Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору застави недійсним, вилучення записів з державного реєстру обтяжень рухомого майна. У позовній заяві позивач просив суд визнати недійсним договір застави № 1-0019/13/11-ZS від 04.02.2013р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №11, ПАТ «Банк Форум». Зняти заборону відчуження №13508307 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, накладену на підставі договору застави№ 1-0019/13/11-ZSвід 04.02.2013р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №11, ПАТ «Банк Форум» на автомобіль легковий, автомобіль марки Bentley, модель Continental, тип Легковий купе В, 2008 року випуску, колір чорний, номер обєкта: SCBCF63W28C054279, номер державної реєстрації: АА 1119 НК. Позивач у судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачу судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням\~статті 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, щозгідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №2082/03/5141/16 від 07 липня 2016 року, [PERSON] купив у [PERSON] автомобіль Bentley Continental R 2008 року випуску. Вартість рухомого майна, що є предметом цього договору, склала 1960000,00 гривень. Відповідно до п. 1.3 договору купівлі-продажу Право власності та Транспортний засіб виникає у Покупця з моменту укладання даного Договору. Цей договір підписаний Сторонами в територіальному сервісному центрі МВС 5141 в присутності адміністратора територіального сервісного центру 5141, який перевірив відповідність інформації внесеної до цього Договору документам, які надані Сторонами Договору. Складання такого договору відповідає ст. 627 ЦК України, якою встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору і визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу. [PERSON] ч. 1 ст. 212 ЦК України «Особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обовязків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина)». [PERSON] з п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В свою чергу, відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. На момент укладання даного договору жодна заборона відчуження не була перепоною для його укладення. В подальшому позивач отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія СХО № 339086, видане ТСЦ 5141. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. [PERSON] № 51994951 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 12.04.2017 року вбачається обтяження рухомого майна № 13508307 від 04.02.2013 року, підставою обтяження є Договір застави, посвідчений ПН КМНО за реєстр. № 11, 1-0019/13/11-ZS, 04.02.2013, ПАТ «Банк Форум». Обєктом обтяження є рухоме майно: автомобіль легковий, автомобіль марки Bentley, модель Continental, тип Легковий купе В, 2008 року випуску, колір чорний, номер обєкта: SCBCF63W28C054279, номер державної реєстрації: АА 1119 НК. Оскільки вказаний договір застави від 04.02.2013р. обмежує право власності позивача, на момент укладання договору купівлі-продажу заборони відчуження не перешкоджали укладенню угоди, то він є таким, що укладений з порушенням норм чинного законодавства та порушує права позивача. ч. 1 ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. [PERSON] ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 204 ЦК визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленічастинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). [PERSON] ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитківта моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. [PERSON] з роз'ясненнями, викладеними в п. 7, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. №9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. У звязку з укладенням договору застави були внесені записи до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, за наслідками чого на спірне рухоме майно були накладені обтяження: до Державного реєстру обтяжень рухомого майна був внесений запис про заборону відчуження за номером 13508307. Зважаючи, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(абз. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»), повноцінний захист прав та інтересів позивача можливий шляхом припинення застави та зняття заборони відчуження вказаного нерухомого майна. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013р., №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON]\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved