Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути із публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області (далі- АТ «Ощадбанк») суму оплати роботи за надурочний час за 2018 рік у розмірі - 91 930 грн. 50 коп. В обґрунтування вимог зазначається, що у період з 18 січня 2008 року по 30 листопада 2018 року позивач працював на посаді інкасатора-водія автотранспортних засобів сектора інкасації коштів та перевезення валютних цінностей № 2 відділу інкасації коштів на перевезення валютних цінностей управління організації інкасації, перерахунку та зберігання валютних цінностей АТ «Ощадбанк». За період роботи відповідач неодноразово порушував трудові права позивача щодо оплати праці за роботу у надурочний час та не оплачував у подвійному розмірі годинної ставки. У розрахункові листи за період із січня по листопад 2018 року відповідач вносив тільки місячну норму робочого часу, не враховуючи кількість годин понад норму робочого часу за обліковий період, тобто у табелі обліку використання робочого часу вносились неправдиві відомості з метою приховання надурочних робіт. У 2018 році середньорічна норма робочого часу склала 166,08 годин. За розрахунком позивача годинна тарифна ставка складає 59 грн. 31 коп. Сума заробітної плати за час роботи позивача в надурочний час становить 91 930 грн. 50 коп. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 22 травня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. 29 травня 2019 року позивачем подано до суду відповідь на відзив. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2019 року у рамках даної цивільної справи витребувано докази. 22 січня 2020 року [PERSON] подав заяву про зменшення (уточнення) розміру позовних вимог, в якій просить стягнути на свою користь оплату роботи за надурочний час за січень-листопад 2018 року у розмірі - 84 576 грн. 06 коп., виходячи із того, що кількість надурочного часу складає 713 годин, годинна тарифна ставка - 59 грн. 31 коп. (713*(59,31*2=84576,06). 11 березня 2020 року позивач [PERSON] подав до суду пояснення до заяви про уточнення позовних вимог. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача АТ «Ощадбанк» - Сировацька О.М. позовні вимоги не визнала, пояснила, що облік використання робочого часу має бути підтверджений відповідними первинними бухгалтерськими документами, форма й порядок яких встановлені певними нормативними документами. З табелів обліку використання робочого часу за період із січня 2018 року по листопад 2018 року з графіків виходу на роботу фактів перевищення місячної норми часу не встановлено. За зверненням працівників філії [PERSON] та [PERSON] щодо невірного нарахування заробітної плати та табелювання надурочних годин інкасаторів сектору № 2 проведено перевірку. За результатами перевірки жодних фактів порушення не встановлено. Просить у позові відмовити з підстав його недоведеності. Вислухавши пояснення позивача, його представника, заперечення представника відповідача, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до статті 50 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Згідно зі статтею 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством. Відповідно до статті 62 КЗпП України надурочні роботи, як правило, не допускаються. Надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня (статті 52, 53 і 61 КЗпП України). Власник або уповноважений ним орган може застосовувати надурочні роботи лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині третій статті 62 КЗпП. Статтею 64 КЗпП України передбачено, що надурочні роботи можуть провадитися лише з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації. Власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника (частина друга статті 65 КЗпП України). Частиною другою статті 30 Закону України «Про оплату праці» визначено, що роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сторони у даній справі перебували у трудових відносинах. Відповідно до витягу із наказу № 223-ОС від 16 березня 2012 року [PERSON] призначено на посаду інкасатора-водія автотранспортних засобів відділу перевезення валютних цінностей та інкасації коштів ТВБВ № 10026/0741 з 17 березня 2012 року за переведенням з філії - Броварського відділення № 5400 АТ «Ощадбанк» з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю з посадовим окладом заробітної плати 1 800 грн. 00 коп. на місяць. Згідно із Положенням про оплату правці працівників АТ «Ощадбанк», затвердженим правлінням Ощадного банку України від 31 березня 1998 року (протокол № 11) за змінами та доповненнями встановлено з 17 березня 2012 року [PERSON] надбавку за ненормований робочий день у розмірі - 25 % посадового окладу. Згідно із витягом із наказу № 102-ос від 11 січня 2013 року [PERSON] , інкасатора-водія автотранспортних засобів відділу перевезення валютних цінностей та інкасації коштів ТВБВ № 10026/0741, переведено на посаду інкасатора-водія автотранспортних засобів відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей ТВБВ № 10026/0741 з 11 січня 2013 року з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю з посадовим окладом заробітної плати 1 980 грн. 00 коп. на місяць. Збережено раніше встановлені [PERSON] надбавки. З витягу із наказу № 1760-ос від 30 червня 2015 року вбачається, що [PERSON] інкасатора-водія автотранспортних засобів відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей ТВБВ № 10026/0741, переведено на посаду інкасатора-водія автотранспортних засобів сектора інкасації коштів та перевезення валютних цінностей № 02 відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей управління організації інкасації, перерахунку та зберігання валютних цінностей з 01 липня 2015 року з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю з посадовим окладом заробітної плати 2 180 грн. на місяць, зі збереженням раніше встановлених надбавок. Відповідно до наказу № 4816 від 27 листопада 2018 року [PERSON] звільнено із посади інкасатора-водія автотранспортних засобів відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей ТВБВ № 10026/0741, переведено на посаду інкасатора-водія автотранспортних засобів сектора інкасації коштів та перевезення валютних цінностей № 02 відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей управління організації інкасації, перерахунку та зберігання валютних цінностей філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» 30 листопада 2018 року за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України. Згідно із довідкою № 100.20/2-15/95 від 24 січня 2019 року, виданої АТ «Ощадбанк» розмір нарахованої заробітної плати [PERSON] за період з січня по листопад 2018 року склав 157 891 грн. 99 коп. На підставі звернення [PERSON] головними державними інспекторами Головного управління Держпраці у Київській області проведено інспекційне відвідування у філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк». З акту Головного управління Держпраці у Київській області інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № КВ 304/67/АВ від 14 лютого 2019 року вбачається, що будь-які порушення щодо нарахування заробітної плати та табелювання надурочних годин не виявлені. Згідно із наказом Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» первинним обліковим документом щодо обліку використання робочого часу на підприємствах є табелі обліку використаного робочого часу. Згідно із пунктом 16.3 колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ВАТ «Ощадбанк», прийнятого загальними зборами представників трудового колективу ВАТ «Ощадбанк» 08 лютого 2011 року, зареєстрованого Управлінням праці та соціального захисту населення Печерської районної у місті Києві державної адміністрації реєстраційний номер № 69Є, тривалість робочого часу працівників банку не може перевищувати встановленого законодавством України - 40 годин на тиждень. Відповідно до пункту 16.4 вказаного договору для обліку використання робочого часу усіх категорій працюючих банку, контролю за дотриманням працівниками встановленого Правилами внутрішнього трудового розпорядку режиму робочого часу, отримання даних про відпрацьований час, розрахунку заробітної плати, а також для складання статистичної звітності з праці в установах Банку застосовуються табелі обліку використання робочого часу. У табелі обліку робочого часу по числах місяця відмічаються дні явок та неявок працівників на роботу, тривалість роботи у годинах, та хвилинах кожного, чергові, навчальні відпустки, відпустки по догляду за дитиною, інші невиходи. Причина невиходів на роботу відображаються відповідною умовною позначкою - літерою. Умовні позначення видів затрат робочого часу та невиходів на роботу наведено у типовій формі № П-5 табелю обліку використання робочого часу, затвердженого наказом Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року № 489. З досліджених у судовому засіданні табелів обліку використання робочого часу за період з січня по листопад 2018 року та графіків виходу на роботу [PERSON] не вбачається перевищення місячної норми робочого часу. Статтею 106 КЗпП України визначено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, за всі відпрацьовані надурочні години. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається. Пунктом 10 Методичних рекомендацій визначено, що при підсумованому обліку робочого часу час, відпрацьований понад норму тривалості робочого часу за обліковий період, вважається надурочним і оплачується згідно зі статтею 106 КЗпП України. Оплата за всі години надурочної роботи провадиться в кінці облікового періоду. Робота понад норму робочого часу, передбаченого графіком в окремі дні, тижні, місяці облікового періоду, при збереженні норми робочого часу за обліковий період, не є надурочною роботою. Переробіток норми робочого часу, що виникає в окремі дні при підсумованому обліку, може компенсуватися додатковими днями відпочинку або відповідним зменшенням тривалості роботи в інші дні облікового періоду. Вирішуючи під час розгляду справи питання щодо стягнення коштів за роботу в понадурочний час, суд повинен з`ясовувати, чи дійсно працівник виконував роботу, яку можна вважати надурочною. Законодавством також передбачена можливість роботи з встановленням ненормованого робочого дня. І при вирішенні спірних правовідносин необхідно розрізняти надурочну роботу і ненормований робочий день. КЗпП України не містить тлумачення поняття «ненормований робочий день». Відповідно до пункту 1 Рекомендацій щодо порядку надання працівникам з ненормованим робочим днем щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці, затверджених наказом Мінпраці та соціальної політики України від 10 жовтня 1997 року № 7 (Рекомендації № 7), ненормований робочий день - це особливий режим робочого часу, який встановлюється для певної категорії працівників у разі неможливості нормування часу трудового процесу. У разі потреби ця категорія працівників виконує роботу понад нормальну тривалість робочого часу. При цьому така робота не вважається понаднормовою. Міра праці в цьому випадку визначається не тільки тривалістю робочого часу, але й колом обов`язків і обсягом виконаних робіт (навантаженням). У режимі ненормованого робочого дня працівники виконують роботу понад нормальну тривалість робочого часу. У законодавстві не встановлена тривалість перепрацювань, що допускаються для виконання трудових обов`язків. Також необмежена і кількість випадків таких перепрацювань, усе залежить від характеру і обсягу виконуваної роботи. Разом з тим в Рекомендаціях № 7 зазначається, що такі перепрацювання не можуть бути систематичними. Законодавство не містить переліку професій, посад працівників з ненормованим робочим днем, а також обов`язковості нормативного закріплення такого переліку. Відповідно до пункту 7 Рекомендацій № 7 конкретний список професій і посад, щодо яких може застосовуватися ненормований робочий день, визначається колективним договором. Отже, на осіб, які працюють на умовах ненормованого робочого дня, поширюється встановлений на підприємстві, в установі, організації режим робочого часу. Відповідно до частин другої, третьої статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. При розгляді даної справи по суті встановлено, що [PERSON] виплачувалися надбавки за ненормований робочий день. Обов`язок щодо виплати вказаної надбавки зафіксований у наказах про призначення на роботу та переведення, а також підтверджується розрахунковими листами за період з січня по листопад 2018 року. Фактично позивач обіймав посаду, що передбачає особливий характер роботи та ненормований робочий день. Виконання такої роботи компенсувалося також додатковою відпусткою. Так, відповідно до пункту 16.8.2 колективного договору щорічна додаткова відпустка за особливий характер праці тривалістю 5 календарних днів надається працівникам з ненормованим робочим днем за такими посадами, зокрема водій, інкасатор, інкасатор-водій, старший інкасатор, інкасатор-водій автотранспортних засобів. Працівникам, за посадами яких запроваджено підсумований облік робочого часу з проведенням відповідної оплати надурочної роботи або встановлена надбавка за ненормований робочий день, щорічна додаткова відпустка за ненормований робочий день не надається. Судом за клопотанням позивача допитували свідки. Так, свідок [PERSON] , позивач у справі, показав, що період його щоденної роботи був набагато більшим ніж проставлено у табелі обліку робочого часу. При зверненні із цих підстав до керівництва йому було повідомлено, що всі питання щодо ненормованого робочого часу врегульовані у колективному договорі. З січня 2018 року інкасаторам переслали виплачувати всі надбавки. Він приїздив на роботу на 7 год. ранку та у 7 год. 20 хв. приступав до виконання своїх обов`язків. Перші п`ять місяців роботи на посаді інкасатора-водія він перепрацював 40 годин, далі - 80 годин, у період із серпня по жовтень - 100 годин. За період роботи на посаді інкасатора-водія у бригаді було 40 членів, із серпня по листопад 2018 року звільнилося 25 осіб, так як не витримували навантажень. Графік виходів на роботу За липень 2018 року він отримав доплати за високі досягнення, однак що саме входило у цю виплату йому невідомо. З питань належного табелювання він письмово до керівництва не звертався та дії не оскаржував. Свідок [PERSON] показав, що у період 2006 по 2017 роки він працював у відділенні АТ «Ощадбанк» у місті Броварах Київської області, у подальшому переведений до міста Києва. На початку 2018 року стала надходити велика кількість коштів, тому вони як інкасатори почали працювати надурочно, при цьому журнали роботи у надурочний час не велися. Однак вказані дані можна перевірити по журналах видачі зброї. Режим робочого часу був наступний: на 07 год. 30 хв. приходили на роботу, перевдягалися, брали автомобіль та їхали за отриманням зброї. Робочий день тривав з 08 год. до 17 год. Разів 3-4 на тиждень працювали надурочно. Магазин «Епіцентр» працює до 22 год., отже вони повинні були забезпечити інкасацію готівки. З табельною зброєю відлучатися із роботи заборонено. Додаткову відпустку тривалість 5 днів він особисто не використовував. На зміну умов праці при переведенні до міста Києва погоджувався. При оцінці показів свідків суд враховує, що останні заінтересовані у результатах розгляду справи. При цьому їх покази не є допустимими доказами, так як обставини про роботу у надурочний час повинні бути підтвердженими іншими засобами доказування. Подані позивачем до суду графіки роботи сектору інкасації коштів та подорожні листи не є належними доказами у даній справі та у жодний спосіб не можуть свідчити про роботу позивача у надурочний час. Матеріали даної справи не містять доказів звернення позивача у період перебування у трудових відносинах як до адміністрації відповідача, так і до профспілкового органу з приводу фактів залучення до надурочних робіт. При розгляді даної справи по суті не встановлено, що протягом спірного періоду в АТ «Ощадбанк» приймалися накази про залучення працівників до надурочних робіт, як і не вирішувалося питань первинною профспілковою організацією щодо надання дозволів на застосування надурочних робіт. Фактів недостовірного обліку відповідачем робочого час та наявності з цих підстав порушень позивачем доведено не було. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами. Згідно із положеннями статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінюючи в сукупності всі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволення даного позову з підстав недоведеності. Так, при розгляді даної справи по суті не знайшов свого підтвердження факт виконання позивачем роботи надурочно у кількості 713 годи та перевищення місячної норми часу у період роботи з січня по листопад 2018 року. З огляду на недоведеність роботи позивачем у надурочний час, підстави для стягнення заробітної плати на підставі статті 106 КЗпП відсутні. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову.

Outcome: dismissed