Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

у листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу згідно договору позики. В позовні заяві позивач вказала, що 28 травня 2011 року між нею та відповідачем укладено письмовий договір позики на суму 20 000 доларів США, що еквівалентно сумі 159600 гривень відповідно до курсу НБУ станом на 28.05.2011 року, строком на один місяць під п'ять відсотків місячних, таким чином, кошти відповідач мав повернути до 28 червня 2011 року. Відповідач не виконав зобов'язання за договором позики, тому позивач просить стягнути в її користь з відповідача заборгованість за невиконання договору позики в розмірі 20 000 доларів США, що еквівалентно відповідно до курсу НБУ станом на 28.05.2011 року сумі 159600 гривень основного боргу за позикою, 239790 гривень відсотків за користування грошовими коштами та судових витрат по справі у розмірі сплаченого судового збору 3441 гривень. Представник позивача [PERSON], по довіреності посвідченої нотаріусом від 28.08.2013 року, [PERSON] позов підтримує. Уточнив позовні вимоги, подавши розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON], до стягнення в її користь з відповідача 20000 (двадцять тисяч) доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 28.05.2011 року становить 159000 (сто п'ятдесят дев'ять тисяч) гривень боргу за договором позики, 239400 (двісті тридцять дев'ять тисяч чотириста) гривень відсотків прострочених за 30 місяців (від 01.06.2011 року по 04.12.2013 року відкриття провадження у справі) за користування грошовими коштами та 3441 (три тисячі чотириста сорок одну) гривню судових витрат по справі. Представник відповідача [PERSON], по договору про представництво та надання правової допомоги від 10.12.2013 року та ордеру серія ТР №007155 [PERSON], при неявці відповідача [PERSON] в судові розгляди 28.01.2014 р. та 11.02.2014 р. з врученням судових повісток представникові, який бере участь у справі, що згідно п.5 ст.76 ЦПК України, вважається врученням повістки і цій особі, приймаючи участь в судовому розгляді заперечив проти позову з підстави, що між [PERSON] та [PERSON] договір позики не укладався, а відповідно до боргової розписки договір позики укладено з [PERSON] і за умовами сплачувати відсотки за користування позикою в розмірі 3% річних, а не 5 % за місяць так як це була описка, тому, що такі відсотки не передбачені законом, відповідно до п.5 розділу VІІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про фінансові послуги» та п.6 ст.4, п.5 ч.1 ст.1 зазначеного Закону, в інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою відсотків не допускається. Свідок [PERSON] показала суду, що 28.05.2011 року у її присутності, відповідач [PERSON] позичив кошти на підприємницьку діяльність під любі відсотки в [PERSON], вчинивши письмову розписку. Суд вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи із таких підстав. Судом встановлено, що згідно письмового договору позики від 28 травня 2011 року у виді письмової розписки, [PERSON] отримав від [PERSON] 20 000 доларів США під п'ять відсотків місячних, терміном на один місяць. Договір позики відповідає вимогам ст.ст. 1046, 1047 ЦК України. Згідно курсу долара США до гривні, встановленого НБУ станом на 28.05.2011 року, офіційний курс 798 гривень за 100 доларів США. Відповідно до положень ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до положень ст. 545 ЦК України відсутня розписка, яка б підтверджувала виконання відповідачем перед позивачем зобов'язання по договору позики. Відповідно до положень ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до положень ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналіз норм чинного законодавства (зокрема п.п. 6,7 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ст.ст.553,1046 ЦК України) дає підстави для висновку, що окремі послуги, які відносяться до фінансових послуг (наприклад, надання коштів у позику, поручительства) можуть надаватися не тільки фінансовими установами, які є учасниками ринку з надання фінансових послуг або юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але і фізичними особами, які не є суб'єктами підприємницької діяльності. Якщо Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» регулює відносини лише за участю учасників ринків фінансових послуг, то регулювання відносин між фізичними особами, зокрема, щодо договорів позики, поруки регулюється нормами ЦК України (ст.ст.553-559,1046-1053). Договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктивного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч.1 ст.1048 ЦК України.), а відтак, ураховуючи, що [PERSON] не відноситься до суб'єктів, на яких поширюється дія Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (не є учасником ринку фінансових послуг), відсутні підстави застосування положень цього Закону, що належить до нормативного акту спеціальної дії та регулює відносини, пов'язані з функціонуванням фінансових ринків та надання фінансових послуг споживачам, до спірних правовідносин в частині позовних вимог про стягнення відсотків за користування коштами за договором позики. Згідно квитанції № 524 від 21.08.2013 року, позивачем [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441 гривень, які підлягають до стягнення в користь позивача з відповідача в порядку статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved