Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-24 00:00:00

У липні місяці 2017 року позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], який обґрунтовує тим, що з 01 лютого 1998 року з відповідачем вони перебували у шлюбі. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 травня 2016 року шлюб розірвали. Від шлюбу мають двоє доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З часу укладення шлюбу та до червня 2008 року вони з відповідачем [PERSON] проживали та були зареєстровані у квартирі за [ADDRESS] котра була оформлена на [PERSON]. З червня 2008 року по січень 2014 року їх сім»я проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] В період шлюбу [PERSON] було виділено управлінням капітального будівництва УМВСУ у Хмельницькій області на зайняття двокімнатної квартири за [ADDRESS], складом сім»ї з трьох чоловік, в якій проживали не тривалий час. Відсутність реєстрації у даній квартирі позбавляла їх права на подальшу реалізацію своїх житлових прав. Управлінням житлово-комунального господарства при прийнятті рішення щодо безоплатної передачі означеної квартири не були враховані положення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у власність всіх осіб, які у ній проживають. На підставі рішення управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради [NUMBER] від 24.11.2005 року означена квартира була передана безоплатно у власність лише [PERSON] та видане свідоцтво про право власності на неї. Проте, ні вона, ні неповнолітня донька [PERSON] участі у приватизації вказаної квартири не брали та не відмовлялися від реалізації такого права. На підставі означеного рішення 11.07.2006 року [PERSON] оформив право власності на нежитлове приміщення на технічному поверсі загальною площею 80 кв.м. по [ADDRESS], хоча означене приміщення набуто у період шлюбу за спільні кошти подружжя. Крім того, 12.12.2016 року її батьки продали належний їм житловий будинок з надвірними будівлями у смт. Віньківці Віньковецького району за 149131,00 грн. та на початку 2007 року передали кошти, виручені від продажу, для придбання іншого житла. Ці кошти вона внесла до сімейного бюджету та про це було відомо [PERSON] 21 травня 2008 року [PERSON] продав квартиру за [ADDRESS]. Вона, даючи письмову згоду на продаж означеного житла вважала, що діє як співвласник цієї квартири та як представник неповнолітньої дитини, реалізує подружній намір на придбання більшого, благоустроєного житла. Такі її наміри підтвердив [PERSON] Однак, [PERSON] мав право на розпорядження лише частиною вказаної квартири, оскільки при дотриманні вимог Закону від 19.06.1992 року вона і дитина були б співвласниками квартири. Більш того, [PERSON] мав отримати згоду органу опіки та піклування на відчуження цієї квартири, а нотаріус мав би відмовити у посвідченні угоди купівлі-продажу із-за відсутності попередньої згоди органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради. Тому даний правочин має бути визнаний судом недійсним відповідно до частини 6 ст. 203 ЦК України. Починаючи з жовтня-листопада 2008 року вона з відповідачем [PERSON] почали вносити кошти на будівництво квартири [ADDRESS] 30.11.2011 року із слів [PERSON] для їхньої сім»ї за 691 000 грн. була придбана вказана квартира. В ній були зареєстровані вони як подружжя та їх неповнолітні діти. Після погіршення між ними стосунків у 2015-2016 році відповідач почав погрожувати їй виселенням із квартири, вказавши, що вона не є її співвласником. Її власником є матір відповідача, [PERSON], але вона не могла бути її власником із-за відсутності фінансової можливості. Подружжя [PERSON] є співвласниками будинку у с. Зіньків Віньковецького району, обоє є пенсіонерами за віком з мінімальним розміром пенсії. Визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [NUMBER], розташованої по [ADDRESS] ефективно не захистить її та неповнолітньої дитини права, істотно порушить права теперішнього власника квартири. Вона не бажає вимагати повернення частини квартири у свою власність. Встановлення цих обставин вказує на спрямування сімейних коштів від продажу цієї квартири на інтереси сім»ї шляхом вкладення їх у купівлю іншого житла - квартири [ADDRESS]. Джерелом її фінансування були кошти від продажу квартири [NUMBER] та нежитлового приміщення у будинку по [ADDRESS], кошти передані її батьками в розмірі 149 131 грн. та набуті кошти у шлюбі. Метою укладення такого правочину було уникнення декларування цього майна по місцю проходження служби, порушення її прав як співвласника у разі виникнення спору з приводу поділу майна подружжя. Просить визнати недійсним рішення [NUMBER] від 24.11.2005 року щодо безоплатної передачі квартири та нежитлового приміщення у власність [PERSON], визнати право спільної сумісної власності на квартиру та нежитлове приміщення, визнати недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу від 30.11.2011 року квартири [ADDRESS] та визнати недійсним свідоцтво про право власності, скасувавши її реєстрацію, визнати право спільної сумісної власності на означену квартиру. В судовому засіданні [PERSON] та її представник заявлені вимоги збільшили в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], решту вимог підтримують та просять їх задоволити. Суду пояснили, що не заперечують, що у 2008 році придбаний автомобіль марки «Honda CR-V» вартістю 43 000 доларів США. Вважають, що договір купівлі-продажу, укладений ТОВ «Фірма «Оферта» та [PERSON] 30.11.2011 року, носив удаваний характер. Згідно довідки [PERSON] оплатив вартість квартири, але вона отримувалась з розрахунку на трьох членів сім»ї. Управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради не могло приймати рішення 24.11.2005 року за [NUMBER] про передачу у власність спірної квартири [PERSON], оскільки ним сплачені кошти за квартиру лише 10.01.2006 року. реєстрація на означену квартиру не проведена , що підтверджується витягом від 21.12.2006 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідно до якого зареєстроване право власності серії [NUMBER]. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявлених вимог не визнав. Заперечив обставини щодо прийняття рішення щодо безоплатної передачі квартири [ADDRESS]. Вважає позов безпідставним, таким, що не підлягає задоволенню. Представник [PERSON] заявленого позову не визнав та суду пояснив, що [PERSON] 30.11.2011 року уклала з ТОВ «Фірма «Оферта» договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка діяла через представника - свого чоловіка [PERSON], внесла свої власні кошти в сумі 691 000 грн. у придбання житла ТОВ «Фірма «Оферта», що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 99 від 30.11.2011 року. Ним не заперечується той факт, що вона дійсно є пенсіонеркою за віком, і що розмір такої пенсії є мінімальним. Проте вона тривалий час перебуває на заробітках у Російській Федерації. Означені кошти, внесені за придбання житла, вона зберігала вдома. Ухвалою суду від 03 липня 2017 року за заявою позивача [PERSON] з метою забезпечення позову накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Позивачем [PERSON] заявлено клопотання про витребування з Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області інформації щодо перебування [PERSON] на обліку покращення житлових умов (дата постановки, склад сім»ї, дата зняття з обліку, підстави зняття з обліку, рішення про виділення житла), а також відомості з Головного управління Національної поліції у м. Хмельницькому про реєстрацію місця проживання у [ADDRESS]. У задоволенні витребування означених відомостей відмовлено, оскільки такі докази не відносяться до предмету доказування у заявленому позові. Відхилено клопотання про витребування з ТзОВ «Фірма «Оферта» відомостей щодо проведення розрахунків за придбану [PERSON] квартиру [ADDRESS], оскільки згідно витягу з Єдиного реєстру підприємств діяльність такої фірми припинена та представником [PERSON] надано оригінал до прибуткового касового ордеру від 30.11.2011 року про сплату коштів в сумі 691 000 грн. Клопотання про витребування з Зіньківської селищної ради Віньковецького району відомостей щодо реєстрації за [PERSON] наявності у неї житлового будинку відхилено за безпідставністю. Оспорюване рішення [NUMBER] від 24.11.2005 року прийнятого управлінням житлово-комунального господарства витребуване та надано суду належним чином завірену його копію. Пакет належним чином завірених копій договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, розташованого у будинку [ADDRESS], посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] та пакет документів, що стали підставою для укладання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], наданий приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І., витребувані та знаходяться у матеріалах справи. Задоволено клопотання про витребування матеріалів та витребувана інвентарна справа на квартиру [ADDRESS]. Заявлені повторно клопотання про витребування з управління Пенсійного фонду У Віньковецькому районі даних про розмір пенсії [PERSON] та [PERSON] з метою встановлення джерела придбання дороговартісної квартири у м. Хмельницькому відхилене судом з підстав визнання представником [PERSON] обставин про мінімальний розмір пенсії його довірительки та її чоловіка [PERSON] У задоволенні клопотання про витребування відомостей в Управлінні житлово-комунального господарства стосовно того, чи приймалося рішення виконавчим комітетом у 2005 році про передачу [PERSON] у власність квартири [ADDRESS] відмовлено представнику позивача, оскільки свідоцтво про право власності на квартиру та рішення [NUMBER] наявні в матеріалах справи. Клопотання про придбання сторонами автомобіля марки «Honda CR-V» вартістю 43 000 доларів США знято представником відповідача, позаяк позивачем визнано придбання такого автомобіля за такою ціною. Заслухавши доводи позивача та її представника, заперечення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно установлено, що [PERSON] та [PERSON] 01 серпня 1998 року був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають двох доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 травня 2016 року шлюб між ними розірвано. Перебуваючи у шлюбі, відповідачу [PERSON] 21 лютого 2006 року управлінням житлово-комунального господарства було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 83,5 кв.м., житловою - 34,8 кв.м. на підставі рішення за [NUMBER] від 24.11.2005 року. Право власності на означену квартиру зареєстроване 21.02.2006 року за відповідачем та управлінням житлово-комунального господарства видане свідоцтво про право власності серії [NUMBER]. Позивач [PERSON] оспорює вказане свідоцтво про право власності, видане на ім»я відповідача, мотивуючи це тим, що таке рішення не приймалося та не було підстав для його видачі, тому відповідач [PERSON] не набув права власності на квартиру, а відтак не мав прав продавця за укладеним договором купівлі-продажу. Крім того, вона та неповнолітня донька мали право на приватизацію означеної квартири, і вона безоплатно була передана у власність лише відповідачу [PERSON], незалежно від наявності чи відсутності реєстрації у ній. Такі обґрунтування [PERSON] та її представника є хибними, виходячи з наступного. Відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2483-ХІІ приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир,(будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, де мешкають два і більше наймачів та належних до них господарських споруд приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до акту-приймання передачі квартир від 19.01.2005 року згідно договору уступки дольової участі в будівництві житла від 02.09.2002 року укладеного товариством з обмеженою відповідальністю «Будгрупп» (відчужувач) та ВКБ УМВСУ в Хмельницькій області (набувач), відчужувач уступає свої вимоги на 21 квартиру, що знаходяться в 132 квартирному житловому будинку по [ADDRESS] (будівельна адреса), в тому числі і спірну квартиру [NUMBER]. Означені квартири належали відчужувачу ТОВ «Будгрупп» на підставі договору про дольову участь у будівництві житла № 07-/03 від 15.07.2002 року, укладеного з ВАП «Укрстандарт». Набувач (ВКБ УМВСУ у Хмельницькій області) зобов»язується провести відшкодування шляхом оплати коштами, передачі будівельних матеріалів або векселями. За договором № 4/88-04 про уступку права вимоги укладеного 27 лютого 2004 року відділом капітального будівництва УМВСУ у Хмельницькій області та [PERSON], ВКБ УМВУСУ в Хмельницькій області переуступив [PERSON] своє право вимоги по будівництву двохкімнатної квартири [NUMBER] загальною площею 82,7 кв.м. на шостому поверсі у житловому будинку по [ADDRESS] Сторони визначили вартість означеної квартири в сумі 33 080 грн., яку [PERSON] зобов»язується внести у строк до здачі будинку в експлуатацію. Згідно довідки № 5 від 10.01.2006 року виданої [PERSON] ним оплачено фактичну вартість в сумі 33 400 грн. за квартиру [NUMBER], що знаходиться за адресою [ADDRESS] Позивач обґрунтовує незаконність рішення [NUMBER] від 24.11.2005 року управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради тим, що воно могло бути прийняте лише після 10.01.2006 року, тобто лише після вилачі такої довідки. Проте такі доводи є неприйнятними, позаяк видана довідка [PERSON] про повну сплату вартості квартири 10.01.2006 року не свідчить про сплату таких коштів 10.01.2006 року. Тому, відповідно до Закону № 2483-ХІІ вказана квартира [ADDRESS] не відносилась до державного житлового фонду та не перебувала у повному господарському віданні чи оперативному управлінні ВКБ УСВСУ у Хмельницькій області. З наведених підстав управління житлово-комунального господарства не передавало безоплатно у власність вказану квартиру [PERSON] та Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» в даному випадку застосованим бути не може. Тому, рішення [NUMBER], прийняте 24.11.2005 року управлінням житлово-комунального господарства про передачу у власність спірної квартири лише [PERSON], відповідало закону і ніяким чином не порушувало прав [PERSON] та їх неповнолітньої доньки. Суд вважає неприйнятними до застосування положення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», яким обґрунтовує позов позивач та її представник. Посилання позивача у письмових обґрунтуваннях стосовно того, що 21.02.2006 року не було підстав для видачі такого свідоцтва та означене свідоцтво про право власності не видавалося і відповідач [PERSON] не набув права власності на квартиру, спростовується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], виданим управлінням житлово-комунального господарства від 21.02.2006 року. Воно було чинним на момент посвідчення договорів купівлі-продажу спірної квартири, позивач не ставить питання про визнання означеного договору недійсним. Крім того, позивач просить визнати право спільної сумісної власності, крім квартири, і на нежитлове приміщення, розташоване по [ADDRESS] за [PERSON], нею та неповнолітньою [PERSON], загальною площею 80 кв.м. Нежитлове приміщення не могло бути об»єктом приватизації, а відтак ніяким чином неповнолітній [PERSON] воно не може належати на праві спільної сумісної власності. Розпоряджаючись означеним майном шляхом укладання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення позивач та відповідач [PERSON] діяли за спільною згодою, позаяк [PERSON] давала письмову згоду на його відчуження, тому підстав визнавати це майно спільною сумісною власністю немає підстав. .Цих обставин ні позивач, ні її представник не заперечують, та вони підтверджуються поданими нею заявами приватному нотаріусу при підписанні угод купівлі-продажу [PERSON] Правочинів купівлі-продажу вона не оспорює, хоча вважає, що вони вчинені без згоди органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської рад та порушили права неповнолітньої доньки. Згідно положень частини 1 статті 65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Частина 3 означеної норми закону передбачає, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Тому й нотаріус, посвідчуючи угоди купівлі-продажу нерухомого майна, відібрала письму згоду дружини при його відчуженні одним із подружжя. Нежитлове приміщення загальною площею 80 кв.м, розташоване на технічному поверсі в [ADDRESS], придбано [PERSON] 11.07.20067 року згідно контракту будівельного підряду про дольове житлове будівництво № 119-4/2005 та довідки 216-Б10 про оплачену вартість такого будівництва та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно управлінням ЖКГ 11.07.2006 року на підставі рішення [NUMBER] від 24.11.2005 року. Означені обставини підтверджуються довідкою Хмельницького БТІ № 591/0118 від 16.06.2017 року, наданою на запит представника позивача. На спростування доводів позивача суд також бере до уваги, що нежитлове приміщення не може підлягати приватизації. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що неповнолітня дитина, як і її матір, права на частку означеної квартири в порядку приватизації не мали. Дана квартира набута [PERSON] на підставі договору уступки дольової участі, а позивач як дружина мала право відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Таке майно належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу. [PERSON] у передбачений законом спосіб, згідно частини 1 статті 63 Сімейного кодексу України, дала згоду на його відчуження, тому вимога про визнання права спільної сумісної власності на означені об»єкти нерухомого майна задоволенню не підлягає. Згідно договору купівлі-продажу квартири, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Оферта» з однієї сторони та [PERSON], який діяв від імені [PERSON], з іншої, покупець придбав за 691 000 грн. трикімнатну квартиру за [ADDRESS] Суд відхиляє докази, надані позивачем в обґрунтування вкладення коштів батьками позивача в сумі 149 131 грн., кошти виручені від продажу двохкімнатної квартири [ADDRESS] та нежитлового приміщення загальною площею 80 кв.м., розташованого в будинку [ADDRESS] оскільки об»єктивних доказів розрахунку за придбану квартиру [ADDRESS] саме цими коштами позивач не надала, а суд таких не встановив. Окрім того, після продажу цих об»єктів нерухомого майна на ім»я [PERSON] придбаний дорого вартісний автомобіль марки «Honda CR-V» вартістю 43 000 доларів США. Обставин придбання транспортного засобу [PERSON] не оспорює. Наявність у [PERSON] та її чоловіка мінімального розміру пенсії не є доказом того, що вона була позбавлена можливості придбати квартиру [ADDRESS]. Більш того, в судовому засіданні встановлено і сторони не заперечували про те, що [PERSON] тривалий час знаходиться на заробітках у Російській Федерації. Така обставина об'єктивно підтверджується дорученням, посвідченим нотаріально 22.11.2011 року на ім»я чоловіка [PERSON] Разом з тим, наявність житлового будинку у с. Зіньків Віньковецького району не забороняє їй придбати декілька об»єктів нерухомого майна. Обставини наявності у відповідача [PERSON] житлового будинку визнаються представниками відповідачів. Крім того, позивач відповідно до наданої довідки має невисоку заробітну плату. Позивач не довела, а суд не встановив, що квартира за [ADDRESS] придбана за кошти подружжя, тому підстави для визнання укладеного договору купівлі-продажу квартири №12 в частині покупця відсутні. Посилання позивача на те, що такий договір був укладений [PERSON] та внесення ним коштів в декілька платежів в період жовтня -листопада 2008 року в будівництво означеної квартири об»єктивного підтвердження в ході судового розгляду не знайшли та спростовується квитанцією до прибуткового касового ордера, датованою днем укладання договору, про внесення в касу ТОВ «Фірма «Оферта» коштів від імені [PERSON]. Суд не знаходить підстав для визнання права спільної сумісної власності на означену квартиру за позивачем [PERSON] та [PERSON] Підстав для визнання недійсним свідоцтва про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] За наведених обставин слід відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed