Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

У листопаді 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] «Про стягнення заборгованості», мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківського відділення та [PERSON] 11.11.2013 року був укладений договір про надання кредиту № 805ВІ10131111002, відповідно до якого [PERSON] було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 61\~000,00 гривень зі сплатою 33 % річних. Згідно якого, у випадку порушення п. п. 3.3.3 Договору відсоткова ставка буде збільшена на 2 %. 11.11.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк», відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 805ВІ10131111002-ПОР2, згідно якого [PERSON] зобовязався перед ПАТ «Укрсоцбанк» солідарно відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] умов, щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій. Станом на 18.07.2016 року загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] складає 115\~635,08 гривень, з них: сума заборгованості за кредитом 49\~072,79 гривень; сума заборгованості за відсотками 34\~959,72 гривень; пеня, передбачена за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок 13\~972,93 гривень; пеня, передбачена за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок 11\~595,07 гривень; розмір інфляційних витрат за кредитом 3\~295,24 гривень; розмір інфляційних витрат за відсотками 2\~739,34 гривень. Тому просили стягнути солідарно з відповідачів на їх користь зазначену заборгованість за договором про надання кредиту та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву, зареєстровані під вхідним № ЕП 649/17-вх від 06.11.2017 року про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не зявились з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи були сповіщені своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи або її розгляд за їх відсутності не надавали. Відповідно до приписів частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника позивача свідчить її відповідна заява, зареєстрована за вхідним № ЕП 649/17-вх від 06.11.2017 року й долучена до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання представником позивача особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Відповідно до частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у звязку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази по справі, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Згідно договору кредиту № 805ВІ10131111002, укладеного 11 листопада 2013 року між ПАТ Укрсоцбанк та відповідачем [PERSON], банк надав відповідачу грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності у розмірі 61 000,00 гривень, зі сплатою 33 % річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в Додатку № 1 до цього Договору. Відповідно до п. 3.3.6 Договору [PERSON] зобовязалась забезпечувати своєчасне та в повному обсязі погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями /а. с. 8 15, 19/. 11.11.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк», відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 805ВІ10131111002-ПОР2, згідно якого [PERSON] зобовязався перед ПАТ «Укрсоцбанк» солідарно відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] умов, щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій /а. с. 16 18/. Відповідно до розрахунку вимог банку у звязку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором, станом на 18.07.2016 року загальна сума заборгованості складає - 115\~635,08 гривень, з них: сума заборгованості за кредитом 49\~072,79 гривень; сума заборгованості за відсотками 34\~959,72 гривень; пеня, передбачена за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок 13\~972,93 гривень; пеня, передбачена за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок 11\~595,07 гривень; розмір інфляційних витрат за кредитом 3\~295,24 гривень; розмір інфляційних витрат за відсотками 2\~739,34 гривень /а. с. 5 7/. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами чинного Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року. Так, виходячи з положень частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладені між сторонами по справі кредитний договір та договір поруки, за своєю правовою природою, є правочинами, тобто діями особи, спрямованими на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи статті 1054 Цивільного кодексу України передбачають, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на частину 1 статті 629 Цивільного кодексу України - договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України укладені між сторонами по справі договори є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Крім того, укладені договори є підставою виникнення між сторонами зобовязань, тобто правовідносин, в яких одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку /стаття 509 Цивільного кодексу України/. Згідно до положень частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порядок забезпечення виконання договірних зобовязань регламентований нормами права, які містяться у главі 49 Цивільного кодексу України. Так, частина 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно до приписів частини 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, визначені положеннями статті 554 Цивільного кодексу України. Так, з огляду на зміст частини 1 наведеної норми права, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову /субсидіарну/ відповідальність поручителя. Частина 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У свою чергу, у статті 611 Цивільного кодексу України встановлені правові наслідки порушення зобовязання. Так, згідно до зазначеної норми права, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми права та надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає правомірним стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 115\~635,08 гривень. На виконання вимог частини 5 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви ПАТ КБ Приватбанк додало документ, що підтверджує сплату судового збору, а саме: платіжний документ про сплату судового збору в розмірі 1378,00 гривень /а. с. 1/. Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір № 3674 - VІ від 08.07.2011 року. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із зазначеним позовом ПАТ Укрсоцбанк звернулось до суду у 2016 році. Прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні з 01 січня 2016 року встановлений в розмірі 1378 гривень відповідно до змісту статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік № 928-VIII від 25.12.2015 року. Підпункт 1 та 10 частини 1 статті 80 Цивільного процесуального кодексу України зазначає, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, а у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог загальною сумою всіх вимог. Відтак, ухвалюючи рішення на користь ПАТ Укрсоцбанк, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення його позову повністю, стягнувши солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 115\~635,08 гривень, а тому на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з кожного з відповідачів слід стягнути судовий збір по 867,27 гривень із розрахунку: 115635,08 гривень х 1,5% = 1734,53 гривень / 2 = 867,27 гривень. Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ Укрсоцбанк та можливість задоволення його позову повністю шляхом стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача ПАТ Укрсоцбанк суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 115\~635,09 гривень та понесених й документально підтверджених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 867,27 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved