Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, яким просить визнати за ним право власності на житловий будинок літера А-1 за планом, 1976 року побудови з прибудовою літера а за планом, 1976 року побудови, з прибудовою літера а 1 за планом, 1976 року побудови, загальною площею 83,5 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., та на прибудови: сарай літера Б за планом, гараж літера В за планом, вбиральню літера Г за планом, погріб літера п/г за планом, ворота з хвірткою №1 за планом, огорожу №2 за планом, розташованих за адресою смт. Краснопілля, вулиця Шевченка, будинок номер два Краснопільського району Сумської області по праву спадкування за заповітом після померлого 29 січня 2013 року батька [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України у редакції 2004 року /далі ЦК України/, який діяв на час відкриття спадщини, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в результаті чого заведена спадкова справа, але позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану нерухомість, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, і постановою нотаріуса йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, не має. Третя особа у справі постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за законом. Належність спадкодавцю спірного нерухомого майна за означеною адресою підтверджується технічним паспортом на житловий будинок станом на 16.02.1993, державними актами про право власності на земельні ділянки, розташовані в смт. Краснопілля по вул. Шевченка,2, договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право особистої власності, дозволом на виробництво робіт та проекту, витягом з рішення про продовження строку будівництва житлового будинку в смт. Краснопілля по вул. Шевченка, 2. Забудови побудовані в межах червоних ліній, в межах даної земельної ділянки без порушень ДБН 360-92, відповідають санітарним правилам, не суперечать вимогам протипожежних норм та правил; самочинне будівництво та перепланування не проводилось, вартість спадкового майна становить 98400 гривень. Викладені обставини вважає підставними для визнання за ним права власності на спадкове майно. Сторони та Третя особа в судове засідання не прибули, відповідно до поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, Позивач позовні вимоги підтримує з наведених у позові підстав, Відповідач та Третя особа не заперечують проти задоволення позову /ас.67,76,77/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей\~158,169,197 Цивільного процесуального кодексу України / далі ЦПК України/. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що 29 січня 2013 року в смт. Краснопілля Краснопільського району Сумської області помер [PERSON], місце державної реєстрації відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснопільського районного управління юстиції у Сумській області, запис за № 13 від 31 січня 2013 року /копія Свідоцтва про смерть серія 1-БП№ 133043 від 13 січня 2013 року, ас. 9/, на час відкриття спадщини 31 січня 2013року [PERSON] проживав за реєстрацією: смт. Краснопіля вулиця Шевченка будинок номер два Краснопільського району Сумської області разом з дружиною [PERSON], сином [PERSON] та донькою [PERSON] /ас.10/. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК України у редакції 2004 року, так як спадщина після померлого [PERSON] відкрилась після 01.01.2004 року. Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України). Після смерті [PERSON] згідно статті 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташовані за адресою: смт. Краснопілля вулиця Шевченка будинок номер два. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 15 грудня 2012 року державним нотаріусом Краснопільської районної державної нотаріальної контори, реєстр за № 2344, за яким усе своє майно заповідав [PERSON] /копія ас. 11 Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом відповідно до статті 1268 ЦК України, спадщину прийняв постійним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в результаті чого заведена спадкова справа № 214/2016 від 29 січня 2013 року /копія спадкової справи ас. 69-72/. Третя особа по справі [PERSON], дружина спадкодавця, постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за законом / копія ас.70/. 17 жовтня 2016 року в.о. завідувача Краснопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться в смт. Краснопілля по вулиці Шевченка будинок номер два Краснопільського району Сумської області після смерті 29 січня 2013 року [PERSON], у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа / ас. 14/. Відповідно до абз. 3 частини другої статті 331 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до технічного паспорта станом на 16.02.1993 / копії ас. 15-18/ [PERSON] значиться власником будинку по вулиці Шевченко будинок номер два; відповідно до рішення Краснопільської селищної ради № 184 від 15.09.1993 за означеною адресою [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка розміром 0,15 га. і видані Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ номери 425527, 425528 та 425529, розташовані за адресою смт. Краснопілля вулиця Шевченка, будинок номер два площею 0,0538 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; площею 0,0966 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,1200 га для ведення садівництва / копії ас. 25-28/. Житловий будинок за зазначеною адресою був побудований [PERSON] відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 14 серпня 1968 року , дозволу на виконання робіт від 30 грудня 1970 року, проекту 3-х кімнатного індивідуального житлового будинку в смт. Краснопілля по вулиці Шевченка та рішення виконкому Краснопільської селищної ради №1 від 15 січня 1971 року про продовження строку забудови житлового будинку на 1 рік по 30 грудня 1971 року/ копії ас.29-34/ Відповідно до абз. 60 п.3.3 Інструкції про проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 не належить до самовільного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки господарські /присадибні/ будинки і споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року. Більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Не зробив цього і спадкодавець [PERSON], про що свідчить Довідка Департаменту забезпечення ресурсних платежів від 13 липня 2016 року № 515/02-14, за змістом якої будинок за адресою у смт. Краснопілля по вулиці Шевченка, будинок номер два Краснопільського району Сумської області станом на 29 грудня 2012 року не зареєстровано; згідно довідки-характеристики фізичної особи підприємця [PERSON] від 08 вересня 2016 року № 381 рік будівництва житлового будинку 1976 р., загальна площа будинку 83,5 кв. м., відсоток зносу 45% / копія ас. 23, ас. 24/. Державна реєстрація права на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністерства Юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18.02.2002 № 157/6445 з подальшими змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року житлових будинків вимогам законодавства, будівельним нормам та державним стандартам і правилам, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 року). Отже, сукупність зазначених вище доказів, досліджених у судовому засіданні, указує на належність [PERSON] на праві власності житлового будинку номер два по вулиці Шевченка у смт. Краснопілля Краснопільського району Сумської області. Відповідно до розяснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно статті 392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У теперішній час право позивача на спадщину за заповітом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Краснопільська селищна рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, не має; інтереси суміжного землекористувача при забудові не порушено. Вартість будівель та споруд відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна, виданого ООО»Консалт-С» станом на 11 жовтня 2016 становить 98400 грн. / ас.38-57/; будівлі та споруди побудовані в межах «червоних» ліній в межах земельної ділянки без порушень ДБН 360-92*; відповідають вимогам санітарних та протипожежних норм /ас. 35-37/. Згідно технічного паспорту виготовленого 08 вересня 2016 року Бюро технічної інвентаризації фізичною особою-підприємцем «Іваненко Микола Вікторович» житловий будинок, розташований за адресою: смт. Краснопілля вулиця Шевченка, будинок номер два Краснопільського району Сумської області складається з житлового будинку літера А-1 за планом, , з прибудовою літера а за планом, з прибудовою літера а 1 за планом, загальною площею 83,5 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., та сарай літера Б за планом, гараж літера В за планом, вбиральню літера Г за планом, погріб літера п/г за планом, ворота з хвірткою №1 за планом, огорожу №2 за планом / а.с.19-22/. Отже, враховуючи сукупність доказів, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на день смерті [PERSON] його право власності на житловий будинок номер два, розташований у смт. Краснопілля по вулиці Шевченка Краснопільського району Сумської області, було посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, а тому цей будинок увійшов до складу спадщини. Право, яке належало [PERSON] на час відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини. Це право в порядку спадкування перейшло після його смерті до позивача [PERSON], який прийняв спадщину у належний спосіб, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане домоволодіння в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому його право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У відповідності до статті 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованих за адресою: смт. Краснопіллявулиця Шевченка, будинок номер два Краснопільського району Сумської області, по праву спадкування за заповітом після померлого 29 січня 2013 року [PERSON]. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved