Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] пред'явив через суд позов до [PERSON] на предмет повернення позики в сумі 500000,00 грн. за укладеним 20 березня 2015 року договором строком повернення до 20 березня 2015 року, забезпечених порукою [PERSON] за договором від 20 березня 2015 року, з підстав прострочення зобов'язання, оскільки в обумовлений договором строк кошти не повернуті ні боржником, ні його поручителем, а усна вимога виконання зобов?язання залишена без задоволення, тому позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за договором позики від 20 березня 2015 року в сумі 500000,00 грн., а також покласти на відповідачів судові витрати. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не прибув, подавши через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про часта місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, подавши через канцелярію суду заяву, в якій проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що отриману позику не має можливості повернути, та клопотав про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, клопотав про розгляд справи згідно діючого законодавства у його відсутності. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, розглянувши вимоги відповідно до ст. 11 ЦПК України в заявлених межах, приходить до наступних висновків. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 20 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі укладений договір позики, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.6-7), за умовами п.п. 1.1, 2.1 якого позивач передав у власність відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 500000,00 грн. строком повернення до 20 вересня 2016 року, що підтверджується письмовою розпискою від 20 березня 2015 року, оригінал якої досліджений в судовому засіданні та копія якої залучена до матеріалів справи (а.с. 51). За статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. За умовами ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що свої зобов'язання за договором від 20 березня 2015 року відповідач [PERSON] у відповідності до вимог ст.526, 1049 ЦК України не виконав і грошові кошти в належній сумі - 500000,00 грн., не повернув ні в установлений договором строк до 20 вересня 2016 року, ні на час звернення позивача до суду, прострочивши таким чином перед позивачем виконання взятих на себе зобов'язань на цю суму, у зв'язку з чим права позивача згідно зі ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням на його користь, в межах заявлених позовних вимог, основного боргу в розмірі 500000,00 грн. Крім того, належне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] зі сплати суми основного боргу за позикою було забезпечене порукою співвідповідача [PERSON]В за договором від 11 грудня 2014 року (а.с.9-10), укладеним згідно ст.553 ЦК України, за умовами п. 2 якого, співвідповідач зобов'язався відповідати за зобов'язаннями боржника за договором позики від 20 березня 2015 року, зокрема, в розмірі суми позики в 500000,00 грн., сплати відсотків, штрафних санкцій у разі неповернення суми у строки, або порушення строків виплати позики. Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Вимога позивача до відповідачів про повернення суми позики останніми залишена без задоволення. Таким чином, встановивши за розгляду справи, що вимогу про повернення суми в розмірі 500000,00 грн. за сплату якої згідно договору позики від 20 березня 2015 року [PERSON] поручився солідарно з [PERSON] станом на день розгляду справи не виконано, суд приходить до висновку про наявність підстав за ст. 554 ЦК України для стягнення з відповідачів в солідарному порядку вказаної суми на підставі договору поруки від 20 березня 2015 року. В порядку ст.88 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідачів пропорційно заявленим вимогам окремо з кожного.

Outcome: approved