Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

У липні 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання втративши право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 64, що у м. Полтава по вул. Сакко, 16, посилаючись на те, що з лютого 2014 року відповідач у даній квартирі не проживає та не має намірів в подальшому проживати в ній, в звязку з чим позивачі були змушені звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 64, що у м. Полтава по вул. Сакко.46. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, але надали на адресу суду заяви, в яких прохали проводити судовий розгляду у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. В судовому засіданні представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 05 жовтня 2007 року, виданого Управлінням житлово - комунального господарства квартира № 64, що у м. Полтава по вул. Сакко,16 належить на праві спільної часткової власності [PERSON] у розмірі ? частини, [PERSON] у розмірі ? частини, [PERSON] у розмірі ? частини; [PERSON] у розмірі ? частини ( а.с.24). При цьому, згідно довідки про склад сімї за № 526, виданої КП «Житлово-експлутаційною організацію №2» у квартирі 3 64, що у м. Полтаві по вул. Сакко,16 зареєстровані [PERSON] з 29.01.1999 року; [PERSON] з 29.04.1999 року; [PERSON], з 12.02.2003 року; [PERSON] з 14.02.2014 року та [PERSON] з 29.01.1999 року ( а.с.27). В судовому засіданні позивачка [PERSON] вказала, що 04.11.2011 року між відповідачем та її дочкою [PERSON] було укладено шлюб, при цьому після реєстрації шлюбу останні проживали в [INFO]. В січні 2014 року на прохання відповідача позивачами було надано згоду на реєстрацію останнього в квартирі, що належить позивачам на праві спільної часткової власності. При цьому, позивачкою вказувалось про те, що з лютого 2014 року відповідач не проживає у даній квартирі та речей відповідача у даній квартирі не має. В обґрунтування даного позову позивачкою, зазначено, що відповідач в добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації не дивлячись на те, що шлюб між останнім та її донькою у квітня 2015 року було розірвано, тому зважаючи на вказані обставини була змушена звернутися до суду з вказаним позовом. З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Ленінського суду м. Полтави від 14.04.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с.26). Так, судом встановлено, що у відповідності до Акту про непроживання та відсутності особистих речей від 28.04.2015 року та 29.06.2015 року, засвідчених Начальником КП «ЖЕО №2», встановлено, що [PERSON]В, [INFO], з лютого 2014 року фактично не проживає за адресою: [INFO] та його особисті речі за даною адресою відсутні ( ас.28-29, 30-31). Поряд з цим, ч.1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Поряд з цим, статтею 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів сімї. Таким чином, наведені вище обставини підтверджують той факт, що [PERSON] у квартири № 64, що у м. Полтава по вул. Сакко,16 не проживає більше шести місяців та при цьому не несе будь-яких витрат по оплаті проживання, тому за таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є законними та обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved