Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

У липні 2015 року позивачка звернуллася до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що на підставі рішення виконкому Дніпропетровської районної ради депутатів трудящих № 33 від 29 травня 1953 року [PERSON] відведено земельну ділянку на забудову приватного будинку за адресою: пров. Крутий, 25 у місті Дніпропетровську. Згідно договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 08 червня 1953 року [PERSON] виділено земельну ділянку за адресою: пров. Крутий, 25 у місті Дніпропетровську для будування домоволодіння. Далі, рішенням територіальної громади було змінено найменування та нумерацію вказаному житловому будинку з пров. Крутий, 25 на пров. Східний, 51 у місті Дніпропетровську, про що свідчить запис у домовій книзі домоволодіння. У 1965 році будинок було побудовано та введено в експлуатацію. Проте, у встановленому порядку [PERSON] своє право власності на нерухоме майно не зареєстрував. 27.10.2001 її чоловік [PERSON] помер. Вона як спадкоємець померлого прийняла спадщину фактично вступивши в управління спадковим майном. Так, після смерті свого чоловіка [PERSON] я проживала та доглядала за вищевказаним домоволодінням. З недавнього часу у неї виникла потреба в оформлені належним чином правовстановлюючих документів на домоволодіння, в якому вона проживає. Проте оформити спадщину не може, по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння, тому звертається до суду з даним позовом про визнання за нею права власності на спірне спадкове домоволодіння в порядку спадкування після смерті свого чоловіка, про що і просить суд постановити відповідне рішення. У судове засідання позивач не зявилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала Відповідач - Дніпропетровська міська рада, належним чином в порядку ч.ч. 5, 6 ст. 74, ч. 5 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, причини цьому суд не повідомила. Третя особа - Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора - належним чином в порядку ч.ч. 5, 6 ст. 74, ч. 5 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, надала суду заяву про слухання справи у їх відсутність та постановлення рішенні на розсуд суду. Третя особа - [PERSON], належним чином в порядку ч.ч. 5, 6 ст. 74, ч. 5 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явилася, причини цьому суд не повідомила. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Дніпропетровської районної ради депутатів трудящих № 33 від 29 травня 1953 року [PERSON] відведено земельну ділянку на забудову приватного будинку за адресою: пров. Крутий, 25 у місті Дніпропетровську. Згідно договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 08 червня 1953 року [PERSON] виділено земельну ділянку за адресою: пров. Крутий, 25 у місті Дніпропетровську для будування домоволодіння. Рішенням територіальної громади було змінено найменування та нумерацію вказаному житловому будинку з пров. Крутий, 25 на пров. Східний, 51 у місті Дніпропетровську, про що свідчить запис у домовій книзі домоволодіння. На відведеній земельній ділянці у 1965 році [PERSON] було здійснено будівництво домоволодіння. Проте право власності на спірне домоволодіння не зареєстрував. За ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування право власності на нерухоме майно. 27 жовтня 2001 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 415227, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська від 07.11.2001 року. Єдиним спадкоємцем померлого є позивачка по справі - [PERSON] Дем»янівна. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини (ст. 1218 ЦК України). Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Постановою Кабінету Міністрів України «Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» №923 від 08 жовтня 2008 року встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, що видається Держархбудінспекцією та її територіальними органами за формою згідно з додатком 1. Сертифікат відповідності - документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Для одержання сертифіката відповідності замовник або уповноважена ним особа подає письмову заяву згідно з додатком 2 інспекції, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт, або інспекції за місцем розташування закінченого будівництвом об'єкта, якщо проводилися будівельні роботи, на виконання яких не вимагається дозвіл, або будівельні роботи проводилися на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства. Крім того, з 30 квітня 2011 року набрав чинності Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року, який визначає процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів (п.2 Порядку). Так, позивачем не надано доказів звернення до відповідних державних органів (відділу архітектури і будівництва, органів пожежного та санітарного нагляду тощо) з питань відповідності домоволодіння існуючим будівельним, санітарним та екологічним нормам та правилам. Виходячи із змісту частин 1, 2 статті 331 ЦК України, частини 1 статті 182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва обєкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Як передбачено ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Проте, звертаючись з позовом до Дніпропетровської міської ради, позивачка не надала суду доказів з приводу того, яким чином та які її права свободи чи інтереси з питання, що є предметом спору в суді, порушені, невизнані або оспорювані саме відповідачем. Таким чином, на підставі вищевикладеного, вимоги позивачки про визнання за нею права власності на домоволодіння №51 по провулку Східний м. Дніпропетровську в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed