Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] (далі [PERSON] , позивач) звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач), в якій просила, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог стягнути з відповідача на свою користь 26275 грн. - матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, 5000 грн. - моральної шкоди та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 29.07.2017 у квартирі позивача відбулося залиття квартири через прорив підводки подачі холодного водопостачання до рукомийника у ванній кімнаті квартири № [NUMBER] , що розташована двома поверхами вище , в результаті чого пошкоджено шпалери, покриття підлоги, дверні коробки, плитка в ванній кімнаті. Факт залиття квартири підтверджується актом обстеження від 08.08.2017, складеним комісією у складі представника ТОВ «Перший український експертний центр», майстра та сантехніка будинку. Згідно з висновком № 9070 від 31.05.2018, складеним судовим експертом Стасюк М.Ю., вартість матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири позивача становить 26275 грн. У добровільному порядку відповідач відшкодувати заподіяну шкоду відмовляється. Крім того, залиттям квартири позивачу також було заподіяно моральної шкоди, яка полягає в порушенні її права власності, внаслідок пошкодження квартири водою. Вказана обставина, а також відмова відповідача добровільно відшкодувати завдані збитки, спричинили позивачу переживання та хвилювання, вона була вимушена тимчасово орендувати інше помешкання. Заподіяну моральну шкоди позивач оцінює у 5000 грн. Просила вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва [PERSON] від 25.09.2017 відкрито провадження у справі /а.с. 11/. Ухвалою суду від 20.02.2018 призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи /а.с. 41-42/. Ухвалою суду від 06.06.2018 відновлено провадження у справі та призначено судовий розгляд /а.с. 82/. 05.07.2018 автоматизованою системою розподілу справа розподілена для розгляду суддею Мицик Ю.С. з причин звільнення судді [PERSON] Відповідно до пп.9 п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року) справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 09.07.2018 вказану справу прийнято до провадження суддею Мицик Ю.С. та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. 30.10.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначила, що згідно з договором оренди житлового приміщення від 22.05.2017 укладеного між нею та [PERSON] на час залиття квартири позивача в квартирі проживав орендар, який нічого їй про факт залиття не повідомив. Вона зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , про розгляд вказаної справи дізналась випадково з офіційного сайту «Судова влада». Крім того послалася на те, що на підтвердження позовних вимог позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт залиття її квартири, зокрема комісійний акт, який складено із додержанням вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, яким би було зафіксовано, зокрема, сам факт залиття, а також причини залиття та завдані пошкодження, висновок відповідної експертизи щодо встановлення причин залиття. При проведенні обстеження квартири позивача та складанні акту залиття не було запрошено відповідача для надання доступу до її квартири та огляду наявності або відсутності прояву протікання води та виявлення причини залиття. У акті відсутні підписи власників квартир та відсутній акт про відмову про підписання вищевказаного акту. Крім того, вказаний акт складено упродовж 20 (двадцяти) днів після залиття квартири позивача. Також звернула увагу суду на те що, квартира позивача знаходиться на 18 поверсі, а квартира відповідача - на 20 поверсі. Також вважала безпідставними вимоги про стягнення з неї моральної шкоди. 07.12.2018 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він заперечив обставини викладені у відзиві. Послався на те, що акт про залиття складений впродовж десяти днів, оскільки позивач намагалася зв`язатися із відповідачем. Послався на те, що акт складений за відсутності відповідача, оскільки остання не проживає у своїй квартирі. Враховуючи викладене, а також те, що без огляду квартири відповідача у членів комісії було достатньо технічних підстав визначити причину залиття та розташування приміщення де воно виникло, вважав повністю доведеним винність відповідача у залитті квартири позивача. 11.02.2019 ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, направили заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позову підтримали, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак її представник заперечував проти задоволення позову, посилаючись на доводи, що викладені у відзиві. Суд, вислухавши виступ представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , що не заперечувалося стороною відповідача, а тому не підлягає додатковому доказуванню в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] /а.с. 109-111/. Як зазначає позивач у позовній заяві 29.07.2017 відбулося залиття її квартири з квартири, що належить відповідачу та знаходиться двома поверхами вище. Вказана обставина підтверджується копією акту обстеження від 08.08.2017, затвердженого заступником директора ТОВ «Перший український експертний центр» у складі комісії майстра будинку та слюсаря сантехніка першої категорії. Відповідно до вказаного акту, за результатами огляду квартири позивача виявлені сліди залиття: в кімнаті - стіна (шпалери) площею 8 м кв., стеля (поліпшене клейове фарбування) - 3 м кв., підлога (лінолеум) - 9 м кв.; у коридорі стеля (поліпшене клейове фарбування) - 4 м кв., стіна (шпалери) площею 3 м кв., підлога (лінолеум) - 4 м кв.; у ванній кімнаті кахельна плитка білого кольору площею 2 м кв., дверна коробка (розбухла, пішли тріщини). Причина залиття вказана у акті, як «лопнула підводка подачі холодного водопостачання до рукомийника у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] » /а . с. 5/ . При вирішенні вимог даного позову суд керується нормами цивільного процесуального законодавства, які визначають правила доказування у цивільному процесі, та положеннями матеріального закону, які регулюють зобов`язання, що випливають із заподіяння шкоди (деліктні зобов`язання). Так, за загальним правилом, встановленим ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Згідно з приписами ст. 1166 ЦК України, яка визначає підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Системний аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підстави для висновку, що позивач, заявляючи вимогу про відшкодування шкоди, повинен, зокрема, довести такі складові: протиправну поведінку відповідача; настання шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою, а відповідач, якщо він заперечує проти позову, - відсутність його вини у завданні шкоди, тобто вина заподіювача шкоди у деліктних зобов`язаннях презюмується. З огляду на встановлені обставини, факт залиття квартири позивача водою є доведеним, а відтак є доведеним і факт заподіяння позивачу внаслідок вказаного залиття майнової шкоди. Наданий позивачами Акт про залиття, який підписаний членами комісії, містить усі необхідні дані та відомості, а саме: дата його складення, анкетні дані та посади членів комісії, які приймали участь у його складенні, адресу квартири, що зазнала пошкоджень, характер ушкоджень та їх обсяг, адресу квартири, з якої відбулося залиття та причину залиття, а відтак цей акт є належними і допустимими доказом протиправності поведінки відповідача [PERSON] та її вини у заподіянні шкоди. Судом встановлено, що квартира відповідача розташована двома поверхами вище над квартирою позивача, однак жодних доказів, які б підтверджували, що джерело залиття знаходилося в іншій квартирі, розташованій над квартирою позивача, або на ділянці, за яку несе відповідальність балансоутримувач, стороною відповідача не надано, а відтак не доведено, що шкоди завдано не з вини відповідача. Те, що відповідач не проживає у вказаній квартирі визнається самим відповідачем, а тому є логічним, що остання не могла підписати акт обстеження квартири. Крім того, факт не проживання відповідача в квартирі не має жодного правового значення для розгляду цієї справи, оскільки тягар утримання майна закон покладає на власника (частина 4 статті 319, частина 1 статті 322 ЦК України). Згідно з приписами статті 1192 ЦК України, яка встановлює способи відшкодування шкоди, суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За клопотанням представника позивача у справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку № 9070 від 31.05.2018, складеного судовим експертом Стасюком М.Ю., вартість матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири позивача становить 26275 грн. /а.с. 60-78/. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт заподіяння шкоди позивачу з вини відповідача, оскільки остання не спростувала цієї обставини, а тому вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування шкоди є цілком обґрунтованими. Позивач також просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Судом при вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди враховуються положення п. п. 5, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду на положення вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Враховуючи факт залиття, суд вважає, що винними діями відповідача позивачу, як власнику житла, була заподіяна моральна шкода, яка полягає у пошкодженні майна, необхідності проведення ремонту по відновленню наслідків залиття, що призвело до порушення життєвого укладу позивача, істотних вимушених негативних змін у її житті, змусило позивача витрачати час на оформлення документів, звернення до суду та, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У відповідності до квитанцій № 18 від 05.02.2018 позивачем згідно договору про надання правової допомоги було сплачено адвокатському об єднанню «Едвайс» 7000 грн, за юридичний аналіз та опрацювання цивільної справи, підготовки позовної заяви та заяви про призначення судової експертизи, авансування витрат на участь у судових засіданнях /а.с. 22-26/. Заяви відповідача про розмір витрат на правову допомогу до суду не надходило. Крім того, позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1280 грн. /а.с. 1-2/. З огляду на викладене, з урахуванням ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача з відповідача суми судового збору у розмірі 1280 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Outcome: approved