Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON]., третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Крім неї, у квартирі зареєстровані відповідачі, які з 2012 року проживають у Сполучених Штатах Америки. Зазначає, що відповідачі мають посвідки на постійне місце проживання в США та ними подано документи на отримання громадянства США в установленому порядку. Також, вказує на те, що з 2012 року відповідачі не приймають участі у витратах по обслуговуванню будинку та прибудинкової території. З 2012 року позивач самостійно сплачує рахунки за житлово-комунальні послуги. З урахуванням викладеного, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, представник позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивач. Крім того, у заяві зазначено, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялися належним чином, направили на адресу суду письмові пояснення, у яких зазначають, що дійсно з 2012 року проживають у США, мають посвідки на постійне проживання та вирішують питання про отримання громадянства США. Крім того, зазначають, що з 2012 року не користуються та не приймають будь-якої участі в утриманні квартири. Підтверджують, що всі платежі здійснює позивач. Просять задовольнити позовні вимоги та слухати справу у їх відсутність. Третя особа належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направила, направила суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Суд, враховуючи заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності, визнав можливим розгляд справи за відсутності сторін. На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено наступні обставини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 19.07.2006, видане відповідно до наказу Головного управління житлового забезпечення від 06.07.2006 №1292-С/КІ. (а.с. 18) Водночас, як вбачається з Довідки, виданої ТОВ «Сервіс» за Вих. №47 від 20.06.2017, в квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 19) Також, відповідно до Договору оренди житла, відповідачі з 2012 року проживають у США за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 20-68) В актах від 30.06.2017, 01.09.2016, 31.08.2015, 31.08.2014, складених в присутності позивача за адресою: [ADDRESS], сусідки - власника квартири №101 [PERSON], консьєржів: [PERSON], [PERSON], та посвідчених підписом директора ЖЕО ТОВ «СЕРВІС» [PERSON], зазначено, що відповідачі не проживають у [ADDRESS] з серпня 2013 року по теперішній час 2017 року. (а.с. 74-77) Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Зі змісту ст. 405 ЦК України вбачається, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 №2 встановив, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідачів в квартирі [ADDRESS], понад один рік, що підтверджується наданими письмовими доказами. Крім того, судом беруться до уваги письмові пояснення відповідачів, у яких вони визнають обставини, викладені позивачем в обґрунтування позовних вимог, та просять позов задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. У зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. Враховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. 72 ЖК України, ст.ст. 316, 317, 321, 405 ЦК України та

Outcome: approved