Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] (далі - [PERSON])звернувся до суду із вищезазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»(далі - ПАТ «КБ «Приватбанк»). В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 4177, за яким у безспірному порядку пропонується задовольнити вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» та стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 березня 2008 року у розмірі 51 583,99 доларів США, з яких 3 026,62 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, 2 185,20 доларів США - залишок заборгованості за відсотками, 43 915,79 доларів США - пеня, 2 456,38 доларів США - штраф, та 1 700 грн. - витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису. Даний виконавчий напис позивач вважає вчиненим із грубим порушенням строків встановлених чинним законодавством, зазначає про невідповідність стягнутої за виконавчим написом суми дійсному розміру заборгованості, а тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, спірний виконавчий напис нотаріуса. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями указану справу для розгляду автоматизованою системою розподілено судді Черновському Г.В., але у зв'язку із звільненням указаного судді з посади судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська розпорядженням керівника апарату призначено повторний автоматизований розподіл справи, яка згідно із протоколом від 03 жовтня 2016 року передана для розгляду судді Ходаківському М.П., яким ухвалою від 04 жовтня 2016 року прийнято її до свого провадження. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила його задовольнити з підстав у ньому наведених та додатково озвучених у судовому засіданні. Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні відмовити, оскільки спірний виконавчий напис нотаріуса виконано із дотриманням вимог чинного законодавства і підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню немає. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з'явилася, представника своїх інтересів для участі в розгляді даної цивільної справи не направила, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 19 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 4177, за яким у безспірному порядку пропонується задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та стягнути з останнього на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 березня 2008 року у розмірі 51 583,99 доларів США, з яких 3 026,62 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, 2 185,20 доларів США - залишок заборгованості за відсотками, 43 915,79 доларів США - пеня, 2 456,38 доларів США - штраф, та 1 700 грн. - витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису /а. с. 10/. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Пунктом 3 пп. 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п.п.3.1 п.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). У відповідності до підп. 2.1. п. 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: ●відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; ●дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; ●номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; ●строк, за який має провадитися стягнення; ●інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію необхідну для вчинення виконавчого напису. Так, письмова вимога від 19 квітня 2016 року про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 18 березня 2008 року була направлена відповідачем на адресу позивача 17 травня 2016 року, що підтверджується квитанцією про поштове відправлення /а. с. 25, 28/ та описом цінного листа /а. с. 26, 29/, а оскаржуваний виконавчий напис був вчинений 19 травня 2016 року, тобто через два дні після направлення вимоги, а не через тридцять днів як це передбачено п. 3 пп. 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Крім того, відповідачем не було надано нотаріусу доказів отримання боржником [PERSON] цієї вимоги, у зв'язку із чим останній був позбавлений можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми пред'явленої до стягнення. При цьому нотаріусом не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її [PERSON], що унеможливило подання позивачем нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, а також указувало на відсутність підстав для вчинення спірного напису у зв'язку із недотриманням визначеної законодавством процедури. З матеріалів справи також вбачається, що при вчиненні напису нотаріус не отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі є безспірними. Розрахунок боргу виконаний працівниками банку щодо наявності грошового зобов'язання позивача за тілом кредиту, відсоткам, комісії є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Крім того, ані відповідачем, ані приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. суду не було надано копії самого договору № б/н від 18 березня 2008 року, а також розрахунку заборгованості, на підставі якого нотаріус дійшов висновку про безспірність заборгованості і визначення її розміру. Суд вважає за можливе зазначити, що замість кредитного договору № б/н від 18 березня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», представником відповідача були надані інші договори укладені між цими ж сторонами у 2008 році /а. с. 71-77, 78, 79-84, 85/, тобто відповідачем та третьою особою не надано кредитного договору, про стягнення заборгованості за яким 19 травня 2016 року був вчинений оскаржуваний виконавчий напис. Суд також відзначає, що виконавчий напис про стягнення заборгованості видано нотаріусом за зверненням відповідача про стягнення із [PERSON] заборгованості за строк, який складається із 8 років і шести днів, що також є порушенням указаних приписів законодавства. Наведене свідчить про надання банком неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно з яким на нотаріуса покладається обов'язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Окрім цього, частиною 11 ст. 11 Закону України «Про захист права споживачів» встановлено, що якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. Отже, стягнення витрат пов'язаних із вчиненням оскаржуваного виконавчого напису у розмірі 1700 грн. суперечить діючому законодавству України. Ураховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому у зв'язку із чим із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved