Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому після його уточнення просить скасувати рішення 22 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради від 21 листопада 2007 року в частині передачі [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки площею 0, 0915 га, що розташована в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 905404 виданий 11 березня 2008 року на ім'я [PERSON], який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, за № 8019. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 вересня 2003 року позивачу згідно рішення Чернігівської міської ради було виділено земельну ділянку площею 0,100 гектарів у [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що підтверджується державним актом на право власності на землю, в якому встановлено зовнішні межі земельної ділянки. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки [ADDRESS], земельна ділянка позивача від точки «В» до дочки «А» межує із земельною ділянкою по [ADDRESS], власником якої є [PERSON]. У 2013 році під час розгляду цивільної справи позивач дізналася про те, що 11 березня 2008 р. відповідачу було видано державний акт на право власності на землю та вона ознайомилась з технічним паспортом житлового будинку по [ADDRESS] та інвентаризаційною справою № 11801. При порівнянні державних актів на земельну ділянку по [ADDRESS] та по [ADDRESS] вбачається накладання земельних ділянок, що призвело до збільшення земельної ділянки по [ADDRESS] за рахунок земельної ділянки по [ADDRESS], що свідчить про те, що відповідач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку без погодження її меж з позивачем (в акті встановлення та погодження меж земельних ділянок підпис їй не належить), та в розмірах, що порушують межі земельної ділянки позивача. [PERSON] звернулась до суду у вересні 2014 року з позовом до Чернігівської міської ради, [PERSON] та просить визнати незаконним рішення 9 сесії 24 скликання Чернігівської міської ради народних депутатів від 30 вересня 2003 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0, 1000 га в межах, згідно з планом по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ № 984170, виданий [PERSON] 20 жовтня 2003 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 3818, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:02:017:5638. Свої вимоги обґрунтовує тим, що технічна документація, на підставі якої Чернігівською міською радою було прийнято рішення про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки по [ADDRESS], не відповідає вимогам законодавства, що діяло на той час, в матеріалах технічного звіту відсутній належним чином оформлений і завірений акт встановлення та погодження меж земельної ділянки [PERSON], що призвело до накладання її ділянки на земельну ділянку [PERSON] біля її житлового будинку. В судовому засіданні представники [PERSON] її позов підтримали, у задоволенні позову [PERSON] просили суд відмовити та застосувати строк позовної давності. Представники [PERSON] підтримали її позов та заперечували проти задоволення позову [PERSON] Представник Чернігівської міської ради в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову [PERSON], зазначила, що оскаржуване рішення було прийняте в межах повноважень ради, на підставі відповідної технічної документації, що свідчить про відсутність неправомірних дій з боку міської ради, у вирішенні позову [PERSON] поклалась на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентаризаційних справ на домоволодіння [ADDRESS], [ADDRESS], доходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, рішенням Чернігівської міської ради від 30.09.2003 року [PERSON] було передано у власність земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,1000 га та видано державний акт на право власності на землю РЗ № 984170. Рішенням Чернігівської міської ради від 21.11.2007 року [PERSON] було передано у власність земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,0915 га (кадастровий номер 7410100000:017:5264), видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №905404. З матеріалів інвентаризаційної справи на домоволодіння [ADDRESS] вбачається, що даний будинок за реєстровим №12870 був зареєстрований Чернігівським МБТІ 11 липня 1975 р., де на Генеральному плані присадибної ділянки [ADDRESS], що був складений 13 жовтня 1976 р., площа земельної ділянки, що надана у власність [PERSON] вказана у розмірі 0,0954 га. На вказаному плані межа земельної ділянки з садибою [ADDRESS] є рівною, а житловий будинок знаходиться на достатній відстані від даної межі. Така ж конфігурація земельної ділянки була погоджена у тому числі і з [PERSON] згідно Акту встановлення та погодження меж земельної ділянки від 17.07.2007 р. і така ж конфігурація була зазначена в державному акті на право власності. Зазначене свідчить про наявність усталеного порядку користування земельною ділянкою [ADDRESS] протягом тривалого часу та набуття [PERSON] у власність земельної ділянки без зміни порядку такого користування. Суду не надано доказів про те, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] в адміністративних межах м. Чернігова, яка погоджена управлінням Держкомзему у Чернігівській області та розроблена Державним підприємством «Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» не відповідає вимогам нормативно-правових актів. З матеріалів справи вбачається, що така містить усі необхідні матеріали, які передбачені «Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженою наказом Держкомзему від 04.05.1999 р. № 43 (із змінами) та відповідно до цієї документації Чернігівська міська рада в межах своїх повноважень прийняла рішення про передачу земельної ділянки площею 0,0915 га у власність [PERSON] Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30 травня 2014 року № С-49, при порівнянні спільної межі двох земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] згідно державних актів має місце невідповідність: на земельній ділянці [ADDRESS] лінія межі проходить рівно так, що біля житлового будинку, який розташований поблизу спільної межі залишається відстань для можливого його обслуговування, а лінія межі земельної ділянки [ADDRESS] не пряма, а з виїмкою у бік ділянки [ADDRESS] біля житлового будинку, площею 6,0 кв. м, що порушує землекористування двох суміжних власників. Таким чином, враховуючи те, що в судовому засіданні [PERSON] не доведено порушень її землекористування з боку [PERSON], позов [PERSON] за викладеними в ньому підставами, необґрунтований та задоволенню не підлягає. Нормами ст.ст. 256, 257 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, в матеріалах інвентаризаційної справи № 11801 на домоволодіння по [ADDRESS] міститься генеральний план земельної ділянки за цією адресою від 29.09.2010 року, в якому зображена спільна межа між садибою [ADDRESS] та садибою [ADDRESS] з виїмкою у бік житлового будинку [PERSON] площею близько 6,0 кв.м., з яким [PERSON] була ознайомлена, поточні зміни в генеральний план земельної ділянки [ADDRESS] вносились 29.12.2010 року. При цьому, необхідні виміри лінії межі між домоволодіннями сторін проводилися у присутності власників та землекористувачів, що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи № 11801 та свідчить про пропуск [PERSON] строку позовної давності, у зв'язку з чим її позов про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту на землю задоволенню не підлягає на підставі п. 4 ст. 267 ЦК України.

Outcome: dismissed