Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

У листопаді 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 7589 грн 51 коп. та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що 07.03.2013 між ПрАТ «СК Еталон» та [PERSON] укладено договір добровільного страхового відшкодування №101001-06001405 за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу «Mitsubishi» номерні знаки [NUMBER], після чого 25.11.2013 трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Fiat» номерні знаки [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Mitsubishi» номерні знаки [NUMBER], який в результаті отримав механічні пошкодження. На підставі заяви [PERSON] йому було виплачено страхове відшкодування позивачем у розмірі 7589 грн 51 коп. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується поштовими повідомленнями (а.с. 41, 42а, 46, 47) причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у їх відсутності згідно ст. 224 ЦПК України. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 25.11.2013 о 10 год. 50 хв. по Кільцевій дорозі - вул. Петропавлівська в м. Києві, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Fiat» номерні знаки [NUMBER] та «Mitsubishi» номерні знаки [NUMBER] (а.с. 11). Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17.12.2013 [PERSON] було притягнено до адміністративної відповідальності на накладено адміністративне стягнення (а.с. 10). Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Mitsubishi» номерні знаки [NUMBER], завдано технічних пошкоджень, (а.с. 14). Встановлено, що 07.03.2013 між ПрАТ «СК Еталон» та [PERSON] укладено договір добровільного страхового відшкодування №101001-06001405 за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу «Mitsubishi» номерні знаки [NUMBER] (а.с. 5-9). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Потерпіла особа [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК Еталон» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 12, 13). На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу» позивач виплатив потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 7589 грн 51 коп. на підставі, страхового акту №42-28031 від 09.07.2014 з відповідними розрахунками страхового відшкодування (а.с. 15-23). Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Позивачем на адресу відповідача надсилалася претензія №01-04-847 від 13.08.2014 про відшкодування збитків у порядку регресу у розмірі 7589 грн 51 коп. (а.с. 49). У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно п. 3 ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. За таких обставин, суд вважає доведеним позивачем завданий йому розмір матеріального збитку. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідачів обов'язок солідарно відшкодувати позивачеві суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved