overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що дитина проживає з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги, хоча згідно закону зобовязаний її надавати. Відповідач інших дітей не має, інших стягнень за виконавчими листами не має. Сторони у судове засідання незявились надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка підтримала позов, відповідач проти його задоволення не заперечує. Перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва серії 1-ВЛ № 131499 про народження [PERSON], дитина народилася 11.08.2008 р. та її батьками записані сторони по данній справі, про що зроблений запис акту про народження № 11 від 15.08.2008 р. Зарожненьською сільскою радою Чугуївського району Харківської обалсті. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Факт проживання неповнолітньої дитини з позивачкою та находженням на утриманні матері не спростовується відповідачем та підтверджується відповідною довідкою. Згідно довідки № 245/2283 від 02.12.2015 р. виданної ДП «Завод «Електроважмаш» про доходи відповідача, [PERSON] працює на посаді Просочувальник електротехнічних виробів у підрозділі №008 та отримав з червня по листопад 2015 р. 32348,92 грн. заробітної плати. Виходячи з вищенаведеного, суд відповідно до вимог ст.ст. 182, 183, 191 СК України, враховуючи матеріальний стан сторін по справі, вважає необхідним стягнути з з відповідача [PERSON] аліменти на утримання його дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 06 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Слов`яносербського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 7. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. Шлюбін відносини з відповідачем припинені, сумісного господарства не ведеться, сумісного кошторису не має. Позивачка вказує, що сім'я фактично розпалася, тому подальше її збереження суперечить інтересам сторін та їх дітей, які проживать разом з матір'ю. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений телефонограмою від 14 грудня 2015 року.Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має, спору з приводу проживання неповнолітніх дітей також. Судом також з'ясовано той факт, що після розірвання шлюбу позивачка має намір залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 23 вересня 1989 року відділом ЗАГСу міста Дзержинська Донецької області, актовий запис № 367. Позивачка вказує, що не проживає разом з відповідачем з травня 2010 року. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, агресивної поведінки відповідача, внаслідок чого виникали постійні суперечки. З вказаного часу будь-яких шлюбних відносин з відповідачем позивачка не підтримує, разом з ним господарство не веде, сумісного кошторису також. Дитина від шлюбу вже достигла повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю, проти його задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини більше п'яти років тому, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має, неповнолітніх дітей також.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON]., посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться у шлюбі з 30.04.1998 р., зареєстрованому Коробочкинською сільскою радою Чугуївського району Харківської області, за актовим записом № 08. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO]. Вказує, що приводом для розлучення стали розбіжність характерів, різні життєві інтереси та цілі, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, строк для примирення просить не надавати. Крім того, просить стягнути з відповідача на їїкористь судови витрати пов'язані зі зверненням до суду. У судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач проти позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва серії [NUMBER] виданного Коробочкинською сільскою радою Чугуїаського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON], 30.04.1998 р. уклали шлюб та отримали спільне прізвище «[PERSON]», про що зроблено відповідний актовий запис № 08. Відповідно до свідоцтв серії [NUMBER] та [NUMBER] про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO], батьками дитини зазначені сторони по справі. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається зписьмових пояснень позивачки, вона наполягає на розірванні шлюбу та не бажає його збереження, посилаючись на фактичне припинення з відповідачем шлюбно -сімейних відносин. Зазначені позивачкою причини розірвання шлюбу та неможливість збереження сім'ї суд вважає поважними, тому нання строку для примирення суд вважає не доцільним. Майнового спору між сторонами немає. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з позивачкою про що сторони дійшли згоди. Таким чином, суд вважає, що шлюб між подружжям підлягає розірванню, оскільки вступ до шлюбу здійснюється вільно і добровільно та ніхто не може бути примушений до зберігання подружніх відносин, якщо їхні засади втрачені. З відповідача підлягають стягненню судові витрати понесенні позивачкою у сумі 494 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 31 жовтня 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1518, зареєстрував шлюб з [PERSON] Посилався, що [INFO] року народилася дитина - дочка [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та в зв'язку з непорозумінням. Відносини зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, через що збереження шлюбу вважає неможливим. Шлюбно - сімейні відносини не підтримують з жовтня 2014 року, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного, примирення вважає неможливим. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбно - сімейні відносини не підтримують з жовтня 2014 року, мешкають окремо один від одного, наміру про примирення не мають. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 28 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, зареєструвала шлюб з [PERSON] Посилалася, що 03 березня 2006 року народилася дитина дочка [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося та, починаючи з кінця 2011 року відносини з відповідачем почали псуватися, виникали постійні сварки та непорозуміння. Шлюбно сімейні відносини не підтримують з березня 2012 року, мають різний бюджет, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного, примирення вважає неможливим. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 травня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне господарство у подружжя не ведеться, спільного бюджету не мають, шлюбно сімейні відносини не підтримують з березня 2012року, мешкають окремо один від одного. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом та просила розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 21 серпня 1993 року у Палаці «Жовтневий», актовий запис № 789, зареєструвала шлюб з [PERSON] Посилалася, що 06 грудня 1999 року народилася дитина дочка [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося в звязку з вживанням ним алкогольних напоїв, влаштування сварок. Почуття любові та поваги один до одного втрачено та подальше сумісне життя вважає неможливим. Шлюбно сімейні відносини не підтримують з листопада 2014 року, мають різний бюджет, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного, позивачка з дітьми мешкає у своїх батьків. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне господарство у подружжя не ведеться, спільного бюджету не мають, шлюбно сімейні відносини не підтримують з листопада 2014 року, мешкають окремо один від одного. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 29 листопада 2008 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 387. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 05 жовтня 2015 року шлюб розірвано. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 29 листопада 2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 387. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище «Борисенко», про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане 29 листопада 2008 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Як вбачається зі свідоцтв про народження, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки, виданої КСН селище «Каменськ» № 774 від 04.11.2015 року, неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мешкають разом із матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд, з урахуванням матеріального положення позивачки та платника аліментів, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. У звязку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 487,20 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку №60 по вул.Острів в м.Марганець Дніпропетровської області. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що будинок №60 по вул.Острів в м.Марганець належить їй на праві власності. У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який є чоловіком її сестри. [PERSON]М у будинку не проживає з 2011 року, участі в утриманні будинку не приймає, оплату за комунальні послуги не проводить. Просить визнати його таким, що втратив право користування будинком №60 по вул.Острів в м.Марганець Дніпропетровської області. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі й просила його задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.\~\~ Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.03.2003 року, будинок № 60 по вул.Острів в м.Марганець Дніпропетровської області належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с.4). Згідно домової книги для прописки громадян, що проживають в [INFO] (а.с.24-25), за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO] з 12.04.2011 року. 27.11.2015 року головою квартального комітету [PERSON] в присутності мешканців будинку №52 по вулиці Острів - [PERSON], та будинку №45 по вулиці Острів [PERSON] складено акт про те, що [PERSON], [INFO] не проживає в [INFO] на протязі багатьох років і до теперішнього часу (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на\~користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені представленими по справі доказами. На підставі статей 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції в Хмельницькій області, актовий запис №81 від 22.09.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання та фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено з травня 2015 року, спільного господарства не ведуть. За таких обставин шлюб між позивачкою та відповідачем носить лише формальний характер, між подружжям виникають часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2012 року. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що постійно виникали сварки та конфліктні ситуації, тривалий час спільно не проживають. Ухвалою Деражнянського районного суду від 15 січня 2016 року сторонам надавався термін для примирення строком на три місяці, однак сторонами не було досягнуто мети - збереження шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved