Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 24 березня 2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося в силі різних характерів, поглядів на життя та сім'ю. Оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, відповідач вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2013 року засуджений до 4 років позбавлення волі в зв'язку із чим відбуває покарання в Бориспільській виправній колонії № 119, спільне подружнє життя та збереження шлюбу стало неможливим, позивач звернувся до суду із даним позовом. Позивач 24 грудня 2015 року подала до суду заяву про можливість слухання справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала, просила дитину залишити проживати з нею, прізвище після розлучення змінити на «[PERSON]», судовий збір з відповідача не стягувати (а.с. 16). Відповідач, будучи належно повідомленим про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив (а.с. 15). Оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 24 березня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], актовий запис № 53, виданим 24 березня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 5). Сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 13 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 231 (а.с. 6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач просила не стягувати із відповідача сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved