Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 03.09.2001 року, реєстраційне посвідчення БТІ м.Маріуполя від 14.09.2001 року, реєстраційний номер № 259, належить 3/5 частини жилого будинку з господарськими та побутовими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В теперішній час в належній їй частині будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які фактично не мешкають з 2014 року та встановити їх місцезнаходження неможливе. Свої зобов'язання по утриманню будинку та сплаті комунальних послуг вони не виконують. Просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутності за участю її представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивачки - [PERSON], в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідачів. Відповідачі у судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка на підставі договору купівлі-продажу № 3633 від 03.09.2001 року, зареєстрованого у Маріупольському БТІ за реєстраційним №1959, є власником 3/5 частин будинку [ADDRESS] Згідно з актами виконкому Старо-Кримського селищної ради від 25.07.2016р. та 28.12.2016 року та довідкою №8 від 03.01.2017 року, виданої на ім'я позивачки, за адресою [ADDRESS], зареєстровані, проте фактично там не проживають - [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та [PERSON], [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS], оскільки знайшов своє підтвердження факт того, що відповідачі не мешкають за місцем реєстрації більше одного року.

Outcome: approved