Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою, у якій просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач є його колишньою дружиною. З 27.03.2009 року вони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 22.10.2018 року. Відповідач зареєстрована у належній йому квартирі за його згодою з 29.07.2010 року, однак не проживає за місцем реєстрації з кінця лютого 2018 року. Відповідач добровільно зібрала свої речі та виселилась із квартири. Реєстрація відповідача у квартирі створює позивачу перешкоди в оформленні субсидії з оплати житлово-комунальних послуг, порушує його житлові права і права власника. 13.08.2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив, у якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із позивачем [PERSON] . Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2018 року шлюб між нею та позивачем був розірваний. Після розірвання шлюбу вона змінила прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Вказала, що на обґрунтування позовних вимог позивач надав акт обстеження від 24 червня 2019 року, складений депутатом Балаклійської міської ради Харківської області Журавою Валерієм Івановичем, який не має повноважень на проведення акту обстеження за адресою розташування житлового будинку [ADDRESS] . Висновок в акті обстеження зроблений тільки на підставі показань свідків. Позивач зазначив, що вона не проживає за місцем реєстрації з 26 лютого 2018 року, однак це не відповідає дійсності. У квартирі перебувають як її речі, так і індивідуальні предмети вжитку дітей. Відповідач вважає зазначений акт обстеження неналежним доказом у справі. Натепер вона позбавлена можливості користуватися квартирою [ADDRESS] , за місцем своєї реєстрації, у зв`язку з тим, що позивач у вересні 2018 року створив умови, які унеможливили сумісне проживання її з дітьми. У вересні 2018 році позивач силоміць виставив її з дітьми на вулицю, замінив замки на вхідних дверях, погрожував фізичною розправою у разі спроби проживання у спірній квартирі. Протягом півроку вона намагалася здійснити своє право користування житловим приміщенням шляхом проживання в ньому, однак позивач безпідставно та незаконно перешкоджав їй у цьому. Вважає, що вона має право користування квартирою за місцем своєї реєстрації, оскільки вселилась до нього як член сім`ї власника житла. Наміру змінити місце проживання вона не мала. Іншого житла, належного на праві власності або на праві користування, не має. Визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням буде порушенням її права на житло (а.с.26-29). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви. Пояснив, що дійсно він замінив вхідні двері у квартирі, ключ відповідачу не давав. Ключ від цієї квартири є у дитини. Вважав за можливе розглядати справу без виклику свідків на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що на початку 2018 року між сторонами почали виникати конфлікти. До вересня 2018 року відповідач проживала у спірній квартирі. У жовтні позивач замінив вхідні двері у квартирі і замки, тому відповідач не має доступу до квартири. У квартирі залишились її особисті речі. Позивач спілкується з дітьми, вони до нього приїжджають. Сторони вели перемовини про зменшення розміру аліментів для того, щоб відповідач залишилась зареєстрованою у належній позивачу квартирі. Іншого житла відповідач не має, працює і винаймає квартиру у м. Харкові , не має можливості зареєструватися за іншою адресою. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житло від 13.09.1999 року, договору дарування від 05.06.2010 року, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.07.2010 року (а.с. 10-12). [PERSON] та [PERSON] з 27.03.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 22.10.2018 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на дошлюбне « [PERSON] » (а.с.13). Згідно відповіді виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 12.07.2019 року на запит суду, відповідач [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] з 29.07.2010 року (а.с. 18). З акту обстеження від 24.06.2019 року, складеного депутатом Балаклійської міської ради Харківської області Журавою В.І. у присутності свідків, що є сусідами: [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з 26 лютого 2018 року (а.с. 14). Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено сім`ю як спільне проживання осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є його колишньою дружиною, тобто була членом сім`ї позивача. [PERSON] зареєстрована у зазначеній квартирі з 29.07.2010 року, однак не проживає за місцем реєстрації з вересня 2018 року. Під час розгляду справи позивач не довів добровільність виселення відповідача з квартири. Про те, що виселення відповідача відбулось не з її волі свідчать стосунки, які склались між сторонами. Відповідач не має можливості проживати у квартирі за місцем реєстрації, оскільки позивач перешкоджає їй у цьому. Дослідивши у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд встановив обставини, що мають юридичне значення для вирішення спору, та дійшов висновку, що відповідач не проживає у належній позивачу квартирі з поважних причин, а тому відсутні підстави для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зазначеній квартирі. Суд критично ставиться до наданого позивачем на підтвердження позовних вимог акту обстеження від 24.06.2019 року, складеного депутатом Балаклійської міської ради Харківської області Журавою В.І. у присутності свідків, яким встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації з 26 лютого 2018 року. Зазначений акт складено зі слів власника квартири та свідків, про що вказано в самому акті. Свідки [PERSON] та [PERSON] , у присутності яких було складено акт обстеження, у судовому засіданні допитані не були, а депутат Балаклійської міської ради Харківської області Журава В.І., який склав акт, обраний по округу № 3, що не включає вул . Алієва , буд . 70 , у м. Балаклія Харківської області. Як убачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду даної позовної заяви сплатив 768,40 гривень судового збору (а.с. 1). Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, підстав для розподілу понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору немає.

Outcome: dismissed