Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просила визнати договір дарування ? частини жилого будинку, житловою площею ? від 38,1 кв.м., з відповідною частиною господарських і побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений 27 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрований в реєстрі за №577 удаваним, а саме - договором купівлі-продажу; визнати [PERSON] добросовісним набувачем ? частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 27.05.2009 року; визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилася. Але від неї до суду надійшла заява, згідно до якої вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. На заочний розгляд справи згодна. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причин своєї неявки суду не повідомили, клопотань щодо розгляду справи у їх відсутність або про відкладення судового засідання не подавали. Заперечень на позов не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлений [PERSON] позов до [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 577. За Договором, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар ? частину жилого будинку, житловою площею ? від 38,1 кв.м., з відповідною частиною господарських і побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.3 Договору дарування, відчужувана частина жилого будинку належала Дарувальнику на праві приватної власності та була отримана ним на підставі договору дарування, посвідченого П'ятою одеською державною нотаріальною конторою, 02.04.2009 року за реєстровим № 3-784, зареєстрованого в реєстрі права власності на нерухоме майно за №26649272, номер запису 18289 в книзі 4 доп-15. Витяг про реєстрацію права власності виданий Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 03.04.2009 року за №22369781. Таким чином, у [PERSON] було достатньо правових підстав для реалізації права власності та відчуження будинку. Крім того, судом встановлено, що 27.05.2009 року, [PERSON] було складено розписку, відповідно до якої він - [PERSON] продав ? частину будинку по [ADDRESS] [PERSON] за 20 000,00 доларів США. Гроші отримав, претензій не має. Зважаючи на характер правовідносин, що виникли між [PERSON] і [PERSON] при укладенні договору дарування від 27 травня 2009 року, суд приходить до висновку, що даний правочин вчинено сторонами з метою приховати договір купівлі-продажу будинку, а тому договір дарування, укладений 27 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 577 є удаваним, а саме договором купівлі-продажу. Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони наспраді вчинили. Таким чином, [PERSON] придбала у власність ? частину житлового будинку [ADDRESS] за відплатним договором. Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Випадками, коли майно поза волею власника вибуло з володіння можуть бути зокрема випадки укладання угод за якими власник був недієздатною особою, особою яка уклала угоду під впливом обману, насильства, тяжкої хвороби, тощо. Судом встановлено, що у провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться справа №1519/2-245/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому вона просить визнати удаваним, серед іншого, договір дарування, укладений 27.05.2009 року між [PERSON] і [PERSON], а саме визнати його договором купівлі-продажу, визнати недійсним договір дарування, укладений 27.05.2009 року між [PERSON] та [PERSON], визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на ? частину будинку [ADDRESS], застосувати до сторін двохсторонню реституцію, витребувавши з чужого незаконного володіння [PERSON] ? частину вказаного будинку, та стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] 20 000,00 доларів США. Таким чином, враховуючи наявність вимоги [PERSON] про витребування від [PERSON] ? частини будинку [ADDRESS], та враховуючи, що [PERSON] набула право власності на вказаний будинок за відплатним договором, підтвердженням укладення якого є розписка від 27.05.2009 року про отримання [PERSON] від [PERSON] грошової суми в розмірі 20 000,00 доларів США, та враховуючи, що у [PERSON] були всі правові підстави для відчуження будинку, що вбачалося із правовстановлюючих документів, на підставі яких він розпорядився, належною йому на праві приватної власності, ? частиною будинку [ADDRESS], суд вважає, що вимога [PERSON] про визнання її добросовісним набувачем та визнання права власності на ? частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 27.05.2009 року є цілком обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved