Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , про позбавлення права користування житловим приміщенням. Від позивача та його представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надавши відзив, у якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , є співвласником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.06.1998 року (а.с.7) та договору дарування від 13.11.2008 року (а.с.9). Іншим співвласником вказаного будинку (другої квартири) є [PERSON] (а.с.10). У вказаному будинку також зареєстровані, як члени сім`ї, діти Позивача: - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , та Відповідач - колишня дружина Позивача - [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 29.06.2016 року, яке набрало законної сили 12.07.2016 року шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано (а.с.12). Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 04.05.2017 року, яке набрало законної сили 16.05.2017 року (а.с.13), було вирішено стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та встановлено, що діти проживають з Позивачем за адресою [ADDRESS] . Відповідачка з 01.04.2016 року не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом про фактичне не проживання від 11.04.2019р. (а.с.14), довідкою про склад сім`ї №1 від 06.02.2019 року (а.с.15), довідкою №358 від 25.09.2016 року (а.с.16) та Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 04.05.2017 року, яке набрало законної сили 16.05.2017 року (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено дослідженими судом доказами, відповідач [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] , наявність реєстрації відповідача в домоволодінні, співвласником якої є позивач, порушує його права на вільне володіння та користування приватною власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не пов`язане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою.

Outcome: approved