Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У листопаді 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] Позов мотивований тим, що між позивачем і відповідачем 14.12.2012 року було укладено договір про надання кредиту в розмірі 3600.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] не виконав належним чином умов укладеного договору, внаслідок чого станом на 31.08.2015 року має заборгованість у розмірі 17557 гривень 96 коп., з яких 9772 гривень 98 коп. заборгованість за кредитом, 5722 гривень 70 коп. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 750 гривень 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також 500 гривень штраф (фіксована частина), 812 гривень 28 коп. штраф (процентна складова), тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні \~попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем [PERSON] 14.12.2012 року було укладено договір б/н про надання кредиту в розмірі 3600.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості зі сплатою відсотків за користування кредитом. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобовязується погашати кредит у порядку та строки відповідно до договору. Згідно норм статей 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Згідно частини другої статті 1050 та частини другої статті 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Протягом тривалого часу відповідач не виконував умови погашення кредиту згідно умов договору. За період користування кредитом виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість станом на 31.08.2015 року має заборгованість у розмірі 17557 гривень 96 коп., з яких 9772 гривень 98 коп. заборгованість за кредитом, 5722 гривень 70 коп. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 750 гривень 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також 500 гривень штраф (фіксована частина), 812 гривень 28 коп. штраф (процентна складова), тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 1218 гривень.

Outcome: approved