Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до АТ «ПУМБ» про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. за №5431 від 07 травня 2021 року про стягнення із позивача 124437 грн. 91 коп заборгованості за кредитним договором №2001380570301 від 15 серпня 2019 року, таким, що не підлягає виконанню. Позов обгрунтований тим, що між сторонами не укладався будь-який правочин, що нотаріально посвідчувався, нотаріус не врахував рішення у справі №826/20084/14, відповідно до платіжної картки встановлений кредитний ліміт 30000 грн., а сума боргу більша ніж у три рази, вказана сума заборгованості є спірною. Просить позов задовольнити та стягнути 7362 грн. судових витрат. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до заяви від 17 вересня 2021 року представник позивача адвокат Цюпка О.В. позов підтримує, просить справу розглянути за відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, на адресу останнього (04070, м.Київ, вул.Андріївська, 4) судом 29 липня 2021 року надіслано рекомендоване повідомлення про судовий розгляд з матеріалами позову, АТ «ПУМБ» не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення. Третя особа приватний нотаріус Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, клопотання про відкладення судового розгляду відсутні. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи викладене та позицію представника позивача адвоката Цюпка О.В. згідно заяви від 17 вересня 2021 року в судовому засіданні встановлені підстави згідно ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі судом встановлено слідуюче. 07 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинсього районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5431, про стягнення із [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №2001380570301 від 15 серпня 2019 року у розмірі 123937 грн. 91 коп за період з 30 липня 2020 року по 19 лютого 2021 року, яка складається із: 10407 грн. 48 коп простроченої заборгованості за кредитом, 25476 грн. 63 коп простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам, 84206 грн. 31 коп строкової заборгованості за кредитом, 3847 грн. 49 коп строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Також стягнуто 500 грн. за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню,-124437 грн. 91 коп. На виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса, який має силу виконавчого документа, 11 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. відкрито виконавче провадження №65777951. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису-це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В судовому засіданні встановлено, що позивачем [PERSON] оспорюється факт укладення кредитного договору №2001380570301 від 15 серпня 2019 року з ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», наявності заборгованості по кредиту та її розміру, підстав нарахування складових заборгованості, тобто безспірність заборгованості та відповідальності позивача по кредитному договору, як обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису,-відсутня, що є підставою для задоволення позову із врахуванням заявлених вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом враховуються положення ст.ст.133, 141 ЦПК України, відповідно до яких, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 908 грн. судового збору, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1-4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що представництво інтересів позивача [PERSON] здійснюється адвокатом Цюпка О.В., яким згідно опису робіт від 09 липня 2021 року на виконання договору про надання правової допомоги від 07 липня 2021 року надані послуги щодо ознайомлення із виконавчим написом, документами банківської установи, підготовки позову. Згідно квитанції №35 від 08 липня 2021 року адвокатом Цюпка О.В. отримано від [PERSON] згідно договору від 07 липня 2021 року 4000 грн.. Суд вважає вказані витрати не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 1500 грн..

Outcome: approved