Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення не виплаченої при звільненні суми вихідної допомоги в розмірі 4747грн з компенсацією за порушення строків виплати в розмірі 3494,25грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку по 31 травня 2015 року за 292 робочі дні, виходячи з середньоденної заробітної плати в 51,93грн в розмірі 15163,56грн, разом 23404,81грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що по 28.03.2014 працювала у відповідача, на момент звільнення та по теперішній час відповідачем не виплачена заборгованість по заробітній платі, а саме, вихідна допомога при звільненні, у розмірі 4747 гривень, на яку відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплат нараховано компенсація в 3494,25 грн. Одночасно просила стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по 31.05.2015. До початку судового засідання позивач надала заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, дала згоду на ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судовою повісткою, врученою 11 серпня 2015 року поштою уповноваженій особі, письмові заперечення проти позову не надав, заяву про відкладення судового розгляду або про розгляд справи за відсутністю представника відповідача також не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224,226 ЦПК України за згодою позивача суд постановляє заочне рішення. Судом встановлено, що позивач з 23.12.2005 по 28.03.2014 працювала у відповідача, звільнена у зв'язку з порушенням законодавства про працю та умов колективного договору, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача. Відповідно до довідки відповідача від 16.04.2014 має заборгованість по заробітній платі в розмірі 4747 грн за березень 2014 року. Вказана сума їй не виплачена і станом на час розгляду справи судом. Відповідно до довідки відповідача від 13.05.2014 середньоденна заробітна плата позивача складає 51,93грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Положеннями ст. 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно зі ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). До структури заробітної плати, визначеної у статті 2 Закону України «Про оплату праці», входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. В аспекті надання офіційного тлумачення положенням ч. 2 ст. 233 КЗпП України Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 зазначив, що працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Згідно ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. З огляду на викладене суд вважає, що оскільки відповідачем була нарахована, але вчасно не виплачена вихідна допомога при звільненні, заборгованість за якою складає 4747 гривень, то вказана сума підлягає стягненню на користь позивача з урахуванням індексу інфляції по 31.05.2015 року, про що заявлені позовні вимоги, в розмірі 3494,25 грн, виходячи з суми боргу - 4747грн, індексу споживчих цін (1,022х х1.033х1,038х1,010х1.004х1,008х1,029х1,024х1,019х1,030х1,031х1,053х1,108х1,140х1,022). Згідно ст.116 Кодексу Законів про працю України, при звільненні робітника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, проводиться у день звільнення. Якщо робітник у день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим робітником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.117 Кодексу Законів про працю України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому робітнику сум у строки, вказані ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити робітнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Сторонами визнано розмір середньоденної заробітної плати позивача в 51,93грн. Сторонами визначено кількість робочих днів за графіком як 292 з моменту звільнення з зазначенням дати по 31.05.2015 включно. Зважаючи на заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку з часу звільнення до 31.05.2015, кількість робочих днів позивача за цей період за графіком, наданим підприємством, на користь позивача належить стягнути середній заробіток за період з 28.03.2014 по 31.05.2015 за 292 робочі дні по 51,93грн за кожний в розмірі 15163,56 грн. У зв'язку з задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved