Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що нею з відповідачем [PERSON] 10 квітня 2015 року було укладено нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого позивач передала останній 500 000 грн. з умовою їх повернення не пізніше 1 червня 2015 року. На забезпечення виконання зобовязань 11 квітня 2015 року було укладено договір поруки з [PERSON], який виступив поручителем за виконання [PERSON] умов позики. Станом на день звернення до суду відповідач [PERSON] борг не повернула. Посилаючись на викладене та невиконання відповідачем свого зобовязання, позивач прохала стягнути з відповідачів у солідарному порядку суму боргу у розмірі 500 000 грн., інфляційні втрати у розмірі 2000 грн., 3% річних у розмірі 2393 грн. 10 к., всього 504\~393 грн. 10 к. та судові витрати. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2015 року прийнято відмову від заявлених позовних вимог в частині позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, провадження по справі в даній частині позовних вимог закрито. У судове засідання позивач не зявилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримання позову, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не зявилася, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 10 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали письмовий договір позики грошей, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 606. За умовами вказаного договору позивач передала відповідачу 500 000 грн., які остання зобовязалася повернути у строк до 1 червня 2015 року. Пунктом 4 вказаного договору передбачено при неповерненні суми позики своєчасно право позикодавця вимагати повернення частини позики, що залишилася несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми. Зобовязання, передбачені договором, відповідач не виконала. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та порядку, що встановлені договором. Постільки зобовязання у встановлений умовами договору строк не виконане, то позивач має право на стягнення суми боргу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому підлягають задоволенню\~\~і позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат\~\~та 3% річних від простроченої суми. Розрахунок 3 % річних розраховується за формулою: сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення. Таким чином, сума 3 % річних складатиме 500 000 грн. х 3 х кількість днів прострочення, визначених позивачем з 1 червня 2015 року по день подачі позову до суду 29 липня 2015 року( 58 днів): 365:100 = 2383 грн. 26 к. Розмір інфляційних втрат підлягає обрахуванню з дня настання прострочки виконання грошового зобовязання 1 червня 2015 року за червень 2015 року (500 000 х 100.4)/100 500 000) = 2000 грн. Всього з відповідача підлягає стягненню 500 000 грн. (борг) + 2383 грн. 26 к. (3 проценти річні) +2000 грн.(інфляційні) = 504\~383 грн. 26 к. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial