Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «[PERSON] Аваль» про визнання поруки припиненою. В обґрунтування позову зазначала, що 13.06.2008 року між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Аваль» було укладено кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 46900 доларів США на строк до 12.06.2018року для придбання квартири. 13 червня 2008 року між нею та Банком було укладено договір поруки № 014/17-39/1720-34/1, відповідно до умов якого вона зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань перед банком в повному обсязі таких зобов'язань. Відповідно до пункту 1.2 договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. Вважає, що на даний час договір поруки є припиненим з наступних підстав. Згідно п.1.1.6 та 1.1.7 основного кредитного договору 014/17-39/1720-34 строк користування кредитними коштами вказаний 120 місяців по 12.06.2018 року. В червні 2015 року вона отримала копію позову банку, де її разом з [PERSON] було зазначено як відповідача по справі про стягнення заборгованості за кредитом. Разом із копією позову вона отримала копію додаткової угоди між банком та [PERSON] від 30.01.2009 року якою було збільшено строк кредитування на 120 місяців і кінцевий термін кредиту було зазначено - 12 червня 2028 року. Оскільки банк та позичальник [PERSON] уклали додаткову угоду і не сповістили її про це, без її згоди збільшили строк користування кредитом і розмір оплати, вважає, що порушена ст.559 ЦК України, та просить визнати договір поруки припиненим. В судовому засіданні представник позивачки надав уточнену позовну заяву, в якій просить визнати поруку, встановлену договором поруки № 014/17-39/1720-34/1 від 13.06.2008р. припиненою. Представник відповідача проти позову заперечує, вказавши, що позивачкою пропущено строк позовної давності, оскільки позивачка звернулася із позовом зі спливом майже 6 років з моменту укладення спірного правочину. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.06.2008 року між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] аваль» було укладено кредитний договір, який складається з двох частин, що нерозривно пов'язані між собою. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 46900 доларів США на строк до 12.06.2018року для придбання квартири. 13 червня 2008 року між [PERSON] та Банком було укладено договір поруки № 014/17-39/1720-34/1, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань перед банком в повному обсязі таких зобов'язань. Статтею 553 ЦК України\~встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.\~У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1\~ст.554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника та кредитором боржника. Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.1,2\~ст.553 ЦК України). 30.01.2009 року між [PERSON] та ВАТ [PERSON] Аваль» укладена додаткова угода №4 до Кредитного договору №014/17-39/1720-34 від 13.06.2008 р., відповідно до якої було збільшено строк кредитування (строк користування кредитом) на 120 місяців і дата остаточного погашення кредиту - 12 червня 2028 року. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які зумовили збільшення обсягу відповідальності останнього. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобовязання про дострокове повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. Установлення додатковою угодою до кредитного договору збільшеного строку кредитування без згоди поручителя призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього та відповідно до вимог ч.1 ст.559 ЦК України є підставою для визнання поруки такою, що припинилася. Згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою в спосіб, передбачений договором поруки. Представник відповідача у судовому засіданні надав для огляду кредитну справу в якій відсутні данні про те, що [PERSON] була повідомлена про укладення додаткової угоди №4 між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Аваль», якою пролонговано дію Кредитного договору до 12.06.2028 року. В матеріалах справи міститься додаткова угода від 29.03.2010 року, якою зменшено розмір щомісячного платежу (надано кредитні канікули), та додаткова угода від 16.05.2013 року, якою зменшено розмір щомісячного платежу та пролонговано дію Кредитного договору до 13.07.2028 року, з якими позивачка ознайомлена та надала згоду, але перша додаткова угода, яка значно збільшує період на який нараховуються проценти за користування кредитними коштами, яка значно збільшує відповідальність поручителя укладена без згоди позивачки. Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, в частині визнання поруки припиненою. За змістом ст.ст. 559, 598 ЦК України припинення зобовязання поруки означає такий стан сторін правовідношення, за якого в силу передбачених законом обставин субєктивне право і кореспондуючий йому обовязок перестають існувати. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобовязальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки. На підставі викладеного,

Outcome: partial