Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з 25.07.2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23.03.2020 року. Під час перебування у шлюбі, в порядку безоплатної приватизації державного житлового фонду ним в установленому законом порядку набуто право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , 3/4 частки якої придбано 09.09.2011 року за договором купівлі-продажу квартири. Оскільки для придбання спірної квартири не вистачало, 09.09.2009 року між ним та ПАТ «Кредобанк» укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банком було надано у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 118 000 грн. для придбання частки квартири. В рахунок забезпечення зобов`язань за кредитним договором ним було передано банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] . 30.08.2017 року ним та [PERSON] повністю виконано грошові зобов`язання за кредитним договором. Оскільки набута під час шлюбу квартира є їх спільною сумісною власністю, [PERSON] просить суд поділити спільне сумісне майно, визнати за ним та відповідачкою право власності на 1/2 частку цієї квартири за кожним. У судове засідання [PERSON] не з`явився, представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, в якій зазначає, що позов повністю підтримують, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, представник [PERSON] подав до суду клопотання, в якому з урахуванням визнання відповідачкою позову просив розгляд справи здійснювати у їх відсутність. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи на підставі наявних в ній письмових матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України). Судом установлено, що 25.07.2009 року сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1627, виданим 21.10.2015 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 2761, виданим 24.07.2018 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 504, виданим 24.07.2018 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві (а.с. 9-10). Відповідно до дублікату свідоцтва про право власності, вижданого органом приватизації державного житлового фонду Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації17.02.2011 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках (а.с. 13). За договором купівлі-продажу квартири від 09.09.2011 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали [PERSON] належні їм 3/4 частки квартири [ADDRESS] (а.с. 14-18). Як вбачається із довідки АТ «Кредобанк» від 05.09.2019 року за № 240-39410/19, [PERSON] повністю виконав боргові зобов`язання за кредитним договором № 033 від 09.09.2011 року (а.с. 22). Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23.03.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с. 11-12). Згідно довідки АТ «Кредобанк» від 25.11.2020 року за № 240-43729/20 [PERSON] повністю виконав боргові зобов`язання за кредитним договором № 033 від 09.09.2011 року (а.с. 64). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, сформованого 15.12.2020 року, заборона на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] припинена 15.12.2020 року на підставі листа-повідомлення АТ «Кредобанк» (а.с. 65). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 5 ст. 61 СК України, в редакції чинній на час набуття позивачем в порядку приватизації права власності на ј частку спірної квартири, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Статтею 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що під час розгляду справи установлено те, що спірна квартира [ADDRESS] набута [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка позов визнала, суд дійшов висновку про те, що спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності сторін та підлягає поділу між ними в рівних частках. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved