Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка 17.12.2020 була звільнена з посади завідувача аптечного пункту № 3 Центральної районної аптеки № 55 невідокремленого структурного підрозділу ПОКП «Полтавафарм». У день звільнення з позивачкою не було проведено розрахунок. Розмір заборгованості по заробітній платі, яка виникла у період з квітня 2020 року по грудень 2020 року, становить 33432,80 грн. Вказана заборгованість на момент звернення з даним позовом до суду не погашена відповідачем. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з вимогою виплатити наявну заборгованість, однак її погашено так і не було. Посилаючись на вищезазначені обставини та норми трудового законодавства, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 33432,80 грн та середній заробіток\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненніз 01.04.2020 по дату прийняття судом рішення, виходячи з середньоденного розміру заробітної плати 198,72 грн. Ухвалою судді від 05 травня 2021 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 14.06.2021, яке у зв`язку з неявкою представника відповідача було відкладене на 11.08.2021. У зв`язку з відсутністю забезпечення суду поштовими марками для відправлення кореспонденції, судова повістка про виклик до суду на 11.08.2021 не була направлена стороні відповідача, тому судове засідання було відкладене на 28.09.2021. Позивачка у судове засідання не з`явилася, 10.06.2021 до суду надійшло клопотання, у якому [PERSON] просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 27). У судове засідання 14.06.2021 та 28.09.2021 представник відповідача не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі (а.с. 28, 37). Відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому ЦПК України, не подав, будь-яких заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Отже, за письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280-281 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст.\~5 ЦПК України). Судом встановлено, що, згідно записів в трудовій книжці серії [NUMBER] за порядковими номерами 11 та 12, [PERSON] з 01.06.2017 прийнята на посаду завідувача аптечного пункту № 54 с. Демидівка ЦРА № 55 невідокремленого структурного підрозділу, а 11.03.2019 переведена на посаду завідувача аптечного пункту № 3 ЦРА № 55 ПОКП «Полтавафарм» (а.с. 6-12). Наступним записом за порядковим номером 13 є запис про звільнення 17.12.2020 [PERSON] з посади за угодою сторін, що також підтверджується наказом в.о. директора ПОКП «Полтавафарм» № 346-К від 17.12.2020 (а.с. 13). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] вих. № 777 від 14.04.2021, з ІІІ кварталу 2020 року по ІV квартал 2020 року включно позивачка не отримувала доходу від ПОКП «Полтавафарм». У ІІ кварталі 2020 року було нараховано 11971,03 грн доходу, однак виплачено його не було (а.с. 20). Як зазначено у довідці про доходи [PERSON] , виданої ПОКП «Полтавафарм», за період з квітня 2020 року по грудень 2020 року включно [PERSON] відповідачем нараховано 33432,80 грн заробітної плати (а.с. 14). Відповідно до виписки [PERSON] форми ОК-7, сформованої 13.04.2021 спеціалістом Пенсійного фонду України, за період з квітня 2020 року по грудень 2020 року включно за [PERSON] страхові внески не сплачувались (а.с. 18-19). Позивачка зверталася до Управління Держпраці у Полтавській області з метою здійснення заходів контролю за дотриманням законодавства ПОКП «Полтавафарм» по факту не проведення розрахунку при звільненні, на що їй листом Управління Держпраці у Полтавській області № 16-П420/25/15-04/198 було повідомлено про вжиття заходів до посадових осіб ПОКП «Полтавафарм», в тому числі внесено припис про усунення виявлених порушень, а саме, невиплати заробітної плати, строків розрахунку при звільненні, строків та періодичності виплати заробітної плати (а.с. 17). Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 3 статті 94 КЗпП України передбачено, що питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. За положеннями статті 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Згідно із ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 1 статті 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Положеннями ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що відповідач не виконує свій обов`язок по виплаті заробітної плати [PERSON] , жодних доказів, які б спростовували обставини зазначені в позовній заяві стороною відповідача суду не надано, тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки, у зв`язку з чим позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 33432,80 грн (до утримання податків та зборів) підлягає задоволенню. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд зазначає наступне. Частиною 1\~статті 47 КЗпП України\~передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно з ч. 1\~ст. 117 КЗпП України,\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленого у справі № 6-2807цс16, згідно зі\~статтею 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого непередбачено чинним законодавством. Таким чином, факт невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, є безумовною підставою для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 20, 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100\~( 100-95-п ) (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100,\~середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Суд не приймає до уваги розрахунок середнього заробітку [PERSON] , наведений у позовній заяві, за період з квітня 2020 року по квітень 2021 року, оскільки він не відповідає матеріалам справи, КЗпП України та вимогам, передбаченим Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Стаття 117 КЗпП України\~покладає обов`язок визначити розмір відшкодування за час затримки розрахунку на орган, який розглядає трудовий спір. Отже, суду належить визначити розмір відшкодування, яке має бути стягнуто з роботодавця на користь працівника за період з 17 грудня 2020 року по дату ухвалення рішення суду (28.09.2021) Відповідно до наданої позивачкою довідки про доходи, виданої ПОКП «Полтавафарм», її заробітна плата за жовтень 2020 року становила 4326,00 грн, а за листопад 2020 року становила 1211,28 грн (а.с. 14). Отже, середньоденна заробітна плата [PERSON] за жовтень-листопад 2020 року становить (4326,00 + 1211,28 грн):(21 робочих днів + 21 робочих днів) = 131,84 грн/робочий день. За період з 17 грудня 2020 року по 28 вересня 2021 року рахується 182 робочих днів, тому середня заробітна плата за час затримки розрахунку за вказаний період становить 23994,88 грн (182 робочих днів*131,84 грн). З огляду на той факт, що на момент розгляду справи відповідачем не виплачена [PERSON] заробітна плата (не проведено розрахунок при звільненні), жодних доказів, які б спростовували обставини зазначені в позовній заяві стороною відповідача суду не надано, суд доходить висновку, що з ПОКП «Полтавафарм» необхідно стягнути на користь позивачки середній заробіток\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненнів сумі 23994,88 грн (до утримання податків та зборів). Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до п. 1. ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються\~позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищезазначеного та у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі ПОКП «Полтавафарм» в розмірі 908,00 грн на користь держави. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved