Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У липні 2012 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» заборгованість в сумі 35955,29 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 359,55 грн . Позивач стверджує, що 11 грудня 2006 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ «Правекс-Банк», був укладений Кредитний договір № 239-012/06Р, згідно з умовами якого, з метою своєчасної оплати відповідачем [PERSON] вартості автомобіля, що купується за Договором купівлі-продажу №07/12/06 від 07.12.2006 року, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, укладення яких здійснюється на підставі і з урахуванням вимог п. 6.1.12 даного Договору, позивач з 11.12.2006 року по 11.12.2013 року надав відповідачу [PERSON] кредит в національній валюті на загальну суму 43560,00 гривень, зі сплатою 16,99% річних за час фактичного користування кредитом. В свою чергу, відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов'язання згідно з даним договором у повному обсязі. Відповідно до умов Кредитного договору, викладених в п.4.4, [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 519 гривень щомісяця до 10 числа наступного місяця. Згідно п. 4.5 Кредитного договору, проценти за користування кредитом підлягають сплаті відповідачам [PERSON] щомісяця (за час фактичного користування коштами протягом календарного місяця) у строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також на момент припинення дії Договору, зазначеного у п.1.2 даного Договору. Відповідно до Договору застави транспортного засобу № 239-012/06Р від 11 грудня 2006 року, відповідач [PERSON] для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань перед позивачем за кредитним договором №239-012/06Р від 11 грудня 2006 року та можливих змін і доповнень до нього, щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості, надалі «основне зобов'язання», передав в заставу позивачу належне йому на праві власності майно: автомобіль марки ВАЗ, модель 21104, рік випуску 2006, колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER]. Також позивач зазначив, що в забезпечення позову, за договором поруки №239-012/06Р від 11 грудня 2006 року (п.1.1) гр.[PERSON], відповідач по справі, зобов'язалася перед позивачем нести солідарну майнову відповідальність за виконання в повному обсязі взятих на себе відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №239-012/06Р від 11 грудня 2006 року та можливих змін та доповнень до нього, щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 11.12.2013 року у розмірі 43560,00 гривень та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Відповідно до п.2.1 договору поруки №239-012/06Р від 11 грудня 2006 року відповідач [PERSON] зобов'язалася у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, виконати за нього зобов'язання перед позивачем на умовах, в порядку і строки встановлені кредитним договором №239-012/06Р від 11 грудня 2006 року. Таким чином, станом на 18 квітня 2012 року у відповідача [PERSON] за кредитним договором №239-012/06Р від 11 грудня 2006 року існує заборгованість перед позивачем в розмірі 35955,29 гривень, в тому числі: непогашений кредит - 21243,00 гривень; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 3562,38 грн.; несплачені відсотки за користування коштами - 8443,70 гривень; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 2706,21 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 03.08.2012 року позивач [PERSON] звернулася до Васильківського міськрайонного суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить визнати договір поруки №239-012/06 від 11 грудня 2006 року Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» недійсним; стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» на її користь 2653,20 грн., згідно розрахунку №271 вартості проведеного почеркознавчого дослідження від 26 липня 2012 року №271 на рахунок АТ «Ощадбанк» 10026/0705, Код Банку 322669, рахунок №40010 [PERSON]; стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» на її користь 107,30 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог мотивує тим, що підпис в Договорі поруки №239-012/06Р є підробленим і не відповідає дійсності, оскільки вона ніколи не укладала даний договір та не брала на себе жодних зобов'язань щодо його виконання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав, проти задоволення зустрічного позову заперечив. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що 11 грудня 2006 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ «Правекс-Банк», був укладений Кредитний договір № 239-012/06Р, згідно з умовами якого, з метою своєчасної оплати відповідачем [PERSON] вартості автомобіля, що купується за Договором купівлі-продажу №07/12/06 від 07.12.2006 року, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, укладення яких здійснюється на підставі і з урахуванням вимог п. 6.1.12 даного Договору, позивач з 11.12.2006 року по 11.12.2013 року надав відповідачу [PERSON] кредит в національній валюті на загальну суму 43560,00 гривень, зі сплатою 16,99% річних за час фактичного користування кредитом. В свою чергу, відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов'язання згідно з даним договором у повному обсязі (а.с.6-8; 10-13). 11 грудня 2006 року було підписано договір поруки №239-012/06Р. Згідно вказаного договору (п.1.1) гр.[PERSON], відповідач за первісним позовом, зобов'язалася перед позивачем нести солідарну майнову відповідальність за виконання в повному обсязі взятих на себе відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №239-012/06Р від 11 грудня 2006 року та можливих змін та доповнень до нього, щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 11.12.2013 року.(а.с.19). Відповідно до довідки розрахунку заборгованості станом на 18 квітня 2012 року у відповідача [PERSON] за кредитним договором №239-012/06Р від 11 грудня 2006 року існує заборгованість перед позивачем в розмірі 35955,29 гривень, в тому числі: непогашений кредит - 21243,00 гривень; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 3562,38 грн.; несплачені відсотки за користування коштами - 8443,70 гривень; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 2706,21 гривень.(а.с.15). Позивач виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 389/390/13-32 від 29.03.2013 року, підпис від імені [PERSON] у договорі поруки №239-012/06Рвід 11.12.2006 року у графі ПОРУЧИТЕЛЬ у рядку «___[PERSON]», виконано не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням її підпису (а.с.145-149). Щодо зустрічного позову, то відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір підписано не [PERSON], а отже зустрічний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо первісного позову, то у відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Оскільки [PERSON] умови кредитного договору не виконав, він порушив права ПАТ КБ «Правекс-Банк». Натомість вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк» до [PERSON] є необґрунтованими, оскільки остання договір поруки не підписувала, та відповідно не укладала. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: partial