Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

У квітні 2021 року до суду надійшов вищевказаний позов, який позивач обґрунтував тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка 23 жовтня 2008 року склала заповіт на позивача на належну їй на праві власності земельну ділянку площею 5,18 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер 2322187200:02:002:0139. Після смерті матері позивач у передбачений законом строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, а прийняв її відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті матері проживав разом з нею за однією адресою по [ADDRESS] . За роз`ясненнями нотаріуса, отримати через нотаріальну контору Свідоцтво про право спадщину за заповітом позивач не має можливості з причини втрати правового документу на земельну ділянку, яка належала його матері, тому йому було рекомендовано нотаріальною конторою звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Посилаючись на те, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку він не має змоги, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] на земельну ділянку площею 5,18 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер 2322187200:02:002:0139. Позивач до суду не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, без фіксування процесу технічними засобами. Аналогічне клопотання про проведення судового засідання без участі надав і представник позивача. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про визнання позову, просив розглядати справу без його участі. Представник третьої особи до суду не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, пояснення на позовну заяву до суду не надав. Згідно з ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2). Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 07 червня 2005 року, серія ІV-ЗП 020332, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 5,18 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер 2322187200:02:002:0139 (а.с. 19). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. 2). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 03.11.2008 Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 9773 (а.с. 10). Відповідно до копії Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Миколай-Пільською селищною радою Запорізького району Запорізької області 20.02.1967, запис № 7, позивач є сином [PERSON] (а.с. 11). Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого 16.09.2019 за № НВ-2306316362019, земельна ділянка площею 5,18 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер 2322187200:02:002:0139 належить [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту від 07.06.2005 ІV-ЗП 020332 (а.с. 13-15). Відповідно до копії Заповіту, посвідченого секретарем Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області Бакум О.Д. за реєстровим номером 252 від 23 жовтня 2008 року, [PERSON] заповіла позивачеві земельну ділянку площею 5,18 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області (а.с. 17). Факт проживання позивача з матір`ю на день її смерті підтверджується копією Довідки від 08.04.2021 року за № 1918, наданою адміністратором відділу «ЦНАП» Широківської сільської ради (а.с. 16). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тому, після смерті матері позивач є її єдиним спадкоємцям за заповітом відповідно до ст. 1233 ЦК України. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом та єдиним спадкоємцем, хто її прийняв, є позивач по справі - син померлої. За вимогами ст.ст. 1268-1270 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1296 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позивач прийняв спадщину за заповітом відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, в якій зазначено, що спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно до роз`яснень державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцової Л.М. від 07.08.2021 № 1680/01-16, позивач не може через нотаріальну контору отримати спадщину внаслідок відсутності правового документу на спадкову земельну ділянку, тому йому рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997, відповідно до Закону від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved