Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

У листопаді 2013р. Комунальне підприємство Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» (далі - КП ЖКС «Черьомушки») звернулося до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що відповідач проживає в [ADDRESS], який знаходиться на балансі КП ЖКС «Хмельницький», яке надає житлово-комунальні послуги. Позивач зазначав, що відповідач отримує житлово-комунальні послуги, на нього відкритий особовий рахунок, але останній оплачує послуги не у повному обсязі та несвоєчасно. У результаті чого, згідно виписки з особового рахунку [NUMBER], за період з листопада 2010р. по жовтень 2013р. утворилась заборгованість відповідача перед позивачем з оплати за спожиті послуги у сумі 2562,36грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача, діюча за довіреністю від 22.10.2013р., у судовому засіданні підтримала позовні вимоги КП ЖКС «Черьомушки» та просила їх задовольнити (а.с.28). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині наявності у нього заборгованості за оплату послуг водопостачання у період з 2003р. по 2007р. Зазначав, що нарахування йому боргу є неправильним і за його підрахунками заборгованість складає приблизно 300,00грн. - 400,00грн. Також відповідач визнав наявність у нього боргу за вивіз сміття, та зазначив, що між ним та позивачем не існує договірних відносин, оскільки ніякого договору про надання комунальних послуг він з позивачем не укладав. Стверджував, що позивач в деяких випадках взагалі не надає послуги, які зобов'язаний надавати, але при цьому він не звертався з цього приводу зі скаргами до позивача (а.с.83). 17.04.2014р. у судовому засіданні відповідач [PERSON] надав суду заяву про застосування судом позовної давності до вказаних правовідносин, відповідно до вимог ч.3 ст. 267 ЦК України (а.с.82). Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача та відповідача, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що спірні відносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004р. №1875-1У (далі - Закон №1875-1У), Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005р. № 630, Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України, затверджених наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства № 65 від 01 липня 1994р. В ході розгляду справи було встановлено та не заперечувалось сторонами, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], який зареєстрований та проживає за зазначеною адресою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 31.10.2013р. (а.с.6). Будинок під [ADDRESS], знаходиться на балансі КП ЖКС «Черьомушки», яке надає послуги з утримання будинків та прибудинкової території та житлово-комунальні послуги на підставі розпорядження Одеського міського голови № 97-01 від 28.01.2003р. КП ЖКС «Черьомушки» є юридичною особою, яка керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с.62). Встановлено, що між КП ЖКС «Черьомушки» та [PERSON] відсутній письмовий договір на обслуговування будинку та прибудинкової території, проте послуги відповідачу з утримання будинку та прибудинкової території надаються, а відповідач їх приймає та частково оплачуває. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на ім'я [PERSON] в КП ЖКС «Черьомушки» відкрито особовий рахунок [NUMBER] відносно надання останньому житлово-комунальних послуг (а.с.7-10). За таких обставин, суд вважає що КП ЖКС «Черьомушки» має право вимоги до відповідача відносно плати за обслуговування будинку та прибудинкової території та надання житлово-комунальних послуг, так як останній є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються КП ЖКС «Черьомушки». Встановлено, що 01.08.2011р. за заявою КП ЖКС «Черьомушки» Малиновським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення заборгованості з [PERSON] в розмірі 2243,74 грн. (а.с.11). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.10.2011р. вказаний вище судовий наказ від 01.08.2011р. було скасовано (а.с.12). На підставі розрахунку, наданого позивачем, судом встановлено, що відповідач має заборгованість зі сплати витрат з обслуговування будинку та прибудинкової території за період з листопада 2010р. по жовтень 2013р. у розмірі 2562,36грн. У розрахунку наявні відомості про те, що відповідач періодично проводив оплату зазначених послуг, однак не у повному обсязі, такий розрахунок відповідачем не спростовано (а.с.57-59). Із пояснень сторін вбачається, що між ними договору з обслуговування будинку та прибудинкової території укладено не було. Відповідно до статей 7,13 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін /тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов'язок відповідача оплачувати надані послуги передбачено також п.12 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України, затверджених наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства № 65 від 01 липня 1994р. Згідно зі змісту ст.32 Закону №1875-1У плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховуються виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Встановлено, що між сторонами немає письмового договору на обслуговування будинку та прибудинкової території, проте послуги відповідачу з утримання будинку та прибудинкової території надавалися, а відповідач їх приймав та частково оплачував. Таким чином, відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих відповідачем послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.ч. 2, 3, 4 ст. 267 ЦК заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки 17.04.2014р. відповідачем до суду було подано заяву про застосування позовної давності, відповідно до вимог ч.3 ст. 267 ЦК України, то суд зобов'язаний застосувати до вказаних правовідносин строк позовної давності. З розрахунку заборгованості наданим позивачем вбачається, що заборгованість зі сплати витрат з обслуговування будинку та прибудинкової території за період з листопада 2010р. по жовтень 2013р. складає 2562,36грн. На 01.11.2010р. заборгованість по СДПТ складала 1347,94грн., тобто вказана заборгованість виникла до 01.11.2010р. Сума нарахувань по СДПТ, крім 1347,94 грн. за цей період склала 2021,00 грн. Сплачено відповідачем по СДПТ, за цей період 1820,50 грн. Оскільки судом застосована позовна давність, то суд вважає, що з позивача слід стягнути заборгованість по СДПТ в розмірі 201,09 грн.(2021,00 -1820,50), та витрати за вивіз сміття в розмірі 32,50 грн., загалом 233,59 грн. Що стосується оплати за інші витрати, то вказана заборгованість також виникла до 01.11.2010р., і до них застосовується строк позовної давності. Таким чином, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості з плати витрат з обслуговування будинку та прибудинкової території і житлово-комунальних послуг, станом на жовтень 2013р. та в межах позовної давності, в сумі 233,59грн. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено при зверненні до суду судовій збір в розмірі 229,40грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial