Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

У липні 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. 18.02.2021 року між нею та Відповідачем було укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №0628-0505. Ознайомившись з умовами договору Позивач вважає його недійсним. ТОВ «Укр Кредит Фінанс», було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Проте, Позивачем даний договір підписано не було. Відповідачем було проігноровано вимогу щодо інформування споживача про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача. Тобто Відповідач не повідомив письмово Позивача про всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що Позивачу, як позичальнику об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і Позивач був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а Відповідач в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживача» не надав йому відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Окрім того, п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що втановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливими умовами, можуть бути визнанні недійсними. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. На підставі ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Однак, прийняття пропозиції від Відповідача укласти електронний договір здійснено шляхом зазначення у відповідному чек боксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик Відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Таким чином, оскільки порядок акцептування пропозиції Відповідачем не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію», договір про надання позики, укладений між Позивачем та Відповідачем є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту укладений Позивачем та Відповідачем містить ознаки кредитного договору. В даному договорі не була зазначена ціна та сукупна вартість послуг. У разі відсутності інформації про вартість додаткових та супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання споживчого кредиту, для надання такої інформації враховуються вимоги законодавства про споживче кредитування щодо визначення вартості цих послуг відповідно до їх орієнтовної вартості. Однак працівниками ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було проігноровано дані вимоги законодавства та не було надано Позивачу розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. У зв`язку з цим реально нарахований відсоток Позивачу за користування кредитними коштами став значно більшим, за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Крім того, Відповідачем було введено Позивача в оману на рахунок істотних умов договору, а зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредиту та Позивачу не було зазначено нічого на рахунок непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Позивачу було повідомлено значно меншу ціну кредиту через що вона погодилася на укладення зазначених договорів. Також при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як Позивачу запропонували укласти договір на фактично відомих лише Відповідачу умовах. Також розмір нарахованих відсотків за кредитним договором, укладеним між Позивачем та Відповідачем значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Позивач вважає, що вищевикладені обставини в сукупності є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Зважаючи на обставини, викладені в позові Позивач вказує, що недотримання та невиконання Відповідачем імперативних вимог Закону встановлених ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та cт.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» є підставою, згідно ст.215 ЦК України, для визнання даного Кредитного Договору недійсним, в зв`язку недотриманням Відповідачем норм законодавства, щодо істотних умов договору, як необхідними для його укладення. 08.07.2021 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.25). У судові засідання призначені на 06.08.2021 року, 17.09.2021 року Позивач не з`явилася, про дату, час місце розгляду справи була належним чином неодноразово повідомлена (а.с.28, 29) У резолютивній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи без участі Позивача (зворот а.с.5). Представник Відповідача у судове засідання призначені на 06.08.2021 року, 17.09.2021 року не з`явився, про дату, час місце розгляду справи були належним чином неодноразово повідомлені (а.с.30, 65). В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, вхідний № 38052 від 11.08.2021 року, у якому представник Відповідача заперечує проти позовних вимог з наступних підстав. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою компанією, яка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг щодо надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг. До фінансових послуг, щодо яких існує спеціальне законодавство, закон України «Про електронну комерцію» застосовується лише в частині правочинів, вчинених в електронній формі, яка не суперечить спеціальному законодавству, що регулює здійснення фінансових послуг. Тобто, порядок укладення кредитного договору між сторонами здійснюється у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію». Кредитний договір №0628-0505 від 18.02.2021 року, укладений в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною, забезпечує дотримання Відповідачем вимоги щодо письмової форми для даного виду договору. Даний договір укладений з використанням інформаційно- телекомунікаційної системи- Веб-сайту (https:www//.creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Відповідача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Позивач в момент реєстрації на сайті Відповідача створила власний Особистий кабінет, який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до договору та іншої інформації. Правилами надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною, встановлюється порядок укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем, а саме: 1) позивач на сайті відповідача здійснила заповнення заявки на отримання кредиту, вказав всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення, 2) заявка подавалася через особистий кабінет,3) відповідач проінформував позивача про прийняте рішення щодо видачі кредиту з гіперпосиланням на пропозицію позивача щодо укладення договору відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та ст.ст.641, 642 ЦК України. 4) позивач в особистому кабінеті ознайомилася з пропозицією відповідача щодо укладення електронного договору, яка розміщена в Інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача. 5) позивач надала відповідь відповідачу електронним повідомленням про ознайомлення та повне і безумовне прийняття оферти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором у відповідності до абз.2 ч.6 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію»; 6) відповідач надав підтвердження про укладення договору шляхом розміщення інформації в особистому кабінеті позивача та направлення примірника договору на адресу електронної пошти позивача. Отже, як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні договору позивачем здійсненні дії, які чітко свідчать про її свідомий вбір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку позивача укладення договору було б неможливе. Крім того, відповідно до ч.12 ст.11 ЗУ Про електрону комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 вказаного закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. До того ж, позивачем на сайті відповідача самостійно створено особистий кабінет, заповнено заявку на отримання кредиту, надано підтвердження ознайомлення з офертою відповідача. Вся актуальна інформація щодо діючої угоди постійно доступна в особистому кабінеті позивача на сайті відповідача. Крім того, укладення кредитного договору №0628-0505 від 18.02.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» визнається сторонами, а відтак, відповідно до ст.82 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Щодо підпису кредитного договору у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію» відповідач зазначає, що відповідно до ст.12 цього закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом. Щодо твердження позивача про підписання договору відповідно ЗУ «Про електронний цифровий підпис» дані відомості є помилковими, оскільки між сторонами погоджено порядок підпису договору відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Крім того, ЗУ «Про електронний цифровий підпис» втратив чинність від 07.11.2018 року, що унеможливлює його застосування. Щодо ненадання повної інформації відповідачем про умови кредитування, що розміщенні на сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс», відповідач зазначає, що на офіційному сайті відповідача у вільному доступі для всіх клієнтів відповідача розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядок його укладення. Крім того, на веб-сайті відповідача розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умови надання послуг. Враховуючи викладене, відповідачем надано позивачу повну і чітку інформацію щодо умов укладення договору кредиту, яка передбачена чинним законодавством та яка розміщена і доступна для вільного ознайомлення на сайті відповідача. Таким чином, посилання позивача на недобросовісність відповідача щодо надання інформації, надання неповної інформації чи приховування інформації під час укладення договору, є безпідставними та не відповідають дійсності. Відсутні ознаки порушення ст.ст.11,18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.230 ЦК України, чи введення позивача в оману щодо істотних умов договору, чи нечесної підприємницької практики; на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», оскільки кредитний договір був укладений між сторонами на строк до одного місяця (на 21 день); відповідачем не здійснювалося нарахування позивачу пені за прострочення виконання зобов`язань. Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки кредитний договір №0628-0505 від 18.2.2021 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідно підстави для визнання кредитного договору недійсним відсутні. На підставі викладеного, відповідач просить у позові відмовити (а.с.34-41). У зв`язку з тим, що 17.09.2021 року сторони в судове засідання не з`явилися, згідно з приписами ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити виходячи з наступного. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №0628-0505 від 18.02.2021 року відповідач отримала грошові кошти в сумі 20 000 грн. За умовами даного кредитного договору кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом (п.1). Строк кредиту становить 21 днів (п. 2). Графік платежів: термін платежу - 10.03.2021 року, сума кредиту 20 000 грн., нараховані проценти 8 400,00 грн., разом до сплати 28 400, грн. (п. 3). Протягом строку кредиту фіксована процентна ставка складає 2 % (два відсотка) від непогашеної суми кредиту за кожен день користування, які нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит; річна відсоткова ставка складає 730 % (п. 4). Позичальнику встановлюється підьговий період користування кредитом тривалістю нуль дні (ів) з дати видачі кредиту, включаючи день видачі кредиту, протягом якого діє пільгова процентна ставка у розмірі 0,01 % від непогашеної суми кредиту за кожен день користування. Річна процентна ставка складає 3,65%. За видачу кредиту позичальник неодноразово сплачує на користь кредитодавця комісію у розмірі 0,01% від суми кредиту, що становить 0 грн. Згідно з п.13 кредитного договору цей кредитний договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання кредиту, їх текст розміщено на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.ua,позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього кредитного договору. Відповідно до п. 16 цього кредитного договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитора інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Вказаний Договір підписано електронним підписом [PERSON] шляхом підтвердження одноразового ідентифікатора (одноразового пароля). Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Укр Кредит Фінанс» визначають порядок і умови надання Товариством грошових коштів у кредит. Правила розміщені на сайті Товариства за посиланням: https:www//.creditkasa.ua у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою Товариства до укладення договору. Згідно з п.13 Договору, вказані Правила є невід`ємною частиною цього договору (а.с.9-16). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Позивач, як на правову підставу заявлених позовних вимог посилався, зокрема на статті 229, 230 ЦК України та статті 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», в зв`язку з чим просила визнати кредитний договір недійсним. Згідно з частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу. За змістом ст.6 вказаного Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.1, ч.2 статті 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Також, положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При цьому, абз.2 частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно з ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У силу частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З матеріалів справи вбачається, що примірник кредитного договору №0628-0505 від 18.2.2021 року містить всі істотні умови: суму кредиту, строк кредитування, проценти за користування, сукупну вартість кредиту у відсотковому співвідношенні та грошовому вираженні, який підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20). Отже, належними і допустимими доказами по справі підтверджується факт укладення між сторонами правочину - кредитного договору, також підтверджується погодження ними всіх його істотних умов, а також виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, шляхом перерахування грошових коштів в сумі 20 000,00 грн на рахунок Позивача. Оспорюваний договір відповідає вимогам чинного законодавства та вчинений у формі, встановленій законом та був спрямований на настання реальних наслідків. Посилання Позивача на те, що в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту, відсутня повна інформації щодо умов договору, посилання на нечесну підприємницьку практику відповідача є безпідставними та спростовуються змістом кредитного договору. Так, згідно з ч.1, ч.2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» вказано, що нечесна підприємницька практика забороняється. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про несправедливість умов кредитного договору №0628-0505 від 18.02.2021 року чи наявність положень, які б вводили Позивача в оману щодо змісту правочину і наслідків його невиконання. Крім того, Позивач не заперечує отримання коштів від Відповідача, не ставить вимоги про визнання деяких умов договору недійсними, а безпідставно просить визнати недійсним вказаний договір. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову Позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені Відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з урахуванням звільнення Позивача від сплати судового збору у разі залишення позову без задоволення судовий збір компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed