Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , де третя особа орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] батьком дитини є [PERSON] , [INFO] . Батько дитини свідомо не бажає брати участь у її вихованні, виявляти турботу щодо неї, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, оскільки перешкод чи заборони щодо побачень з дитиною йому ніхто не чинить. Заочним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2012 з [PERSON] на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 серпня 2012 року. Утім, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого Амур-Нижньодніпровським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, у зв`язку з чим станом на 01.04.2019 виникла заборгованість у розмірі 104 875 грн. 22 коп. На підставі викладеного, позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , та призначити її опікуном дитини. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2019 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. 25 жовтня 2019 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні позивач надала аналогічні пояснення викладені в позовній заяві. Зазначила, що відповідач з першого року життя дитини жодних контактів з нею не підтримує, не провідує, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позов підтримавши в повному обсязі. Зазначивши також, що вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №03. (а. с. 13). Заочним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2012 з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 серпня 2012 року. Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 03.12.2012 відкрито виконавче провадження №35795725 (а.с.11). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] , виконавче провадження № 35795725, заборгованість станом на 01.04.2019 становить 104 875 грн. 22 коп. (а.с.12). Висновком Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . (а. с. 6). При цьому, зібраними по справі письмовими доказами та поясненнями допитаних свідків, встановлено, що відповідач [PERSON] дитину не відвідує, не приймає участі у її вихованні майже с самого народження, станом здоров`я не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Так, свідок [PERSON] у суді пояснив, що є батьком позивача [PERSON] Зазначив, що відповідач [PERSON] з дитиною не спілкується з першого року її життя. Свідок [PERSON] пояснив, що позивача [PERSON] знає з дитинства та має з останньою дружні стосунки. Повідомив, що відповідача [PERSON] взагалі ніколи не бачив. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Проаналізувавши встановленні обставини, суд приходить до висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей, виходячи з викладеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог щодо призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] . Згідно зі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial