overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18 листопада 2005 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 3284. Від шлюбу у сторін народились дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. За таких обставин, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18 листопада 2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 3284. Від шлюбу у сторін народились дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO].. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхньої неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У позовній заяві посилається на те, що сторони перебувають у одній сім'ї без реєстрації шлюбу з 2009 року. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки на даний момент вони спільного господарства не ведуть та проживають окремо, [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у одній сім'ї без реєстрації шлюбу з 2009 року, від якої мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Оскільки відповідач є батьком дитини, і зобов'язаний її утримувати, то суд, з урахуванням статей 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, стягує з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.06.2015 року до повноліття [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 243,60 грн. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що йому на праві власності належить домоволодіння № 30, розташоване в с. Старий Крим м. Маріуполя. З 13 липня 2002 року у будинку зареєстрований відповідач. З вересня 2010 року відповідач за вказаною адресою не мешкає, його особистих речей у будинку немає, зобовязань по утриманню будинку [PERSON] не несе, комунальні послуги не сплачує. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування домоволодінням № 30, розташованим в с. Старий Крим м. Маріуполя. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу без присутності відповідача та без її присутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, враховуючи, що відповідач не мешкає за місцем реєстрації близько чотирьох років, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, і [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування домоволодінням № 30, розташованим в с. Старий Крим м. Маріуполя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що її батько [PERSON] був членом гаражного кооперативу «Ракета», в якому йому належав гараж [NUMBER]. [INFO] помер [PERSON] не встигнув отримати правовстановлюючі документи на право власності на зазначений гараж. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді гаражу, який розташований в ОГК «Ракета». Після його смерті позивач фактично прийняв спадщину. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке складається з гаражу, йому постановою від 23 липня 2015 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкодавець не отримав правовстановлювальний документ. Посилаючись на вказані обставини та на те, що іншим чином спір вирішити неможливо, позивач просила суд задовольнити позов і визнати за нею право власності на вказаний гараж в порядку спадкування за законом після смерті батька. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі Рішення виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів №839 від 22 червня 1971 року створено кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів в районі Ракетного урочища (07.05.2004 р. перереєстрований як обслуговуючий кооператив «Ракета»). Відповідно до довідки ОГК «Ракета» від 21.07.2015 року, на підставі рішення виконкому від 06 квітня 1976 року №443 правлінням ОГК «Ракета», протокол №5 від 22.05.1976 року [PERSON] прийнято в члени ОГК «Ракета» та має у зазначеному кооперативі, кам'яний гараж, [NUMBER], у блоці [NUMBER], розміри якого становлять 3,5х6 метрів, 1976 року будівництва. Заборгованості за утриманням гаражу немає. На момент вступу до кооперативу пайових внесків не існувало. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що вони з відповідачем 25 квітня 2012 року уклали шлюб. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. З початку спільне життя складалося,але з часом стосунки погіршилися, вони зрозуміли, що мають різні погляди на життєво важливі питання, обовязки подружжя в сім»ї. На сьогоднішній день вони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, тому вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливими, тому просить суд їх шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. У судове засідання відповідач не зявилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2012 року що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії1-ЖС №115218, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського управління юстиції Запорізької області, актовий запис №268. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними та матеріальними правами, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений ним при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з відповідачем вступив в шлюб 17.07.2004 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Від сумісного шлюбу у них є дитина донька Сабіна, [INFO]. Їх спільне життя не склалося по причині відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на сімейні відносини і сімейні обовязки по веденню спільного господарства. Всі фізичні та духовні звязки між ними втрачені, сім»ю зберегти неможливо і суперечить їхнім інтересам, тому просить суд шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. У судове засідання відповідач не зявилася, надала заяву з проханням слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2004 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №429. Від шлюбу вони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії їй розясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вона 09 липня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, із-за різних поглядів на життя та сімейні обов'язки. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд їх шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2010 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис №439. Від шлюбу вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому роз'ясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вона 12 вересня 2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, виникали постійні суперечки із-за різних поглядів на життя, це призвело до сварок на побутовому рівні, що негативно позначилось на сімейному житті. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд їх шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2009 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис №488. Від шлюбу вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO] Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому роз'ясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

у липні 2015року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та [PERSON] 30 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 944 зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначив, що причиною розірвання шлюбу є те, що позивач та відповідачка не зійшлись характером та поглядами на життя, у зв'язку з чим між ними виникли суперечки та сварки. Сімейні відносини припинені з грудня 2014 року. Майнового спору не мають. На примирення позивач не згоден. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, також зазначив що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, також зазначила що позов визнає, та не заперечує проти його задоволення. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 944 (а.с.4). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 16.10.2015 року сторонам по справі надавався строк на примирення, однак судом встановлено, що сторони не примирились. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин з грудня 2014 року, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved