Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що у лютому 2015 року був прийнятий на посаду водія ТОВ «Новітні паливні ресурси», на якій пропрацював до червня 2015 року. В день звільнення і до цього часу відповідач не виплатив заробітну плату за період роботи з лютого по червень 2015 року в сумі 4550 грн та не видав трудову книжку. Посилаючись на вимоги ст.ст. 47, 117, ч. 4 ст. 235 КЗпП України та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача на свою користь: заборгованість по заробітній платі в сумі 4550 грн; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні; компенсацію в сумі 338,51 грн за несвоєчасно виплачену заробітну плату; грошову компенсацію за невикористану відпустку; зобов'язати відповідача видати трудову книжку та змінити дату звільнення на фактичний день видачі трудової книжки. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку. що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що з 25 лютого 2015 року позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах. Наказом № 4к від 02 червня 2015 року позивач був звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідач при звільненні не виплатив всіх сум, що належать позивачу від підприємства, у тому числі заборгованість по нарахованій заробітній платі в сумі 4550 грн без урахування податків, грошову компенсацію за невикористану відпустку та не видав трудову книжку. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Беручи до уваги наведене та враховуючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження розрахунку з позивачем, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості по зарплаті в сумі 4028,06 грн з урахуванням податків та компенсації за невикористану відпустку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). З огляду на наведене підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення компенсації в сумі 338,51 грн за несвоєчасно виплачену заробітну плату. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про видачу трудової книжки, зміну дату звільнення на фактичний день видачі трудової книжки, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Пунктом 8 вказаного Порядку встановлено, що нарахування виплат провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів. Згідно відомостей на виплату заробітної плати за квітень-травень 2015 року, позивачу нараховано заробітну плату у квітні-травні в сумі 2600 грн. за 41 робочий день. Виходячи з цих даних, середньоденна заробітна плата позивача за квітень-травень 2015 р. складає 63,41 грн (2600/41 = 63,41). Період затримки розрахунку при звільненні за період з 03 червня 2015 року по 22 січня 2016 року становить 163 робочих дні. Таким чином, середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 03 червня 2015 року по 22 січня 2016 року становить 10335,83 грн. (163 дні х 63,41 грн = 10335,83). На підставі викладеного та

Outcome: approved