Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

У квітні 2018 року представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за довіреністю [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно укладеного договору б/н від 18 грудня 2013 року, позивач отримав кредит у розмірі 31000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з « Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» , які викладені на банківському сайті, складає між ними Договір про надання банківських послуг. У звязку з неналежним виконанням зобовязань позичальником умов кредитного договору утворилась заборгованість станом на 15 лютого 2018 року у розмірі 72273 грн 61 коп, з яких: 33155,63 грн тіло кредиту;15946,05 грн проценти за користування кредитом, 19254,14 грн пеня, а також штрафи 500.00 грн ( фіксована складова), 3417,79 грн ( процентна складова). Посилаючись на порушення відповідачем взятих за кредитним договором зобовязань, позивач просив стягнути з нього зазначену суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою суду від 19 квітня 2018 року відкрито у справі провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 18 травня 2018 року розгляд справи було відкладено у звязку з неприбуттям відповідача. 18 червня 2018 року судом постановлена ухвала про розгляд справи та ухвалення заочного рішення , у звязку з повторною неявкою відповідача у судове засідання, неподання ним відзиву, належне повідомлення відповідача про розгляд справи та наявність згоди позивача на ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Представник позивача у позовній заяві вказує на те, що анкета-заява від 18 грудня 2013 року, підписана відповідачем та свідчить про укладення кредитного договору на умовах, визначеній в ній, а також Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», діючих на час приєдання відповідача, що вказує на наявність договірних відносин між сторонами, які в свою чергу регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Законом України «Про банки та банкову діяльність». Стаття 12 Цивільного процесуального кодексу України визначає принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас ч. 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження своїх позовних вимог надав суду анкету-заяву [PERSON] про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» від 18 грудня 2013року,\~в якій\~зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, імя по-батькові, серію та номер паспорта, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів звязку, види запропонованих платіжних карток, дата та підписи клієнта та працівника банку ( а.с. 11); розрахунок заборгованості за договором №б/н від 18.12.2013 року станом на 31 травня 2015 року ( а.с. 69 включно), довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] (а.с.10);витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» ( а.с. 12) та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті ( а.с.13-46 включно). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини ( умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішні переконанням, що грунтується на всебічному,повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Оцінивши належність,допустимість,достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Так, анкета заява про приєднання від 18 грудня 2013 року не містить відомостей про те, що відповідач не лише ознайомився зі змістом, а й отримав ці умови та правила, з якими він погодився, про що має бути його підпис в цьому документі. За відсутності у сторони цих стандартних\~умов та правил банку, які є невідємною частиною договору, оскільки містять його істотні умови, які в анкеті-заяві не викладені, сторона не має можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов, тобто визначити свою поведінку за цими правилами, що є необхідною умовою для вільного волевиявлення особи при укладенні правочину, передбаченого частиною третьою статті 203 ЦК України. Також, в анкеті-заяві зазначено, що, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, позичальник просить надати перераховані нижче послуги: карта «Універсальна», пенсійна карта, картка «Gold», зарплатна карта, ідентифікація з паспортом, послуга накопичення «Копилка». Однак, як\~установив суд, анкета-заява не містить відміток щодо обраних позичальником із перелічених банківських послуг. У бланку анкети-заяви передбачено зазначення позичальником бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна/Gold», однак відповідна графа не заповнена, що встановлено судом. Також суд уважає установленим, що\~наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника є аналітичним документом банку, складеним в односторонньому порядку, що не був погоджений з\~відповідачем, тому не є безспірним доказом існування\~між сторонами\~договірних відносин\~та розміру\~боргу. Також не може слугувати підставою наявності заборгованості довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON], операції за якою проведено у відповідності до Умов та правил узгодженими з клієнтом , оскільки суд встановив, що позивачем не доведено отримання та ознайомлення з цими Умовами відповідача. Належних і допустимих доказів виникнення заборгованості у відповідача в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивач, при наявності процесуальної можливості, до суду не надав. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Згідно зі ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач ,особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Представник позивача,звертаючись до суду з позовною заявою, використала своє право, та надала усі докази, які досліджені безпосередньо судом. Таким\~чином,\~суд,\~встановивши фактичні\~обставини справи,\~що мають\~істотне значення\~для її\~вирішення,\~дослідивши надані\~сторонами докази\~у їх\~сукупності,\~приходить до\~висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних , допустимих, достовірних, достатніх доказів у розумінні вимог 77 -80 ЦПК України, на підтвердження факту\~укладення між сторонами договору на отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 31 000, 00 грн, а також доказів отримання і використання відповідачем кредитних коштів після укладення договору. Тягар доведення цих обставин покладається на позивача, який саме й звернувся із згаданими вимогами до суду, оскільки частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» № 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК\~України. На суд покладається обовязок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Встановивши вказані обставини та надавши належну оцінку доказам , суд дійшов до висновку про недоведеність позовних вимог, що є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed