Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позові до відповідача [PERSON], в якому просила визнати за [PERSON] право власності на грошові кошти у сумі 580 000 доларів США, що належать [PERSON] та розміщені на рахунку № [NUMBER], відкритому у ПАТ «Банк Камбіо». В подальшому у жовтні 2016 року позивач змінила предмет позову в частині рахунку, на якому розміщено грошові кошти, та просила суд визнати за [PERSON] право власності на грошові кошти у сумі 580 000 доларів США, що належать [PERSON] та розміщені на рахунку № [NUMBER], відкритому у ПАТ «Банк Камбіо». Звертаючись до суду із позовною заявою у редакції від 20.07.2016 року, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що 15.05.2012 року між сторонами у справі - [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів у розмірі 4 000 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 31.05.2016 року. 27.03.2014 року між сторонами у справі укладено договір застави валютних цінностей, згідно умов якого [PERSON] передано в заставу [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань за договором позики грошові кошти у розмірі 580 000 доларів США, розміщені на рахунку № [NUMBER], відкритому у ПАТ «Банк Камбіо». Оскільки відповідачем не виконується зобов'язання за договором позики грошових коштів від 15.05.2012 року, позивач вважає, що її вимоги можуть бути задоволені за рахунок предмету застави - грошових коштів у розмірі 580 000 доларів США, розміщених на рахунку № [NUMBER], відкритому у ПАТ «Банк Камбіо». У заяві про зміну предмету позову в редакції від 11.10.2016 року позивач додатково зазначила, що 22.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено додатковий договір до договору застави валютних цінностей, згідно умов якого предметом застави є грошові кошти у сумі 580 000 доларів США, що належать [PERSON] та розміщені на рахунку № [NUMBER], відкритому у ПАТ «Банк Камбіо». У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з наведених у позові підстав. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представники третіх осіб ПАТ «Банк Камбіо» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначили про те, що оскільки з 05.12.2014 оку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено у ПАТ «Банк Камбіо» тимчасову адміністрацію, а з 02.03.2015 року - розпочато процедуру ліквідації банку, порядок задоволення майнових вимог вкладників та інших кредиторів неплатоспроможного банку регулюються виключно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 12.03.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено [PERSON] кошти в межах гарантованої суми відшкодування у розмірі 200 000 грн. 16.03.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено [PERSON] кошти в межах гарантованої суми відшкодування у розмірі 200 000 грн. 04.06.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк Камбіо», відповідно до якого кредиторські вимоги [PERSON] до банку складають 12 247 584, 68 грн., та віднесені до 4 черги, [PERSON] також є кредитором банку, вимоги якого складають 13 360 763,14 грн., однак останній не заявив уповноваженій особі фонду про свої вимоги банку у встановленому законом порядку. Таким чином, оскільки останній протягом 30 календарних днів з дня опублікування в газеті «Голос України» оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи, не були подані кредиторські вимоги до уповноваженої особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі ч. 8 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кредиторські вимоги [PERSON] до банку задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно з п. 1 якого [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 4 000 000 доларів США з терміном повернення до 31.05.2016 року включно. 27.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір застави валютних цінностей, за умовами п. 1.1 якого заставодержатель ([PERSON]) має право у випадку невиконання заставодавцем ([PERSON]) своїх зобов'язань за договором позики від 15.05.2012 року отримати задоволення своїх вимог за рахунок валютних цінностей - грошових коштів у сумі 580 000 доларів США, розміщених на рахунку № [NUMBER], що відкритий [PERSON] у ПАТ «Банк Камбіо». Згідно додаткового договору до договору застави валютних цінностей від 27.03.2014 року, укладеного від 22.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON], сторони договору змінили п.п. 4.2 основного договору в частині номеру банківського рахунку, на якому розміщено валютні цінності, зазначивши його - [NUMBER]. Разом з тим, судом також встановлено, що постановою Правління Національного банку України № 782 від 04.12.2014 року ПАТ «Банк Камбіо» віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку із чим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 140 від 04.12.2014 року з 05.12.2014 року у ПАТ «Банк Камбіо» запроваджено тимчасову адміністрацію. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 46 від 02.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Камбіо», а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 212 від 22.02.2016 року продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» на два роки по 01.03.2018 року. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 20.01.2016 року № 6-2001 цс15 та від 13.06.2016 року № 6-1123 цс16, які відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для застосування до даних правовідносин. Таким чином, оскільки з 05.12.2014 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив тимчасову адміністрацію, а з 02.03.2015 року - процедуру ліквідації ПАТ «Банк Камбіо», порядок задоволення майнових вимог вкладників та інших кредиторів ПАТ «Банк Камбіо» регулюються виключно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Таким чином, враховуючи вказані обставини, суд надходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed