Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він та відповідачка є співвласниками житлового будинку, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: м.\~Херсон, смт. Антонівка, вул. Комсомольська, №16, який належить їм в рівних долях на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідачка тривалий час не користується своїм майном, фактично частки в житловому будинку не виділені, порядок користування земельною ділянкою не визначався. Відповідно до висновку № 70 експертного дослідження від 14.09.2016\~року розподіл житлового будинку по 1\\2 частині неможливий, ринкова вартість 1\\2 частини житлового будинку становить 101\~608, 00 грн. Відповідачка має у власності квартиру в якій проживає із своєю сімєю, позбавлення її права власності на 1\\2 частину житлового будинку не завдасть істотної шкоди її інтересам. З огляду на викладене, вимоги ст. 365 ЦК України, а також внесення ним на депозитний рахунок суду вартості 1\\2 частки в спільному майні позивач просив суд припинити право власності [PERSON] на 1\\2 частину будинку № 14, по вул. Комсомольській, у смт. Антонівка у м. Херсоні та визнати за ним право власності на 1\\2 частку в будинку № 14, по вул. Комсомольській, у смт. Антонівка, у м. Херсоні. Ухвалою суду від 24 квітня 2017 року замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON], яка є власником 1\\2 частини житлового будинку, господарських та побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: вул. Комсомольська № 16, у смт. Антонівка, м. Херсона на підставі договору дарування частки житлового будинку від 20.01.2017 року. В ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги і просив суд припинити право власності [PERSON] на 1\\2 частину будинку № 14, по вул. Комсомольській, у смт. Антонівка у м. Херсоні та визнати за ним право власності на 1\\2 частку в будинку №14, по вул. Комсомольській, у смт. Антонівка, у м. Херсоні. В ході судового розгляду справи позивач просив суд задовольнити позов. Представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві, зазначивши про допущену в позові та висновку експертного дослідження описку щодо номеру житлового будинку по вул. Комсомольській 14, замість правильного № 16. Відповідач позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що позивач не проживає у спірному будинку, а також на неправомірність проведеного експертного дослідження та неправильну оцінку вартості житлового будинку. Позбавлення права на 1\\2 частину житлового будинку завдасть істотної шкоди її інтересам. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечується рівні умови здійснення цих прав, в тому щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права Згідно до ч.1 ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: м.\~Херсон, смт. Антонівка, вул. Комсомольська, №16, який належить їм в рівних долях на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.01.2011року. Спадщина на яку видано свідоцтво складається із житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під №16, що знаходиться у м. Херсоні, смт. Антонівка, вул. Комсомольська, розташованого на земельній ділянці, площею 900,0кв.м., що надана в користування. Житловий будинок літ. «А» - глинобит, житловою площею 36,3 кв.м. при ньому є літня кухня літ. «Б» - глинобит, сарай літ. «В» - глинобит, сарай літ. «Г» - саман, сарай літ. «Д» - дерево, водопровід №1, огорожа № 2, 3, мостіння I. Згідно до договору дарування від 20.01.2017\~року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар, належну дарувальнику 1\\2 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд під номером 16, який знаходиться у м. Херсоні, смт. Антонівка, вул. Зарічна (колишня Комсомольська). Відповідно до наданих позивачем відомостей з державного Реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] належить на праві спільної часткової власності, окрім спірного будинку, 1\\3 частка[ADDRESS], у будинку № 5, у сщ. Жовтневе, у м. Херсоні. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 13 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України\~\~від 16.01.2012 року по справі № 6-81кс11, від 15.05.2013 року по справі № 6-37цс13 та від 02.07.2014 року по справі № 6-68цс14, який \~є обовязковим для суду в частині застосування норм матеріального права до спільних правовідносин. Водночас, як розяснив Пленуму Верховного Суду України, в абз. 3 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, необхідно враховувати, що розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті\~ чи\~ місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. (абз. 4 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проведене на замовлення позивача експертне дослідження № 70 від 14.09.2016 не є належним та допустимим доказом, підтвердження дійсної вартості житлового будинку, зважаючи на вимоги ст.58-59 ЦПК України. Окрім того, експертом грошова сума визначена без урахування площі земельної ділянки, що надана в користування і яка може бути передана власнику житлового будинку у власність, що значно впливає на дійсну вартість майна. Отже, сторонами не погоджена ринкова вартість спірного житлового будинку, клопотання про призначення у справі судової експертизи щодо визначення реальної вартості житлового будинку, позивачем не заявлялося, незважаючи на розяснення судом положень ст.10 ЦПК України. Звертаючись із позовом до суду позивач також не посилався на обставини, які б підтверджували, що припинення права власності [PERSON] на належну їй 1\\2 частину житлового будинку не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам її сімї. З врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги про припинення права на частку у спільному майні на вимогу інших співвласників, шляхом отримання від іншого співвласника грошової компенсації вартості його частки, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки припинення права власності відповідачка на 1\\2 частину житлового будинку з господарським та побутовими будівлями та спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 900,0 кв.м. у м. Херсоні, завдасть істотної шкоди її інтересам. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 319, 321,358, 365 ЦК України, ст. ст. 10, 57, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed