Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] про поділ земельної ділянки, посилаючись на те, що з липня 2000 року з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від спільного проживання в сторін є двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].. Спільне життя у сторін не склалось та 6 грудня 2011 року згідно рішення Томашпільського районного суду сторони розірвали шлюб. За час спільного проживання сторони набули рухоме та нерухоме майно, яке являється їхньою спільною власністю. Позивач зазначає, що рухоме майно сторони розділили взаємною згодою, іншу частину, а саме житловий будинок розташований в [ADDRESS] поділили відповідно до рішення Томашпільського районного суду від 23 січня 2014 року, однак щодо поділу земельної ділянки площею 0,1154 га на якій знаходиться вказаний житловий будинок, вони згоди дійти не можуть. В зв'язку з вищевикладеним позивач [PERSON] звернувся до суду та просить суд ухвалити рішення про поділ земельної ділянки площею 0,1154 га належної йому на праві приватної власності на підставі державного акта на приватну власність на земельну ділянку серії ВИ № 2023474, визнавши за кожним із сторін право власності на ? частину вказаної земельної ділянки. 2 вересня 2014 року [PERSON] було подано зустрічний позов до [PERSON] про поділ земельної ділянки в якому просить поділити земельну ділянку площею 0,1154 га належну [PERSON], визнавши за кожним із сторін право власності на ? частину вказаної земельної ділянки. В судовому засіданні представник первісного позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала, просить суд їх задоволити, проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечує. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги визнала не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України передбачено право співвласників земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності , на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом установлено, що згідно рішення Томашпільського районного суду від 6 грудня 2011 року, що вступило в законну силу 20 грудня 2011 року, шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 січня 2014 року, яке набрало законної сили 4 лютого 2014 року поділено житловий будинок який знаходився у спільній сумісній власності подружжя, визнано за [PERSON] право власності на 49/100 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]; визнано за [PERSON] право власності на 51/100 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-8) Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВИ № 2023474 виданого 18 жовтня 2010 року відділом Держкомзему у Томашпільському районі [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 1154 га, яка розташована в [ADDRESS] яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.9) Згідно ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином з огляду на вищезазначене, урахуванням визнання сторонами позову щодо поділу земельної ділянки за [PERSON] має бути визнано право власності на ? частину земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВИ № 2023474, виданий 18 жовтня 2010 року відділом Держкомзему в Томашпільському районі, кадастровий номер земельної ділянки 0523955100:01:001:0271). За [PERSON] має бути визнано право власності на ? частину земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВИ № 2023474, виданий 18 жовтня 2010 року відділом Держкомзему в Томашпільському районі, кадастровий номер земельної ділянки 0523955100:01:001:0271). На підставі викладеного,

Outcome: approved