Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

У листопаді 2015р. до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] (Позивач) до [PERSON] (Відповідач), у якій Позивач просила розірвати шлюб між нею та Відповідачем, зареєстрований 17 січня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис №71. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що з 17 січня 1998 року перебуває у шлюбі з Відповідачем. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з Позивачем. Разом з тим, шлюбні відносини між сторонами фактично припинено з 2013 року, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу за думкою Позивача є неможливим, та окрім того, суперечило б її інтересам та інтересам спільної дитини. У судове засідання Позивач не з'явилася. Про час і дату судового розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку (а.с. 25). Однак, через канцелярію суду Позивач подала заяву (а.с.27), в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення вона не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою (а.с. 26), у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не направив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, суд дослідивши матеріали справи, заяву, суд на підставі ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 17.01.1998р. відділом реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому укладено шлюб, про що здійснено відповідний актовий запис №71 та видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17.01.1998р. (а.с. 4). Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - «[PERSON]», дружини «[PERSON]». Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Києва (а.с. 5). Також встановлено, що Позивач не вбачає можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам дитини. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб потрібно розірвати. За ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В заяві Позивач вказала, що вона бажає залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні до суду. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved