Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

У листопаді 2016р. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилалась на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 24 грудня 2010р. Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1237. Від шлюбу у сторін дітей немає. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем з 2015 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сімї є відсутність між ними взаєморозуміння, довіри та поваги. Позивачка не бажає проживати з відповідачем однією сімєю і продовжувати подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини [PERSON] просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, якою справу просила розглянути за її відсутності, свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Крім того, просила суд розглянути справу в порядку заочного провадження у звязку з систематичною неявкою відповідача в судові засідання та ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.21). Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причину неявки суду не повідомив (а.с.15,20). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 24 грудня 2010 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1237, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Від шлюбу у сторін дітей немає. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і з 2015 року однією сімєю не проживають. Причиною розпаду сімї є відсутність між сторонами взаєморозуміння та поваги. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 551,20грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду (а.с.1). На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved