Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на своє утримання у розмірі по 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 12.06.2020 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони проживають окремо, сімейні відносини не підтримують. Позивач самосійно виховує та забезпечує дитину, яка проживає разом з нею. На даний час [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною, інших доходів, окрім щомісячних соціальних виплати на дитину вона не має. Позивач вказала, що відповідач є працездатним, стан його здоров`я та матеріальне становище не перешкоджають виконувати обов`язок по утриманню малолітньої дитини. Домовленості про участь в утриманні дитини рівною мірою між батьками не досягнуто. Ухвалою судді від 02.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 14-15). 02.09.2021 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому він частково визнав позовні вимоги, згоден на стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі по 1100 грн. та на утримання дружини до досягнення сином віку трьох років у сумі по 500 грн. щомісячно. До відзиву [PERSON] додав довідку з місця навчання. 15.09.2021 року від позивача [PERSON] на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої остання просила задовольнити позов у повному обсязі. До відповіді додала довідку з місця навчання та довідку про доходи. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви, в яких просять проводити судове засідання в їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає частково, згідно відзиву на позовну заяву. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи та правовідносини, які врегульовані нормами права, що їм відповідають та дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на підставі наявних у справі доказів, з огляду на наступне. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що 12 червня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Теплицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 12 від 12 червня 2020 року (а.с. 5). [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Залузької сільської ради Теплицького району Вінницької області актовий запис № 5 від 19 серпня 2020 року (а.с. № 6). На даний час фактичні сімейні відносини сторони не підтримують, разом не проживають. Дитина проживає разом із матір`ю, що підтверджується, довідкою про склад сім`ї № 144 від 14 травня 2021 року, виданою виконавчим комітетом Теплицької селищної ради (а.с. 7). Згідно довідки № 44 від 27.08.2021 року [PERSON] навчається у м. Києві у Національному авіаційному університеті на 4-му курсі заочної форми навчання (а.с. 23). Відповідно до довідки Гайсинського фахового медичного коледжу № 56 від 14.09.2021 року, [PERSON] навчається на денній формі навчання, стипендію не отримує (а.с. 32). Згідно довідки Гайсинського фахового медичного коледжу № 140 від 14.09.2021 року [PERSON] навчається на 4-му курсі денної форми навчання за державною формою навчання, термін навчання з 01.09.2018 року по 26.06.2022 року (а.с. 33). До відповіді на відзив позивачем долучено довідку ПФУ з якої вбачається, що з вересня 2020 по червень 2021 році позивач отримувала допомогу при народженні дитини (а.с. 34). Домовленості між сторонами щодо подальшого утримання дитини не досягнуто. Позивач просить врахувати, що на даний момент вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, раніше ніде не працювала, не має жодних інших засобів для існування, окрім щомісячних соціальних виплат на дитину. Відповідач зазначив, що на даний час він не працює та не має постійного доходу, навчається на заочній формі навчання в НАУ. Він по можливості надає матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, який для дітей віком до 6 років з 1 січня 2021 року становить 1921 грн., з 1 липня - 2013 грн., з 1 грудня - 2100 грн. Зважаючи на те, що обов`язок утримувати малолітню дитину до її повноліття є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, а також враховуючи визначений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину, кожен із батьків має забезпечувати її щомісячно матеріальною допомогою у розмірі, не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку суд керується наступними положеннями Сімейного кодексу України. Статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони мають малолітню дитину, яка не досягла трирічного віку, позивач має право на отримання аліментів від відповідача на підставі ст. 84 СК України. Приймаючи до уваги те, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, оскільки у матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров`я або непрацездатності [PERSON] , відомості про перебування на його утриманні інших осіб, тяжкого матеріального становища, докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд визначає розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн. щомісячно та аліменти утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина, у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Outcome: partial