Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 11 травня 2002 року він уклав шлюб з [PERSON] Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON]. Одруження виявилося невдалим. У сім»ї не підтримується нормальна атмосфера, так як кожен з сторін має несумісні характери, протилежні погляди на життя, шлюб, сім»ю, що призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв»язку з чим із січня 2018 року вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання є неможливим і суперечитиме їхнім інтересам. З урахуванням викладеного [PERSON] просив розірвати укладений 11 травня 2002 року шлюб з [PERSON], зареєстрований виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області за актовим записом № 01. У відзиві на позов [PERSON] просила задовольнити позов [PERSON] частково, визнавши, що причиною розірвання шлюбу стала неправомірна поведінка позивача, оскільки сім»я розпалася виключно по вині останнього, який протягом всього подружнього життя нехтував її майновими та немайновими правами як дружини, принижував, дорікав, що вона не має ніяких прав на майно, яке було придбане ними у шлюбі. Скориставшись тим, що до неї був заявлений прокурором позов на значну суму, [PERSON] 24 червня 2008 року змусив укласти з ним шлюбний договір. Шлюбні відносини між ними припинилися 21 червня 2018 року, після того як [PERSON] вчинив над нею та неповнолітнім сином психічне та фізичне насильство, позбавивши також житла, вигнавши їх з будинку. Саме з цього часу вона з неповнолітнім сином почала проживати у своєї дочки у м. Ніжині. Крім того, [PERSON] погрожував їй фізичною розправою та позбавленням її життя. Відповіді на відзив позивачем не надано. Ухвалою суду від 04 вересня 2018 року року до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] був прийнятий зустрічний позов [PERSON] (а.с. 24), який ухвалою суду від 22 листопада 2018 року залишений без розгляду. Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити із зазначених у ньому підстав, при цьому останні просили також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме 704,80 грн судового збору та 3 600 грн витрат на правничу допомогу. Відповідач [PERSON] та її представник Гринь Л.В. у судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, які не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 травня 2002 року (а.с. 7). Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За положеннями ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Аналізуючі зібрані по справі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини через протилежні погляди на життя, шлюб та сім»ю, несумісні характери. Враховуючи, що сім»я сторін фактично розпалася, останні проживають окремо протягом тривалого часу, спільного господарства не ведуть, примирятися не бажають, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що є достатньою підставою для розірвання шлюбу та задоволення позову [PERSON] Суд відхиляє твердження відповідача про те, що причиною розпаду сім»ї є виключно вина позивача, оскільки жодних доказів цьому відповідачем не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Так як позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі, тому відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 704,80 грн підлягає стягненню з відповідача на його користь. Разом з тим, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Як убачається з матеріалів справи, правнича допомога [PERSON] надавалася адвокатом [PERSON] відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання правничої допомоги від 02 липня 2018 року, за надання якої, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 15 від 22.11.2018 року, було сплачено гонорар у сумі 3 600 грн. До даних витрат прикладений розрахунок витрат на правничу допомогу, з якого вбачаються понесені витрати: правовий аналіз спірних правовідносин (розірвання шлюбу) - 200 грн, попередня консультація щодо характеру та способу вирішення спірних правовідносин - 400 грн, підготовка та складання позовної заяви - 1 000 грн, представництво інтересів позивача в суді 2 000 грн. Суд вважає, що наведені витрати у зазначеному розрахунку є співмірними із складністю справи та обсягом наданих послуг і виконаних робіт, при цьому враховує вплив вирішення справи на репутацію сторін, а тому вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved