Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10 000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.08.2003 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис №1445. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також, позивач вказує, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року, шлюб між сторонами розірвано. Разом з тим, зазначає, що після розірвання шлюбу діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно сплачує аліменти у розмірі 1 000,00 грн., а решту витрат на харчування, одяг та розвиток дітей позивач несе самостійно. При цьому, посилається на те, що розмір аліментів, які відповідач добровільно сплачує в сумі 1 000,00 грн. в місяць, є недостатнім для оплати на харчування, одяг та розвиток дітей. Щомісячно позивач витрачає на утримання дітей близько 20 000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, просила позов задовольнити з наведених вище підстав. 18.07.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 29.08.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторонам було направлено копію ухвали від 29.08.2019, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. 16.09.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить позов [PERSON] про стягнення аліментів задовольнити частково, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , та [PERSON] , 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку (по 1 013,50 грн. щомісячно) і до досягнення повноліття кожного з них. Посилається на те, що у вихованні дітей бере активну участь, а саме бачить дітей регулярно, постійно забирає до себе, відвідує разом з ними місця відпочинку та гуртки. Також, вказує, що твердження позивача про те, що діти знаходяться повністю на її утриманні не відповідають дійсності, так як він добровільно сплачує аліменти в твердій грошові сумі, яка з червня 2019 року збільшилася до 2 000,00 грн. При цьому, надає додаткову матеріальну допомогу дітям в добровільному порядку на придбання одягу, спортивного приладдя, атракціонів, кіно, а також на лікування та навчання. Крім того, відповідач вважає, що вимога про стягнення аліментів в сумі 10 000 грн. не доведена позивачем жодними належними та допустимими доказами, а також не підтверджено фактичного самостійного матеріального утримання дітей позивачем. Зазначає, що на сьогоднішній день працює в ТОВ «Равіра ЛТД» та має дохід у розмірі 5 350,00 грн. на місяць, а до цього моменту не був офіційно працевлаштований та отримував нерегулярний, мінливий дохід. Просить також врахувати обставини того, що на утриманні має непрацездатних батьків, які є пенсіонерами та потребують матеріальної допомоги. Вважає, що встановлення розміру аліментів у сумі 10 000,00 грн., які просить позивач, не відповідає вимогам чинного законодавства і не є співрозмірний з його матеріальними можливостями. 18.10.2019 до суду представником позивача подано відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на те, що відповідачем необґрунтовано та не підтверджено доказами обставини викладені у відзиві на позовну заяву. 04.11.2019 до суду відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в якому просив позов [PERSON] про стягнення аліментів задовольнити частково, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , та [PERSON] , 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (по 1 013,50 грн. щомісячно) і до досягнення повноліття кожного з них. Вважає, що ним обґрунтовано та підтверджено належними доказами виплату коштів на утримання дітей та надання достовірної інформації щодо розміру свого доходу. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти позову щодо стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 10 000,00 грн., відповідач не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - по 1 013,50 грн., щомісячно. Суд заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 02.08.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження, актовий запис № 1445 (том 1 а.с. 10). Від шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження ( том 1 а.с.а.с. 13-14). Також, встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року шлюб зареєстрований 02 серпня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї (актовий запис №1445) між сторонами, розірвано ( том 1 а.с. 11). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що діти проживають з позивачем, проте вона не має достатніх коштів для задоволення потреб дітей, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності. Як вбачається, з довідки вих.№09/09/19 від 09.09.2019 відповідач працює в ТОВ «Равіра ЛТД» з 15 серпня 2019 року за основним місцем роботи, на посаді генерального менеджера (управителя), посадовий оклад становить 5 350,00 грн. (том 1 а.с. 220). Також встановлено що на час ухвалення рішення у справі, відповідач офіційно не працює. Проте, з пояснень відповідача вбачається , що останній допомогає своїм батькам по господарству, має дохід від реалізації вирощеної продукції. Таким чином вбачається, що відповідач знаходиться у працездатному віці та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, що останнім не заперечувалося у суді. Договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач добровільно сплачує на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. Проте, суд вважає, що вказана обставина не є свідченням того, що у позивача відсутнє право вимоги на звернення до суду з даним позовом та як наслідок, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову. Як вбачається зі змісту позову та доданих письмових пояснень позивача, обґрунтовуючи право на звернення до суду позивач посилалася також на те, що розмір аліментів саме у сумі 10 000,00 грн. забезпечить належне утримання дітей. При цьому, на переконання позивача, кошти, які надає відповідач на утримання дітей не є достатніми для належного утримання дітей, а тому остання звернулася до суду з даним позовом. Аналізуючи матеріали справи, суд вважає, що вказані обставини свідчать про те, що між сторонами наявні спірні правовідносини щодо порядку та розміру стягнення аліментів та відповідно, добровільне надання відповідачем коштів на утримання дітей жодним чином не є свідченням про відсутність спору. За вказаних вище обставин та враховуючи вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно ст. 184 СК України, розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, враховуючи, що позивач звернулась до суду за захистом своїх прав 17.07.2019, то аліменти мають бути присуджені з дня її звернення до суду з позовом, тобто з 17.07.2019. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 000,00 грн., щомісячно на кожну дитину з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 18.07.2019 і до їх повноліття. При визначенні вказаного вище розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача та вважає, що такий розмір аліментів останній може надавати на утримання дітей. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial