Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

У липні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] (далі - позивач) з позовом до ПАТ «Комерційний банк «Надра» (далі - відповідач) про визнання припиненими правовідносин. У позовній заяві позивач просить визнати припиненими правовідносини за кредитним договором № 05/08/2007/840-К/576 від 23.08.2007 року сторонами якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Авторай». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2015 року позивач придбав в автосалоні ТОВ «Авторай» транспортний засіб марки NISSAN, модель TIIDA, 2008 року випуску, № шасі [NUMBER] , здійснив реєстрацію права власності та отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. 20.07.2018 року, маючи намір в майбутньому продати автомобіль, позивач звернувся до приватного нотаріуса і отримав витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, з якого з`ясував, що на його автомобіль накладено заборону відчуження. З отриманого витягу вбачається, що 26.07.2012 року державним реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстроване приватне обтяження на автомобіль позивача за зобов`язаннями ТОВ «Авторай» перед ПАТ «КБ «Надра». Позивач зазначає, що оскільки станом на 28.05.2013 року ТОВ «Авторай» припинено в результаті ліквідації юридичної особи, а статтею 609 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняються ліквідацією юридичної особи. Ухвалою суду від 16.07.2020 року, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.04.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, у встановлений строк відзиву не подавав. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи,автомобіль легковий Nissan Tiida, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 25.06.2015 року. З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що автомобіль легковий Nissan Tiida, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] є об`єктом обтяження, зареєстрованого 26 липня 2012 року за № 12788640, вид обтяження - приватне, підстава обтяження: кредитний договір про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування 05/08/200/840- К576 від 23 серпня 2008 року за відповідними договорами поставки, обтяжувач - ПАТ КБ «Надра», боржник - ТОВ «Авторай». Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду Верховного суду України, викладеною в постановах № 6-7цс13 від 03 квітня 2013 року, №6-64цс12 від 06 червня 2011 року, №6-168цс14 від 19 листопада 2014 року. 28 травня 2013 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесено відомості про припинення ТОВ «Авторай» як юридичної особи, номер запису № 15561110015020680. За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Звертаючись до суду з позовом позивач зазначає, що правовідносини за кредитним договором № 05/08/2007/840-К/576 від 23.08.2007 року є припиненими на підставі ст. 609 ЦК України. Позивач зазначає, що факт ліквідації автосалону було встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.11.2019 року у справі № 761/21978/19, разом з тим, таке твердження позивача є помилковим та спростовується вказаним рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 609 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Позивачем не надано спірного кредитного договору про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування, 05/08/2007/840-К/576 від 23 серпня 2007 року, який став підставою для реєстрації обтяження спірного транспортного засобу, що унеможливлює встановлення взаємних прав та обов`язків кредитора та боржника (їх правонаступників) у зобов`язанні. Також відсутні дані щодо погоджених сторонами умов застави рухомого майна та наявності (відсутності) зареєстрованої застави майна після виникнення договірних правовідносин. Крім того просить суд визнати кредитний договір припиненим, проте позивач не є стороною спірного договору, та такий стосується невизначеного кола осіб. Також, матеріали справи не містять доказів відчуження ТОВ «Авторай» автомобіля в ході проведення своєї господарської діяльності (договір купівлі-продажу) [PERSON] . Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину припиненим, позивач у силу ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язковість доведення наявності факту порушення спірною угодою прав та/або інтересів позивача, який не є стороною правочину, узгоджується з позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною в абзаці 5 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Разом з тим, позивачем не наведено та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення спірним договором його прав та інтересів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позові вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed