Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

У квітні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11.10.2019 року у Територіальному відділі ЗАЦСу, про що в загальній електронній книзі реєстрації актів одруження Республіки Вірменія зроблено відповідний актовий запис № 901/126/2019. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, ведення спільного господарства повністю припинено. 10.02.2020 року відповідач зібрав свої речі і залишив сім`ю. 26.04.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 11.06.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)\~ учасників справи, копії ухвали надіслані сторонам. 30.08.2021 року від позивача до суду надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Судові витрати просить залишити за нею. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Між сторонами по справі 11.10.2019 року зареєстрований шлюб у Територіальному відділі ЗАЦСу Туманян, про що в загальній електронній книзі реєстрації актів одруження Республіки Вірменія зроблено відповідний актовий запис № 901/126/2019. Наведене підтверджується копією свідоцтва про одруження в перекладі з вірменської мови на українську мову від 29.10.2019 року, перекладач Панченко О.М., посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А., зареєстровано в реєстрі № 3062. До реєстрації шлюбу прізвище відповідача вказано « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , яка народилась [INFO] в селі Фурси Білоцерківського району Київської області\~ року народження, що вбачається з копії свідоцтва про народження Виконавчого комітету Фурсівської сільської ради Білоцерківського район Київської області, дата видачі 15.04.2020 року, актовий запис № 10. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до змісту частини 1 статті 58 та статті 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що позивач є громадянкою України, місце проживання зареєстроване в селі Фурси Білоцерківського району Київської області, відповідач є громадянином Республіки Вірменія. Спільна дитина сторін народилась в селі Фурси Білоцерківського району Київської області. 22 січня 1993 року в Мінську (Республіка Білорусь) в рамках країн СНД, з метою забезпечення належного захисту прав і законних інтересів громадян та осіб, що проживають на їхніх територіях, була підписана Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах (далі - Конвенція), яку 10 листопада 1994 року ратифіковано Верховною Радою України, та 14 липня 1995 року Конвенція набула чинності для України. Частиною другою статті 1 Конвенції передбачено, що громадяни кожної з Договірних Сторін, а також інші особи, що проживають на її території, мають право вільно і безперешкодно звертатися до суду, прокуратури й інших установ других Договірних Сторін, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні і кримінальні справи (далі - установи юстиції), можуть виступати в них, подавати клопотання, пред`являти позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих же умовах, що і громадяни цієї Договірної Сторони. Відповідно до статті 28 Конвенції по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви (пункт перший статті). Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу (пункт другий статті). По справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 1 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо на момент подачі заяви подружжя проживає на території іншої Договірної Сторони, то компетентні також установи цієї Договірної Сторони. По справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя (стаття 29 Конвенції). Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що позовом позивач звернулась 16.04.2021 року, підтримала даний позов та просила його задовольнити у заяві від 30.08.2021 року, вказавши про розгляд справи за її відсутності, з клопотанням про відкладення розгляду справи на адресу суду не зверталась. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved