Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника, визнання права власності на ? частину квартири, перерахунок боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2008 року з [PERSON] на користь позивача [PERSON] було стягнуто 275 061 грн. на лікування неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2010 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2008 року залишено без змін. Станом на 01 червня 2013 року відповідач має перед позивачем заборгованості по аліментам у розмірі 30 163 грн. 00 коп. Державним виконавцем, відповідно до виконавчого провадження №В9-344 було накладено арешт та з прилюдних торгів була продана ? частина належна на праві власності відповідачу квартира [ADDRESS]. 19 березня 2013 року позивачем була придбана ? частина вищезазначеної квартири. За висновком оцінювача вартість ? частини нерухомого майна складає 72 470 грн. 00 коп. На підставі акту про проведення прилюдних торгів позивач придбала у власність ? частину квартири після переоцінки за суму в розмірі 36 235 грн. 00 коп. Право власності на ? частину квартири [ADDRESS] 19 березня 2013 року було зареєстровано за позивачкою в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. 06 червня 2006 року помер батько відповідача, якому належала інша ? частина квартири [ADDRESS]. [PERSON], як спадкоємець першої черги, має право на спадкування за законом після смерті свого батька. Оскільки відповідач має заборгованість перед позивачем по аліментам у розмірі 30 163,25 грн. та заборгованість на лікування спільної з позивачем дитини в розмірі 247 139 грн. 00 коп., тому не хоче оформляти своє право на спадкове майно, так як у державного виконавця знаходяться виконавчі листи та накладено арешт на все його майно. В добровільному порядку відповідач не сплачує заборгованість по аліментам та заборгованість на лікування дитини. Виділити в натурі частку із спільного майна позивач не може, оскільки квартира [ADDRESS] однокімнатна. Іншого житла позивач не має та до теперішнього часу сплачує борг за придбання на торгах ? частини зазначеної квартири. Позивач разом з малолітньою дитиною вимушена орендувати житло, оскільки відповідач погрожує їй фізичною розправою, якщо вона вселиться в квартиру. Позивач неодноразово пропонувала [PERSON] погасити частково заборгованість у розмірі вартості ? частини квартири, яку від успадкував після смерті свого батька. Однак відповідач відмовляється оформити своє фактичне право власності на ? частину вищезазначеної квартири в порядку спадкування за законом, а також від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності. Відповідач не користується квартирою з дня смерті свого батька. Він забезпечений житлом, проживає разом з дружиною, на яку оформляє все придбане ними майно. Позивач має право на переведення на себе прав та обов'язків співвласника-боржника [PERSON] з переведенням відповідного боргу. На підставі викладеного позивач просить перевести на неї право співвласників-боржника [PERSON] на спадкування ? частини однокімнатної квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його батька померлого 06 червня 2006 року; визнати за нею право власності на ? частину однокімнатної квартири [ADDRESS]; провести перерахунок боргу і визнати за [PERSON] борг у розмірі 204 832 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог ст. 16 ЦК України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Обрання неналежного способу захисту може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами та просила суд про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника, визнання права власності на ? частину квартири, перерахунок боргу. Враховуючи наведене та ту обставину, що позивачем обрано спосіб захисту, який не передбачено ст.16 ЦК України, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити. Крім того, відмовляючи у позові, суд зазначає, що відповідач має право на спадкове майно, але не є власником на теперішній час цього майна, спадкування не оформив, а тому до справи повинна бути залучена територіальна громада в особі Дніпропетровської міської ради. Однак таках клопотань позивачем не заявлялося. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed