Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом він є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які після реєстрації ніколи в будинку не проживали та не проживають на даний час. Оскільки відповідачі не проживають у належному йому на праві власності будинку понад один рік, їх особистих речей чи іншого майна у будинку немає, з реєстраційного обліку не знімаються, що порушує його (позивача) права на розпорядження та користування майном, просив визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та викладене підтвердив, додатково повідомив, що відповідачі є родичами його покійної дружини, після реєстрації вони в будинку ніколи не проживали та не проживають на даний час. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзив на позов не надали. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 9-10). Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 11-14, 18) у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які фактично не проживають у даній квартирі з 2010 року. Згідно положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, оскільки, як встановлено зібраними по справі доказами, відповідачі більше року не проживають у квартирі [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , у добровільному порядку з реєстрації не знімаються, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати їх (відповідачів) такими, що втратили право користування вказаною вище квартирою .

Outcome: approved