Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк (далі Банк, ПАТ\~УкрСиббанк) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути на його користь із відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 26 вересня 2006 року №\~10-9ОП/09-2006И (в системі обліку банку №\~10913328000) в розмірі 17907,20 доларів США та 12024,19 грн. В обґрунтування позову зазначало, що 26 вересня 2006 року Акціонерний комерційний інноваційний банк УкрСиббанк (далі АКІБ\~УкрСиббанк, Банк), правонаступником усіх прав та обовязків якого є позивач ПАТ\~УкрСиббанк, та [PERSON] (далі Позичальник) уклали договір про надання споживчого кредиту №\~10-9ОП/09-2006И (в системі обліку банку №\~10913328000) (далі кредитний договір), за умовами якого Банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті в розмірі 32000,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,3\~% річних, строком погашення не пізніше 26 вересня 2021 року. Банк свої зобовязання за договором виконав повністю, надав відповідачу на придбання квартири кредит у вказаному розмірі. Однак у порушення умов договору та вимог закону Позичальник своїх зобовязань за цим кредитним договором належним чином не виконує, протягом тривалого часу платежів для погашення кредиту не здійснює, проценти за його користування не сплачує. Станом на 21 жовтня 2015 року [PERSON] має перед ПАТ\~УкрСиббанк заборгованість за кредитом і процентами в розмірі 17907,20 доларів США та пені в розмірі 12024,19 грн., з яких: 16415,94 доларів США заборгованість за кредитом, 1491,26 доларів США заборгованість по процентам, 6803,59 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 5220,60 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів, що підтверджується розрахунком суми заборгованості. 11 серпня 2015 року Банк направляв [PERSON] вимогу, у якій повідомляв відповідача про наявну суму заборгованості та необхідність її сплатити. Проте дана вимога відповідачем не виконана, заборгованість за кредитним договором не сплачена. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала суду аналогічні пояснення, просила суд позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи у її відсутність до суду не надходила, у звязку з чим судом проведено заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 26 вересня 2006 року між АКІБ\~УкрСиббанк, правонаступником якого є позивач ПАТ\~УкрСиббанк, і відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №\~10-9ОП/09-2006И (в системі обліку банку №\~10913328000). Згідно із п. п. 1.1-1.4 цього кредитного договору Банк надає [PERSON] на споживчі потреби, а саме: придбання однокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], кредит у сумі 32000,00 доларів США, строком погашення не пізніше 26 вересня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 10,3\~% річних. Відповідно до умов п. 4.1 даного договору Позичальник зобовязувалася використати кредит на зазначені у договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані Банком проценти, комісії та інші платежі у порядку і терміни, встановлені договором. За змістом п. 7.1 кредитного договору за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредитом та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквівалента суми простроченого платежу, який розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування пені. У п. 5.3 кредитного договору передбачено, що Банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів та комісій у порядку, встановленому розділом 11 кредитного договору, зокрема направлення Банком на адресу Позичальника вимоги про дострокове повернення кредиту протягом 31 календарного дня, після чого вважається, що термін повернення кредиту настав. 30 січня 2009 року між Банком і [PERSON] до кредитного договору було укладено додаткову угоду №\~1, 22 лютого 2010 року додаткову угоду №\~2 і 24 вересня 2013 року додаткову угоду №\~3, згідно з якими двічі змінювався графік погашення кредиту (додаток №\~1 до договору), строки щомісячного погашення кредиту та сплати процентів. Суд встановив, що Банк свої зобовязання за вказаним кредитним договором виконав повністю, надав [PERSON] кредит в іноземній валюті у визначеному договором розмірі в сумі 32000,00 доларів США. Однак Позичальник у порушення умов даного договору своїх зобовязань за цим договором належним чином не виконує, починаючи з грудня 2014 року погашення кредиту не здійснює, проценти за його користування не сплачує. 11 серпня 2015 року на виконання умов розділу 11 кредитного договору позивачем ПАТ\~УкрСиббанк на адресу відповідача [PERSON] направлялася вимога, у якій від останньої вимагалось усунути порушення умов кредитного договору та сплатити прострочену суму заборгованості протягом 31 календарного дня, у разі несплати Банк вимагав повернути йому всю суму заборгованості за кредитом достроково. Отримавши дану вимогу, відповідач [PERSON] будь-яких дій щодо погашення простроченої заборгованості за кредитним договором не вчинила. Із довідки-розрахунку вбачається, що станом на 21 жовтня 2015 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ\~УкрСиббанк за кредитним договором від 26 вересня 2006 року складає 17907,20 доларів США та 12024,19 грн., з яких: 16415,94 доларів США заборгованість за кредитом, 1491,26 доларів США заборгованість по процентам, 6803,59 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 5220,60 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів. У ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України гривня. Грошове зобовязання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні. За змістом норм ч. 2 ст. 524, ч. 2 ст. 533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови №\~14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі вказав на те, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 постанови №\~5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин розяснив, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. За змістом ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У ч. 2 ст. 551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. 11 серпня 2015 року ПАТ\~УкрСиббанк направляло [PERSON] вимогу, у якій повідомляло відповідача про наявну суму заборгованості за кредитом і необхідність її сплатити. Отримавши цю вимогу, відповідач будь-яких дій щодо погашення простроченої заборгованості не вчинила. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач належним чином своїх зобовязань за кредитним договором не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ\~УкрСиббанк ґрунтуються на вимогах закону, тому на його користь із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за цим договором у розмірі 17907,20 доларів США та 12024,19 грн. у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів. Також згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 6086 грн. 76 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved