Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Тернівської районної в місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що її батьки, [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб 13.08.1960 р. [PERSON], 25.07.1995 р. придбала [ADDRESS]. Крім того, 27.04.2002 р. [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Квартири були придбані батьками у шлюбі, а тому вважає, що їм належало на праві спільної сумісної власності, як чоловіку та дружині. 26.12.2009 р. померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: ? частину [ADDRESS] та ? частину [ADDRESS]. Позивач та [PERSON] подали заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], однак отримати свідоцтво про право власності не змогли, у звязку із скрутним матеріальним становищем. 04.12.2014 р. [PERSON] помер. Після смерті батька, позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до Шостої криворізької державної нотаріальної контори, однак державний нотаріус перевіривши надані документи, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] та [PERSON], оскільки спадкове майно було придбано батьками у шлюбі, у звязку із чим кожному з них належить шлюбна доля в вищезазначеному майні, та не відомо чи визначались за життя спадкодавців частки у праві спільної сумісної власності подружжя на майно, та чи укладався договір про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а отже встановити обсяг спадкового майна, яке підлягає успадкування не можливо, запропоновано звернутися до суду. За таких обставин позивач просила, із врахуванням зміненої позовної заяви, визнати, що за життя [PERSON] та [PERSON] кожному з них, належало по ? частці у праві спільної сумісної власності на [ADDRESS] та на [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину [ADDRESS], у звязку з прийняттям спадщини після смерті [PERSON], померлої 26.12.2009р.; визнати за [PERSON] право власності на ? частки [ADDRESS], у звязку з прийняттям спадщини після смерті [PERSON], який помер 04.12.2014р.; визнати за [PERSON], право власності на ? частки [ADDRESS], у звязку з прийняттям спадщини після смерті [PERSON], померлої 26.12.2009 р.; визнати за [PERSON] право власності на ? частки [ADDRESS], у звязку з прийняттям спадщини після смерті [PERSON], який помер 04.12.2014р. У судове засідання позивач не зявився, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради м. Кривий Ріг надіслав на адресу суд лист, у якому просив суд розглянути справу за їх відсутності та не заперечує проти визнання права власності у звязку з прийняттям спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). У свідоцтві про одруження серії І-УР№958779, виданого 13.08.1960 р., [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.8). Згідно копії договору купівлі-продажу квартири 25.07.1995р. [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (а.с.26). У договорі купівлі-продажу квартири від 27.04.2002 р. вказано, що [PERSON] купив квартиру №19, яка знаходиться в будинку під номером 20, розташованому по вулиці Ухтомського у місті Кривому Розі (а.с.27). Відповідно до пунктів 4 та 9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до статті 22 КпШС України, який був чинним до 1 січня 2004 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Тобто [PERSON] та [PERSON], квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS], що були набути ними за час шлюбу, були їх спільною сумісною власністю, а отже кожному із них належало по ? частин вищевказаних квартир. Згідно свідоцтва про народження серії ІV УР №646134, виданого 07.06.1961 р., [PERSON] народилась 26.05.1961 р., батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, 15.09.1979 р., [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині [PERSON] (а.с.12), який було розірвано 10.08.1982р. (а.с.13). Окрім того, 18.08.1982 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після укладення якого присвоєно прізвище дружині [PERSON] (а.с.14), який 10.03.1987 р. було розірвано (а.с.15). Також 05.06.1987 р. [PERSON] та [PERSON], 05.06.1987 р. уклали шлюб, прізвище після реєстрації дружини [PERSON] (а.с.16). Тобто [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою [INFO], з 30.10.1995 р. (а.с.6). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №319168 виданого 28.12.2009 р., [PERSON] померла 26.12.2009 р. (а.с.10). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ДН Шостої криворізької державної нотаріальної контори, відмовив [PERSON] в одержані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 26.12.2009 р., та після смерті батька [PERSON], померлого 04.12.2014 р., у звязку з тим, що з поданих документів вбачається, що спадкове майно було придбано померлими у шлюбі, а відтак кожному з них належить шлюбна доля в вищезазначеному майні, яку в досудовому порядку згідно чинного законодавства виділити не можливо, запропоновано [PERSON] звернутися до суду (а.с.17). З копії спадкової справи №340/2010 до майна померлої 26.12.2009 року [PERSON] убачається, що 25.06.2010 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлою матірю [PERSON] (а.с.54). Також в матеріалах спадкової справи міститься довідка в якій вказано, що [PERSON] 1942 р. проживала і була прописана в [ADDRESS], з чоловіком [PERSON] [INFO] (а.с.60). [PERSON], мати [PERSON], подала заяву про відмову від прийняття спадщини після померлої дочки на користь її чоловіка [PERSON] та дочки [PERSON] порівно (а.с.55). Частина 1 ст. 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним її на праві власності майном. З огляду на викладене, [PERSON], яка вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття обов'язкової частки у спадщині, набула право власності на ? частини квартири [ADDRESS] та ? частини квартири [ADDRESS] 20 в м. Кривому Розі,в порядку спадкуванням за законом після смерті матері [PERSON] Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем; на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалі справи вбачається, що [PERSON] постійно проживав разом [PERSON], заяви про відмову від спадщини не подавав, а отже він прийняв спадщину за померлою [PERSON] у розмірі ? частини квартири [ADDRESS] та ? частини квартири [ADDRESS] 20 в м. Кривому Розі. За таких обставин [PERSON], після смерті [PERSON] став власником ? частини квартири [ADDRESS] та ? частини квартири [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть серія І-КИ №597356 виданого 05.12.2014р., [PERSON] помер 04.12.2014 р. (а.с.11). З копії спадкової справи №179/2015 до майна померлого 04.12.2014 р. [PERSON], 14.04.2015 р. [PERSON] подала до Шостої криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON], який проживав за адресою [INFO]. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.2015р., держаний нотаріус Шостої криворізької державної нотаріальної контори посвідчив, що спадкоємцем майна [PERSON], [INFO], який помер 04 грудня 2014 року є його донька [PERSON], спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з права на ? частки квартири [ADDRESS], що належало померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, з якої ? частка на підставі цього ж свідоцтва належала [PERSON], яка померла 26.12.2009 р., спадкоємцем якої був її чоловік, [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.52). Окрім того, на час смерті [PERSON] належало 3/4 частини квартири [ADDRESS] 20 в м. Кривому Розі та 3/4 частини квартири [ADDRESS]. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] звернувшись у визначений законом строк, про прийняття спадщини за померлим батьком [PERSON], стала власником майна, яке належало померлому, зокрема 3/4 частини кв. 19, в буд. 20, по вул. Ухтомського 20 в м. Кривому Розі та 3/4 частини квартири [ADDRESS]. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved