Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Акціонерного Товариства «МетаБанк» про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.11.2007 між Акціонерним Банком «Металург», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Акціонерне Товариство «МетаБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 601400646635А, на підставі якого вона отримала кредит на придбання нерухомого майна в сумі 195075,00 дол. США на строк 240 місяців по 26.11.2027 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 15% річних, шляхом внесення на картрахунок № [NUMBER] суми 2569 дол. США щомісячно в період з 1 по 26 число кожного місяця. В якості забезпечення виконання умов цього кредитного договору, 26.11.2007 року між АБ «Металург» та [PERSON] , який пізніше змінив прізвище на [PERSON] , було укладено договір поруки № 9014006466302. Відповідно до умов договору поруки, поручитель у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором по погашенню кредиту сплаті відсотків за кредитом, комісії, сум неустойки і нанесених збитків та інших платежів за Кредитним договором. Поручитель, як солідарний боржник Банку, зобов`язується погасити Банку заборгованість Позичальника за Кредитним договором протягом двох робочих днів наступних за днем порушення Позичальником строку погашення заборгованості за Кредитним договором. Крім того, поручитель зобов`язаний самостійно слідкувати за виконанням позичальником зобов`язань за Кредитним договором, а внесення змін та доповнень цього договору проводиться за письмовою угодою сторін. 28.11.2008 між АТ «МетаБанк» та [PERSON] була укладена Додаткова угода № 1 до Кредитного договору № 601400646635А від 26.11.2007, згідно умов якої була збільшена, відсоткова ставка за користування кредитом з 15% до 17% та щомісячний платіж з 2569,00 доларів США до 2750,00 доларів США. При цьому позивач, як поручитель, нібито надавши відповідну заяву банку від 28.11.2008 погодився із такими змінами кредитного договору, що не відповідає дійсності, оскільки про зазначені обставини та відповідні документи позивач дізнався із матеріалів судової справи №751/11211/16-ц, де банк звернувся із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у тому числі і до нього. Після укладання зазначеної додаткової угоди до кредитного договору загальна сума основного зобов`язання збільшилася з 616 560,00 дол. США до 660 000,00 дол. США - внаслідок чого збільшився й обсяг відповідальності поручителя [PERSON] , на що згоди він не давав. Заяву поручителя від 28.11.2008 року, в якій він начебто погодився про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором, позивач не подавав. А також зауважив, що п. 9 Договору поруки, надання згоди поручителя на зміни будь-якого зобов`язання за кредитним договором повинно було оформлюватись відповідною Додатковою угодою до договору поруки підписаною двома сторонами, а не шляхом надання односторонньої заяви поручителя. У зобов`язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. У зв`язку із збільшенням обсягу відповідальності [PERSON] без його згоди, як поручителя за кредитним договором, позивач вважає, що Договір поруки № 9014006466302 від 26.11.2007 укладений між відповідачем та позивачем підлягає визнанню припиненим на підставі ч.1 статті 559 ЦК України, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин. Просить визнати припиненим з 28.11.2008 року зобов`язання [PERSON] за Договором поруки № 9014006466302 від 26.11.2007, укладеним між Акціонерним Банком «Металург», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Акціонерне Товариство «МетаБанк» та [PERSON] , який змінив прізвище на « [PERSON] ». Ухвалою суду від 12.04.2021 року у позовну заяву [PERSON] до Акціонерного Товариства «МетаБанк» про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим залишено без руху. Ухвалою суду від 13.04.2021 року у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] адвоката Бовкун В.І. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «МетаБанк» про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим відмовлено. Ухвалою суду від 23.04.2021 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «МетаБанк» про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим. 17.09.2021 року представником позивача [PERSON] адвокатом Бовкун В.І. до суду подана заява про зміну предмету позову (уточнення позовних вимог) від 14.09.2021р. Ухвалою суду від 21.10.2021 року в задоволенні клопотання представника [PERSON] адвоката Бовкун Владислава Ігоровича про призначення судової почеркознавчої експертизи відмовлено, також призначено справу до судового розгляду. Представниками Відповідача, на виконання клопотання представника позивача щодо витребування доказів, суду для огляду надані оригінали документів, які стосуються Кредитного договору № 601400646635А від 26.11.2007 року, відповідно до клопотання представника позивача від 01.06.2021 року. У задоволенні клопотання представника [PERSON] адвоката Бовкун Владислава Ігоровича від 18.11.2021р. про повернення розгляду справи до підготовчого засідання та про призначення судової почеркознавчої експертизи було відмовлено, оскільки Чернігівським апеляційним судом розглянута справа за позовом АТ «МетаБанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та рішенням від 11.08.2021 року, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «МетаБанк» заборгованість за кредитним договором № 601400646635А від 26.11.2007 року. Під час розгляду даної справи перевірялися всі умови та обставини укладання Кредитного договору і Договору поруки, та вже вирішувалося питання про проведення судової почеркознавчої експертизи. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали поданий позов, просили його задовольнити, з підстав викладених у ньому. Також надали відповідь на відзив відповідача в якому зазначили, що відповідачем не доведено того факту, що [PERSON] виплачував борг по кредиту саме як поручитель, а також йому не було повідомлено про збільшення відсоткової ставки, тому про це він не знав. Це підтверджує факт того, що позивач не подавав заяву поручителя від 28.11.2008 року до банку та відповідно не знав про зміну умов кредитного договору, щодо збільшення відсоткової ставки, саме тому зобов`язання позивача визначені Договором поруки від 26.11.2007 року мають бути припинені на підставі ч.1 ст.559 ЦК України в редакції чинній на час виникнення правовідносин, а саме на 28.11.2008року. Представники відповідача проти позову заперечували, посилаючись на те, що Новозаводським районним судом м. Чернігова та Черніговським апеляційним судом розглядалась справа №751/11211/16-ц за позовом АТ «МетаБанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми заборгованості за Кредитним договором, тому Позивач мав захищати свої права саме в цьому провадженні, також вказували на те, що 28.11.2008р. на виконання ч.1 ст. 559 ЦКУ, [PERSON] (на той момент [PERSON] ), як поручитель, своєю письмовою заявою погодився на збільшення ставки за Кредитним договором до 17 % річних, в зв`язку з чим просили у позові відмовити. Розглянувши матеріали справи, вислухав учасників процесу, оцінивши та дослідивши у сукупності надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Метабанк» є правонаступником всіх прав, обов`язків та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Метабанк», Акціонерного Банку «Металург» згідно Статуту АТ «МетаБанк» затвердженого на позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» від 09 вересня 2020 року. 26 листопада 2007 року між Акціонерним банком «Металург» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 601400646635А на підставі якого [PERSON] було надано кредит на придбання нерухомого майна в сумі 195 075,00 доларів США, строком на 240 місяців по 26.11.2027 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 15% річних. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору [PERSON] взяла на себе зобов`язання здійснювати погашення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом шляхом внесення на картрахунок № [NUMBER] суми 2569,00 доларів США, щомісячно в період з 1 по 26 число кожного місяця. Пунктом 1.3 Кредитного договору визначено, що забезпеченням виконання зобов`язань позичальника за цим договором є: іпотека нерухомості, що придбається. Застава оформлюється відповідним договором, що укладається між сторонами на умовах банку; порука [PERSON] , що оформлюється відповідним договором між поручителем позичальника та банком. (а.с.139) 26.11.2007 року між АБ «Металуг» та [PERSON] укладено договір поруки № 9014006466302. Відповідно до цього договору поручитель у разі невиконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 601400646635А від 26.11.2007 року, укладеним між позичальником та банком, зобов`язується в порядку, передбаченим цим договором, погасити борг позичальника банку в сумі наданого кредиту 195075,00 доларів США, сплатити відсотки за кредитом, комісії, суми неустойки і нанесених збитків та інші платежі за Кредитним договором, виходячи з умов кредитного договору, за весь період користування позичальником кредитом. Відповідно до п.1 зазначеного Договору поруки поручитель у разі невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором зобов`язався погасити борг позичальника, сплатити відсотки за кредитом, комісії, суми неустойки і нанесених збитків та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору. Відповідно до п. 3 зазначеного Договору поруки, поручитель у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором по погашенню кредиту сплаті відсотків за кредитом, комісії, сум неустойки і нанесених збитків та інших платежів за Кредитним договором. Поручитель, як солідарний боржник Банку, зобов`язується погасити Банку заборгованість Позичальника за Кредитним договором. Поручитель, як солідарний боржник Банку, зобов`язується погасити Банку заборгованість Позичальника за Кредитним договором протягом двох робочих днів наступних за днем порушення Позичальником за Кредитним договором протягом двох робочих днів наступних за днем порушення Позичальником строку погашення заборгованості за Кредитним договором. Згідно п. 4 Договору поруки, поручитель зобов`язаний самостійно слідкувати за виконанням Позичальником зобов`язань за Кредитним договором. Банк вправі, але не зобов`язаний письмово інформувати Поручителя про невиконання або неналежне виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором. Поручитель згоден із зміною умов Кредитного договору, пов`язаних із зміною строку погашення кредиту, відсотків і комісій, а також розміру відсотків та комісії та залишається зобов`язаним за цим договором у разі внесення Банком та Позичальником змін до Кредитного договору, Банк зобов`язаний письмово інформувати Поручителя про зміну умов Кредитного договору, пов`язаних із зміною строку погашення кредиту, відсотків і комісії, а також розміру відсотків та комісії. Відповідно до п. 9 Договору поруки, внесення змін та доповнень цього договору проводиться за письмовою угодою сторін. (а.с.145) 28.11.2008 року між АБ «Металург» та [PERSON] підписана додаткова угода № 1 до кредитного договору № 601400646635А від 26.11.2007 року, змінені абзаци 1.1 та 1.2 кредитного договору. Так зокрема відсотки за користування кредитом встановлені в розмірі 17% річних починаючи з 28.11.2008 року та погашення частини кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється шляхом внесення на картрахунок № 139600000665 суми в розмірі 2750,00 доларів США, щомісячно в період з 1 по 26 число кожного місяця.(а.с.143) Позивачем на ім`я голови правління АБ «Металург» подана заява від 28.11.2008 року в якій позивач погоджується на збільшення відсоткової ставки за кредитним договором № 601400646635А від 26.11.2008 року.(а.с.147) [PERSON] змінено прізвище на - [PERSON] , відповідно до свідоцтва про зміну імені, серія [NUMBER] від 01.09.2011 року. (а.с.45) Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Згідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України (у редакції, чинній для спірних правовідносин) порука припиняється, зокрема у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно з ч.1 ст.651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч.1 ст.653 ЦК). До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення, розстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов`язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки та періоду її нарахування, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або за відсутності відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. Висновок про припинення поруки на підставі ч.1 ст.559 ЦК України залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судам необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання. Такі правові висновки щодо застосування ст.559 ЦК України наведені у постанові Великої палати ВС від 26.06.2019 у справі №755/18438/16-ц (провадження №14-275цс19). В матеріалах справи наявна заява поручителя від 28.11.2008р., якою [PERSON] (на той момент [PERSON] ), погодився на збільшення ставки за Кредитним договором до 17 % річних. Отже, сукупність наведених вище обставин та документів надає підстави для висновку, що Позивач був обізнаний із збільшеною відсотковою ставкою в 17% за Кредитним договором, свідчать про схвалення останнім збільшення обсягу його відповідальності за Договором поруки, а відтак, і посвідчують наявність його вільного волевиявлення на укладання Договору поруки та зміни до нього саме на таких умовах. У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору № 601400646635А від 26.11.2007, ПАТ «Метабанк» звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова із позовними вимогами до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 181492,90 доларів США. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.01.2020 року позовні вимоги банку задоволені у повному обсязі. (а.с.182-184) Крім того, суд при досліджені доказів встановив, що [PERSON] був обізнаний щодо збільшення відсоткової ставки в 17% за кредитним договором, і виконуючи такі умови, зокрема сплата періодичних платежів за кредитним договором 21.03.2016 року, фактично погодився з ними. Його дії свідчать про схвалення договору, а відтак і посвідчують наявність його вільного волевиявлення на укладення договору саме на таких умовах. (а.с.184) Постановою Чернігівського апеляційного суду від 11.08.2012 року, апеляційна скарга [PERSON] та [PERSON] задоволена частково. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.01.2020 року скасовано. Позов АТ «Метабанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Метабанк» прострочену заборгованість за кредитним договором за кредитним договором № 601400646635А від 26.11.2007 року в розмірі 12147,24 доларів США. У задоволенні решти позову відмовлено. Згідно частин 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно ч.1 ст. 15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає і в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин. Надаючи оцінку аргументам позивача, суд враховує наявність преюдиційних обставин, встановлених рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.01.2020 року та постановою Чернігівського апеляційного суду від 11.08.2021 року про солідарне стягнення з позичальника та поручителя на користь банку кредитної заборгованості за договором від 26.11.2007 року, які набрали законної сили. Крім того, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) зазначено, що «визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним. Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту. Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання. Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений. Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася. Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите. У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також звернула увагу на важливість дотримання принципу процесуальної економії (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б, провадження № 12-143гс19; пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, провадження № 12-204гс19), відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим. У цій справі у діях Позивача вбачається прагнення переглянути в межах цієї справи судові рішення, прийняті в іншій справі № 751/11211/16-ц, що є неприпустимим. Отже, Позивач мав захищати свій інтерес під час судового розгляду у справі № 751/11211/16-ц за зазначеними позовними вимогами, а не ініціювати окрему судову справу. Таким чином, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що Позивач не довів порушення свого права або інтересу, у зв`язку із чим позов не підлягає задоволенню. Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що під час розгляду справи судом не встановлено правових підстав для визнання припиненим кредитного договору, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed