Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У липні 2015 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому зазначає, що 03.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізична особа резидент України [PERSON] [INFO], уклали кредитний договір № 005-07180-030208. Відповідно до договору, позивач надає відповідачу кредит у сумі 5\~518,00 грн., а відповідач взяв на себе зобов?язання провернути кредитні кошти та вчасно сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом. Позивач виконав свої зобов?язання, надавши відповідачу кредит у сумі 5\~518,00 грн.. Відповідач станом на 08.05.2015 р. не виконував свої зобов?язання за кредитним договором, в результатф чого виникла простро чена заборгованість. Таким чином, станом на 08.05.2015 року відповідач має заборгованість на загальну суму 5518,16 грн., яка складається з наступного; заборгованість за сумою кредиту 5518,00 грн.; заборгованість за відсотками 0,16 грн.; заборгованість за комісіями 0,00; Просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 5518,16грн. за кредитним договором. В судове засідання позивач не зявився, його представник до суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з??явився, судова повістка повернулася з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до матеріалів справи 03.02.2008 року між Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач, надав відповідачу кредит у сумі 5\~518,00 грн., що підтверджується розрахунком ціни позову. Банк свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором, що підтверджується матеріалами справи. Як вбачається з матеріалів справи відповідач не виконує свої зобов?язання з повернення кредиту. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов?язань, станом на 08.05.2015 р. відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 5\~518,16 грн., яка складається з наступного: заборгованість за сумою кредиту 5518,00 грн.; заборгованість за відсотками 0,16 грн.; заборгованість за комісіями 0,00. У відповідності зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 ЦК України зазначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 2 ст. 536 ЦК України регламентує, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частина 1 ст. 550 ЦК України зазначає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів. В силу ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 509, 526, 530, 536, 543, 549-551, 554, 629, 1050, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved