Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка [PERSON] звернулась в Миколаївський районний суд Миколаївської області з позовом до [PERSON] (дівоче прізвище), шлюбне прізвище - [PERSON] про виселення та зняття з реєстрації. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала, тим, що, вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. За вказаною адресою в 2007 році було зареєстровано її онуку - [PERSON], яка за усі ці роки матеріально їй не допомагала, не піклувалася про стан її здоров`я, не сплачувала комунальні платежі. Добровільно знятися з реєстрації відповідачка відмовляється. Посилаючись на вимоги ст. 109 ЖК України позивачка просила задовольнити позов. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05.02.2014 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору до участі у справі на боці відповідачки [PERSON] залучено орган опіки і піклування Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області в інтересах неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та суду пояснила, що дійсно в 2007 році з її дозволу в її будинку була зареєстрована її онука - [PERSON], яка також зареєструвала за цією адресою своїх неповнолітніх брата та сестру та свого сина. Відповідачка дійсно матеріально їй не допомагала, не піклувалася про стан її здоров`я, не сплачувала комунальні платежі. Вона не бажає, щоби відповідачка проживала з нею та була зареєстрована за зазначеною вище адресою. З нею зараз проживає її син та онука - [PERSON], яка піклується про неї. Посилаючись на зазначені вище обставини просила виселити відповідачку та зняти її з реєстрації. Представник позивача [PERSON] посилаючись на викладені в позові обставини просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та суду пояснила, що дійсно за згодою [PERSON] вона була зареєстрована на проживала за адресою: [ADDRESS]. Після відібрання дітей - її молодших брата та сестри у її батьків та позбавлення їх батьківських прав, діти рішенням суду були передані під її опіку, після чого вони також були зареєстровані за вказаною вище адресою. Після народження нею сина, він також був зареєстрований за вказаною вище адресою. За спірною адресою вона разом із дітьми проживала з часу реєстрації і до 16.09.2013 року. Проживаючи за вказаною адресою вона вела із своєю бабусею - позивачкою по справі спільне господарство та доглядала за нею. На теперішній час з відповідачкою проживають представник позивача - [PERSON], її батько та син позивачки - [PERSON], який позбавлений батьківських прав, та який веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює, влаштовує постійні сварки. Сумісне проживання дітей, які знаходяться у неї під опікою із батьком не є можливим, у зв`язку з чим вона вимушена була виїхати разом із дітьми та наймати інше житлове приміщення. Посилаючись на зазначені вище обставини відповідачка просила відмовити позивачці в позові. Представник органу опіки і піклування Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області Виприцька Г.Ю. виступаючи в інтересах неповнолітного [PERSON], [INFO], малолітніх: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, оскільки в даному випадку порушуються права і інтереси дітей, що є неприпустимим. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд призодить до наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.08.2010 року власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] Відповідно до довідки виконавчого комітету Кир`яківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 20.01.2014 року за адресою: : [ADDRESS] зареєстровані - [PERSON], неповнолітній [PERSON], малолітні - [PERSON] та [PERSON] Відповідно до рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09.07.2009 року у [PERSON] та [PERSON] відібрано їх неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та передано їх під опіку сестрі - [PERSON] Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03.11.2010 року [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до дітей - [PERSON] та [PERSON] Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст.ст. 383, 391 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати приміщення для власного проживання , проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений з займаного жилого приміщення або обмежений в праві користування жилим приміщенням не інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 116 ЖК України виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення можливо якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Осіб, які самовільно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Стаття 72 ЖК України, на яку також посилається позивачка, передбачає порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Однак, як встановлено судом, відповідачка [PERSON] заселилася в спірний будинок разом із неповнолітніми дітьми, які знаходяться у неї під опікою, як член сім`ї та проживала в ньому зі згоди власника - позивачки по справі - [PERSON] При їх вселенні між позивачкою та відповідачкою, угоди про порядок користування жилим приміщенням укладено не було. Крім того, реєстрація відповідачки за адресою: [ADDRESS] була проведена відповідно до вимог діючого законодавства з дозволу власника будинку - [PERSON], що не оспорюється позивачкою. Більш того, як встановлено судом, відповідачка разом із неповнолітніми дітьми виїхала із спірного житлового приміщення у зв`язку із неможливість сумісного проживання з особами, які проживають в зазначеному житловому приміщенні та незгодою самої позивачки щодо продовження проживання відповідачки в спірному житловому приміщенні, що також не оспорюється та було підтверджено самою позивачкою в судовому засіданні під час надання нею пояснень. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачка та її представник не довели в судовому засіданні обставини, на які вони посилалися як на підставу своїх позовних вимог у спосіб, передбачений законом для цього виду правовідносин, а тому позов про виселення відповідачки є безпідставним і не підлягає задоволенню. Крім того, позивачкою [PERSON] заявлено вимогу про зняття відповідачки з реєстрацій, яка також не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та свобідного місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, відповідне судове рішення є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку і винесення окремого рішення про це не вимагається. Оскільки судом відмовлено у виселенні відповідачки, то підстав для зняття відповідачки з реєстраційного обліку у позивачки не виникло. З врахуванням вищезазначеного в задоволенні позову позивачці слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed