Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до Білозерського районного суду Херсонської області суду з позовом до [PERSON] (далі [PERSON]С.), третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед» (далі ПрАТ «СК «Дніпроінмед») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.3-6). Ухвалою судді Білозерського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], третя особа: ПрАТ «СК «Дніпроінмед» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.67). Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 13 жовтня 2015 року справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], третя особа: ПрАТ «СК «Дніпроінмед» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди передано до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська для розгляду за підсудністю (а.с.87). Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 листопада 2015 року указана цивільна справа передана для розгляду судді Черновському Г.В. (а.с.96), який ухвалою від 11 листопада 2015 року прийняв її до свого провадження (а.с.97). У звязку зі звільненням судді Черновського Г.В. з посади судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська здійснено повторний автоматизований розподіл указаної цивільної справи, яка згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 жовтня 2016 року передана для розгляду судді Ходаківському М.П. (а.с.43-144). Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2016 року у вказаній цивільній справі призначено судову авто-технічну експертизу, провадження у справі на період проведення експертизи зупинено (а.с.214-215). Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 31 жовтня 2017 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду (а.с.226). В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що 29 липня 2013 року на 21 кілометрі автодороги Херсон-Нова Каховка-Генічеськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Міцубісі Ланцер, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля Фольцваген Кадді, державний номер [NUMBER], що належить ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно із протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги, схемою ДТП, поясненнями учасників та свідків пригоди, а також постановою про закриття кримінального провадження винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є водій автомобілю Міцубісі Ланцер [PERSON] Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Міцубісі Ланцер застрахована в ПрАТ «СК «Дніпроінмед». ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, однак листом від 19 листопада 2014 року банку було відмовлено, посилаючись на те, що для визнання дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком необхідно надати постанову суду про визнання винним водія автомобіля Міцубісі Ланцер [PERSON] Згідно із відповіддю Білозерського РВ УМВС України в Херсонській області від 26 грудня 2014 року протокол про адміністративне правопорушення за фактом ДТП, що сталася 29 липня 2013 року, не складався. Постановою про закриття кримінального провадження від 04 грудня 2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013230080001577 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, зокрема у звязку з тим, що тілесні ушкодження, що були отримані пасажирами автомобіля Фольцваген не відносяться до середнього ступеня тяжкості. Позивач зазначає, що матеріальна шкода спричинена ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 168337,89 грн. завдана саме з вини відповідача [PERSON], який не впорався з керуванням автомобіля та повинен відшкодувати її у повному обсязі. З огляду на це позивач просить суд визнати винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29 липня 2013 року на 21 кілометрі автодороги Херсон-Нова Каховка-Генічеськ, [PERSON]; стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 168337,89 грн. Представник позивача, що діє на підставі довіреності від 27 квітня 2017 року (а.с.239), через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На електронну адресу суду 16 квітня 2018 року надійшла заява представника відповідача про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою, однак будь-яких доказів на підтвердження поважності причин неявки у судове засіданні не надано, а тому у суду відсутні підстави вчергове відкласти розгляд справи, та суд вважає за можливе розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника у звязку з тривалим розглядом справи та неодноразовим відкладенням розгляду справи саме за клопотаннями відповідача. Представник третьої особи ПрАТ «СК «Дніпроінмед» у судове засідання не зявився, про день, час, та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У матеріалах справи наявне клопотання представник третьої особи про розгляд справи без його участі (а.с.101). Згідно з приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 29 липня 2013 року близько 8 год. 50 хв. на автодорозі Херсон-Каховка-Генічеськ поблизу с. Токарівка, Білозерського району, Херсонської області сталося зіткнення автомобіля «Фольцваген», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Міцубісі Ланцер», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а пасажири автомобіля «Фольцваген» отримали тілесні ушкодження. Факт дорожньо-транспортної пригоди та її фактичні обставини підтверджені постановою старшого слідчого СВ Білозерського РВ УМВС України в Херсонській області про закриття кримінального провадження від 04 грудня 2013 року, якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013230080001577 від 29 липня 2013 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.33-34). Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина другастатті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову у порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Як вбачається із наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ № 779600, власником автомобіля «Фольцваген Кадді», реєстраційний номер [NUMBER], є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 7). Установлено також, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Міцубісі Ланцер, державний номер [NUMBER], застрахована в ПрАТ «СК «Дніпроінмед» згідно із полісом № АС/2697877. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак листом від 19 листопада 2014 року ПрАТ «СК «Дніпроінмед» відмовило ПАТ КБ «Приватбанк» у виплаті страхового відшкодування, оскільки банком не надано постанову суду про визнання винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди водія автомобіля Міцубісі Ланцер [PERSON], а із наданих документів не можливо встановити винну особу (а.с.8). Згідно зі звітом № 75 про оцінку автомобіля Фольцваген Кадді, державний номер [NUMBER], складеного 14 липня 2014 року ДП Українського експертного центру «Експерт-Сервіс Авто» в м. Херсоні на підставі заяви ЕК ТОВ «Укравтоекспертиза», вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 168337,89 грн. (а.с.39-58) Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до змісту яких майнова та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Отже, зі змісту положень ст. 1187, ч.1 ст. 1188, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України вбачається, що єдиною підставою для покладення цивільно-правової відповідальності за завдану джерелом підвищеної небезпеки матеріальну та моральну шкоду є вина особи, яка її завдала. Наявність або відсутність вини встановлюється на підставі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно із висновком експерта за результатами проведення судової авто-технічної експертизи № 6111-16 у цій цивільній справі, призначеної ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2016 року, у зазначеній дорожній обстановці дії водія Міцубісі Ланцер, державний номер [NUMBER], [PERSON] із забезпечення безпеки руху регламентовано вимогами п. 12.1 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору для водія автомобіля Фольцваген Кадді, державний номер [NUMBER], [PERSON] у зазначеній дорожній ситуації виникла небезпека для руху з моменту обєктивного виявлення ним зустрічного автомобіля Міцубісі Ланцер, державний номер [NUMBER], який почав переміщення в напрямку смуги руху автомобіля Фольцваген Кадді, державний номер [NUMBER], у некерованому стані. Дії водія автомобіля Фольцваген Кадді, державний номер [NUMBER], [PERSON] при виникненні небезпеки для руху регламентовано вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля Фольцваген Кадді, державний номер [NUMBER], [PERSON] з моменту виникнення для нього небезпеки для руху, створеної діями водія автомобіля Міцубісі Ланцер, державний номер [NUMBER], [PERSON] перебував у стані аварійної обстановки і у його діях невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які б могли з технічної точки зору перебувати у причинному звязку з ДТП не вбачається. Ураховуючи обставини ДТП, які містяться в наданих матеріалах цивільної справи, технічна можливість запобігти зіткнення з автомобілем Фольцваген Кадді, державний номер [NUMBER], визначалась однобічними діями водія автомобіля Міцубісі Ланцер, державний номер [NUMBER], [PERSON] Втрата контролю за керованістю автомобілем [NUMBER], свідчить про невідповідність дій водія [PERSON] вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились у причинному звязку з ДТП (а.с.220-225). Крім того, у матеріалах справи наявні копії матеріалів кримінального провадження № 12013230080001577 від 29 липня 2015 року, серед яких є пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема, згідно із поясненнями відповідача [PERSON], останній рухався зі швидкістю близько 100 км/год та у звязку з поганим станом доріг автомобіль, яким він керував, підкинуло та повело у сторону зустрічної смуги, по якій рухався автомобіль, належний позивачу. У відповідності до положень\~статті 89 ЦПК України\~ суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За правилом ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов'язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. У ході розгляду справи будь-яких належних та допустимих доказів на спростування своєї вини в скоєнні ДТП [PERSON] не надано. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач не довів того, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а також враховуючи наявні у матеріалах справи та кримінального провадження докази (зокрема, висновок судової авто-технічної експертизи № 6111-16 від 17 вересня 2017 року та пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди) є наявними підстави для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану ним внаслідок діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки (керування транспортним засобом). Таким чином, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу матеріальну шкоду у розмірі 168337,89 грн. Щодо вимог позивача про визнання відповідача винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29 липня 2013 року, то суд не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки визнання особи винною в вчиненні правопорушення, повязаного із порушенням правил, які регулюють дорожній рух, не є компетенцією суду при розгляді цивільної справи і в даному випадку суд розглядає лише вимоги щодо покладення на завдавача шкоди обовязку її відшкодування. За викладених обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у звязку із чим стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає судовий збір у розмірі 2525,07 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial