Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У липні 2021 року КП «Київтеплоенерго» звернулося в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 7 484,93 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 8 417,99 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 621,93 грн.; витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. та судовий збір. Позовна заява обґрунтована наступним. За розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності, виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Крім того, 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким позивач набув права вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, отриманих кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. За цим договором позивач набув права вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі7 484,93 грн., згідно якого новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованості. Відповідач, який є власником квартири [ADDRESS] та споживачем послуг, своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/або постачання гарячої води, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.06.2021 складає 12 039,92 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 8 417,99 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 621,93 грн.). Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору, нарахування за спожиті відповідачем послуги здійснювалось на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 13.09.2021 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду по у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у судове засідання. 03.09.2021 до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечення щодо заявленого позову обґрунтовані наступним. Позовна заява не містить жодного документу, який би підтверджував наявність заборгованості у визначеному позивачем розмірі між первісним кредитором та відповідачем, окрім Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 11.10.2018. Однак цей додаток не містить жодного розрахунку, акту звірки, тощо. Взагалі незрозуміло за який період сформувалася ця заборгованість, на підставі якого договору, за яким тарифом та за які періоди дії договору, якого у позові немає. З позовної заяви вбачається, що договір між відповідачем та первісним кредитором було укладено начебто шляхом приєднання до опублікованого типового договору про надання послуг центрального опалення, надрукованому у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014. Однак вказане не відповідає дійсності, оскільки договір був укладений, а це свідчить про те, що первісний кредитор не виконав вимогу закону та не передав позивачу документи, які б підтверджували право вимоги. Боржника не було повідомлено про зміну кредитора. Позивач просить стягнути заборгованість за договором відступлення права вимоги, наявну станом на жовтень 2018 року, в той же час просить стягнути заборгованість на свою користь за надані послуги з 01.05.2018, тоді як договір відступлення права вимоги укладено у жовтні 2018 року. Таким чином позивач одночасно вимагає сплати заборгованості за період з 01.05.2018 по 10.11.2018, що є подвійним стягненням. З наданих до суду розрахунків неможливо встановити хто, кому і за що заборгував. Таким чином позивачем не доведено існування заборгованості відповідача за спожиті послуги центрального опалення та постачання гарячої води у тих сумах, які зазначені у позові. 10.09.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено обставини, викладені у позовній заяві та додано до нього детальний розрахунок заборгованості. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією копією свідоцтва про право власності, наданого КП КМР «БТІ» на запит суду. 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) (далі Договір цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. Відповідно до Додатку № 1 до Договору, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення відповідачем у розмірі 7 484,93 грн. за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 3.4.2 Договору новий кредитор має право на отримання замість кредитора споживачів, визначених у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором. Крім того, відповідно до п. 1.3 Договору цесії кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3 % річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору цесії. Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Таким чином, з 01.05.2018 надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». На підтвердження надання послуг з централізованого опалення в будинок за адресою: [ADDRESS] позивачем надано Акт прийняття теплового вузла обліку, Акти готовності вузла комерційного обліку споживача до роботи, корінці нарядів про включення та відключення будинку, відомості спожитої теплової енергії (а. с. 10 - 11, 12 - 17, 19 - 23, 25 - 46). Підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. З матеріалів справи вбачається, що у відповідача в квартирі встановлено вузол обліку теплової енергії (тепловий лічильник), та відповідачем з грудня 2018 року здійснювалася оплата послуг за постачання теплової енергії та за постачання гарячої води. Вказані оплати відображені у розрахунку позивача. Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з 01.05.2018, доведеними в повному обсязі, відповідачем на їх спростування не надано жодних доказів, а отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 12 039,92 грн. Заперечення відповідача щодо відсутності укладеного між ним та позивачем договору, суд не приймає до уваги, оскільки відсутність договору про надання комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, заборгованість відповідача за спожиті послуги з централізованого опалення до 01.05.2018 послуги становить 7 484,93 грн. Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку за спожиті послуги з централізованого опалення до 01.05.2018 (а. с. 7) вбачається, що станом на листопад 2018 року заборгованість становила 9 917,2 грн., станом на серпень 2019 - 9 664,86 грн., на листопад 2019 - 9 451,94 грн., і лише станом на січень 2020 - 7 484,93 грн., хоча відповідно до додатку до договору про відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] станом на жовтень 2018 року вже становила 7 484,93 грн. Розрахунку заборгованості станом до 01.05.2018 позивачем не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Частинами 1-3 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у сумі 7 484,93 грн., оскільки стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами наявність заборгованості у вказаному розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки судом частково задоволено позовні вимоги, тому з відповідача підлягає стягнення на користь позивач судовий збір у розмірі 1 399,70 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial