Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

У липні 2020 року позивач в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради в інтересах неповнолітньої [PERSON] , в інтересах малолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , де третя особа Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилаючись на те, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На обліку управління - служби у справах дітей, як такі, які опинилися в складних життєвих обставинах: зазнали фізичного та психологічного насильства в сім`ї, з 11.08.2017 перебувають діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2019 дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відібрано від матері [PERSON] без позбавлення останньої батьківських прав та стягнуто аліменти на їх утримання у розмірі 1/2 частини від її заробітку (доходу) на користь особи, яка буде виконувати обов`язки опікуна, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення останніми повноліття. Рішенням виконавчого комітету від 21.06.2019 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Амур - Нижньодніпровської районної у місті ради від 15.11.2019 дітей [PERSON] та [PERSON] влаштовано на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Амур - Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 19.07.2019 [PERSON] , [INFO] , влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення (ДНЗ «Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій»). За період від моменту ухвалення рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.04.2019 дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відібрано від матері [PERSON] і влаштовано до державного закладу, мати дітей не відвідувала, повернути їх не намагалася, їх життям та станом здоров`я не цікавилася, на контакт із соціальними службами не йшла. Відповідач [PERSON] не виконує належним чином свої батьківські обов`язки та не піклується про своїх дітей, залишення дітей у родині створювало б загрозу для їх психічного, фізичного здоров`я та морального виховання. Навіть після відібрання дітей у відповідача, остання не виправила ситуацію та не змінила свого способу життя. Відповідач свідомо не займається вихованням дітей, не проявляє турботи та материнського почуття, матеріально не утримує їх та практично втратила з ними родинний зв`язок. Враховуючи зібрані по справі докази, позивач просив суд - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення останніми повноліття, на користь особи, яка буде виконувати обов`язки опікуна (а.с.1-6). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року відкрито провадження по справі в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. В частині позовних вимог про стягнення аліментів у відкритті провадження відмовлено на підставі п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України (а.с.34). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду (а.с.49). 26 листопада 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні представник позивача Проскуріна Є.К. позовні вимоги підтримала, рішення просила прийняти з урахуванням інтересів дітей та чинного законодавства. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про що свідчать отримані нею смс-повідомлення та судові повістки направлені засобами поштового зв`язку, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів (а.с.36,42,43,44,52). Представник третьої особи - Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані до свідоцтва про народження дитини, за заявою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого повторно Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області від 08.08.2019, актовий запис № 946 (а.с.7,12). Відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані до свідоцтва про народження дитини, за заявою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого повторно Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області від 08.08.2019, актовий запис № 594 (а.с.9,10). Батько дитини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Амур - Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 13.07.2018, актовий запис № 1331 (а.с.8,11,13). Відповідно до рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 16.11.2018 №252 у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життю і здоров`ю дітей вирішено відібрати дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.17-19). Рішенням Амур - Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25.04.2019 дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відібрано від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення останньої батьківських прав та стягнуто аліменти на їх утримання у розмірі 1/2 частини від її заробітку (доходу) на користь особи, яка буде виконувати обов`язки опікуна, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення останніми повноліття (а.с.26-28). Рішенням виконавчого комітету Амур - Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 21.06.2019 №140/2 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.14) Рішенням виконавчого комітету Амур - Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 21.06.2019 №140/3 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.15). Рішенням виконавчого комітету Амур - Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 21.06.2019 №140/5 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.16). Відповідно до рішення виконавчого комітету Амур - Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 19.07.2019 №169 [PERSON] , [INFO] , влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення (а.с.25). Згідно рішення виконавчого комітету Амур - Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 15.11.2019 №276 вирішено дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , влаштувати на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] (а.с.29-30). Відповідно до Акту про передачу дитини у сім`ю (опікуна, піклувальника, батьків-вихователів, прийомних батьків) від 18.11.2019 адміністрація Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра» Дніпровської міської ради в особі директора Подурець І.М. у присутності представника служби у справах дітей Амур - Нижньодніпровського районної у місті Дніпрі ради Лагути Т.В. та представника Центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді Амур - Нижньодніпровської районної у місті ради Мартинович А.В., передали дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] (а.с.23-24). Мати дітей, яка є відповідачем по справі, до служби у справах дітей та сім`ї жодного разу не з`являлася, життям та здоров`ям дітей не цікавилася, будь-яких зв`язків з дітьми не підтримувала, моральної та матеріальної підтримки не надавала. При цьому, зібраними по справі письмовими доказами встановлено факт свідомого ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню її дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§100). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Місце перебування матері - [PERSON] не відоме. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме нехтування матір`ю [PERSON] , 1986 року народження, своїми батьківськими обов`язками. У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, проаналізувавши встановленні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, а саме слід позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved