Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 17 листопада 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Окрім того, позивач зазначає, що відповідач сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] від попереднього шлюбу. Оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку, ніяких заробітків не має та має на своєму утримані ще сина [PERSON], [INFO] від попереднього шлюбу, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому зсіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 листопада 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київській області, актовий запис № 371, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб. (а.с 8). Від вказаного шлюбу мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії I-ОК № 311546, від 22 вересня 2015 року (а.с 7). Донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач самостійно виховує та забезпечує дитину всім необхідним. Відповідач не надає матеріальної допомоги, тому позивач просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання доньки та аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на її утримання. Обовязок утримувати дитину це моральне і найважливіше правовое зобовязання батьків, при цьому цей обовязок покладається як на матір дитини так і на батька. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 200 СК України\~аліменти за рішенням суду можуть бути присуджені у частці від доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки не надає, хоча може та повинен надавати таку допомогу, оскільки знаходиться в працездатному віці та має можливість надавати таку допомогу. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки в судовому порядку. Окрім того, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти також на непрацездатну дружину з якою проживає малолітня дитина, оскільки перебуває з нею у зареєстрованому шлюбі та має обовязок забезпечувати сім»ю. Враховуючи обставини справи та те, що відповідач сплачує аліменти на доньку [PERSON], [INFO], суд дійшов висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 23.11.2016 року та аліментів на утримання позивача у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) з дня звернення до суду (23.11.2016 р.) та до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO], трьох років, а саме до 12.09.2018 року. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 23.11.2016 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 23.11.2016 року. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп..

Outcome: approved