Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що в період з 22 вересня 2006 року по 16 листопада 2010 року він перебував із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народився син - [PERSON] Після розірвання шлюбу, 9 грудня 2010 року позивач та [PERSON] уклали договір про способи участі батьків у вихованні дитини та про сплату аліментів на дитину. Умовами зазначеного договору визначено місце проживання дитини із відповідачем у квартирі [ADDRESS]. Також умовами договору встановлено порядок сплати аліментів, їх розмір, тривалість та порядок зустрічей позивача із дитиною. Позивач зазначав, що до початку 2015 року він щодня бачився із дитиною, брав активну участь у вихованні сина, забезпечував його, та дбав про його розвиток. Проте, у лютому 2015 року відповідач протиправно почала обмежувати його права як батька брати участь у вихованні сина, обірвала будь-яке спілкування. У квітні 2015 року позивач звернувся до Служби у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації за допомогою у розв'язанні конфлікту. 10 серпня 2015 року розпорядженням Печерської районної адміністрації в місті Києві визначено участь позивача у вихованні сина - [PERSON], а саме: вівторок та четвер кожного тижня місяця з 16:00 години до 20:00 години; перші та треті вихідні кожного місяця з 16:00 години п'ятниці до 10:00 години понеділка. Позивач зазначав, що вищезазначене розпорядження відповідачкою не виконується. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просив суд усунути перешкоди у спілкуванні між ним та його сином [PERSON], зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні із сином, визначити участь [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] в наступний спосіб: вівторок та четвер кожного тижня місяця з 16:00 години до 20:00 години, без присутності [PERSON]; перші та треті вихідні кожного місяця з 16:00 години п'ятниці до 10:00 години понеділка, без присутності [PERSON]; 2 та 4 субота і неділя кожного місяця. У суботу з 16:00 години до 19:00 години, у неділю з 09:00 години до 12:00 години, без присутності [PERSON]; 30 днів під час літнього періоду для оздоровлення дитини в період з 01 липня по 30 липня кожного року включно до 2026 року; шість днів під час зимових канікул для оздоровлення дитини в період з 28 грудня по 19 січня кожного року включно до 2027 року. Позивач та його представники в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, враховуючи висновок Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. Відповідач та її представники в судовому засіданні проти позову заперечували та вважали, що спілкування з батьком може негативно відобразитись на емоційному, психічному та фізичному стані дитини. Зазначали, що висновок Печерської районної в місті Києві державної адміністрації складений без врахування негативного психологічного стану дитини, який підтверджується висновками лікарів-психологів. Представник третьої особи проти позову не заперечував, надавши висновок щодо участі позивача у вихованні сина. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22 вересня 2006 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, який видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а. с. 18). [INFO] у сторін по справі народився син - [PERSON] (а. с. 19). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 листопада 2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано 22 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а. с. 14). 09 грудня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про способи участі батьків у вихованні дитини та про сплату аліментів на дитину (а. с. 20). Пунктом 4 зазначеного договору визначено, що місцем постійного проживання дитини до досягнення нею повноліття є місце постійного проживання його матері за адресою: [ADDRESS]. Умовами зазначеного договору передбачено, що [PERSON] оформив на ім'я відповідача гривневий депозитний рахунок, відсотки по якому є аліментами на дитину, сума відсотків по депозиту має становити суму в гривнях, що еквівалентно 6 000 дол. США (пункт 5). Сума на утримання дитини повинна бути не меншою ніж сума в гривнях, що еквівалентна 6 000 дол. США станом на 5 число кожного поточного місяця, в якому має проводитись виплата аліментів (пункт 6). Також умовами договору передбачено, що позивач зобов'язується надавати кошти матері дитини на додаткові витрати на утримання дитини. Пунктом 11 договору встановлено, що батько дитини зобов'язується зустрічатись з дитиною без присутності своїх партнерів, тривалість зустрічей не може бути меншою однієї години. Батько дитини та його близькі родичі зобов'язуються узгоджувати свої візити до дитини, їх тривалість з метою врахування інтересів дитини та його матері, планувати зустрічі з 9:30 години до 19:00 години. До досягнення дитиною 2-х років та 3-х місяців усі поїздки, прогулянки, заходи здійснюються разом із матір'ю дитини. Після досягнення дитиною 2-х років та 3-х місяців батько має право на самостійні прогулянки з дитиною без супроводу матері. Тривалість прогулянки визначається кожного разу індивідуально (пункти 12-15). Судом встановлено, що з початку 2015 року відповідач чинить [PERSON] перешкоди у спілкуванні з сином, зазначене підтверджується поясненнями позивача у справі та представника органу опіки та піклування. 10 серпня 2015 року Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією видано розпорядження № 355 «Про визначення участі батька у вихованні малолітнього сина», відповідно до якого та враховуючи інтереси дитини, визначено участь позивача у вихованні малолітнього сина [PERSON] наступним чином, а саме: вівторок та четвер кожного тижня місяця з 16:00 години до 20:00 години; перші та треті вихідні кожного місяця з 16:00 години п'ятниці до 10:00 години понеділка. Із матеріалів справи вбачається, що вищезазначене розпорядження не виконувалось відповідачем, що підтверджується листами Печерського районного управління ГУ МВС України в м. Києві від 16 жовтня 2015 року та від 02 листопада 2015 року (а. с. 22, 23). Крім того, відповідач чинила позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, зустрічі, які встановлені відповідно до розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 10 серпня 2015 року № 355, не відбувались, оскільки [PERSON] заперечувала проти їх проведення посилаючись на те, що подібні зустрічі завдають дитині психологічної шкоди. Зазначені обставини підтверджуються протоколами зустрічей, які складені представниками Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 19 листопада 2015 року та від 3 грудня 2015 року (а. с. 44, 45). Також, судом встановлено, що позивач неодноразово звертався із зверненнями до Печерського районного управління ГУ МВС України в м. Києві, посилаючись на те, що йому зі сторони відповідача чиняться перешкоди у спілкуванні з сином, що підтверджується висновками Печерського районного управління ГУ МВС України в м. Києві (а. с. 46-59). Зазначені докази підтверджують факт невиконання відповідачем розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 10 серпня 2015 року № 355 Висновком Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 27 січня 2016 року № 105/01-193/В-12 «Про визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином» визнано за можливе визначити участь [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] наступним чином: вівторок та четвер кожного тижня місяця з 16:00 години до 20:00 години, без присутності [PERSON]; перші та треті вихідні кожного місяця з 16:00 години п'ятниці до 10:00 години понеділка, без присутності [PERSON]; друга та четверта субота кожного місяця з 16:00 години до 19:00 години, без присутності [PERSON]; друга та четверта неділя кожного місяця з 16:00 години до 19:00 години, без присутності [PERSON]; 30 днів під час літнього періоду для оздоровлення дитини в період з 01 липня по 30 липня кожного року включно до 2026 року; шість днів під час зимових канікул для оздоровлення дитини в період з 28 грудня по 19 січня кожного року включно до 2027 року. При складанні зазначеного висновку враховано пояснення позивача та письмові пояснення [PERSON], акт обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] та акт обстеження житлово-побутових умов [PERSON] (а .с. 115, 116). Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 58 ЦПК України) Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 212 ЦПК України). Заперечуючи проти задоволення позову, [PERSON] зазначала, що позивач поводиться агресивно по відношенню до дитини та неї, застосовує до дитини фізичний та психологічний тиск, вдається до неприпустимих заходів виховання дитини. Наслідком такої поведінки позивача стало погіршення здоров'я дитини та викликало стійке небажання бачити батька. Висновком психолога від 6 березня 2015 року рекомендовано тимчасово обмежити спілкування з батьком, так як зустрічі дестабілізують стан дитини (а. с. 89). За результатами психологічного дослідження дитини від 10 липня 2015 року зроблено висновок, що ставлення дитини до батька є негативним через відсутність з боку батька визнання та поваги до його почуттів та бажань, психологічний тиск, який батько чинить на нього призвів до втрати дитини довіри до батька (а. с. 92-104). Також, за результатами психологічного дослідження дитини від 29 жовтня 2015 року зроблено висновок, що форми і способи, за допомогою яких батько дитини намагається поновити спілкування із дитиною, є тим фактором тривалої дії, який приводить до погіршення здоров'я дитини (а. с. 105-110). Проте, надані відповідачем докази не можуть бути підставою для позбавлення позивача права щодо участі у вихованні сина, оскільки зазначені висновки спеціалістів не містять чітких посилань щодо необхідності обмеження участі батька у вихованні дитини, а також про те, що спілкування батька з дитиною завдасть шкоди самій дитині. Разом із тим, позивач повинен брати участь у вихованні сина і відповідач не має право перешкоджати йому у здійсненні цього обов'язку. Так, згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, інших обставин, що мають істотне значення, у тому числі психічного здоров'я одного з них, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За таких обставин, враховуючи встановлені у справі обставини, положення ст. ст. 141, 150, 157, 159 СК України та висновок Печерської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування, з метою дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, і характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт, враховуючи, що після розлучення батьки дитини проживають окремо, враховуючи інтереси дитини, суд вважає необхідним задовольнити позов повністю та визначити участь позивача [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], встановивши зустрічі у вівторок та четвер кожного тижба місяця з 16:00 години до 20:00 години, без присутності матері дитини [PERSON]; перші та треті вихідні кожного місяця з 16:00 години п'ятниці до 10:00 години понеділка без присутності матері дитини [PERSON]; друга та четверта субота кожного місяця з 16:00 години до 19:00 години без присутності матері дитини [PERSON]; друга та четверта неділя кожного місяця з 16:00 години до 19:00 години без присутності матері дитини [PERSON]; 30 днів під час літнього періоду для оздоровлення дитини в період з 01 липня по 30 липня кожного року включно до 2026 року; шість днів під час зимових канікул для оздоровлення дитини в період з 28 грудня по 19 січня кожного року включно до 2027 року та зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні позивача [PERSON] з дитиною [PERSON], [INFO].

Outcome: approved