Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У липні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом, яким просив стигнути з відповідачок солідарно борг в сумі 22445,62 доларів США, що еквівалентно 499693,51 грн. В обґрунтування зазначив, що [PERSON] як позичальниця уклала 24 квітні 2008 р. кредитний договір і допустила прострочення платежів, внаслідок чого [PERSON] вимагає достроково стягнути суму заборгованості по кредиту, відсоткам, пені. [PERSON] є її поручителем згідно договору від 26 жовтня 2009 р. і зобовязалася відповідати за зобовязаннями [PERSON] солідарно. В судове засідання представник Банку надала заяву про розгляд справи без ї участі. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, надалі в судове засідання не зявилася. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. На підставі кредитного договору від 24 квітня 2008 р. №014/08-78178 [PERSON]В, отримала в кредит 39600 доларів США на придбання автомобілю зі сплатою 12,95% річних шляхом повернення рівними частинами щомісячно з остаточним погашенням кредиту 24 квітня 2015 р. За порушенні термінів повернення кредиту, процентів, та комісії позичальник сплачує банку пеню 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки (п.3.3., 10.1. а.с.16-23). Додатковою угодою №1 від 16 червня 2009 р. [PERSON] та позичальник погодили, що дата остаточного погашення кредиту відкладається на рік, тобто на 24 квітня 2016 р., визначили суму заборгованості за кредитом та процентами строк сплати якої настав у 40179,19 доларів США, встановили, що збільшення строку погашення не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику, виклали графік щомісячних платежів в нової редакції зі збільшенням щомісячної суми платежу з червня 2010 р. у порівнянні з первісною редакцією. Додатковою угодою №014/08-11278178/81-1-0-00/8240 до кредитного договору від 03 вересня 2014 р. [PERSON] та [PERSON] погодили збільшення щомісячного платежу на наступні 20 місяців, у звязку із чим збільшили строк погашення заборгованості, що не супроводжується видачою кредитних коштів, а також встановити позовну давність 70 років. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими частково. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Невиконання зобовязань [PERSON] по кредитному договору щодо вчасного його щомісячного погашенню та вимоги Банку про дострокове повернення кредиту з процентами та пенею має наслідком стягнення з нею боргу, нарахованого Банком розрахунком станом на 29 квітня 2015 р., за кредитом 16756,78 доларів США, по процентам 1470,92 долара США, пені нарахованої з жовтня 2014 р. 4217,92 доларів США. Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Банк на час укладання кредитного договору мав письмовий дозвіл НБУ на операції з валютними цінностями від 11 жовтня 2006 р., тому має право на стягнення в іноземній валюті (постанова ВСУ від 24 вересня 2014 р. у справі №6-145цс14-1). Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Тому борг підлягає стягненню у валюті з еквівалентом у гривні за курсом НБУ станом на 01 березня 2016 р., тобто 27,09 грн. за 1 долар США. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.ч.1,2 ст. 553 ЦК України) (постанова ВСУ від 21 жовтня 2015 р. у справі 6-1161цс15). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. Укладаючи 26 жовтня 2009 р. договір поруки [PERSON] зобовязалася солідарно в повному обсязі з [PERSON] відповідати за зобовязаннями останньої за кредитним договором від 24 квітня 2008 р. №014/08-78178. Пунктом п. 4.2. сторони договору поруки дійшли, що строк та умови виконання цього договору можуть бути переглянуті лише з їх письмової згоди. Однак, зобовязання за виконання якого солідарно з [PERSON] поручилися [PERSON] вже не існувало, умови договору від 24 квітня 2008 р. були переглянуті Банком та позичальником додатковою угодою від 16 червня 2009 р. й суттєво змінені: в частині збільшення строку сплати кредиту, його суми, змінилася абсолютна сума зобовязання в додатковій угоді №1 від 16 червня 2009 р. тощо. Факт підписання [PERSON] наступної додаткової угоди 03 вересня 2014 р. про внесення змін до кредитного договору із зазначенням що вона погоджується з цими змінами та підтверджує збереження та розповсюдження її поруки на них не підміняє собою укладання договору поруки з Банком на існуючі на той час зобовязання позичальника та не має зворотної дії в часі Тому позов до [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки є безпідставним. Згідно ст. 88 ЦПК України, враховуючи задоволення позову лише до одного з двох відповідачів на користь Банку слід стягнути 50% від сплаченого ним судового збору.

Outcome: partial