Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 26 травня 2008 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] укладено кредитний договір №VOTWGА0000001644, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 10000 доларів США на споживчі цілі, 300 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 85 доларів США на страхування майна, 50 доларів США на особисте страхування, а також 1350 доларів США на сплату страхових платежів, а всього 11785 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1.25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, на термін до 26 травня 2018 року. У порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язання за договором належним чином не виконала, не здійснила погашення заборгованості у встановленому порядку. У зв'язку з зазначеним, станом на 30 вересня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 50538.25 доларів США, з них: заборгованість за кредитом - 10647.76 доларів США, заборгованість по процентах - 7916.33 доларів США, комісія за користування кредитом 2075.02 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань 27481.49 доларів США, штраф (фіксована частина) 11.62 доларів США, (процентна складова) 2406.03 доларів США, що еквівалентно 1087583.07 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати. У дане судове засідання представник позивача не з'явився, однак у позовній заяві позивач просив позов задовольнити і розглядати справу без участі представника Банку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій вона позов визнала, ствердила, що заборгованість по сплаті кредиту виникла у звязку з важким матеріальним становищем, та посилаючись на вказані обставини, просила зменшити розмір пені. Враховуючи, що в дане судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержанння від позичальника процентів від суми позики, а також те, що у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 26 травня 2008 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] укладено кредитний договір №VOTWGА0000001644, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000 доларів США на споживчі цілі, 300 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 85 доларів США на страхування майна, 50 доларів США на особисте страхування, а також 1350 доларів США на сплату страхових платежів, а всього 11785 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1.25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 26 травня 2018 року, (далі кредитний договір, а.с.9-11). У відповідності до п.п. 8.1, 8.1.2 кредитного договору періодом сплати слід вважати період з 25 по 30 число кожного місяця. У разі порушення термінів оплати на 120 календарних днів сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пунктом 6.4 кредитного договору передбачена сплата позичальником штрафу у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову при порушенні строків платежів по будь якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання. Станом на 30 вересня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 50538.25 доларів США, з них: заборгованість за кредитом - 10647.76 доларів США, заборгованість по процентах - 7916.33 доларів США, комісія за користування кредитом 2075.02 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань 27481.49 доларів США, штраф (фіксована частина) 11.62 доларів США, (процентна складова) 2406.03 доларів США, що еквівалентно 1087583.08 грн. Разом з тим, за змістом ч. 3 ст. 509, ст. 627 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а договір повинен укладатися сторонами із врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Саме така за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-100 цс 14 від 03 вересня 2014 року, ухваленій в порядку ст.ст.353 - 3607 ЦПК України. З огляду на вказані норми матеріального права, враховуючи, що сума пені (27481.49 доларів США) є значно більшою від суми заборгованості по кредиту (10647.76 доларів США заборгованості по сплаті тіла кредиту + 7916.33 доларів США відсотків), а також за наявності інших істотних обставин, а саме: відповідач має на утриманні малолітню дитину, не працює, її чоловік [PERSON] отримує мінімальну заробітну плату, що стверджується довідками про його доходи, та має інші кредитні зобовязання за кредитним договором від 17 червня 2011 року, укладеним з ПАТ «[PERSON] Аваль», виходячи із принципів розумності і справедливості, суд вважає, що розмір неустойки у виді пені слід зменшити до 20000 доларів США, що буде достатньою сатисфакцією для захисту і відновлення прав позивача, порушених в результаті невиконання відповідачем взятих на себе за договором зобов'язань. Враховуючи вищевказане, із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 43056.76 доларів США, з них: заборгованість за кредитом - 10647.76 доларів США, заборгованість по процентах - 7916.33 доларів США, комісія за користування кредитом 2075.02 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань 20000 доларів США, штраф (фіксована частина) 11.62 доларів США, (процентна складова) 2406.03 доларів США, а в решті позову слід відмовити. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором, що підлягає стягненню, становить 43056.76 доларів США, що відповідно до встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США еквівалентно 926581.48 грн. (43056.76 х 21.52). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 13898.72 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 554, 1054 ЦК України та

Outcome: partial