Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані [PERSON] її донька та [PERSON] які жодного дня не проживали за вказаною даною адресою. Зазначені особи були лише формально зареєстровані за її адресою. Вказувала, що реєстація додаткових осіб в будинку впливає на загальну вартість оплати комунальних послуг, які їй доводиться сплачувати самостійно, а відсутність відповідачів створює їй перешкоди в оформленні субсидії для оплати комунальних послуг, так для оформлення необхідно враховувати зареєстрованих осіб та підтвердження їх доходів. На підставі викладеного, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою за вищевказаною адресою. \~ \~ \~ \~У судове засіданні позивач не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи, а також відзив на позовну заяву до суду не надходили. Відповідно до ст.280 ЦПК України \~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України\~та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 за № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, першого Протоколу та Протоколів №72, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплене принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316,\~317,\~321 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачка [PERSON] являється власницею квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Відповідно до довідки, виданої головою ЖК «Колосок» від 11.06.2018 року № 18/32 [PERSON] , за адресою: [ADDRESS]. зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] дочка , [PERSON] - онука. Дочка та онука за даною адресою зареєстровані та не проживають з 2000 року. Відповідно до\~ст.47 Конституції України\~ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Це ж положення закріплено в\~ст.9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно із ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як вбачається з актів обстеження факт не проживання відповідачів за місцем реєстрації в спірній квартирі з 2000 року підтверджується. Враховуючи, що відповідачі не проживають у спірній квартирі понад строки, встановлені законодавством, тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved