Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по виплаті аліментів на утримання доньок - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 64904 грн. 36 коп.; стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 64904 грн. 36 коп.; стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначала, що 22 жовтня 1994 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 25.02.2013 року шлюбу між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу з відповідачем доньки залишилася проживати разом з позивачем. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 12.09.2012 року. Відповідно до розрахунку державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) станом на 12.08.2018 року за заборгованість зі сплати аліментів складає 64904 грн. 36 коп. Відповідно до розрахунку позивача пеня за несплату аліментів складає 64904 грн. 36 коп. Так як відповідач добровільно заборгованість зі сплати аліментів не сплачує, позивач змушена звернутися до суду з позовом. В судовому засіданні 18.05.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. В дане судове засідання представник позивача не з`явився, подавши через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні 18.05.2021 року зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. В дане судове засідання відповідач не з`явився, надавши через канцелярію суду письмову заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, у тому числі вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, справу просив розглянути за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За наслідками з`ясування і аналізу обставин справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 22 жовтня 1994 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2013 року (арк.с.4,12). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (арк.с.11,10). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2012 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 12 вересня 2012 року, допустивши негайне виконання в межах місячного платежу (арк.с.13). Відповідно до інформації Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 15.03.2021 року, згідно перевірки АСВП встановлено. що 24.04.2018 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження згідно п.7 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (закінчення передбаченого законом строку для стягнення аліментів згідно виконавчого листа (арк.с.14). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 419/7002/12 від 15.10.2012 року, здійсненого державним виконавцем Солом`яним С.С., станом на 12.04.2018 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів складає 64904 грн. 36 коп. (арк.с.17). 24.04.2018 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з закінченням передбаченого законом строку для стягнення аліментів згідно виконавчого листа (арк.с.16). Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. При цьому, відповідно до ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову = (А1 х 1% х Q1) + (А2 х 1% х Q2) +……(An х 1% х Qn), де: A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічна правова позиція щодо розрахунку пені за несвоєчасну сплату аліментів викладена у постанові Великої Палати ВС від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц. При розрахунку пені суд виходить з розрахунку заборгованості по аліментам боржника [PERSON] , наданого державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (арк.с.14). Беручи до уваги викладене, а також розмір заборгованості відповідача [PERSON] зі сплати аліментів, суд вважає за необхідне, враховуючи період за який позивач просить стягнути заборгованість по аліментам, визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, та перевіривши розрахунок пені зі сплати аліментів здійснений позивачем, вважає позовом таким, що підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 64904 грн. 36 коп. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 64904 грн. 36 коп. Отже, розглянувши позовні вимоги, суд приходить до висновку, що вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, вона підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розуміють: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, понесення [PERSON] витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 8000, грн. підтверджується: Договором про надання правової допомоги від 01 березня 2021 року; Додатком № 1 до Договору про надання правової допомоги від 01.03.2021 року, відповідно до якого описано вартість послуг з надання правової допомоги; АКТом виконаних робіт від 05.04.2021 року, відповідно до якого загальна сума виконаних робіт складає 8000 грн.; Розрахунком від 05.04.2021 року до Договору про надання правової допомоги, відповідно до якого: сума за аналіз та розробку правової позиції клієнта складає 3000 грн., сума за складання позовної заяви до суду складає 5000 грн., загальна сума виконаних робіт складає 8000 грн.; квитанцією 08-1 від 05.04.2021 року, відповідно до якої [PERSON] сплачено адвокату суму виконаних робіт у розмірі 8000 грн. (арк.с.20-22, 23,24, 25,26). Таким чином, позивачем доведено понесення витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved