Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 25 лютого 2008 року по 02 березня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У них народилися двоє синів, [PERSON], [INFO] року народ ження та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. [PERSON] ніколи не приймав участі у вихованні дітей, не відвідує, не цікавиться їх розвитком, не приймає участі у духовному житті синів, не сплачує аліменти, не проводить з ними вільний час, не приділяє їм уваги. Вважає, що відповідач не виконує свого батьківського обов'язку стосовно дітей, самоусунувся від спілкування з ними, виховання та утримання. З метою забезпечення прав та законних інтересів дітей, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно синів, [PERSON] та [PERSON] Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник позивачки, адвокат [PERSON], яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги, у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, надала суду висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. У цьому випадку суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], свідоцтво про народження, видане 02 квітня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравневого районного управління юстиції Донецької області. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 15 грудня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравневого районного управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], також є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, 25 лютого 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, після чого дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 02 березня 2010 року, після чого останній присвоєно прізвище «[PERSON]». 15 лютого 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після чого дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». У відповідності до акта від 17 липня 2014 року, посвідченого секретарем Мангуської селищної ради, [PERSON] жодної участі у житті дітей не приймав, за місцем їх проживання ніколи не з'являвся та не проживав. Як вбачається із висновку голови Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради, з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини Іллічівської районної адміністрації від 13.08.2014р. № 15, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] року народ ження та [PERSON], [INFO], є доцільним. Згідно витягу з протоколу № 15 від 13 серпня 2014 року комісією з питань захисту прав дитини Іллічівської районної адміністрації вирішено, з метою соціального захисту малолітніх дітей, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] року народ ження та [PERSON], [INFO], також є доцільним. Судом встановлено, що з часу народження [PERSON] та [PERSON] відповідач за ними не піклувався, не цікавиться їх здоров'ям, навчанням та життям, матеріально дітей не утримує, а тому фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. За таких обставин, суд вважає, що позивачкою доведений той факт, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню дітей.

Outcome: approved