Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, мотивуючи тим, що 2 березня 2015 року між сторонами укладено договір банківського вкладу № 007-28000-020315, відповідно до котрого банк прийняв у позивача грошові кошти в розмірі 5 447,58 доларів США на депозитний рахунок з виплатою процентів у розмірі 5,5% річних строком до 1 квітня 2015 року та зі зміною процентної ставки на 2,5% річних за умови дії договору на дату закінчення строку залучення вкладу з перерахунком нарахованих процентів з часу їх зарахування. Після закінчення договору строку дії договору вклад та нараховані проценти перераховуються на депозитний рахунок [NUMBER]. Разом з тим, по закінченню строку дії договору та по сьогоднішній день відповідач не повернув позивачу суму вкладу та нарахованих процентів. Тому, позивач просив суд стягнути суму вкладу в розмірі 5 447,58 доларів США, нарахованих процентів з розрахунку 8% річних у розмірі 309,24 доларів США з 3 березня 2015 року по 16 листопада 2015 року, збитки у вигляді відсотків, які б міг отримати позивач, розмістивши суму вказаного вкладу в іншу банківську установу в розмірі 309,24 доларів США, 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 102,53 долари США, пеню на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 37 424,87 доларів США, 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях позивача за приводу неповернення вкладу у строк, визначений сторонами в договорі. До судового засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність відповідача, а також заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до котрих просила стягнути з відповідача станом на 9 грудня 2015 року суму вкладу в розмірі 5 447,58 доларів США, нарахованих процентів з розрахунку 8% річних у розмірі 336,67 доларів США з 3 березня 2015 року по 9 грудня 2015 року, збитки у вигляді відсотків, які б міг отримати позивач, розмістивши суму вказаного вкладу в іншу банківську установу в розмірі 336,67 доларів США, 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 112,82 долари США, пеню на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 41 183,70 доларів США, 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, надав письмові заперечення, відповідно до котрих Постановою національного банку України від 2 жовтня 2015 року № 664 відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію банку, а відтак передбачений спеціальний порядок повернення суми вкладу та нарахованих процентів. Крім того, позивачем не доведені обставини щодо стягнення моральної шкоди, збитків. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ч. 1 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Судом встановлено, що 2 березня 2015 року між сторонами [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу, відповідно до котрого банк прийняв у позивача на грошові кошти в розмірі 5 447,58 доларів США на депозитний рахунок з виплатою процентів у розмірі 5,5% річних строком до 1 квітня 2015 року. Відповідно до п. 1.4.1 у разі, якщо даний договір є діючим на дату закінчення строку залучення вкладу, зазначеного в п. 1.3 цього договору, то розмір процентної ставки, збільшується на 2,5% річних, починаючи з моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 договору. При цьому, банк здійснює перерахунок всіх нарахованих процентів за процентною ставкою, вказаною в цьому пункті договору, одночасно із закінчення строку залучення вкладу, вказаного в п. 1.3 договору. Оскільки у день закінчення строку дії договору кошти позивачу не були повернуті, договір банківського вкладу був діючим, то на суму вкладу нараховуються проценти відповідно у розмірі 8% річних. На підставі постанови Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 березня 2015 року № 51 з 3 березня 2015 року в ПАТ «Дельта Банк» введено тимчасову адміністрацію. Постановою Національного банку України від 2 жовтня 2015 року № 664 відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію банку. Гарантована сума вкладу у розмірі 200 000 грн. по цей день Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу не виплачена. Відтак, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму вкладу в розмірі 5 447,58 доларів США, нарахованих процентів з розрахунку 8% річних у розмірі 336,67 доларів США за період з 3 березня 2015 року по 9 грудня 2015 року. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України при розгляді справи № 6-39цс13, судам необхідно стягувати відсотки за вкладом за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладника, а також 3% річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних за період з 3 березня 2015 року по 9 грудня 2015 року в розмірі 112,82 доларів США. Разом з тим, позовні вимоги про стягнення збитків, моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки умовами договору банківського вкладу не передбачено їх стягнення. Також суд дійшов висновку і про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до вказаної норми у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Тобто, зазначені положення Закону застосовуються до правовідносин щодо захисту прав споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), а не до правовідносини, що виникають з договору банківського вкладу. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 5 897,07 доларів США (сума вкладу в розмірі 5 447,58 доларів США + нараховані проценти на вклад в розмірі 336,67 доларів США + 3% річних в розмірі 112,82 доларів США). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5 897,07 доларів США , що за курсом Національного банку України станом на 9 грудня 2015 року становить 135 120 грн. 67 коп. (з розрахунку 100 доларів США = 2291,3187 грн.). Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, при поданні позову позивач був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial