Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дочки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.10.2012 уклала шлюб з відповідачем. Під час шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . З 2015 року відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Дитина часто хворіє, вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток. Через часті хвороби не має можливості працювати, перебуває у постійній матеріальній скруті. Відповідач інших утриманців не має, працездатний, отримує дохід, оскільки працює в Фінляндській Республіці, має нерухоме майно. Вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини доходів. 14.09.2020 до суду надійшов відзив в якому відповідач позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/4 частини доходів. В судовому засіданні представник позивача погодилася з вимогами, вказаними у відзиві, зменшила позовні вимоги та просила задовільнити позов про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, проти чого представники відповідача не заперечили. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про шлюб сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.10.2012 року. \~ \~ \~ \~Донька проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою ОСББ Чайка від 20.07.2020. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. А згідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 185\~СК України визначає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою неповнолітньої доньки сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку доходу відповідача щомісячно. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved