Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в порядку спадкування набула право власності на ? частину квартири [ADDRESS], однак як співвласник квартири не може вільно володіти та користуватися такою, оскільки відповідач їй чинить в цьому перешкоди, відмовляє у доступі до квартири, у наданні ключів. За таких обставин, позивач просить зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS], вселити позивача до спірної квартири та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позивач та її представники у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі, не заперечували проти ухвалення у справі заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні 18 вересня 2014 року заявив клопотання про зупинення провадження у справі, у задоволенні якого ухвалою суду було відмовлено, після чого представник відповідача клопотав про відкладення розгляду справи, оскільки не був готовий давати пояснення по суті позову. Клопотання про відкладення розгляду справи судом було задоволено. Перед судовим засіданням 07 жовтня 2014 року від представника відповідача [PERSON] надійшло заява про відкладення розгляду справи, оскільки йому як новому представнику необхідний час для ознайомлення з матеріалами справи. Договір про надання правових послуг адвоката укладений з відповідачем 06 жовтня 2014 року, тобто напередодні судового засідання. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з'явилася у друге судове засідання поспіль, безпосередньо від неї на адресу суду не надходили заяви, клопотання про відкладення розгляду справи, нею не долучалися докази неможливості участі у судовому засіданні. До того ж, у матеріалах справи відсутні докази скасування довіреності [PERSON], виданої на ім'я представника [PERSON], від останнього на адресу суду не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, або про неможливість бути присутнім у судовому засіданні 07 жовтня 2014 року. За правилами ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Отже, враховуючи те, що відповідач вдруге не з'явилася у судове засідання, про причини своєї неявки суд не повідомила, причини неявки представника відповідача, зазначені у заяві від 07 жовтня 2014 року про відкладення розгляду справи, визнані судом неповажними, суд ухвалив відмовити у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи та провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 червня 2014 року позивач набула в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. (а.с. 4) Право власності позивача на частину квартири зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 червня 2014 року, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як убачається з матеріалів справи, спірна квартира має дві жилі кімнати площею 13,7 кв.м. та 18,7 кв.м., розташована на 4 поверсі. За довідкою КП «Житлосервіс «Куренівка» від 30 липня 2014 року, за формою № 3, у вказаній квартирі проживають та зареєстровані позивач [PERSON], відповідач [PERSON], яка є власником 1/2 частини квартири. Судом встановлено, що відповідач чинить позивачу перешкоди у праві користування та володіння спірною квартирою, зокрема, перешкоджає доступу до квартири, відмовляється надати дублікат ключів, у зв'язку з чим позивач вимушена була звертатися до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою з приводу неправомірних дій зі сторони [PERSON] Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про задоволення позову та вирішує вселити позивача до квартири [ADDRESS], зобов'язати відповідача не чинити [PERSON] перешкод у користуванні вказаною квартирою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved