкоди у користуванні квартирою, поміняла замки на вхідних дверях, та заселила у квартиру сторонніх осіб. Крім того, з змісту заперечень відповідачки [PERSON], яка була допитана у суді у якості свідка, вбачається, що вона проживає у спірній квартирі з 2006 року. Між нею та її чоловіком [PERSON] 27.10.2007 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Вона та син були зареєстровані за згоди позивачки у спірній квартирі з 2008 року. З цього часу вони проживали однією сім'єю, та були пов'язані спільним побутом. У листопаді 2011 року її чоловік захворів на психічну хворобу та тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні у психоневрологічній лікарні. Факт перебування [PERSON] на лікуванні також підтверджується довідкою від 24.11.2011 року, з змісту якої видно, що він перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній психоневрологічній лікарні № 1 м. Києва (а.с. 80). Також відповідачка зазначила, що на початку 2012 року у неї тяжко захворіла мати, яка проживає у м. Марганець, Дніпропетровської області, та вона була вимушена тимчасово проживати з сином у матері. Під час її тимчасової відсутності у м. Києві деякі її речі, та речі малолітнього сина залишились у спірній квартирі. Потягом 2012 -2013 років вона була вимушена тимчасово залишати спірну квартиру та виїжджати до матері, що було пов'язано з станом її здоров'я. В даний час відповідачка підтримує стосунки з чоловіком, який піклується про неї та сина. З чоловіком вони бачаться кожного місяця, наміру розірвати шлюб у них немає. Тимчасове проживання з чоловіком за різними адресами пов'язано з тим, чоловік хворіє на психічну хворобу, у зв'язку з чим у нього бувають загострення хвороби. З довідки, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва від 31.07.2013 року, вбачається, що [PERSON], знаходиться на обліку в управлінні ПФУ, є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням (а.с. 13). Тобто судом встановлено, що відповідачка [PERSON] та її малолітній син [PERSON] не проживають в спірній квартирі тимчасово, оскільки відповідачка позбавлена можливості користуватись даною квартирою в зв'язку з тим, що позивачка [PERSON] чинить перешкоди в користуванні житловим приміщенням, створила умови, за яких [PERSON] разом з малолітнім [PERSON] вимушена була тимчасово змінити місце проживання та переїхати на іншу житлову площу у м. Києві. Також, судом встановлено, що відповідачка не знялась з реєстраційного обліку, а тільки тимчасово не користувалася спірною квартирою, та її непроживання було пов'язано з хворобою матері, а також з психічним захворюванням чоловіка. Суд вважає, що показання свідків [PERSON], [PERSON], та [PERSON] про непроживання [PERSON], не вказують причин непроживання відповідачки на спірній житловій площі. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] разом з малолітнім [PERSON] тимчасово не проживала на спірній житловій площі з поважних причин, була відсутня у спірній квартирі у строк, що не перевищує строк, встановлений ч.2 ст. 405 ЦК України, і не може бути визнана особою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Посилання позивачки на вимоги ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України не є підставою для задоволення її позову. Посилання позивачки на факт несплати відповідачкою комунальних послуг, також не є підставою для визнання відповідачки разом з малолітнім сином такими особами, що втратили право користування спірною квартирою. Суд також не вбачає підстав для зняття відповідачів з реєстраційного обліку, у зв'язку в тим, що такі позовні вимоги є похідними від первісних позовних вимог. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON], малолітнього [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку з місця проживання, та приймає рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed