Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить домоволодіння №3, що розташоване по вул. Куйбишева смт.Старий Крим м.Маріуполя Донецької області. 15 вересня 2009 року в будинку був зареєстрований відповідач по справі [PERSON], однак за вказаною адресою ніколи не мешкав, його особистих речей в будинку не має, інше місця проживання невідоме. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням №3, розташоване по вул. Куйбишева смт.Старий Крим м.Маріуполя Донецької області. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити та не заперечувала проти постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку та свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 грудня 1976 року, зареєстрованого 27 грудня 1976 року в Міському комунальному підприємстві «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним № 488, є власницею домоволодіння №3, розташованого по вул. Куйбишева смт.Старий Крим м.Маріуполя Донецької області. З копії домової книги реєстрації громадян, які мешкають у будинку №3 по вул. Куйбишева смт.Старий Крим м.Маріуполя Донецької області, вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані позивачка та відповідач [PERSON] з 15 вересня 2009 року. Відповідач не проживає у [INFO] з 2010 року по теперішній час, що підтверджується актом, складеним 21 червня 2016 року головою Старо-Кримської сільської ради. Свідки [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні пояснили, що є сусідами позивачки та відповідача [PERSON] ніколи не бачили, в будинку №3 по вул. Куйбишева смт.Старий Крим м.Маріуполя він ніколи не проживав, його особистих речей в будинку не зберігається. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням, оскільки знайшов своє підтвердження факт того, що відповідач не мешкає за місцем реєстрації більше одного року.

Outcome: approved