Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до відповідача про виключення з актового запису відомостей про батьківство. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач послався на те, що він записаний батьком [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] . Проте, у позивача виникли сумніви, що він є батьком доньки відповідача. Тому [PERSON] просив суд виключити з актового запису про народження [PERSON] (свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , видане Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на підставі актового запису N 1054) відомості про нього як про батька дитини. Представник позивача надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача надала суду заяву, в якій заперечувала проти задоволення позовної заяви. Представник Соборного районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження, серії [NUMBER] , видане Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 1054 щодо народження [PERSON] [INFO] , батьками останнього записані: [PERSON] та [PERSON] . Прізвище Відповідача було змінено на « [PERSON] » внаслідок укладення між позивачем та відповідачем шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському Солонянському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 26.06.2019 року зроблено відповідний актовий запис № 57. Позивачем разом із позовною заявою була подана заява про забезпечення доказів, в якій останній просить призначити у справі судово-біологічну експертизу молекулярно-генетичного аналізу ДНК, на вирішення якої поставити питання: Чи являється [PERSON] ( паспорт [NUMBER] , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області «13» липня 2007 року, РНОКПП [NUMBER] ; зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), біологічним батьком [PERSON] (свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , видане Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на підставі актового запису N 1054)? Чи існує кровна спорідненість між ними? Чи являється [PERSON] (паспорт громадянина України № [NUMBER] , виданий 12.07.2019 року , орган, що видав 1212, РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) біологічною матір`ю [PERSON] ( свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , видане Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на підставі актового запису N 1054)? Чи існує кровна спорідненість між ними? Ухвалою суду від «25» липня 2019 року у справі було призначено проведення судово-генетичної експертизи. У період з 29.07.2019 р. по 09.08.2019 р. на підставі вищевказаної ухвали було проведено судово-медичну експертизу за результатами якої було складено висновок експерта № 697 від 09.08.2019 року. Судово-медичної експертизою встановлено, що: « [PERSON] , « [INFO] , може бути біологічною дитиною батьківської пари [PERSON] , « [INFO] , та [PERSON] , « [INFO] Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічною матір`ю , а [PERSON] біологічним батьком, дитини [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999999999 %, з урахуванням мутації в одному локусі-не менше 99,99999999%». Тобто висновком судово-медичної експертизи № 697 від 09.08.2019 року було підтверджено той факт, що [PERSON] ( паспорт [NUMBER] , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області «13» липня 2007 року, РНОКПП [NUMBER] ; зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), є біологічним батьком, а [PERSON] (паспорт громадянина України № [NUMBER] , виданий 12.07.2019 року, орган, що видав 1212, РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) біологічною матір`ю [PERSON] ( свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , видане Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на підставі актового запису N 1054). Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її; благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до п. 11 постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК (2947-14), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч. 3 ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 12З цього Кодексу. Відповідно до ч. 6 ст. 136 СК України до вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно п. 10 постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`ясняється, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено яку випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір 'ю дитини (статті 126, 127 СК). Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.. За змістом ст. ст. 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Здобуті під час судового розгляду докази дають суду підстави прийти до висновку, що позивач є батьком дитини відповідача, а тому його вимоги не підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed