Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

У листопаді 2017 року до Приморського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д), нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Груєвої Олександри Валеріївни, адреса місцезнаходження: [ADDRESS] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 31.10.2019 року, просить: визнати протиправними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №32879183 від 13.12.2016 року та №32882280 від 13.12.2016 року, прийняті приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Груєвою О.В. щодо реєстрації за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 131,5 кв.м., житловою площею 83,4 кв.м. (номер запису про право власності: 17983781) та на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 28,6 кв.м., житловою площею 20,3 кв.м. (номер запису про право власності: 17987089); скасувати запис у державному реєстрі прав власності №17983781 від 09.12.2016 року про право власності Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 131,5 кв.м., житловою площею 83,4 кв.м., вчинений згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №32879183 від 13.12.2016 року, прийнятим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Груєвою О.В.; скасувати запис у державному реєстрі прав власності №17987089 від 09.12.2016 року про право власності Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 28,6 кв.м., житловою площею 20,3 кв.м., вчинений згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №32882280 від 13.12.2016 року, прийнятим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Груєвою О.В. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [PERSON] є власником: квартири [ADDRESS] , яка складається з 4х житлових кімнат, загальною житловою площею 83.4 кв.м та підсобних приміщень загальною площею 131.5 кв.м., яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О. від 10.06.2004 року № 1150; квартири [ADDRESS] , яка складається з 2х двох кімнат, загальною житловою площею 20.3 кв.м та підсобних приміщень загальною площею 28.6 кв.м., яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 11.11.2004 року № 15149. 13.04.2007 року [PERSON] уклала з ЗАТ КБ «ПриватБанк» договір іпотеки, предметом якого є вищевказані квартири, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 5602. Вказаний іпотечний договір укладений в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №ODVIGA00000053 від 13.04.2007 року, укладеного між ЗАТ КП «ПриватБанк» та [PERSON] . У вересні 2017 року позивач дізналась з листа ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що на належні їй квартири Банк звернув стягнення шляхом реєстрації за собою права власності на спірну нерухомість та вимагає виселення. З інформаційної довідки з державного реєстру прав власності, речових прав та іпотек позивач дізналась, що відповідач 09.12.2016 року набув право власності на квартири, належні позивачеві на підставі договору іпотеки укладеного між ними. Рішення про державну реєстрацію за банком права власності на квартиру [ADDRESS] (інд.№ рішення 32882280 від 13.12.2016 року) та квартиру [ADDRESS] (інд. № рішення 32879183 від 13.12.2016 року) прийняв приватний нотаріус ОМНО Груєва Олександра Валеріївна. Позивач стверджує, що не отримувала письмової вимоги про усунення порушень, про яку йде мова у ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, що їй невідомо за якою вартістю відповідач набув право власності на спірне нерухоме майно, та чи здійснював він взагалі оцінку спірної квартири, як це вимагається ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Також, позивач посилалась на те, що приватний нотаріус не мав права здійснювати реєстраційні дії без вчинення нотаріальних дій зі спірним майном. Вищевикладені підстави дали позивачу можливість стверджувати, що відповідач АТ КБ «ПриватБанк» набув право власності на спірні квартири з порушеннями діючого законодавства України та умов Договору іпотеки, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просити суд визнати державну реєстрацію та перехід права власності до АТ КБ «ПриватБанк» протиправними. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Кравчук Т.С. від 23.11.2017 року вищевказану позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Кравчук Т.С. від 13 грудня 2017 року витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Груєвої Олександри Валеріївни копії рішень про державну реєстрацію за ПАТ КБ «Приватбанк» права власності на квартиру [ADDRESS] (інд. № рішення 32882280 від 13.12.2016 року) та на квартиру [ADDRESS] (інд. № рішення 32879183 від 13.12.2016 року), а також копії всіх документів, які стали підставою для прийняття вказаних рішень. Також витребувано з Юридичного департаменту Одеської міської ради копії матеріалів реєстраційних справ, що зберігаються в паперовій та електронній формі щодо квартири [ADDRESS] та щодо квартири [ADDRESS] . У зв`язку з набранням чинності нової редакції ЦПК України, ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Кравчук Т.С. від 08.02.2018 року призначено підтовче засідання по справі за позовом [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) до ПАТ КБ «Приват Банк» (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50), приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Груєвої Олександри Валеріївни (місцезнаходження: [ADDRESS] ) про визнання недійсним правочину, застосування наслідків недійсності правочину. Встановлено загальний порядок розгляду справи. Призначено проведення підготовчого судового засідання на 12 березня\~2018 року\~о 11 год. 40 хв.\~у залі суду №214. Крім того, ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Кравчук Т.С. від 12.02.2018 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на\~квартиру [ADDRESS] , яка складається з 4-х житлових кімнат, загальною площею 83,4 кв.м та підсобних приміщень, загальною площею 131,5 кв.м. а також на\~квартиру [ADDRESS] , яка складається з 2-х житлових кімнат, загальною площею 20,3 кв.м та підсобних приміщень, загальною площею 28,6 кв.м. 19.04.2018 року на виконання ухвали суду від 13.12.2017 року Управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради через канцелярію суду було надано: копії документів реєстраційної справи № 1115248551101 на 5 аркушах, а також завірені скан-копії цієї ж реєстраційної справи на 43 аркушах щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; копії документів реєстраційної справи № 1115067351101 на 5 аркушах, а також завірені скан-копії цієї ж реєстраційної справи на 58 аркушах щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 12 квітня 2018 року №1093/0/15-18 про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, за допомогою системи автоматизованого документообігу суду визначено, що розгляд цієї справи здійснюватиме суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С. (протокол повторного авторозподілу від 17.05.2018 року). Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 22 травня 2018 року вищевказану справу прийнято провадження з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.12.2018 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою суду від 31 жовтня 2019 року прийнято до провадження заяву адвоката Мастістого І.А.\~про зменшення розміру позовних вимог та повернуто надміру сплачений судовий збір. Представник позивача адвокат Мастістий І.А. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Відповідач приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Груєва О.В. надала суду 21.03.2018 року відзив, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилалась на те, що її дії як державного реєстратора повністю відповідають Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» а також вимогам пункту 61 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступне. Згідно з ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені та матеріалами справи підтверджені наступні обставини. 13.04.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (код 14360570) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрований за № 5602. Відповідно до умов вказаного іпотечного договору [PERSON] виступила майновим поручителем виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № ODVIGA00000053 від 13.04.2007 року, укладеного між ним та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (код 14360570). Предметом вказаного договору іпотеки відповідно до пункту 33.3 виступають належні [PERSON] на праві власності квартири: квартира [ADDRESS] , яка складається з 4-х житлових кімнат, загальною житловою площею 83,4 кв.м та підсобних приміщень загальною площею 131,5 кв.м., (право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О. від 10.06.2004 року № 1150); квартира [ADDRESS] , яка складається з 2-х кімнат, загальною житловою площею 20,3 кв.м та підсобних приміщень загальною площею 28,6 кв.м. (право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 11.11.2004 року № 15149). Пунктом 22 іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 16.7.1., 16.7.2, 16.9. цього договору, відповідно до розділу 5 Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. При зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку сторони погодились, що початкова ціна предмету іпотеки встановлюється в розмірі 50 % від його вартості згідно п. 33.4 цього договору. Згідно з п. 23 іпотечного договору, реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України. Пунктом 27 іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійсненим у позасудовому порядку шляхом: 1) переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця; 2)продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укладати такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодержателя. З посиланням на те, що [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором не виконує, відповідач АТ КБ «ПриватБанк» 09.12.2016 року звернувся із заявою №19972560 та № 19970466 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Груєвої О.В. про державну реєстрацію виникнення права власності на квартиру відповідно [ADDRESS] та [ADDRESS] (т.1, а.с.65-76). З матеріалів реєстраційної справи №1115248551101 щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що підставою для державної реєстрацій права власності на квартиру [ADDRESS] став договір іпотеки (т.1, а.с.82-85), що містить іпотечне застереження, вимога про усунення порушень умов іпотечного договору за вих. №Z157VPB400000B від 01.11.2016 року (т.1, а.с.98-99), рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1, а.с.100). З матеріалів реєстраційної справи №1115067351101 щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . вбачається, що підставою для державної реєстрацій права власності на квартиру [ADDRESS] став договір іпотеки (т.1, а.с.128-131), що містить іпотечне застереження, повідомлення вих №Z157VPB400000B від 01.11.2016 року (т.1, а.с.151-152), повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1, а.с.153). Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач АТ КБ «ПриватБанк» 09.12.2016 року набув право власності на квартири, належні позивачу на підставі договору іпотеки, укладеного між ними. Рішення про державну реєстрацію за банком права власності на квартиру [ADDRESS] (інд.№ рішення 32882280 від 13.12.2016 року) та квартиру [ADDRESS] (інд. № рішення 32879183 від 13.12.2016 року) прийняв приватний нотаріус ОМНО Груєва Оександра Валеріївна. Пунктом 22 укладеного між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 16.7.1., 16.7.2, 16.9. цього договору, відповідно до розділу 5 ЗУ «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. При зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку сторони погодились, що початкова ціна предмету іпотеки встановлюється в розмірі 50 % від його вартості згідно п. 33.4 цього договору. Згідно з п. 23 укладеного між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» іпотечного договору, реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України. Пунктом 27 укладеного між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійсненим у позасудовому порядку шляхом: 1) переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця; 2)продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укладати такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодержателя. За приписами ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004року. Відповідно до ст. 2 Закону №1952-ІVдержавна\~реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 1 статті 5 Закону №1952-ІV передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, перемішеним яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №1952- ІV, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав па нерухоме майно. Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, врегульовано Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127(далі - Порядок №1127). Відповідно до п. 6 Порядку №1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Частиною 3 статті 2 Закону №1952-ІУ встановлено, що заявником визнається: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав; орган державної влади, його посадова особа, якими встановлено, змінено або припинено обтяження, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав; іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки; орган місцевого самоврядування - у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; особа, за якою закріплений особовий рахунок в погосподарській книзі відповідної сільської, селищної, міської ради, або уповноважена нею особа - у разі проведення державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення господарського обліку. Відповідно до п. 9 Порядку №1127 разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. Відповідно до ст.\~35\~Закону України\~«Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. У своїй позовній заяві [PERSON] зазначила, що будь-якого повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від іпотекодержателя не отримувала. Судом встановлено, що належних та допустимих доказів отримання [PERSON] повідомлення, передбаченого\~ст. 35 Закону «Про іпотеку»\~відповідачем не надано. Так, згідно абзацу 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 ( далі Правила), документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо). Відповідно до пункту 61 Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з\~описом вкладення\~бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися. Таким чином, належним доказом надіслання конкретних документів поштою може бути\~опис вкладення\~поштового відправлення разом з розрахунковим документом, а факт отримання такого поштового відправлення адресатом підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Самі лише наявні в матеріалах реєстраційної справи копії повідомлень про вручення поштових відправлень не дають суду можливості встановити конкретний\~вміст поштового відправлення\~та з`ясувати які саме документи були направлені та отримані адресатом. Крім того, суд зазначає, що повідомлення про вручення за трекінговими номерами [NUMBER] ; 6510201263611 (повідомлення про вручення [PERSON] поштової кореспонденції) та 6510201263522; 6510201263557 (повідомлення про вручення [PERSON] поштової кореспонденції) не можуть слугувати доказами належного отримання будь-якої поштової кореспонденції, оскільки відповідно до відкритих даних Укрпошти, які доступні в електронному сервісі перевірки поштових відправлень, поштові відправлення за наведеними трекінговими номерами відсутні, тому що не зареєстровані в системі, що підтверджується роздруківками з електронного сервісу за відповідними. Крім того, з матеріалів реєстраційної справи та наданих до суду доказів вбачається, шо на момент звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідач не забезпечив здійснення суб`єктом оціночної діяльності проведення оцінки предметів іпотеки квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , та не повідомляв позивача та не зазначав у вимогах про усунення порушень умов договорів іпотеки про вартість, за якою здійсноється набуття права власності на предмет іпотеки в порядку позасудового звернення стягнення. Відповідно до ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №306/2053/16-ц висловлено позицію щодо співвідношень норм Закону України «Про іпотеку» та іпотечного договору у разі відмінностей у регулюванні правовідносин: якщо у\~законі\~і договорі по різному урегульовано питання звернення стягнення на предмет іпотеки, то застосовуються вимоги договору, якщо такі положення не протирічать\~закону\~чи не заборонені законом. Переглядаючи справу №306/2053/16-ц у Постанові від 20 березня 2019 року Велика Палата Верховного Суду погодилась з судами нижчих інстанцій, про задоволення позову та наголосила, що нездійснення оцінки предмета іпотеки на момент набуття іпотекодержателем права власності на нього та відсутність інформації про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог є порушеннями процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, які є підставою для скасування такого звернення стягнення, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Таким чином, відповідач ПАТ «КБ «ПриватБанк» при зверненні стягнення на предмет іпотеки допустив порушення вимог ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, оскільки не здійснив оцінку вартості предметів іпотеки та не довів до відома позивача відповідні відомості. Відповідно до ст.ст. 316-317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи, що судом встановлені суттєві порушення законодавства України при зверненні стягнення на нерухоме майно, належне позивачу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог в повному обсязі. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до 81Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивачем було належним чином доведено та обґрунтовано обставини викладені в позовній заяві, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved