Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісяця, з моменту подачі позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що з 22.12.2017 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між сторонами на даний час погіршились, вони проживають окремо, син проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач самоусунувся від обов`язку утримувати свою дружину, матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає. В той же час в неї відсутня можливість фінансово забезпечувати себе та сина в повні мірі з огляду на необхідність новонародженої дитини у постійному догляді. Тому, вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання, призначене на 14.01.2020 на 16:10 годину, сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач причини неявки суду не повідомив та відзиву не надав. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Із змісту позовної заяви вбачається та встановлено судом, що з 22.12.2017 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, але припинили спільне проживання. Від спільного шлюбу сторони малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 20.02.2019 Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 163. Довідкою ОСББ «Мира 1» від 04.07.2019 підтверджується, що малолітня дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно частин 1, 2 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З огляду на викладене та враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини та позивача не надає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 19.07.2019, до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved