Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

У липні 2017 році [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група» (далі по тексту - відповідач), треті особи - Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитро Євгенович (далі по тексту - третя особа 1), Державне підприємство «Сетам» (далі по тексту - третя особа 2), відповідно до якого просив визнати недійсним висновок відповідача від 16.11.2016 про вартість майна - нерухоме майно житловий будинок та земельна ділянка [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.01.2014 Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2-3329/12 на виконання рішення цього ж суду від 23.10.2012 про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 18 688 628, 59 грн. та по якому 04.06.2014 було відкрито виконавче провадження № 435232945. 20.06.2017 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження позивачу стало відомо про те, що належне останньому домоволодіння буде реалізоване на електронних торгах ДП «СЕТАМ». При цьому, постанова державного виконавця про призначення суб'єкта оціночної діяльності від 24.10.2016 позивачу не направлялась. Відповідач же визначив ринкову вартість належного позивачу домоволодіння в розмірі 5 419 079, 00 грн., в той час коли позивач провів власне експертне дослідження, за результатами якого ринкова вартість його нерухомого майна становить 6 391 000, 00 грн. Ціну, визначену у оспорюваному Висновку позивач вважає заниженою. Крім того зазначає, що при проведення оцінювання відповідачем було використано недостовірні відомості про об'єкт оцінювання та проведено оцінку на підставі підроблених документів. Позивач вважає, що відповідачем порушено вимоги Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки нерухомого майна і майнових прав», оцінка майна є необ'єктивною та не відповідає реальній вартості оцінюваного майна, що порушує права позивача. У зв'язку з вище викладеним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 вказаного Закону). В судовому засіданні встановлено, що 04.06.2014 старшим державним виконавцем Кедою М.В. відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на підставі виконавчого листа № 2-3329/12, виданого 23.01.2014 Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» 18 685 409, 59 грн. заборгованості, відкрито виконавче провадження № 43523294. В подальшому 17.09.2014 державним виконавцем складено Акт опису й арешту майна позивача. Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна (ч. 3 ст. 57 Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону, для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності (ч. 1 ст. 12 вказаного Закону). Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно (ч. 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»). Частиною п'ятою статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що експерт несе кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження, про що він має бути попереджений виконавцем. Збитки, завдані сторонам внаслідок видачі завідомо неправдивого висновку, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. За недостовірну чи необ'єктивну оцінку майна суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений виконавцем. Згідно положень ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. 24.10.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, а саме відповідача для участі у виконавчому провадженні № 43523294. Вказану постанову надіслано відповідачу, позивачу а ПАТ «Альфа-Банк», який виступає у виконавчому провадженні в якості стягувача. Відповідач, як суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, у відповідності до положень ч. 1 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження», є учасником виконавчого провадження. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Звіту з незалежної оцінки майна, 16.11.2016 відповідачем було здійснено оцінку належного позивачу нерухомого майна, а саме домоволодіння № 100, до складу якого входять: житловий будинок, загальною площею 441, 00 кв.м, з надвірними господарськими будівлями та спорудами, земельна ділянка, загальною площею 0, 1480 га, що знаходяться за адресою - [ADDRESS]. Вказаний Звіт підписаний оцінювачем [PERSON] та генеральним директором ТОВ «Українська експертна група» [PERSON], скріплений відповідно печаткою відповідача, містить Зміст, додатки на підставі яких проводилось оцінювання. Крім того, до Звіту додана Ліцензія № 034001 від 05.04.2012 на проведення робіт із землеустрою та земле оціночних робіт, Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача з експертної грошової оцінки земельних ділянок Серія АК №00740 від 29.09.2008, видана оцінювачу [PERSON], Посвідчення про підвищення кваліфікації, видані [PERSON] та [PERSON], Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №6766 від 14.03.2009, видане [PERSON] та Свідоцтво про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності від 25.01.2014 № 92. Відповідно до вказаного Звіту, ринкова вартість зазначеного нерухомого майна, визначена відповідачем за методичним підходом оцінки, що оснований на порівнянні з аналогами продажу, становить 5 419 079, 00 грн. без ПДВ. Позивач зазначає, що вказаний Звіт йому не надсилався, про проведену оцінку майна довідався про вказаний Висновок лише 20.06.2017. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 23.12.2016 за вих. № 43523294/20.1/4 державним виконавцем надіслано позивачу Повідомлення про оцінку арештованого майна. Вказане Повідомлення не було вручено позивачу та повернулось до виконавчої служби за закінченням терміну зберігання, що підтверджується відповідною Довідкою, наданою органами поштового зв'язку «Укрпошта». Разом з тим, за правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом другим частиною другою зазначеної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання правочину недійсним. Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» визначено, що суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності. Позивач, обґрунтовуючи зміст позовних вимог, зазначає, що відповідачами під час складання Звіту та Рецензії порушено вимоги Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», а також Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки нерухомого майна і майнових прав», оцінка майна є необ'єктивною та не відповідає реальній вартості належного позивачу нерухомого майна. Крім того, посилається на ту обставину, що відповідач проводив оцінку на підставі технічного паспорту, що не відповідає дійсності, оскільки загальна площа нерухомого майна становить на даний момент 516, 3 кв.м, а не 441 кв.м. При цьому, до матеріалів справи позивач надає зроблені на замовлення останнього Висновки про експертну грошову оцінку нерухомого майна, належного позивачу, які складені 16.06.2017 СПД-ФО [PERSON] сумісно з ТОВ «Нотаріус», відповідно до яких ринкова вартість належного позивачу домоволодіння разом із земельною ділянкою становить, 4 299 000, 00 грн. та 2 092 000, 00 грн. відповідно, а загалом 6 391 000,00 грн., що становить на 971 921, 00 грн. більше, ніж визначено відповідачем. Крім того, позивачем надано рецензію на Висновок відповідача, зроблену ТОВ «ЮНЕКС КОНСАЛТИНГ» від 29.06.2017 № Ж-2906-17, відповідно до якої зібрані відповідачем вихідні дані не відповідають меті та функції оцінки, мають не достатній обсяг та ступінь оцінки, мають не достатній обсяг та ступінь розкриття у Звіті, в Звіті містяться фотографії суб'єкта оцінки неналежної якості, на об'єкт безпосередньо оцінювач не виїжджав. Дійсно, в матеріалах справи міститься Технічний паспорт. Виготовлений на замовлення ТОВ «Корунд Консалтинг» від 03.04.2015 та Технічний паспорт від 26.12.2015, що міститься в матеріалах виконавчого провадження. Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що факт підробки Технічного паспорту від 26.12.2015 встановлений. Як вбачається з матеріалів справи, оцінювач користувався відомостями, наданими для проведення оцінки саме державним виконавцем. Крім того, відповідно до Договору іпотеки, укладеного між позивачем та ЗАТ «Альфа-Банк» предметом Договору є житловий будинок, загальною площею 441, 00кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже, враховуючи ту обставину, що відповідач по справі є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби, звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу, а також, зважаючи на те, що позивачем самостійно було обрано спосіб та порядок захисту свого порушеного права, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки вимоги позивача в частині оскарження оцінки майна, підлягають розгляду за правилами Розділу VII ЦПК України, який визначає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, оскільки саме остаточно державним виконавцем приймається рішення щодо визначення вартості майна. Крім того, суд додатково роз'яснює, що звіт про оцінку вартості майна не є за своєю суттю правочином, а тому, у відповідності до ст. 16 ЦК України не може бути визнаний недійсними. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed