Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач). На обґрунтування позову було зазначено, що 31 травня 2014 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 31.05.2014 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 785, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 30.10.2014 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 2225, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Позивач посилається на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з травня 2018 року, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просив розірвати шлюб. Спору про визначення місця проживання дитини не має. До початку судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 31 травня 2014 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 31.05.2014 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 785, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами фактично припинені шлюбні відносини, сторони мають різні погляди на життя, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільного господарства, а позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, а відтак, суд робить висновок, що шлюб має формальний характер та підлягає розірванню у судовому порядку. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено. Враховуючи викладене,

Outcome: approved