Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітків (доходів) щомісячно, починаючи з від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 вересня 2011 року між нею та [PERSON], було укладено шлюб, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, у результаті чого шлюб між ними фактично розпався. Подружні стосунки між сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться, малолітній син залишився проживати з позивачем. Також зазначає, що на даний час не працює, оскільки займається доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та має важка матеріальне становище, а [PERSON] добровільної участі у матеріальному забезпеченні сина не приймає, при цьому має можливість надавати допомогу, оскільки працевлаштований. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлена належним чином, проте подала письмову заяву про проведення судового засідання за її відсутністю, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримала, просила задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, та зроблено відповідний актовий запис № 2167. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначені розміру аліментів суд враховує положення ч. 1 ст. 183 СК України та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти щомісячно у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 11.11.2015 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 11 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження факту надання позивачу матеріальної допомоги, відповідачем не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved