Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 21.10.1989 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу в них народився син, [INFO], який на даний час є повнолітнім. Сімейне життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя. Відповідач живе своїм життям, зловживає спиртними напоями. Спочатку терпіла, намагалась допомогти відповідачу позбавитись від алкогольної залежності, лікувала його. Крім того, як їй стало відомо, відповідач неодноразово порушував подружню вірність та зраджував їй з іншими жінками. З 03 грудня 2016 року відповідач залишив сім'ю та перейшов проживати до іншої жінки. З цього часу вони припинили спільне проживання та подружні відносини. В даний час відповідач тероризує її та сина, створює для них нестерпні умови життя, цілими днями дзвонить, погрожує, що він собі заподіє смерть. Ображає різними словами. Така поведінка негативно впливає на її психологічне самопочуття, порушує нормальні життєві стосунки. Все це виводить з рівноваги, завдає руйнівного впливу на здоров'я. В даний час відносини з відповідачем взагалі загострились, вони не розуміють один одного. Розірвати шлюб в органах РАЦС вони не можуть так, як відповідач не бажає вирішувати це питання. Просить шлюб з відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивач підтримала вимоги свого позову, на розірванні шлюбу наполягає, причиною розірвання шлюбу зазначає несумісність характерів, відмінність поглядів на життя. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив надати строк для примирення. 29 серпня 2017 року ухвалою суду судовий розгляд справи відкладено та надано сторонам строк для примирення до 09 год. 30 жовтня 2017 року, провадження в справі зупинено. По закінченні цього строку сторони не примирились, ухвалою суду провадження в справі відновлене і судовий розгляд справи продовжено. Позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу, аргументуючи свою позицію тим, що відповідач ніяких дій щодо примирення не вжив, обзиває та ображає її перед іншими людьми, продовжує проживати з іншою жінкою, з якою проживає з грудня 2016 року, а строк для примирення був потрібен йому, щоб ділити майно. Відповідач повідомив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, але хоче це зробити мирно, через ЗАГС. На запитання суду, що заважало йому зробити це протягом строку для примирення, відповісти не зміг. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 21 жовтня 1989 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина [INFO], який на даний час є повнолітнім. Між сторонами виникли неприязні стосунки із-за відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого шлюб їхній на даний час існує лише формально, позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. Ці обставини підтверджуються дослідженими доказами: заявою позивача, свідоцтвом про шлюб серії ІІ-БВ № 287858. Відповідно до стст. 24, 55, 56, 112 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність; суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтями 10, 11 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких доказів, які б заперечували чи спростували факти, викладені в позовній заяві. З огляду на викладене, враховуючи наполягання позивача щодо винесення судом рішення про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить життєво важливим інтересам позивача.

Outcome: approved