Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 25 травня 1996 року Козіївською сільською радою Коростишівського району Житомирської області, актовий запис №\~2. В обґрунтування позову зазначала, що з 25 травня 1996 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу мають двох синів: малолітнього [PERSON], [INFO], та повнолітнього [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у неї з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, права та обовязки подружжя, внаслідок чого між ними часто виникали сварки. Із червня 2017 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, незважаючи на те, що проживають в одній квартирі. Примирення між ними неможливе. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя на даний час немає. Після розірвання шлюбу їхній малолітній син буде проживати з матірю. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 25 травня 1996 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Козіївською сільською радою Коростишівського району Житомирської області, актовий запис №\~2. Від шлюбу вони мають двох синів: повнолітнього [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що з червня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, хоча проживають в одній квартирі, примиритися не бажають, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved