Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просила визнати за нею право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва на території Суслівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області площею 0,12 га, розпочатої [PERSON], яка померла 22.05.2017 року та одержання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку на імя позивача. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 22.05.2017 року померла її мати [PERSON]. Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті матері та прийняла спадщину, отримавши свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Також покійна за життя не встигла завершити приватизацію земельної ділянки площею 0,12 га з цільовим призначенням для садівництва на території Суслівської сільської ради. Позивач отримала у нотаріуса відмову у вчиненні такої нотаріальної дії, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку. Позивач стверджує, що право на завершення приватизації, входить до складу спадщини після смерті [PERSON] Розпорядженням голови Новоград-Волинської РДА від 10.03.2011 року № 260 спадкодавиці надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність для ведення садівництва на території Суслівської сільської ради Новоград-Волинського району. Новоград-Волинським міським земельно-кадастровим бюро розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, присвоєно кадастровий номер. Виконавши всі вимоги закону щодо приватизації земельної ділянки, [PERSON] за життя\~не встигла завершити приватизацію земельної ділянки. З метою захисту своїх прав змушена звернутись до суду. В судове засідання сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач в заяві просила судове засідання провести без її присутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі (а.с. 69). Представники Новоград-Волинської РДА та Суслівської сільської ради в судове засідання не прибули. Відзиву, клопотань до суду не надійшло. Від ГУ Держгеокадастру у Житомирській області надійшов відзив, в якому просили відмовити у задоволенні позову повністю. Посилались на ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті, тому позивач не має права на завершення приватизації після покійної матері. Також посилаються на постанову Вищого адміністративного суду України від 13.07.2017 року у справі № 821/445/16. Судове засідання просили провести без присутності їх представника. Провадження по справі відкрито ухвалою суду від 24.07.2018 року за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 13.09.2018 року закрите підготовче провадження та справа призначена до розгляду на 02.10.2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 22.05.2017 року в с. Івашківка Новоград-Волинського району (а.с. 11). Після її смерті спадщину прийняла її донька, позивач [PERSON], яка отримала, зокрема, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в с. Івашківка Новоград-Волинського району (а.с. 12-13, 15). Також позивач є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], оскільки покійна на момент смерті проживала одна в [INFO] (а.с. 16) та спадкова справа № 320/2017 заведена лише за заявою позивача, інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с. 14, 62). Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1200 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Суслівської сільської ради Новоград-Волинського району, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку (а.с. 18). Позивач також звернулася з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки їй у власність, однак ГУ Держгеокадастру з метою раціонального використання земельних ділянок відмовило у задоволенні такого клопотання (а.с. 19). Разом з тим голова Новоград-Волинської РДА 10.03.2011 року видав розпорядження № 260, яким надав [PERSON], жительці с. Івашківка, дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га у власність для ведення садівництва на території Суслівської сільської ради Новоград-Волинського району (а.с. 10). Також 25.01.2016 року [PERSON] звернулася до Новоград-Волинського міського земельно-кадастрового бюро з заявою про виготовлення проекту землеустрою згідно зазначеного вище розпорядження (а.с. 26). Проект щодо відведення земельної ділянки був розроблений, визначений кадастровий номер 1824085600:04:000:0600 (а.с. 20-25, 29-48). Проект землеустрою був погоджений 02.10.2017 року, тобто вже після смерті [PERSON] (а.с. 46). Виконавши всі вимоги по приватизації земельної ділянки (рішення РДА, виготовлення технічної документації), [PERSON] за життя\~\~ не встигла завершити приватизацію земельної ділянки . Відповідно до ст.ст. 328, 392, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст.328) та власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,\~а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 Земельного кодексу України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч.1 ст. 1225 ЦК України. Згідно положень ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На підставі абз.2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі закону № 139V від 14 вересня 2006 року) є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Аналогічна ситуація розяснена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець\~не набув права власності на земельну ділянку згідно із ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання документа, що посвідчує право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Тобто, помилковою, такою, що не ґрунтується на вимогах закону, є позиція ГУ Держгеокадастру у Житомирській області у відзиві, що дія розпорядження голови РДА № 620 від 10.03.2011 року припинилась після смерті [PERSON] Також суд погоджується і з висновками Вищого адміністративного суду у постанові від 13.07.2017 року у справі № 821/445/16, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про подальшу передачу такої земельної ділянки особи. Такий дозвіл лише дає право спадкоємцю на завершення приватизації та оформлення своїх майнових прав відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На момент смерті спірна земельна ділянка не належала [PERSON], тому, дійсно, вона не могла бути успадкована ні за законом, ні за заповітом, однак позивач і не звертається з такою вимогою до суду. Відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та підставними, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved