Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 12 липня 2016 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~440. В обґрунтування позову зазначала, що з 12 липня 2016 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу дітей вони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через тяжкий характер останнього. Періодична нестача грошових коштів у сімї призводила до агресивної поведінки відповідача, що зробило їхнє спільне життя нестерпним. Вона має сина від першого шлюбу [PERSON], [INFO], який неодноразово ставав свідком їхніх сварок та неадекватної поведінки відповідача. Вона не бажає, щоб її син зростав у такій обстановці. Крім того, відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями. Перебуваючи у стані алкогольного спяніння, він виставив її разом із сином за двері та викинув із квартири їхні особисті речі. На даний час вона із малолітнім сином [PERSON] проживають у її родичів. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Спір про поділ майна відсутній. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 12 липня 2016 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~440. Дітей від шлюбу вони не мають. Суд встановив, що сторони з вересня 2016 року подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., який підлягає стягненню на її користь з відповідача згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved