Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовами, в яких просив визнати недійсними договори купівлі-продажу відсіву за номерами 2, 1 від 26.07.2016 року, укладені між ним і [PERSON] та між ним і [PERSON] , а також стягнути з відповідачів на його користь кошти, зокрема: з [PERSON] 40080,00 грн. в порядку реституції, одержаних ним на виконання спірного договору, 62717,50 грн. на відшкодування завданих позивачу збитків та 6672,56 грн. судового збору; з [PERSON] 88750,00 грн. в порядку реституції, одержаних ним на виконання спірного договору, 1\~328\~517,50 грн. на відшкодування завданих позивачу збитків та 9605,00 грн. судового збору. Позови мотивовані тим, що 26.07.2016 року між [PERSON] та відповідачами було укладено вищезазначені договори, за якими [PERSON] та [PERSON] , як продавці, зобов`язувались передати у власність позивача відсів щебеню фракції 0-5мм в кількості відповідно 12543,53 та 27770,35 тон, який знаходився на території ПАТ «Полонський гірничий комбінат», розташованого в [ADDRESS] , а [PERSON] , як покупець, повинен був оплатити цей товар. Цього ж дня позивач передав для кожного відповідача гроші за купівлі відсіву, а саме, для [PERSON] 40080 грн. та для [PERSON] 88750 грн., про що були складені відповідні розписки. 30.08 та 01.09.2016 року, з метою здійснення прибуткової господарської операції, [PERSON] уклав з ТОВ «Шепетівський гранкар`єр «Пронекс» договір поставки відсіву фракції 0-5 мм на загальні суми відповідно 644258,75 грн. та 313588,25 грн., зі строком поставки до 12 та до 18.11.2016 року. Однак, не зважаючи на його неодноразові звернення, відповідачі ухилились від передачі для нього відсіву щебеню згідно з умовами договорів купівлі-продажу, що призвело до неможливості виконати ним взяті на себе зобов`язання по договору поставки, у зв`язку з чим ТОВ «Шепетівський гранкар`єр «Пронекс» розірвало з ним в односторонньому порядку вищевказані договори поставки. Продовжуючи наполягати на отриманні відсіву, [PERSON] звертався до директора ПАТ «Полонський гірничий комбінат», а також до Полонського відділення поліції з метою притягнути відповідачів до кримінальної відповідальності за шахрайство, та в послідуючому було з`ясовано, що відповідачі в момент укладення договорів купівлі-продажу відсіву щебеню (26.07.2016 року) навмисно ввели позивача в оману, оскільки кожен із них вже мав зобов`язання перед фізичною-особою підприємцем [PERSON] по передачі належного того ж відсіву по раніше укладеному договору від 28.06.2016 року, а тому на підставі ст.230 ЦК України договори купівлі-продажу відсіву щебеня як укладені внаслідок обману зі сторони продавців [PERSON] та [PERSON] є недійсними, та останні мають повернути отримані ними за договорами кошти і відшкодувати завдані позивачу збитки у виді упущеної вигоди від невиконання ним зобов`язань за договорами поставки у подвійному розмірі. [PERSON] та [PERSON] у поданих ними відзивах позовні вимоги не визнали в повному обсязі, зазначивши, що за умовами пункту 2 договорів купівлі-продажу продавець зобов`язувався передати товар покупцеві під час підписання цього договору, а покупець зобов`язувався прийняти цей товар та сплатити передбачену цим договором ціну одночасно із отриманням товару, а тому покупець не може приводити обставини неможливості отримання товару після підписання договорів, як підставу введення його в оману, оскільки на момент їх підписання покупець сам був зобов`язаний прийняти товар, однак такого не зробив, а відтак обидва продавці в момент укладення з [PERSON] договорів купівлі-продажу не вводили його в оману, а тому визнати недійсними ці правочини із підстав зазначених позивачем немає. Також відповідачі вказували на те, що надані [PERSON] розписки про здійснення для них оплати в сумах 40080 грн. та 88750 грн. не містять жодних посилань на відношення до спірних договорів, при цьому зазначають, що пунктом 1 договорів їх ціна визначена відповідно 12543,53 грн. та 27770,35 грн. Така розбіжність свідчить, що сторони не досягли згоди стосовно такої істотної умови договору як ціна, а тому спірні правочини є неукладеними, що виключає визнання їх недійсними. Крім цього, [PERSON] та [PERSON] заперечують право позивача на відшкодування для нього збитків у виді упущеної вигоди із мотивів, що [PERSON] не є суб`єктом господарських відносин, а тому обставини неможливості здійснення ним поставки придбаного за спірними договори відсіву та відповідного двадцятикратного доходу, не можуть прийматись як докази такої упущеної вигоди, а неотримання позивачем доходу за договорами поставки є наслідком невиконання ним самим свого обов`язку отримати відсів за спірними договорами. В ході судового розгляду позивач та його представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги позовів та просили їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] заперечив позови і просив у їх задоволенні відмовити із підстав, що викладені у відзивах. [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні також позови не визнали, додатково вказавши, що вони дійсно отримали від [PERSON] за вищезгаданими розписками гроші, за продаж останньому відсіву щебеню в кількості відповідно 12543,53 грн. та 27770,35 грн. При цьому для позивача в його присутності, а також за участю державного виконавця та представника ПАТ «Полонський гірничий комбінат» в день підписання договорів купівлі-продажу було передено відсів щебеню, який зберігався на території комбінату. Після цього [PERSON] до них не звертався з приводу неможливості отримання ним купленого відсіву, а вони такий будь-кому іншому не перепродавали. Щодо написання заяв, датованих 28.11.2017 року, в яких вони просили головного держаного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Кота А.М. не брати до уваги договори купівлі-продажу від 26.07.2016 року, укладені між ними і [PERSON] , та не зважати на них, оскільки дійсним договором купівлі-продажу отриманого ними у виконавчому проваджені відсіву є укладені між ними та ФОП [PERSON] договори від 28.06.2016 року, та викладені в них відомості не відповідають дійсності. 19.07.2019 року [PERSON] подано щодо кожного відповідача заяви про забезпечення позову у виді накладення арешту та заборону відчуження на нерухоме і рухоме майно. 22.07.2019 року за результатами розгляду зазначених заяв судом постановлено ухвали, котрими накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, яке належить [PERSON] та [PERSON] в межах ціни позовів. 01 та 22.08.2019 року відповідно суддею Полонського районного суду Дідек М.Б. відкрито провадження у справах за вказаними позовами [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] . Суддею цього ж суду [PERSON] 30.09 та 01.10.2019 року прийнято до свого провадження вказані справи, котрі згідно ухвали від 01.10.2019 року об`єднано в одне провадження для спільного розгляду. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 26.07.2016 року відповідно до актів державного виконавця (а.с.8, 83) головним держаним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Котом А.М., в ході виконання зведеного виконавчого провадження № 47533673 про стягнення з ПАТ «Полонський гірничий комбінат» заборгованості по заробітній платі [PERSON] та [PERSON] в сумах відповідно 73128,76 грн. і 161901,15 грн., для вказаних осіб передано відсів щебеню фракції 0-5мм в кількості: [PERSON] 12543,53 тон, а [PERSON] 27770,35 тон, який зберігався на території між будівлею котельні, четвертим корпусом ДСЦ та точкою відгрузки відсіву, без вивезення з території підприємства ПАТ «Полонський гірничий комбінат». Цього ж дня між [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] були укладені договори купівлі-продажу за № 2 і № 1 (а.с.6, 81), згідно до яких Продавці (відповідачі) зобов`язувались передати в порядку і на умовах, визначених договорами у власність Покупцеві (позивачу) належний для [PERSON] та [PERSON] на праві власності відсів щебеню фракції 0-5мм в кількості відповідно 12543,53 та 27770,35 тон за ціною 1 (одна) грн. за тону на загальну суму 12543,53 грн. та 27770,35 грн., а покупець зобов`язувався прийняти такий товар та оплатити його (пункт 1 Договорів). Відповідно до положень пункту 2 Договорів продавець зобов`язувався передати товар покупцеві під час підписання цих договорів, а покупець зобов`язувався прийняти цей товар та сплатити передбачену договором ціну одночасно із отриманням товару від продавця. За умовами пунктів 5, 10, 11 Договорів, Продавець передає товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується та знаходиться на території ПАТ «Полонський гірничий комбінат». Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та з цього часу починає свій перебіг, а строк дії визначається часом, достатнім для реального та належного виконання цього договору його сторонами. Як вбачається із розписок (а.с.7, 82), 26.07.2016 року [PERSON] та [PERSON] отримали від [PERSON] кошти в сумах відповідно 40080 грн. та 88750 грн. за відсів фракції 0-5 мм. 30.08 та 01.09.2016 року [PERSON] уклав з ТОВ «Шепетівський гранкар`єр «Пронекс» договори за № 1/09/16-П і № 2/09/16-П поставки (а.с.16-18, 91-93), за якими позивач (постачальник) зобов`язувався передати, а Покупець (ТОВ) прийняти й оплатити продукцію, а саме відсів фракції 0-5 мм (перша категорія), який знаходиться на території ПАТ «Полонський гірничий комбінат» в кількості 12543,53 та 27770,35 тон за ціною 25 грн. за тону, на загальні суми відповідно 313588,25 грн. та 644258,75 грн., з кінцем строком поставки до 18 та до 12.11.2016 року. 05 і 06.01.2017 року директор ТОВ «Шепетівський гранкар`єр «Пронекс» направив для [PERSON] претензії-повідомлення, в яких зазначив, що оскільки останнім не було постановлено продукцію (відсів) відповідно до вищевказаних договорів поставки, а тому ці договори не підлягають виконанню (а.с.19, 94). 28.11.2017 року [PERSON] та [PERSON] направили на ім`я головного держаного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Кота А.М. заяви, в яких просили не брати до уваги договори купівлі-продажу від 26.07.2016 року, укладені між ними і [PERSON] , та не зважати на них, оскільки дійсним договором купівлі-продажу отриманого ними у виконавчому проваджені відсіву є укладені між ними та ФОП [PERSON] договори від 28.06.2016 року. 04.05.2018 року [PERSON] звернувся до Полонського відділення поліції з приводу вчинення, зокрема, відповідачами щодо нього шахрайства, і такі відомості цього ж дня були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за результати якого 23.08.2018 року винесено постанову про закриття кримінального провадження з зв`язку з відсутністю в діях, зокрема [PERSON] і [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (а.с.10-14), із мотивів, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини. Як вбачається із змісту зазначеної постанови, [PERSON] , в ході його допиту у кримінальному провадженні, пояснював, що між ним та [PERSON] у 2016 році було укладено спірний договір на продаж останньому відсіву, за що він отримав від позивача грошові кошти, однак в подальшому вирішив розірвати цей договір купівлі-продажу та з даного приводу ним був написаний для [PERSON] лист від 01.12.2017 року із вимогою вказати час та місце де можна повернути для нього кошти. Вирішуючи питання законності позовних вимог, суд вказує наступне. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до статті\~655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Виходячи зі змісту статей\~203, 655 ЦК України договір\~купівлі-продажу вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Статтею 203 ЦК України\~передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України\~передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною першою\~статті 230 ЦК України\~передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша\~стаття 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за\~статтею 230 ЦК України. У пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~судам роз`яснено, що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. За приписами\~частин 1,\~3\~статті 12,\~а також\~частин 1,\~3\~статті 13\~ЦПК України\~ цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається зі змісту позовів, а також пояснень даних в судовому засіданні [PERSON] та його представником [PERSON] , підставою недійсності спірних правочинів є, за позицією названих осіб, та обставина, що відповідачі в момент укладення договорів купівлі-продажу відсіву щебеню (26.07.2016 року) навмисно ввели позивача в оману, оскільки кожен із них вже мав зобов`язання перед фізичною-особою підприємцем [PERSON] по передачі належного того ж відсіву по раніше укладеному договору від 28.06.2016 року. Даний факт [PERSON] та [PERSON] заперечується, а позивач на його підтвердження посилається на вищезгадані заяви відповідачів, що адресовані головному державному виконавцю. Проте, [PERSON] не надано самі договори від 28.06.2016 року, на які він посилається, а також будь-які інші докази, які би з достовірністю свідчили, що відповідачі на момент укладення з ним спірних договорів купівлі-продажу, мали зобов`язання перед [PERSON] щодо продажу останньому цього ж самого відсіву щебеню. Крім цього суд зазначає, що [PERSON] та [PERSON] лише 26.07.2016 року за вищевказаним актом державного виконавця набули право власності на переданий для кожного із них в рахунок боргу по невиплаченій заробітній платі відсів щебеню, а тому до цієї дати відповідачі, в силу положень ч.1 ст.658 ЦК України, не мали право продажу цього відсіву та відповідно не могли укладати правочини про його відчуження, в тому числі 28.06.2016 року договори купівлі-продажу відсіву для [PERSON] , на які посилається [PERSON] як на підтвердження ним факту вчиненого зі сторони відповідачів обману в момент укладення спірних правочинів. Таким чином, суд, виходячи із вищезазначеного та

Outcome: dismissed