Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

У квітні 2020 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі- АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог, позивач, вказав, що [PERSON] звернувся до позивача із заявою № б/н від 03.04.2012 року з метою отримання банківських послуг, якою підтвердив, що повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», а також підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт, що визначений у Довідці про зміну умов кредитування, яка додана до позову. Відповідач отримав кредитну картку, в подальшому збільшився кредитний ліміт до 300 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк за договором свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору і в межах встановленого ліміту. Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором не надав своєчасно грошові кошти на погашення кредиту, в зв`язку з чим станом на 17.03.2020 року виникла заборгованість в розмірі 24754,76 грн., з яких: 7162,21 грн. заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 7162,21 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 2593,58 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625, 13343,98 грн. нарахована пеня, 0,00 грн. нарахована комісія, а також штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина), 1154,99 грн. (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов до суду не подавав, у зв`язку з чим ухвалою суду вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що предметом позовних вимог є стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором станом на 17.03.2020 року виникла заборгованість в розмірі 24754,76 грн., з яких: 7162,21 грн. заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 7162,21 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 2593,58 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625, 13343,98 грн. нарахована пеня, 0,00 грн. нарахована комісія, а також штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина), 1154,99 грн. (процентна складова). Як зазначено позивачем, 03.04.2012 року відповідач підписав Заяву б/н з метою отримання банківських послуг. На підтвердження заявлених вимог, позивачем до суду надано копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил банківських послуг, на звороті якої вказано, що [PERSON] виявив бажання отримати на своє ім`я «пенсійну карту». Відомості про кредитний ліміт та умови його отримання в заяві відсутні (а.с.28-зворот). Також позивачем\~надано Витяг\~з Тарифів\~обслуговування кредитних\~карт «Універсальна»\~із зазначенням\~умов,\~що стосуються\~чотирьох \~карт з\~різними назвами\~та умовами\~користування,\~ який\~не містить\~підпису відповідача\~ (а.с.29). Позивачем також додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які також не містять підпису відповідача (а.с.30-54). Відповідно до\~ст.\~526\~ЦК України,\~зобов`язання має\~виконуватися належним\~чином відповідно\~до умов\~договору та\~вимог цього\~Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог \~відповідно до\~звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем також надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 03.04.2012 року (а.с.9-19), який не містять даних про вид та номер платіжної картки чи номер розрахункового рахунку, не підписаний особами, повноважними на здійснення фінансового обліку та звітності, не засвідчений в установленому законом порядку. З наданої позивачем довідки вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н за яким були надані кредитні картки: 15.03.2013 року № [NUMBER] з терміном дії по 08/16; 03.08.2014 року № 5168755505249033 з терміном дії до 07/18; 27.12.2014 року № 5168755505249033 з терміном дії до 07/18 (а.с.27). Проте до вказаної довідки не додано самого кредитного договору, на виконання якого відповідачу було надано кредитні картки. Позивачем додано виписку за договром б/н [PERSON] (а.с.20-25) у другій колонці якої зазначені номери карт та операції за ними, які відсутні у довідці про видані кредитні карти, крім того згідно розділу «Деталі операцій» позивачем станом на 01.03.2020 року здійснювалось автоматичне нарахування заборгованості та списання відсотків з карт, строк дії яких сплинув у 2018 році. \~ \~ \~ \~Крім того, з наданої позивачем довідки Про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] вбачається, що 15.03.2013 року кредитний ліміт картки № 414937823208580 складав 4000 грн., 15.03.2013 року зменшений до 300 грн., 20.01.2016 року збільшений до 5000 грн., 21.01.2016 року зменшений до 5000 грн., 11.01.2017 року зменшений до 0,00 грн. (а.с.26). Інформація про кредитні ліміти за іншими картками позивачем не надано. Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем до суду не надано. Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладання з відповідачем будь-якого кредитного договору, в тому числі б/н від 03.04.2012 року, а надана копія Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 03.04.2012 року, де відповідач виявив бажання оформити «пенсійну карту» за своїм змістом є Договром про банківське обслуговування не може розцінюватись як кредитний договір, оскільки не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Отже позивачем не доведено належними доказами, що відповідач виявив бажання отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що йому була надана відповідна кредитна картка, які, крім того, мають бути скріплені підписом позичальника. Таким чином, за відсутності будь-яких доказів укладення між сторонами кредитного договору із визначеним розміром кредиту та умовами кредитування, наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості та виписка з карткового рахунку не можуть бути безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та заявлених до стягнення сум заборгованості, відсотків та штрафних санкцій. Зазначений висновок судом зроблений з урахуванням також правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 27.03.2020 року справа № 703/3063/18, провадження № 61-11260св19. Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що у відповідача відсутня заборгованість за «поточним тілом» кредиту та будь-яка заборгованість за нарахованими відсотками. Заборгованість за простроченим «тілом» кредиту вказана у розмірі 7162,21 грн., яка не відповідає встановленому максимуму кредитного ліміту карти в розмірі 5000 грн. Враховуючи те, що загальна заборгованості за «тілом» кредиту та заборгованість за простроченим «тілом» кредиту співвідносяться як загальне й окреме, то позивачем не доведено правомірність стягнення простроченого «тіла» кредиту за відсутності в цілому заборгованості за «поточним тілом» кредиту. При цьому жодні відсотки, які повинні були нараховуватися за користування кредитними коштами, також відсутні, що теж свідчить про відсутність заборгованості за «поточним тілом» кредиту. Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 7162,21 грн., позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачу видавались кредитні кошти та кредитний ліміт по кредитним картам відповідача збільшувався до визначеної суми заборгованості. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed