Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивує тим, що з 22.11.2003 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано 04.06.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 450. В шлюбі в них народилася донька, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. З 04.06.2009 відповідач не приймає участі у утриманні доньки, не бере участь у її вихованні, тому позивач просить стягнути з [PERSON], [INFO],уродженця [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 05.11.2015. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Погодився про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3. Свою позицію обґрунтував наступним. Протягом восьми років він сплачує кошти на утримання дочки [PERSON] у розмірі, що становить більше 50% його офіційного доходу. Крім того, від першого шлюбу він має дочку [PERSON], [INFO], яка є студенткою 5 курсу, групи Пом-1-15-2.0д Київського Університету імені Бориса Грінченка за спеціальністю «початкова освіта», форма навчання денна, термін навчання з 01.09.2015 по 30.06.2017 та навчається на 4 курсі заочної форми навчання за напрямком підготовки «Філологія» (мова і літературна англійська), початок навчання 01.09.2013, термін закінчення 01.03.2017. Навчання здійснюється на платній основі. [PERSON] у вільний від навчання час працює вчителем початкових класів на півставки. Її заробітна плата становить приблизно 600 грн. Не дивлячись на те, що дочка заміжня, проживає в квартирі свого чоловіка, від шлюбу дітей не має, позивач допомагає їй матеріально, надає кошти особисто дочці приблизно в сумі 1500-2000 тисячі один раз в два місяці. Вважає, що піклування про своїх дітей та їх утримання це обов'язок, який він буде виконувати все життя. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 22.11.2003 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано 04.06.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 450. В шлюбі в них народилася донька, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. З свідоцтва про народження дитини (а.с. 9) вбачається, що [PERSON], народилася [INFO]. Батьком дитини вказано [PERSON], тобто відповідача. Звертаючись до суду з позовом, позивачка , посилалась на такі обставини, що сторони тривалий час проживають окремо, дочка проживає разом з позивачкою, усі обов'язки щодо утримання та її виховання несе заявниця самостійно. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. З огляду на викладене, позивачка просила задовольнити позовні вимоги, якими стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? з усіх видів доходів відповідача, з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазявлені вимоги підтримано представником позивача в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Погодився про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3. Як встановлено судом та не оспорюється представником позивача, відповідач є батьком [PERSON],[INFO]. За наданою довідкою від 11.12.2015 № 2077 (а.с. 66) [PERSON] є студенткою Гуманітарного інституту Київського університету імені Бориса Грінченка і зараз навчається на IV курсі заочної форми навчання за напрямом підготовки «Філологія (мова і література англійська)», початок навчання 01.09.2013, термін закінчення 01.03.2017, навчання за кошти фізичної особи. Крім того, відповідно довідки від 09.12.2015 № 1319 (а.с. 67) [PERSON] є студенткою V курсу, групи Пом-1-15-2.0д Київського університету імені Бориса Грінченка за спеціальністю «Початкова освіта», форма навчання «денна», термін навчання з 01.09.2015 по 30.06.2017. В судовому засіданні відповідач зазначив, що його дочка у вільний від навчання час працює вчителем початкових класів на півставки. Її заробітна плата становить приблизно 600 грн. Не дивлячись на те, що дочка заміжня, проживає в квартирі свого чоловіка, від шлюбу дітей не має, позивач допомагає їй матеріально, надає кошти особисто дочці приблизно в сумі 1500-2000 тисячі один раз в два місяці. Вважає, що піклування про своїх дітей та їх утримання це обов'язок, який він буде виконувати все життя. Разом з тим, виходячи з положень ст. 154 Сімейного Кодексу України судом враховано, що позивачка звернулась до суду за захистом прав її неповнолітньої дитини, що перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Зазначений розмір аліментів зумовлений наявністю у відповідача другої дитини, старшої дочки, якій 21 рік та яка навчається на стаціонарі та заочній формі навчання на 2 факультетах, його добросовісне відношення до матеріального утримання спільної з позивачем дочки, що підтверджується наданими платіжними дорученнями а.с. 26-62. Крім того, не зважаючи на те, що старша донька відповідача у вільний від навчання час працює вчителем початкових класів на півставки, її заробітна плата становить приблизно 600 грн., проте є студенткою на стаціонарній формі, відповідач надає їй кошти, що узгоджуються з вимогами ст.ст. 199-200 Сімейного кодексу України. Враховуючи вищевикладені обставини, аліменти у розмірі 1/3 з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 05.11.2015 будуть достатніми для матеріального забезпечення [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial