Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

У липні 2020 року адвокат Бубнов Д.Ю. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з ПрАТ «ПРОСТО-страхування» матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 18562,61 грн. (матеріальну шкоду в сумі 17262,61 грн. та витрати на проведення авто товарознавчого дослідження 1300,00 грн.), а також просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 1000,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.01.2020 приблизно о 15-50 год., на перехресті вул. Гребельної та вул. Каховської в м.Запоріжжі у напрямку руху до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, сталася дорожньо- транспортна пригода за участю належного [PERSON] автомобіля «HYUNDAI SANTA FE», д/н [NUMBER] , за кермом якого він перебував, та транспортного засобу ГАЗ АС-G 3302 АХШ-1, д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у АТ «ПРОСТО-страхування», згідно полісу АО/1149541 (розмір франшизи 1000 грн.). Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2020 дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм [PERSON] . Згідно звіту № 191 про оцінку транспортного засобу «HYUNDAI SANTA FE», д/н [NUMBER] , який складено 02.04.2020 року (дата оцінки 31.03.2020р.), спричинена матеріальна шкода складає 18262,61 грн. За проведення авто товарознавчого дослідження автомобіля позивачем було сплачено 1300,00 грн. [PERSON] 14.04.2020 звернувся до АТ «ПРОСТО-стархування» із заявою про виплату стархового відшкодування у розмірі 19562,61 грн. На вказану заяву АТ «ПРОСТО-страхування» листом за вих. № 04-14/6 від 28.04.2020 року у страховій справі № 142957 повідомлено, що між страховою компанією і [PERSON] було укладено договір цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1149541 та про необхідність надати повідомлення про дорожно-транспорту подію, читабельну копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія на ім`я [PERSON] , а також надати представнику страховика для огляду належний позивачу автомобіль «HYUNDAI SANTA FE», д/н [NUMBER] . 19.02.2020 позивачем було наділано на адресу АТ «ПРОСТО-страхування» витребувані документи та повідомлено, що про огляд належного йому автомобіля, який проходив о 09-00 год. 31.03.2020 року за адресою: м.Запоріжжя, вул..Перемоги, 131-в, ним усно було повідомлено [PERSON] і офіс представника Запорізької філії АТ «ПРОСТО-страхування» за адресою; м.Запоріжжя, вул. Кам`яногірська, буд.1 прим.63. Окім цього, позивачем 25.03.2020 були направлені поштові відправлення про проведення огляду автомобіля 31.03.2020р. о 09-00 год. за адресою: м.Запоріжжя, вул. Перемоги, 131-в. У призначений час ні [PERSON] , ні представник АТ «ПРОСТО-страхування», будучи завчасно повідомлені, не з`явилися для проведення огляду. Листом за вих. № 04-1649 від 04.06.2020 АТ «ПРОСТ-страхування» повідомло позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що страховик не зміг встановити всі причини та обставини ДТП та розмір заподіяної шкоди. Особи, які зазначені у п. 33.3 ст.33 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортих засобів) у таком стані, в якому воно знаходилося після ДТП, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про ДТП його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Вважає, що повідомлення про подію повинен надавати страховику водій траспртного засобу, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто [PERSON] , а не позивач [PERSON] . При цьому, [PERSON] у встановлений строк звернувся до страхової компанії з повідомленням про ДТП. З наведених підстав просить задовольнити позов та стягнути з ПрАТ «ПРОСТО-страхування» матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 18562,61 грн. (матеріальну шкоду в сумі 17262,61 грн. та витрати на проведення авто товарознавчого дослідження 1300,00 грн.), та стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 1000,00 грн., та понесені судові витрати. Представником відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» надано відзив на позовну заяву, в якому вказується, що позивач, як потерпіла особа з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою, не звертався, пошкоджений транспортний засіб на огляд не надав. Законом не передбачений обов`язок страховика розшукувати пошкоджений транспортний засіб. Страхова компанія не змогла встановити всі причини та обставини настання ДТП та розмір заподіяної шкоди. Просить розглядати справу у відсутності представника відповідача, у позові відмовити. 14.09.2020 на адресу суду надійшов лист від представника ПрАТ «ПРОСТО-страхування» адвоката Синюка С.Л. про фактичні витрати на правничу допомогу при розгляді даної справи у суді першої інстанції в сумі 5000,00 грн., що просить врахувати при вирішення питання про розподіл судових витрат. 26.10.2020 року відповідач АТ «ПРОСТО-страхування» надав суду додаткові пояснення по справі, в яких вказав, що згідно з повідомленням № 6900507395565 Укрпошти на адресу АТ «ПРОСТО-страхування» повідомлення про огляд автомобіля було направлено 25.03.2020. Згідно відомостей з офіційного сайту Укпошта за трек-номером № 6900507395565, АТ «ПРОСТО-страхування» отримало повідомлення про проведення огляду автомобіля лише 20.05.2020р., в проміжок часу з дати ДТП 25.01.2020р. по 22.04.2020р. (момент звернення за вилатаою) [PERSON] до АТ «ПРОСТО-страхування» не звертався та не спілкувався. Крім того, позивач як потерпіла особа, зобов`язаний відповідно до Закону №1961 сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин ДТП, однак свої зобов`язання не виконав, не повідомив про подію, що може бути визнана страховою, не надав транспортний засіб, в тому числі на запит АТ «ПРОСТО-страхування». В свою чергу, положення Закону №1961 не зобов`язує страховика займатись пошуком пошкодженого транспортного засобу, встановлювати його місце знаходження. У відповіді на відзив АТ «ПРОСТО-страхування» представник позивача додатково зазначив, що саме страхова компанія не здійснила у встановлені законом строки всіх дій, передбачених законом, для встановлення причини та обставини настання ДТП, розміру заподіяної шкоди. Крім того, АТ «ПРОСТО-страхування» жодним чином не підтвердив тих обставин, що [PERSON] не повідомив стархову компанію про подію ДТП. Стосовно заявлених відповідачем судових витрат зауважив, що з наданого рахунку-фактури № 14 від 03.08.2020р. на суму 86000,00 грн. на оплату послуг АБ «Синюк та партнери», акту виконаних робіт від 31.08.2020, платіжного доручення №12602 від 03.08.2020 на оплату 8600,00 грн., не вбачається обсяг наданих послуг, перерахування коштів на рахунок АБ «Синюк та партнери» відбулося значно раніше, ніж відповідач дізнався про навнясть даної справи, оскільки ухвалу про відриття провадження відповідач отримав лише 17.08.2020. окрім цього, з рахунку-фактури № 14 від 03.08.2020 та платіжного доручення не вбачається, що грошові кошти були перераховані саме за надані послуги під час розгляду даної справи. Відповідач [PERSON] в ході судового розгляду пояснив, що він вчасно, у вановлений законом строк посвідомив страхову компанію про подію ДТП, позов визнає, вважає його обгрунтовнаим. У судове засідання позивач не з`явився. Представник позвача адвокат Бубнов Д.Ю. звернувся із заявою з проханням слухати справу за його відсутності. На задоволенні позову наполягає. Представник відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» просив суд розглядати справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] направив до суду заяву з проханням слухати справу без його участі. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК). Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб марки «HYUNDAI SANTA FE», д/н [NUMBER] (а.с.11). 25.01.2020, приблизно о 15-50 год., на перехресті вул. Гребельної та вул. Каховської в м. Запоріжжі у напрямку руху до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного [PERSON] автомобіля «HYUNDAI SANTA FE», д/н [NUMBER] , за кермом якого він перебував, та транспортного засобу ГАЗ АС-G 3302 АХШ-1, д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] 29.06.2019 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме автомобіля марки ГАЗ АС-G 3302 АХШ-1, д/н [NUMBER] , з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну 200000 грн., франшиза - 1000 грн. Строк дії полісу з 29.06.2019 по 20.06.2020, що підтверджено полісом № АО/1149541 (а.с.10). Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2020, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм [PERSON] , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 13). Згідно із ч. 2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до ст. 979 ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Пункт 9 ч.1 ст.7 Закону України «Про страхування», відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів до обов`язкового виду страхування. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування»). Частиною 1 ст.25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відносини у цій сфері страхування регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961). Статтями 3, 5, 6 вказаного Закону передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно зі ст.9 цього ж Закону, страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до положень ст.ст. 22, 28, 29 вказаного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, зокрема, це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 33 Закону 1961 регламентуються дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Зокрема, п. 33.1 визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: 33.1.1. дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Згідно п. 33.3. водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Згідно матеріалів страхової справи №142957, [PERSON] , на виконання вимог п. 33.1.4 ст.33 Закону 1961, 27.01.2020, тобто не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, надав ПрАТ «ПРОСТО-страхування» повідомлення встановленого зразка про подію, що має ознаки страхового випадку, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактні телефони та адреси свої та власника пошкодженого майна. Протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. [PERSON] листом від 24.03.2020 повідомив ЗФ АТ «ПРОСТО-Страхування» та [PERSON] про проведення 31.03.2020 о 09-00 год. огляду належного йому автомобіля за адресою: м.Запоріжжя, вул.Перемоги, 131-В з метою встановлення розміру спричинених в результаті ДТП збитків. Відправлення позивачем даних листів 25.03.2020 у поштовому відділенні 69005 за адресою: м.Запоріжжя, пр. Соборний, 133, підтверджується описом про вкладення поштового відправлення, накладною, поштовими чеками (а.с. 15, 16). Огляд транспортного засобу «HYUNDAI SANTA FE», д/н [NUMBER] , проводився 31.03.2020, при огляді був присутній лише власник [PERSON] , що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу. Згідно звіту № 191 про оцінку транспортного засобу «HYUNDAI SANTA FE», д/н [NUMBER] , який складено 02.04.2020 року (дата оцінки 31.03.2020р.), вартість матеріального збитку, з урахуванням ПДВ на запчастини, складає 18262,61 грн. Згідно квитанції до приходного скасового ордеру № 191 від 31.03.2020р. за проведення авто товарознавчого дослідження позивачем [PERSON] сплачено 1300,00 грн. 14.04.2020 [PERSON] звернувся до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яке сталось 25.01.2020 за участю транспортного засобу, відповідальність власника якого застрахована ПрАТ «ПРОСТО-страхування» відповідно до поліса № АО/1149541 від 29.06.2019, надавши окрім іншого, копію звіту №191 про оцінку транспортного засобу «HYUNDAI SANTA FE», д/н [NUMBER] , копію квитанції до приходного касового ордеру 3191 від 31.03.2020, копію акту прийому-передачі виконаних робіт від 02.04.2020. АТ «ПРОСТО-страхування» отримало заяву [PERSON] 22.04.2020 (вх.. №2281). Листом від 28.04.2020 АТ «ПРОСТО-страхування» повідомило [PERSON] про те, що в АТ «ПРОСТО-страхування» знаходиться страхова справа відносно ДТП, що мала місце 25.01.2020 у м. Запоріжжі по вул. Гребельній-Каховській за участі транспортного засобу «ГАЗ» н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «HYUNDAI SANTA FE», д/н [NUMBER] , що належить заявникові. При цьому запропонувало заявнику звернутись до будь-якого зручного відділення АТ «ПРОСТО-страхування» та надати для огляду автомобіль «HYUNDAI SANTA FE», д/н [NUMBER] , письмове повідомлення про ДТП та інші документи. Роз`яснено, що у разі ненадання транспортного засобу для огляду виплата страхового відшкодування буде відстрочена у звязку з неможливістю зясування дійсних обставин справи. Для врегулювання справи запропоновано звернутись до АТ «ПРОСТО-страхування» із обов`язковим зазначенням номеру справи та договору обов`язкового страхування. На заяву АТ «ПРОСТО-страхування» від 28.04.2020 [PERSON] листом від 19.05.2020 повідомив, що ним повідомлялося АТ «ПРОСТО-страхування» про проведення 31.03.2020 огляду пошкодженого транспортного засобу, однак у призначений час ні [PERSON] , ні представник страхової компанії не з`явились, у зв`язку з чим огляд було проведено за їх відсутності. Відтак, підстави для надання транспортного засобу для огляду відсутні. Листом за вих. №04-1649 від 04.06.2020 АТ «ПРОСТО-страхування» повідомло позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.3 ст. 37 Закону №1961 з посиланням на те, що страховик не зміг встановити всі причини та обставини ДТП та розмір заподіяної шкоди, оскільки позивач як потерпіла особа з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою, не звертався, транспортний засіб для огляду не надав та не зберіг його у стані після ДТП до моменту огляду представником страховика. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону 1961, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до п. 37.1.3 ст. 37 Закону 1961, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Відмову у виплаті страхового відшкодування [PERSON] страховик обґрунтовує неможливістю страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди. З огляду на надані сторонами докази, твердження АТ «ПРОСТО-страхування» про неможливість страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, суд вважжає необгрунтованими. За наявності в АТ «ПРОСТО-страхування» страхової справи №142957 відносно ДТП, що мала місце 25.01.2020 у м. Запоріжжі по вул. Гребельній-Каховській за участі транспортного засобу «ГАЗ» н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «HYUNDAI SANTA FE», д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] , за наявності судового рішення, яким встановлено винну особу у зазначеній ДТП, АТ «ПРОСТО-страхування» не наводить жодного обгрунтування, невиконання яких саме обов`язків потерпілого, визначених Законом №1961, унеможливило встановити страховику факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання. Щодо неможливості встановити розмір заподіяної шкоди у зв`язку з недотримання потерпілим вимог п.33.3 ст. 33, ст. 33-1 Закону 1961, суд виходить з наступного. Згідно матеріалів справи, 27.01.2020 в АТ «ПРОСТО-страхування» заведена страхова справа відносно ДТП, що мала місце 25.01.2020 у м. Запоріжжі по вул. Гребельній-Каховській за участі забезпеченого транспортного засобу «ГАЗ» н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «HYUNDAI SANTA FE», д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] . Пунктами 34.1, 34.2, 34.3 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника,а варійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). У своїх запереченнях проти позову АТ «ПРОСТО-страхування» посилається на невиконання потерпілою особою [PERSON] вимог закону щодо повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. Вказані доводи суд не бере до уваги, оскільки відповідно до п.33.1 ст. 33 Закону №1961 обов`язок повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), покладається на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, а не виключно потерпілого в результаті ДТП. При цьому судом встановлено, що страхувальник [PERSON] виконав свої обов`язки, визначені Законом №1961, повідомивши про подію ДТП, причетних осіб та місцезнаходження пошкоджених транспортних засобів, а отже доводи відповідача, що про подію ДТП стало відомо лише із заяви [PERSON] про виплату страхового відшкодування, є необгрунтованими. Також з наданих відповідачем документів не вбачається, що страховик з дня отримання повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, здійснював дії, передбачені Законом №1961, зокрема ст.34 Закону. АТ «ПРОСТО-страхування» не доведено, що потерпілий [PERSON] не сприяв належним чином страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 25.01.2020, що в свою чергу перешкодило страховику встановити всі причини та обставини настання ДТП та розмір заподіяної шкоди. Як встановлено судом, через два місяці після події, що містить ознаки страхового випадку, та через місяць після встановлення винної особи, Запорізька філія АТ «ПРОСТО-страхування» рекомендованим листом від 25.03.2020 повідомлялася позивачем про дату огляду пошкодженого автомобіля позивача. Доводи АТ «ПРОСТО-страхування», що вказане повідомлення було отримано 20.05.2020 суд оцінює критично, оскільки належних доказів на підтвердження цього не надано, і такі доводи спростовуються іншими матеріалами справи. Встановлені судом обставини свідчать, що станом на 28.04.2020 у потерпілої особи був відсутній обов`язок збереження пошкодженого транспортного засобу у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку що відмова АТ «ПРОСТО-страхування» позивачу у виплаті страхового відшкодування є незаконною. Розмір майнових вимог заявника страховою компанією не заперечується. При цьому, суд виходить з того, що ДТП, в якому було пошкоджено автомобіль позивача, з необхідністю відновлення якого він зазнав матеріальної шкоди, сталося з вини [PERSON] , якаийна законних підставах керував автомобілем марки ГАЗ АС-G 3302 АХШ-1, д/н [NUMBER] . Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки ГАЗ АС-G 3302 АХШ-1, д/н [NUMBER] за спричинену третім особам шкоду була застрахована відповідачем ПрАТ «ПРОСТО-страхування», останній відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов укладеного між ним та власником автомобіля марки ГАЗ АС-G 3302 АХШ-1, д/н [NUMBER] , договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зобов`язаний сплатити потерпілій особі - позивачу [PERSON] страхове відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої з вини [PERSON] в результаті ДТП, яка сталася 25.01.2020. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу - ГАЗ АС-G 3302 АХШ-1, д/н [NUMBER] , станом на 25.01.2020 була застрахована АТ «ПРОСТО-страхування», суд приходить до висновку про те, що 25.01.2020 настав страховий випадок і відносини, що виникли між позивачем [PERSON] та відповідачем - АТ «ПРОСТО-страхування» регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказана сума визначена в межах ліміту страхової виплати за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (200000,00 грн). Також суд враховує, що страхова компанія обґрунтованих заперечень щодо вказаного звіту не надала, доводи позивача в частині розміру матеріальної шкоди не спростувала. Позовні вимоги про стягнення зі страхової компанії витрат на проведення оцінки КТС в розмірі 1300,00 грн. також підлягають задоволенню, оскільки страхова компанія в порушення ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не направила свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, в зв`язку з чим потерпілий [PERSON] самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди і тепер страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). На підставі викладеного позовні вимоги, заявлені [PERSON] до АТ «ПРОСТО-страхування» підлягають повному задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 1000 грн., то суд враховує, що відповідно до п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Як встановлено судом, згідно з полісом № АО/1149541 від 29.06.2019р. франшиза складає 1000,00 грн., а тому страхове відшкодування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу позивача, яке підлягає стягненню з страхової компанії, якою була застрахована цивільна-правова відповідальність водія ГАЗ АС-G 3302 АХШ-1, д/н [NUMBER] , зменшена на 1000,00 грн. Отже, вказану суму слід стягнути з власника вказаного автомобіля ГАЗ АС-G 3302 АХШ-1, д/н [NUMBER] , відповідача [PERSON] . Розподіляючи судові витрати, понесені сторонами, суд керується ч.1 ст. 141 та п.1, 2 ч.2 ст.141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частинами 1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору та витрати, пов`язані із оплатою професійної правничої допомоги покладаються на відповідачів пропорційно задоволеним вимогам. Таким чином, з відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 797,80 грн. з розрахунку: 19562,61 грн. (розмір задоволених вимог) х 100% : 18562,61 грн. (загальний розмір вимог) = 797,80 грн. З відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 43,00 грн. з розрахунку: 1000,00 грн. (розмір задоволених вимог) х 100% : 19562,61 грн. = 43,00 грн. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд встановив, що позивачу надавалася правнича допомога адвокатом Бубновим Д.Ю., який здійснював представництво інтересів позивача на підставі ордеру від 17.07.2020р. про надання правової допомоги, виданим на підставі угоди про надання правової допомоги від 23.03.2020р. та який здійснює свою діяльність згідно зі свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП №001779 від 31.08.2018р. Представником позивача адвокатом Бубновим Д.Ю. подано розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи в розмірі 2500,00 грн., з яких 1500,00 грн. витрати на складання позовної заяви та 1000,00 грн. вирати за складання відповіді на відзив. З розрахунку сум витрат на професійну правничу допомогу вбачається час, витрачений адвокатом на кожний вид правничої допомоги. Суд враховує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України). Жодних заперечень щодо неспівмірності витрат позивача на оплату правничої допомоги від відповідачів не надійшло. Зважаючи на викладене вище, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви представника позивача та відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн., з покладанням на відповідачів обов`язку по відшкодуванню таких витрат пропорційно задоволеним вимогам. Таким чином з відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2372,20 грн. з розрахунку: 94,09% х 2500 грн. : 100 % = 2372,20 грн. З відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на правову допомогу в розмірі 127,80 грн. з розрахунку: 5,91% х 2500 грн. : 100 % = 127,80 грн.

Outcome: approved