Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградхліб 2014» про захист прав споживачів, стягнення майнової шкоди у розмірі 14 грн. 69 коп. та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 02.02.2021 року в магазині «[INFO]» № 10, розташованого за адресою в [ADDRESS] здійснив покупку, хліба «Короваєво смачний» вагою 550 грам, вартістю 14 грн. 69 коп. На підтвердження виконаної покупки та проведеного розрахунку, касиром магазину надано відповідний касовий чек № 754867 з часовою реєстрацією 02.02.2021 року об 19 год. 44 хв. Однак, розкривши стандартну упаковку вдома та вживаючи хліб з родиною за вечерею виявив у декількох нарізних скибах вмісткість та включення сторонніх предметів, а саме - кусків поліетилену, після чого хліб був поміщений до холодильнику для зберігання. Придбавши даний продукт харчування із відповідною заявою звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області 04.02.2021 року з викладенням вищезазначених обставин. Державними інспекторами Кропивницького міського управління Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі інспектування потужності ТОВ «Кіровоградхліб 2014» за місцем провадження господарської діяльності: [ADDRESS], м. Кропивницький, Кіровоградська обл., 25014. Під час проведення заходу виявлено порушення харчового законодавства, про що складено відповідний акт, на підставі якого винесено припис про їх усунення. Вказує, що порушення харчового законодавства при виробництві хліба, належить до найнебезпечніших проявів порушень технологій, споживання такого хліба пов`язане з ризиком для здоров`я та життя людини. Вилучення такого продукту харчування з обігу є обов`язковим. Якість хліба характеризується низкою показників, передбачених нормативними документами (стандартами, технічними умовами тощо), які мають силу закону. Вважає, що придбання ним 02.02.2021 року у вищезазначеному торгівельному закладі неїстівного хліба «Короваєво смачний» вагою 550 грам вартістю 14 грн. 69 коп., заподіяли позивачу матеріальні збитки на дану суму, оскільки вживання неякісного хліба, виробленого відповідачем тільки випадково не завдало позивачу фізичного болю. Заподіяні великі душевні муки, до даного часу порушений звичайний уклад життя позивача. В той же час, встановлена протиправна діяльність відповідача у невідповідності виробничого процесу стандартам та технічним умовам, що не виключає можливості подальшого випуску недоброякісної продукції /а.с. 1-5/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в поряду спрощеного позовного провадження з повідомленям учасників справи, призначено справу до розгляду /а.с. 16-17/. 11.05.2021 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, яким вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити. Вказує, що вимоги є необгрунтованими та не доведеними. Вважає, що наявність шкоди, дефекту продукції та причинно-наслідкового зв`язку між дефектом продукції та шкоди, яку отримав [PERSON] внаслідок виявленого стороннього предмету в хлібові «Смачний» доведено не було та доказів заподіяння позивачу моральної шкоди позивачем не надано /а.с. 24-27/. 16.07.2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив та 16.08.2021 року пояснення, згідно яких вважає позовні вимоги об`єктивними та такими, що ґрунтуються на доказах /а.с. 83-86, 100-106/. Представником відповідача 26.07.2021 року подано до суду заперечення на відповідь на відзив /а.с. 90-92/. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив, просив задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні вимоги не визнали, у їх задоволенні просили відмовити, підтримали позицію, що викладена у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив. В судове засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне Управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, його представник не з`явився, про день та час розгляду повідомлявся, причини неявки не відомі. Суд, вислухавши виступи учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 02.02.2021 року позивач в магазині «[INFO]» № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] придбав товари, в тому числі: хліб Короваєво Смачний 550 г, вартість якого становить 14,69 грн., про що свідчить відповідний чек №754867 /а.с. 7/. Як вбачається із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадяських формувань, сертифікату на систему управління безпечністю харчових продуктів основним видом економічної діяльності ТОВ «Кіровоградхліб 2014» за КВЕД 2010 є виробництво хліба та хлібобулочних виробів, виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання. На підприємстві діє система управління безпечністю харчових продуктів за ДСТУ ISO 22000 згідно вимог ДСТУ ISO 22000:2007 (ISO 22000:2005, IDT) /а.с. 28, 31/. 04.02.2021 року [PERSON] звернувся до начальника головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області із заявою, в якій просив вжити заходів реагування з приводу виявлення ним в продукті харчування, яким харчувалась вся родина включаючи малолітню дитину-інваліда, а саме в хлібі т.м. «Короваєво» стороннього предмету схожого на поліетилен, так як даний матеріал є дуже небезпечним для здоров`я людини /а.с. 12/. Головне управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області в межах компетенції розглянуло звернення [PERSON] щодо виявлення в придбаному хлібі ТМ «Караваєво» стороннього предмета і повідомило наступне. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лите на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Державними інспекторами Кропивницького міського управління Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі інспектування потужності ТОВ «Кіровоградхліб 2014» за місцем провадження господарської діяльності: [ADDRESS] . Під час проведення заходу виявлено порушення харчового законодавства, про що складено відповідний акт, на підставі якого винесено припис про їх усунення /а.с. 13/. Так, приписом Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області від 19.02.2021 року виявлено порушення вимог законодавства, а саме: у виробничих та допоміжних приміщеннях відмічається пошкодження цілісності кахельного покриття на підлозі, під підтоварниками з сіллю бруд, на стінах місцями злущена штукатурка; стеля (та/або внутрішня поверхня даху) та верхні кріплення мають видимі пошкодження покриття; частина поверхні дверей виготовлена з полістиролу, на поверхні якого не демонтовано захисну (транспортну) плівку яка відшаровується, що не дає можливості проведення належного чищення та у разі потреби дезінфекції. Рештки плівки можуть спричинити забруднення тіста при його переміщені. Цукор, що використовується для виготовлення хліба, фасований в мішки з поліетиленовою плівкою, який в технологічному процесі потрапляє з мішка в обладнання призначене для виявлення часток металу, але не захищає від можливого потрапляння поліетилену в подальші технологічні процеси та в сам хліб /а.с. 32-34/. Відповідно до п. 2, 3, 5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. В силу вимог ч.1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право на те, щоб продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була безпечною для його життя, здоров`я, навколишнього природного середовища, а також не завдавала шкоду його майну. Згідно із ч. 2 ст.20 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», оператори ринку зобов`язані: забезпечувати дотримання вимог цього Закону щодо гігієнічних вимог до харчових продуктів на всіх стадіях їх виробництва та обігу; вилучати та/або відкликати у встановлених законом випадках харчові продукти, які перебувають в обігу, якщо встановлено, що ці продукти можуть спричинити шкідливий вплив на здоров`я людини; компенсовувати відповідно до закону шкоду, заподіяну споживачам внаслідок споживання харчового продукту, якщо судом буде доведено причинно-наслідковий зв`язок між цією шкодою і діяльністю та/або бездіяльності оператора ринку, крім випадків установлених законом. Частиною 1 статті 32 зазначеного Закону передбачено, що харчові продукти, які знаходяться в обігу на території України, повинні відповідати вимогам законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів. У випадку надходження доказів щодо шкідливості харчового продукту, незважаючи на його відповідність законодавству про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів, виробництво та обіг такого харчового продукту має бути зупинено та заборонено. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», передбачено, що продукція є такою, що має дефект, у разі коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема пов`язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію, у тому числі: 1) представлення продукції споживачеві або користувачеві, включаючи її вигляд, склад, упаковку, маркування та іншу інформацію про продукцію, її споживання, використання та знищення (утилізацію, переробку); 2) використання продукції, яке обґрунтовано можна передбачити; 3) час коли продукцію введено в обіг. Частиною 1 статті 7 зазначеного Закону передбачено, що за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції, відповідає її виробник. Згідно із ч. 1 cт. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 cт. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням, під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 9 цієї ж Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутацїї, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Будь-яких клопотань про призначення експертизи для визначення, що даний хліб є шкідливий для споживання, не заявляв, а відтак доводи позивача, що внаслідок споживання спірного продукту він випадково не постраждав (та члени родини) і не зазнав фізичного болю та не отруївся, суд вважає необгрунтованими. Тому, позивачем не доведене та не встановлено матеріалами справи, що внаслідок споживання [PERSON] харчової продукції у вигляді «хліб Короваєво Смачний 550 г», виготовлений ТОВ «Кіровоградхліб 2014» заподіяна шкода та завдано моральних збитків. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмета спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження , оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні вимог слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Outcome: dismissed