Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У липні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги мотивує тим, що 15 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] Олексіївноюбуло укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 15.11.2015, яку Відповідач написала в підтвердження того, що вона одержала від Позивача грошові кошти. Відповідно до умов договору позикодавець передав у борг а позичальник отримав у власність грошову суму у розмірі 10 000 грн. ( десять, тисяч гривень) 00 коп. та зобовязався повернути у строк до 15 травня 2016 року, що підтверджується відповідним документом. Оскільки після настання визначеної дати Відповідачем не було виконано зобовязання, 07.02.2017 [PERSON] на адресу [PERSON] було направлено лист з вимогою про сплату коштів в сумі 10 000 (десять тисяч гривень) 00 коп. Водночас, станом на день подачі позову грошових коштів Позивачу не було повернуто, що в свою чергу свідчить про невиконання зобовязань та порушення Відповідачем умов договору. Оскільки відповідач свої зобовязання за договором позики не виконує, просить задовольнити позов. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ч.7\~ст.128 ЦПК України\~належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України\~за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 15.11.2015 року, яку Відповідач написала в підтвердження того, що вона одержала від Позивача грошові кошти. Згідно\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2\~ст.1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно до\~ст.526 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч.1\~ст.1049 ЦК України). Припиняється зобов'язання частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1\~ст.598 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи з норм\~ст. 545 ЦК України, після прийняття виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі; якщо боржник видавав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові, у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає, підтвердженням виконання боржником свого обов'язку є наявність боргового документа у боржника. Відповідно до умов договору позикодавець передав у борг а позичальник отримав у власність грошову суму у розмірі 10 000 грн. ( десять, тисяч гривень) 00 коп. та зобовязався повернути у строк до 15 травня 2016 року, що підтверджується відповідним документом. Оскільки після настання визначеної дати Відповідачем не було виконано зобовязання, 07.02.2017 року [PERSON] на адресу [PERSON] було направлено лист з вимогою про сплату коштів в сумі 10 000 (десять тисяч гривень) 00 коп. Водночас, станом на день подачі позову грошових коштів Позивачу не було повернуто, що в свою чергу свідчить про невиконання зобовязань та порушення Відповідачем умов договору. Окрім основної суми боргу у позивача виникає право вимагати від відповідача сплати 3 % річних та втрат від інфляції за весь період прострочення виконання зобовязання. Отже, сума заборгованості становить 11 707,42 грн. Розрахунок суми боргу: 11 707,42 грн. = 10 000,00 грн. + 343,56 грн. + 1 363,48 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved