Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчатися, та додаткових витрат. При цьому позивач посилається на те, що перебувала у шлюбі з [PERSON] до 04 листопада 2002 року. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], який продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. Крім того, син навчається на денній контрактній (платній) формі навчання, вартість якого 33200 гривень, а тому потребує додаткових коштів, які пов'язані з набуттям професії. Відповідач працює і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина та його навчання. Вказуючи на зазначені обставини, позивач просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання сина, який продовжує навчання, аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно та 6220 гривень додаткових витрат на навчання на першому курсі Житомирського державного університету ім. І.Франка. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, який навчається та додаткові витрати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в частині стягнення аліментів, однак при визначенні розміру аліментів просив врахувати ті обставини, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, він хворіє і потребує постійного лікування. Щодо стягнення додаткових витрат, то заявлені вимоги не визнає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень сторін та матеріалів справи, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Довідкою від 09 вересня 2014 року підтверджується, що [PERSON] є студентом Житомирського державного університету імені Івана Франка і навчається на денній формі (а.с. 7). З договору № 1425 від 23 серпня 2013 року про підготовку фахівця з вищою освітою вбачається, що загальна вартість навчання [PERSON] становить 33200 гривень (а.с. 8). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Наказам № 210-к від 18.06.2003 року та наказом № 404 - К від 04.09.2003 року по відділу освіти Шаргородської районної державної адміністрації підтверджується, що [PERSON] працює вчителем Слободо-Шаргородської СЗШ 1-ІІІ ступенів. Позивач [PERSON] працює у ФОП [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положенням ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні позивачем не надано доказів того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який навчається в розмірі 500 гривень щомісяця. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України передбачено стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний постійний дохід, що підтверджується довідкою про доходи. Тому, з урахуванням викладеного, а також, що на утриманні відповідача знаходиться двоє неповнолітніх дітей, що стверджується довідкою Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району, він хворіє і потребує постійного лікування (довідка № 529 Шаргородської ЦРЛ від 09 грудня 2014 року), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 16,5% зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Щодо вимог про стягнення додаткових витрат в зв'язку з навчанням, то вони стягненню не підлягають з наступних підстав. Питання щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання регулюється нормами Глави 16 СК України. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються також норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Стаття 185 СК України про участь батьків у додаткових витратах на дитину регулює правовідносини по утриманню неповнолітніх дітей і розміщена у Главі 15 СК України, посилання на цю норму також відсутнє й у ст. 201 СК України. Тому посилання позивача на правила статті 185 СК України до спірних правовідносин є неправильним. Оскільки правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, передбачений ст.185 СК України, поширюється на правовідносини щодо обов'язків батьків по утриманню неповнолітніх дітей і правила цієї статті не можуть бути розповсюдженні на правовідносини, які виникли між повнолітнім [PERSON] та його батьком, тому позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене і

Outcome: partial