Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 12 578,96 грн. та судового збору розмірі 2270,00 грн. Також позивач просив повернути йому надмірно сплачені кошти судового збору у сумі 210,20 грн. В обґрунтування позову зазначив, що МКП «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі споживачу за адресою: [ADDRESS] . Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між сторонами, було укладено згідно п.п. б п. 12.1 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, шляхом оформлення особового рахунку та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки). Свої зобов`язання щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення позивач виконував в повному обсязі та належним чином. Відповідачем оплата своєчасно та в повному обсязі не проводилась. В результаті систематичної несплати споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2008 по 30.03.2021 наявна заборгованість у сумі 12 578,96 грн. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання, призначене на 18.11.2021, сторони не з`явились. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, причини своєї неявки суду не повідомила. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Згідно довідки ДП «Житлобуд» № 212 від 02.07.2015 [PERSON] з 01.07.2004 була зареєстрована в малосімейному гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягів з реєстру територіальної громади м. Миколаєва, сформованих 08.04.2021 за адресою: [ADDRESS] відсутня інформація про зареєстрованих осіб, при цьому відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 04.12.2019. Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачем та [PERSON] як такою, що зареєстрована за вказаною адресою, було укладено шляхом оформлення окремого особового рахунку № [NUMBER] та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки). Згідно розрахунку позивача внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати поточних спожитих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2008 по 30.11.2019 утворилася заборгованість в розмірі 10535,84 грн. При цьому, поточне сальдо заборгованості станом на 01.08.2008 складало 2043,12 грн., і така заборгованість утворилась за період с 01.01.2004 по 31.07.2008, поза межами періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість. Крім того, доказів що відповідачу нараховувалась заборгованість за період з 01.12.2019 по 30.03.2021, як заявлено у позові, матеріали справи не містять, більш того [PERSON] перестала бути споживачем послуг позивача за адресою: [ADDRESS] з грудня 2019 року, оскільки змінила місце реєстрації. Відповідно до частини першої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги до форми договору не встановлені законом. Укладення договору шляхом оформлення особового рахунку та видачі розрахункової книжки не суперечить діючому законодавству. Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, якими є не тільки законні, а й підзаконні нормативно-правові акти. За відсутності таких умов та вимог зобов`язання виконується відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, відповідач, будучи зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] з січня 2004 року по листопад 2019 року не спростовувала факт отримання послуги з водопостачання та водовідведення. Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 вказаного Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. З огляду на вказане, саме на відповідача покладено обов`язок укладення договору із позивачем на надання відповідних послуг. Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати послуги водопостачання та водовідведення, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України. За змістом пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Приписами статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Статями 68, 162 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За період з 01.08.2008 по 30.11.2019 заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення становить 10535,84 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Враховуючи, межі заявлених позовних вимог, наданий позивачем розрахунок, а також, що відповідач була споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, які надавались за адресою: [ADDRESS] , та заборгованість за спожиті послуги нею в добровільному порядку не відшкодовано, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, враховуючи заявлені межі позовних вимог та надані докази. Тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 10535,84 грн. за період з 01.08.2008 по 30.11.2019. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (83,8%) підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1902,26 грн. (2270,00 грн. х 83,8%) сплачений при подачі цього позову. Щодо вимоги про повернення надмірно сплачених коштів за платіжним дорученням № 4982 від 11.03.2021 у сумі 210,20 грн. зі сплати судового збору при зверненні до суд із заявою про видачу судового наказу. За положеннями частини другої статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Згідно наданого позивачем платіжного доручення від 25.09.2020 призначенням платежу вказано «Судовий збір за заявою МКП «Миколаївводоканал» про видачу судового наказу, Ленінський районний суд м. Миколаїв.» Відомостей про боржника призначення платежу не містить. Таким чином, оскільки із наданого позивачем платіжного доручення неможливо встановити боржника, підстави для повернення коштів сумі 210,20 грн. відсутні.

Outcome: partial