Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання в якому вказувала, що з 21 жовтня 2000 року по 25 лютого 2004 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає з позивачем, досяг повноліття, проте навчається, а саме є студентом Одеського національного університету імені І.І. Мечникова. Навчається за денною формою на контрактній основі. Строк закінчення навчання - 30 червня 2022 року. Також позивач вказувала на те, що син знаходиться на її повному матеріальному утриманні та в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на те, що [PERSON] є працездатною особою, отримує дохід, а тому позивач вважала, що він має змогу та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 квітня 2019 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років. 02 травня 2019 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому він визнав позов про стягнення аліментів частково - в розмірі 1/6 частини його заробітку, вказуючи на те, що на його утриманні перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причина неявки суду не відома. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі відповідача та третьої особи, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для вирішення спору. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи також вбачається, що останній досяг повноліття, проте навчається, а саме є студентом Одеського національного університету імені І.І. Мечникова. Навчається за денною формою на контрактній основі. Строк закінчення навчання - 30 червня 2022 року. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається із роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] мешкає разом з матір`ю, проте навчається, несе витрати на навчання, при цьому не працює, доходів не отримує, тобто потребує матеріальної допомоги від батьків. Також з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є працездатною особою, отримує щомісячний прибуток, проте має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , і ці обставини підлягають обов`язковому врахуванню при визначенні розміру аліментів. За встановлених обставин, суд вважає, що відповідач може приймати участь в матеріальному утриманні сина у розмірі, який ним визнається, а саме 1/6 частини його заробітку (прибутку). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету (згідно розміру задоволених вимог) 576,30 грн. судового збору.

Outcome: partial