Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У липні 2015 року до Оріхівського районного суду Запорізької області ПАТ «КБ «Експобанк» звернувся з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за Договором кредиту № 47А (далі - Договір кредиту)від 24.03.2008 року станом на 17.06.2015 року в розмірі 44168.73 доларів СШАгрн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.03.2008 між відповідачем [PERSON] та позивачем було укладено Договір кредиту, згідно з п.п. 1.1, 1.2. 1.3 якого цьому відповідачу був наданий кредит в розмірі 22431 доларів США 00 центів з процентною ставкою за користування кредитом - 12,5 % річних від суми кредиту, із строком повернення до 24.03.2015 року. Крім того, для забезпечення виконання зобов'язання позичальником за Договором кредиту між відповідачем [PERSON], відповідачем [PERSON] та позивачем було укладено Договір поруки від 24.03.2008 року, згідно з яким [PERSON] поручилась перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань за Договором кредиту. Внаслідок неналежного виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе за Договором кредиту зобов'язань у виникла заборгованість станом на 17.06.2015 року в розмірі 44168.73 доларів СШАгрн. Вимога позивача, пред'явлена до відповідачів, щодо повернення всіх сум, що підлягають сплаті за Договором кредиту, у зв'язку з його неналежним виконанням, залишилась невиконаною, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання тричі не з'явились, були повідомлений про час і місце розгляді справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки не повідомили, заперечень проти позову не надали. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі матеріали, проаналізувавши норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що дійсно, 24.03.2008 між відповідачем [PERSON] та позивачем було укладено Договір кредиту, згідно з п.п. 1.1, 1.2. 1.3 якого цьому відповідачу був наданий кредит в розмірі 22431 доларів США 00 центів з процентною ставкою за користування кредитом - 12,5 % річних від суми кредиту, із строком повернення до 24.03.2015 року. На виконання п. 1.1 Договору кредиту позивачем було видано позичальнику грошові кошти в розмірі 22431 доларів США 00 центів, що підтверджується випискою по особистому рахунку Позичальника. Пунктом 1.3 Договору кредиту передбачено, що Позичальник повертає Банку кредит до 24.03.2015. Пунктом 4.1 Договору кредиту встановлено, що його сторони повинні належним чином виконувати свої обов'язки за цим договором. Проте Позичальником порушені п. 1.3 Договору кредиту, а саме не повернуто кредит у строки, передбачені Договором кредиту, внаслідок чого позивачем була надіслана вимога про повернення грошових коштів №1104/3500 від 17.06.2015, яка залишилась не виконаною. Відповідно до п. 5.2 Договору кредиту за несвоєчасне повернення кредиту/частини кредиту та/або несвоєчасну сплату процентів позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,2 % від суми боргу за кожний день прострочення. Внаслідок невиконання умов Договору кредиту у позичальника перед позивачем станом на 17.06.2015 виникла заборгованість на загальну суму 44168.73 доларів США, в тому числі: -прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 13566,68 доларів США; -прострочена заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 4776,09 доларів США; -пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 01.05.2012 по 17.06.2015 в розмірі 16843,73 доларів США; -пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період з 01.05.2012 по 17.06.2015 в розмірі 8982,24 доларів США. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, вимоги позивача до відповідача [PERSON] ґрунтуються на законі та відповідних обставинах. Судом також встановлено, що для забезпечення виконання зобов'язання позичальником за Договором кредиту між відповідачем [PERSON], відповідачем [PERSON] та позивачем дійсно було укладено Договір поруки від 24.03.2008 року, згідно з яким [PERSON] поручилась перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань за Договором кредиту. Відповідно до п. 2.1.1 Договору поруки відповідачу [PERSON] було направлено вимогу про повернення грошових коштів №1104/3500 від 17.06.2015 року з вимогою протягом одного робочого дня від дня отримання вимоги позивача про порушення відповідачем [PERSON] договору кредиту, виконати відповідне зобов'язання за нього шляхом сплати кредиту (або частини кредиту) та/або суми процентів, неустойки на належні рахунки позивача. Однак ця вимога також залишилась невиконаною. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною другою ст. 554 ЦК України встановлює, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 192, 533 Цивільного кодексу України грошові зобов'язання на території України повинні бути виконані в гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями можливе лише у разі дотримання порядку й умов, передбачених законом. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Беручи до уваги правові висновки, висловлені верховним Судом України в постанові від 24 вересня 2014 року у справі за № 6-14цс14, а також в постанові від 17?вересня 2014?р. у справі №?-53цс14, які в силу вимог ч. 2 ст. 214 ЦПК України є обов'язковими для суду першої інстанції, суд вважає позов законним та обґрунтованим також й в частині вимог до поручителя [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають з відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 554, 559, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1, 1077 ЦК України, беручи до уваги правові висновки, висловлені верховним Судом України в постанові від 24 вересня 2014 року у справі за № 6-14цс14, а також в постанові від 17?вересня 2014?р. у справі №?-53цс14,

Outcome: approved