Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

У квітні 2021 року позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дочки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2004 року. Від даного шлюбу вони мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними не склалися, а тому шлюб між ними було розірвано рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва 29.08.2005 року. Рішенням того ж суду від 29.08.2005 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, і до повноліття дитини. Дочка після розірвання шлюбу і по теперішній час проживає та знаходиться на повному утриманні позивача, яка дбає про її фізичний, психічний розвиток, піклується про стан здоров`я. Відповідач - [PERSON] не виявляє щодо дитини жодного батьківського піклування, не бере участі у її вихованні, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не цікавиться її життям, не відвідує дитину вдома, не сплачує аліменти. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач також у судове засідання не з`явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причина його неявки суду не відома. Представники третьої особи надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Враховуючи викладене, та зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши надані суду письмові докази по справі, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Із матеріалів справи вбачається, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі, мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3). Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2004 року, який був зареєстрований відділом РАГЦ Корабельного районного управління юстиції, актовий запис № 438. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.08.2005 року шлюб між ними було розірвано (а.с.4). Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.08.2005 р. з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дочки (а.с.5). Разом з тим, відповідач ухиляється від сплати аліментів, тому на даний час існує заборгованість по сплаті аліментів (а.с.6). Неповнолітня [PERSON] проживає разом із позивачкою, знаходиться на її повному утриманні, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Згідно Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради відповідач [PERSON] з дочкою стосунки не підтримує, матеріальної допомоги не надає, життям та здоров`ям не цікавиться. Відповідно до соціально - психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді встановлено, що дитина з батьком не спілкується, сприймає його як сторонню людину. Відношення [PERSON] до батька є емоційно відчуженими, спостерігається байдужість. З метою збереження родинних відносин між батьком та донькою спеціалісти запрошували громадянина до служби. Однак останній на контакт зі службою не йде. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення батька [PERSON] від виховання своєї дитини. Згідно з частиною третьою статті 155, пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Виходячи і вищевикладеного,

Outcome: approved