Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

У липні 2015 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулося до суду із наведеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що 29 жовтня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Volvo-XC60», державний номерний знак [NUMBER], яким керувала [PERSON], та «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] У результаті ДТП було пошкоджений застрахований у АТ «СК «АХА Страхування» транспортний засіб «Volvo-XC60», державний номерний знак [NUMBER]. Згідно звіту № 1421 вартість відновлювального ремонту належного [PERSON] авто склала 29\~176 грн. 33 коп. Згідно страхового акту № 1.001.14.17371/VESKO30924 від 03 листопада 2014 року та платіжного доручення № 139\~394 від 04 листопада 2014 року позивач сплатив на рахунок станції технічного обслуговування витрати на ремонт автомобіля в сумі 26\~465 грн. 12 коп. У звязку з наведеним, та посилаючись на положення ч.1 ст. 1191 ЦК України, згідно якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, ПрАТ «СК «АХА Страхування» просило стягнути з відповідача [PERSON] в порядку регресу матеріальні збитки у розмірі 26\~465 грн. 12 коп., а також суму сплаченого судового збору. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] надала аналогічні викладеному пояснення та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала. Наголошувала на тому, що суд при ухваленні рішення має зменшити суму, яка підлягає відшкодуванню в порядку регресу, на вартість пошкоджених деталей, зокрема, дверей транспортного засобу «Volvo-XC60», державний номерний знак [NUMBER], які не підлягають використанню за призначенням, однак мають певну цінність. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] 29 жовтня 2014 року приблизно о 09 годині 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], по вулиці 40 річчя Жовтня в м. Києві, перед початком руху не впевнився, що це буде безпечно, при виїзді з прилеглої території не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 (дати дорогу), не надав перевагу в русі автомобілю «Volvo-XC60», державний номерний знак [NUMBER], який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення та пошкодження двох транспортних засобів, чим порушив п.п. 10,1, 16.11 та дорожнього знаку п. 2.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 листопада 2014 року, яка набрала законної сили 13 січня 2015 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. в дохід держави. З матеріалів справи вбачається, що 07 листопада 2013 року страховик - АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] як страхувальник й вигодонабувач уклали договір добровільного страхування наземного транспорту № 510-а/13корп-05, строком дії з 07 листопада 2013 по 06 листопада 2014 року, за яким остання застрахувала належний їй на праві власності транспортний засіб «Volvo-XC60», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 10-26). Судом також зясовано, що 30 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до позивача із відповідною заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 22-23). Згідно із звітом про оцінку розміру нанесеного збитку власнику транспортного засобу «Volvo-XC60», державний номерний знак [NUMBER], від 07 листопада 2014 року, вартість відновлювального ремонту після ДТП складає 29 176 грн. 33 коп. (а.с. 39-44). У п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової\~відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі\~настання страхового випадку страховик у межах страхових сум,\~зазначених у\~страховому\~полісі,\~відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену\~шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди\~життю,\~здоровю, майну третьої особи. На підставі страхового акту № 1.001.14.17371/VESKO30924 від 03 листопада 2014 року та платіжного доручення № 139\~394 від 04 листопада 2014 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» сплатило на рахунок станції технічного обслуговування - ТОВ «ВІКІНГ МОТОРЗ» витрати на ремонт автомобіля «Volvo-XC60», державний номерний знак [NUMBER], в сумі 26\~465 грн. 12 коп. (а.с. 71, 73). З матеріалів справи вбачається, що неодноразово, а саме 18 та 30 березня 2015 року, позивач намагався у досудовому порядку вирішити питання щодо відшкодування винним у ДТП [PERSON] суми виплаченого страховиком страхового відшкодування у розмірі 26\~465 грн. 12 коп., про що свідчать копії претензій № ЛВ 7045 від 18 березня 2015 року та № ЛВ 7361 від 30 березня 2015 року, які були отримані дочкою відповідача [PERSON] (а.с. 74-78). Однак, жодних дій, спрямованих на відшкодування завданої шкоди, відповідачем вчинено не було. Крім того, із відповідною заявою щодо повернення пошкоджених дверей [PERSON] до страховика не звертався. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» закріплено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в загальному розмірі 26\~465 грн. 12 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, на підставі положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 264 грн. 65 коп. Що ж стосується вимоги представника [PERSON] [PERSON] щодо передачі залишків запчастин пошкодженого автомобіля «Volvo-XC60», державний номерний знак [NUMBER], зокрема, дверей, суд вважає наступне. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, питання відповідальності за шкоду, заподіяну автотранспортним засобам при їх зіткненні, кожного з власників перед іншими вирішується за правилами ст. 440 ЦК України (1963 р), тобто в залежності від вини кожного з них у дорожньо-транспортній події. При таких обставинах суд дійшов висновку, що відшкодуванню підлягає зазначена сума сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу на користь позивача, після одержання якої, може бути вирішене й питання про передачу ушкодженого майна особі, яка відшкодувала шкоду, по його вимозі, як пояснено в зазначеній вище постанові Пленуму Верховного суду України.

Outcome: approved