Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У листопаді 2016р. [PERSON] звернулась до суду із уточненим в подальшому позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26 квітня 2001року належить квартира №15 по провул. Генерала Вишневського, будинок №11, корпус 2 в м.Одесі, в якій зареєстровані сестра її чоловіка та її чоловік, відповідачі у справі. Зазначала, що [PERSON] та [PERSON] у 2001році забрали свої особисті речі, залишили спірну квартиру та з цього часу в ній не проживають. Місце проживання відповідачів в теперішній час не відомо, оскільки зв'язок із ними відсутній та до квартири вони не приходять. Посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просила суд винести рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловою площею у квартирі №15 по провул. Генерала Вишневського, будинок №11, корпус 2 в м.Одесі. Представник позивача, діючий на підставі договору та ордеру від 07 листопада 2016року у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу в порядку заочного провадження, у звязку з систематичною неявкою відповідачів в судові засідання, про що надавдо суду відповідну заяву (а.с. 20,21,64) Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.39,40,44,45,60,63). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.56). Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням ними про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, які беруть участь у справі, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 29, розділом першим, та главою 32 розділу другого книги третьою Цивільного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що позивачці на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 26 квітня 2001року належить квартира №15 по провул. Генерала Вишневського, будинок №11, корпус 2 в м.Одесі (а.с.8). Право власності позивачки на квартиру №15 по провул. Генерала Вишневського, будинок №11, корпус 2 в м.Одесі зареєстровано в КП «МБТІ та РОН», що підтверджується відміткою на договорі (а.с.8 звор.). Відповідно до довідки (виписки із будинкової книги про склад сім`ї та реєстрацію), в квартирі позивачки з 2009 року зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2001 року в квартирі №15 по провул. Генерала Вишневського, будинок №11, корпус 2 в м.Одесі не проживають, що підтверджується актом про не проживання, завіреним начальником ПУ№2 КП ЖКС «Черьомушки» від 27 жовтня 2016року та заявою сусідів, завіреною начальником ПУ№2 КП ЖКС «Черьомушки» від 18 жовтня 2016року (а.с.5,6). Згідно довідки Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №10» від 06 січня 2017р., [PERSON] та [PERSON] за медичною допомогою у період з 01 січня 2014 року по 05 січня 2017року не зверталися (а.с.46). Відповідно до довідки УДППЗ «Укрпошта» Одеська дирекція, за період з 01 лютого 2016р. по 01 лютого 2017року в надходженні, видачі поштові відправлення на адресу [PERSON] та [PERSON] по провул. Генерала Вишневського, будинок №11, корпус 2 не значаться (а.с.61). Факт не проживання відповідачів в квартирі №15 по провул. Генерала Вишневського, будинок №11, корпус 2 в м.Одесі також підтверджується поясненнями свідків [PERSON]В та [PERSON], які пояснили суду, що відповідачі з 2001 року у квартирі №15 по провул. Генерала Вишневського, будинок №11, корпус 2 в м.Одесі не проживають, їх місце знаходження невідоме (а.с.64,65). У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає доведеним факт того, що на момент розгляду справи відповідачі відсутні в квартирі понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є підставою для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Відповідачами до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутніми у судових засіданнях відповідачі також розпорядились на власний розсуд. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 551,20грн., які сплачені позивачкою у повному обсязі (а.с.1). На підставі ст.ст. 391, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved