Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що згідно договору купівлі - продажу їй належить трикімнатна квартира, яка розташована за адресою [ADDRESS]. У цій квартирі зареєстровані вона, [PERSON], яка є донькою позивача, онук та відповідач. У червні 2013 року відповідач виїхав з указаного житла в невідомому напрямку та вже понад 2 роки не повертається. Позивачу невідомо за якою адресою мешкає відповідачі по телефону та Інтернету вони не спілкуються, листи один одному не пишуть. З моменту виїзду з квартири відповідач не сплачує за комунальні послуги, його особисті речі відсутні. Тобто фактично квартира утримується лише нею, вона сплачує за комунальні послуги та проводить поточні ремонти. Комунальні служби, які надають послуги з утримання квартири, у своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців - 4 особи та нараховують за своїми тарифами розміри грошових коштів, які вона має сплачувати. Однак позивач не бажає сплачувати комунальні платежі, нараховані на відповідача, оскільки він в квартирі не мешкає. Тому вона звернулась до суду з даним позовом з метою зняття відповідача з реєстраційного обліку. Посилаючись на викладене, позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу позивачу належить трикімнатна квартира, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Згідно із довідкою Криворізької об'єднаної міської довідково - інформаційної служби від 17.06.2015 № 79 року у цій квартирі зареєстровані позивач, [PERSON], яка є донькою позивача, [PERSON], який є онуком позивача , та відповідач, [PERSON] Відповідно до акта від 04.06.2015 року, підписаного трьома сусідами позивача та затвердженого директором ТОВ «Дивобуд», відповідач не мешкає в спірній квартирі з червня 2013 року до цього часу. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач не мешкає в жилому приміщенні, а саме в квартирі [ADDRESS], понад 2 роки. Позивачу невідомо за якою адресою мешкає відповідач, по телефону та Інтернету вони не спілкуються, листи один одному не пишуть. З моменту виїзду з квартири відповідач не сплачує комунальні платежі, нараховані на нього, цого особисті речі в квартирі відсутні. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є достатньо обґрунтованим, тому його слід задовольнити. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved