Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

У липні 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» на її користь неустойку за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки, повернення коштів за період з 27.11.2017 року по день винесення рішення в сумі 4\~336 грн. 78 коп., а також моральну шкоду у розмірі 5\~000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 22 листопада 2017 року в ТОВ «Епіцентр К» вона придбала Електролобзік Bosch PST # 20107244/шт/31651406140654623, сплативши 1\~398 грн. 96 грн. та отримавши фіскальний чек Кнк/DT 638568. 27 листопада 2017 року вона звернулась до ТОВ «Епіцентр К» з вимогою про обмін вищевказаного товару у зв`язку з тим, що вказаний товар їй не підійшов. Натомість, в ТОВ «Епіцентр К» їй повідомили, що вони не можуть здійснити обмін з технічних причин та запропонували повернути кошти. Для повернення грошових коштів ТОВ «Епіцентр К» запропонували їй здати лобзик, який вони відправлять до сервісного центру Bosch для перевірки на комплектність та після отримання позитивного рішення повернуть їй кошти. Позивачка погодилась на дану пропозицію. Протягом тривалого часу ні Електролобзік, ні кошти їй не повертали та вона звернулась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська для вирішення справи в судовому порядку. 26.04.2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення по справі № 204/575/18, відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] були задоволені, було розірвано договір та стягнуто з ТОВ «Епіцентр К» її на користь грошові кошти за Електролобзік. 27.11.2017 року вона віддала товар відповідачу, однак до теперішнього часу відповідачем позивачці не повернуто ні товар, ні кошти. На час звернення до суду термін затримки повернення товару/коштів становить 250 днів. Вважає, що такі дії відповідача порушують права позивачки. У зв`язку з цим вона вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку за кожен день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки або коштів за електролобзік, розмір якої за розрахунками позивачки становить 4\~336 грн. 78 коп. Також зазначила, що оскільки її права як споживача були порушені продавцем, вона зазнала значної моральної шкоди, що полягає у душевних хвилюваннях, викликаних порушенням моїх прав та протиправною поведінкою відповідача. Душевні хвилювання з приводу умисного неповернення ні електролобзіка ні коштів за нього негативно вплинули на життя позивачки, вона вимушена витрачати час і зусилля на те, щоб захистити її порушені права. Достатнім розміром для відшкодування моральної шкоди позивачка вважає суму у розмірі 5\~000 грн. У зв`язку з цим, позивачка вирішила звернутися до суду з даним позовом. 24 жовтня 2018 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» - Капля Ю.П. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги [PERSON] відповідач вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Позивачка [PERSON] вже зверталась до суду до відповідача ТОВ «Епіцентр К» щодо розірвання договору купівлі-продажу даного товару належної якості. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 26 квітня 2018 року було винесено рішення щодо вимог споживача [PERSON] по даному предмету спору електролобзік Bosch PТS 650 заводський номер 708059891. Рішення набрало законної сили. ТОВ «Епіцентр К» на виконання даного рішення на користь [PERSON] було сплачено в повному обсязі вартість товару у сумі 1398 грн. 96 коп. 27.11.2017 року на підставі статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач [PERSON] звернулась до торгового центру «Епіцентр» з метою повернення товару належної якості, який не підійшов за розміром, кольором, фасоном або з інших причин, протягом 14 днів, не рахуючи дня купівлі. Однак, частина 9 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає права та обов`язки споживача виключно у разі придбання ним товару неналежної якості. При цьому, відносини між позивачкою та відповідачем в даному випадку регулюються виключно ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», яка не передбачає стягнення неустойки. Зазначила, що стаття 8 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку посилається в своїх позовних вимогах позивачка, не розповсюджується на випадок розірвання договору купівлі-продажу товару, який не підійшов покупцю за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням, оскільки даний випадок регулюється статтею 9 вищевказаного Закону. Стаття 12 Закону України «Про захист прав споживачів» взагалі не має жодного відношення до виниклих між сторонами правовідносин. Крім того, стаття 9 Закону України «Про захист прав споживачів» не передбачає права на відшкодування моральної шкоди. Предметом спору не є товар неналежної якості, який є небезпечним для життя і здоров`я покупця, та яким було завдано шкоди здоров`ю або життю споживача, отже для відшкодування моральної шкоди підстави відсутні. У зв`язку з цим, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити. В судовому засіданні представник позивачки Козак Р. [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У \~відповідності \~до \~ч. 1 \~ст. \~15 \~ЦК \~України, кожна \~особа \~має \~право \~на \~захист \~свого \~цивільного \~права \~у \~разі \~його \~порушення, \~невизнання \~або \~оспорювання. У судовому засіданні встановлено, що 22 листопада 2017 року [PERSON] придбала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» Електролобзік\~BOSCH\~РSТ #20107244/шт/31651406140654623, сплативши 1398 грн. 96 коп., на підтвердження чого отримала фіскальний чек КнкDТ 1638568. 27 листопада 2017 року [PERSON] повернула Товариству з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К»\~Електролобзік BOSCH\~РSТ 650 для перевірки та повернення коштів, про що було складено акт здачі-прийняття від 27 листопада 2017 року. Станом на 25 січня 2018 року ні лобзик, ні кошти [PERSON] повернуті не були. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищевказані обставини були встановлені рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2018 року по справі № 204/575/18, яке набрало законної сили 16 липня 2018 року, а тому вони не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи. Так, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2018 року по справі № 204/575/18 було задоволено позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення суми. Розірвано договір та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» на користь [PERSON] 1398 грн. 96 коп. Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Хорошун К.В. від 22 серпня 2018 року було відкрито виконавче провадження ВП № 57049471 з примусового виконання виконавчого листа № 204/575/18, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 16 липня 2018 року про розірвання договору та стягнення з ТОВ «Епіцентр К» на користь [PERSON] 1\~398 грн. 96 коп. 3 вересня 2018 року виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа було закінчено у зв`язку з фактичним виконанням боржником в повному обсязі вимог виконавчого документа. При цьому, у липні 2018 року позивачка [PERSON] вирішила звернутись до суду з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» про захист прав споживачів, в якому просила стягнути з відповідача неустойку за\~кожний день\~затримки виконання\~вимоги про\~надання товару\~аналогічної марки,\~повернення коштів\~за період\~з 27.11.2017\~року по\~день винесення\~рішення в\~сумі 4\~336\~грн.\~78\~коп.,\~а також\~моральної шкоди\~у розмірі\~5\~000\~грн.,\~посилаючись при\~цьому на\~вимоги ст.\~ст.\~8,\~9,\~12,\~22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів». Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII. Цим Законом встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. У пункті 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Як встановлено під час розгляду даної справи та було встановлено у рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2018 року по справі № 204/575/18, позивачка [PERSON] як споживач зверталась до відповідача як продавця з метою обміну непродовольчого товару Електролобзік\~BOSCH\~РSТ, який був належної якості, однак який не підійшов позивачці, а отже на виниклі між сторонами правовідносини розповсюджуються положення статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів». Так,\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~9\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~споживач має\~право обміняти\~непродовольчий товар\~належної якості\~на аналогічний\~у продавця,\~в якого\~він був\~придбаний,\~якщо товар\~не задовольнив\~його за\~формою,\~габаритами,\~фасоном,\~кольором,\~розміром або\~з інших\~причин не\~може бути\~ним використаний\~за призначенням. Споживач\~має право\~на обмін\~товару належної\~якості протягом\~чотирнадцяти днів,\~не рахуючи\~дня купівлі,\~якщо триваліший\~строк не\~оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. У частині 2 статті 9 вказаного Закону визначено, що якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. Посилання позивачки як на підставу для стягнення з відповідача неустойки у розмірі 4\~336 грн. 78 коп. на статтю 8 Закону України «Про захист прав споживачів» є помилковими та безпідставними, оскільки вимоги вказаної статті розповсюджуються на правовідносини, що виникли між сторонами при придбанні товару неналежної якості, а як вже було встановлено вище, товар, який виявила бажання обміняти позивачка, був належної якості, однак він не підійшов їй. При цьому,\~стаття 9 Закону\~України «Про\~захист прав\~споживачів»,\~яка має\~застосовуватись в\~даному випадку\~до виниклих\~між сторонами\~правовідносин, не передбачає можливості стягнення з продавця неустойки. Посилання позивачки на ч. 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» як на одну з підстав для стягнення неустойки з відповідача, також є помилковим та безпідставним, оскільки вимоги вказаної статті розповсюджуються на випадки укладення договору поза торгівельними або офісними приміщеннями, а в даному випадку позивачкою у відповідача був придбаний товар у торгівельному центрі «Епіцентр», тобто у торгівельному приміщенні. При цьому, відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає\~цивільні справи не інакше як\~\~за\~\~зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Суд вважає за необхідне звернути увагу, що особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тобто право вибору підстав позовних вимог та способу захисту порушеного права належить виключно позивачу і суд не може самостійно змінювати підставу позову і спосіб захисту права, який обрав позивач. За таких обставин, оскільки стаття 9 Закону\~України «Про\~захист прав\~споживачів»,\~яка в\~даному випадку\~застосовується до\~виниклих між\~сторонами правовідносин, не передбачає можливості стягнення з продавця неустойки, а також враховуючи, що вимоги ст.ст. 8, 12 Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджуються на правовідносини, що виникли між сторонами, суд приходить до переконливого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача на її корить неустойки за\~кожний день\~затримки виконання\~вимоги в\~сумі 4\~336\~грн.\~78\~коп. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 5 000 грн., то вони також задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні\~вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Оскільки судом\~відмовлено у\~задоволенні вимог\~позивачки та\~не встановлено\~наявності заподіяння\~шкоди внаслідок\~недоліків продукції\~(дефекту\~в продукції),\~то підстави для\~задоволення позову\~в частині\~стягнення моральної\~шкоди також\~відсутні.\~ Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору, судові витрати по справі підлягають віднесенню на рахунок держави. На підставі ст. 15 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 9, 22, Закону України «Про захист прав споживачів», та

Outcome: dismissed