Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

У квітні 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом`янського району м. Києва (далі - відповідач) про зняття арешту, заборони відчуження та припинення обтяження речових прав щодо усього нерухомого майна, яке йому належить. Позов обґрунтований такими обставинами. У 2017 р. під час реєстрації права власності на придбану квартиру позивачу стало відомо про те, що на все його майно накладено обтяження у вигляді арешту згідно з архівним записом про такий арешт, датований ще 2004 роком. Одночасно з наданням позивачу такої інформації приватним нотаріусом Сербіною Н.П. було перенесено архівний запис про арешт до нового Державного реєстру прав на нерухоме майно та внесено запис про обтяження за реєстраційним № 213882271. Відповідно до відомостей, зазначених у вказаному записі, арешт було зареєстровано 22.10.2004 Пятою київською державною нотаріальною конторою на підстави постанови Відділу виконавчої служби у Солом`янському районі м. Києва 1068, 1070/20 від 16.02.2004. Зважаючи на те, що позивачу ніколи не було відомо про існування будь-яких обставин, через які на його майно було накладено арешт, представником позивача було направлено адвокатський запит до Відділу виконавчої служби у Солом`янському районі з метою з`ясування причин накладення арешту, у відповідь на що було повідомлено, що виконавче провадження знищено. Після цього представник позивача звернувся до П`ятої київської державної нотаріальної контори та в усному порядку отримав відомості, що арешт був накладений за виконавчим листом Солом`янського районного суду м. Києва № 2-1723. Звернувшись до суду з метою ознайомлення з матеріалами архівної справи, представник позивача дізнався, що цивільна справа № 2-1723/03 за позовом КП УЖГ до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості була знищена на підставі наказу ДСА № 22 від 11.02.2010. З метою отримання документів, на підставі яких було накладено арешт на майно, представник позивача знову звернувся до П`ятої київської державної нотаріальної контори з проханням надати копії всіх документів, які стосуються запису № 1403612 про обтяження майна [PERSON] , та отримав копію постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №1068, 1070/20 від 16.02.2004, відповідно якої було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Дане виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва № 2-1723 від 15.03.2003 у цивільній справі № 2-1723/03 щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості. Водночас позивач не є особою, на майно якої було накладено арешт, він ніколи не мав заборгованості КП УЖГ, не знав і не знає [PERSON] , не має жодного відношення до справи № 2-1723/03, не брав участі в її розгляді, ніколи не проживав за адресою: [ADDRESS] , та йому ніколи не належала дана квартира. Зважаючи на те, що у постанові державного виконавця не був зазначений номер облікової картки платника податків боржника, запис про арешт майна було внесено лише за прізвищем, ім`ям та по-батькові боржника, яке співпало з прізвищем, ім`ям та по-батькові позивача, що призвело до помилкового арешту його майна у 2004 р., а в подальшому до автоматичного перенесення цього помилкового архівного запису до нового реєстру у 2017 р. Позивач посилається на те, що внаслідок накладеного на його майно арешту він не може належним чином розпоряджатися своєю власністю, що і змусило його звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 22.04.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач - Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Солом`янського району м. Києва, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте його представник до суду не з`явився без повідомлення причин неявки, відзиву на позов не подав. Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) теж був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте його представник до суду не з`явився без повідомлення причин неявки, пояснення щодо позову не подав. З огляду на нез`явлення учасників справи суд розглянув справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Позивачу [PERSON] належать на праві власності три об`єкти нерухомості, а саме: квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] ; домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частина домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майнота Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Державний реєстр речових прав на нерухоме майно). Згідно з даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2020 № 199958721, сформованої щодо суб`єкта запиту Стригуна І.І., у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження (арешт) квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований 22.10.2004п`ятою київською державною нотаріальною конторою (реєстраційний номер обтяження: 1403601). 13.07.2017 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сербіна Н.П. під час здійснення реєстрації права власності позивача на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , перенесла архівний запис про арешт майна [PERSON] до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36134435 від 13.07.2017, номер запису про обтяження: 21382271). Підставою внесення відомостей про обтяження нерухомого майна позивача послугувала постанова державного виконавця Відділу виконавчої служби у Солом`янському районі м. Києва Ліскевич Ю.Ю. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.02.2004, винесена в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа солом`янського районного суду м. Києва № 2-1723 від 15.07.2003 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] грошової суми. Згідно даної постанови було накладено арешт на усе майно, що належить [PERSON] , [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , та було заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить даним особам. З листа солом`янського районного суду м. Києва вбачається, що цивільна справа № 2-1723/03 за позовом КП УЖГ до [PERSON] та [PERSON] була знищена на підставі наказу ДСА № 22 від 11.02.2010 за терміном зберігання. На запит представника позивача Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що виконавче провадження, в рамках якого накладався оспорюваний арешт, знищене за строками зберігання, виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають, при цьому Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які відсутні в Автоматизованій системі виконавчого провадження. Позивач стверджує, що він не перебував у договірних відносинах з Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Солом`янського району м. Києва і не мав перед ним заборгованості, ніколи не проживав за адресою: [ADDRESS] , та не був учасником цивільної справи № 2-1723/03 та стороною виконавчого провадження, в рамках якого накладався арешт. Судом установлено, що зареєстрованим місцем проживання позивача є квартира [ADDRESS] , а зі змісту договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.08.2006, на підставі якого позивач набув право власності на Ѕ частину житлового будинку у с. Стайки Кагарлицького р-ну,вбачається, що і на той час він теж мешкав за вищевказаною адресою. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , водночас право власності позивача на усі належні йому об`єкти нерухомого майна зареєстроване у встановленому законом порядку. Дослідженням змісту постанови державного виконавця встановлено, що у ній відсутні дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника, а відтак є обгрунтованими доводи позивача про те, що запис про арешт майна було внесено лише за прізвищем, ім`ям та по-батькові боржника. Згідно положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте жодних заперечень проти позову та доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що він не є тією особою, яка була боржником у виконавчому провадженні, суду не надано. Отже сукупність наведених даних та доказів дає достатні підстави вважати, що арешт на майно позивача накладено помилково. Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до положень статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна право має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав. За приписами статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до положень статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України наявність державної реєстрації обтяжень нерухомого майна є підставою для відмови у державній реєстрації прав, щодо такого майна, а обов`язковою умовою вчинення нотаріальної дії щодо нерухомого майна є відсутність заборони на його відчуження. Статтею 26 цього Закону передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, зокрема, на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже з огляду на встановлені обставини, вищенаведені положення матеріального законута ураховуючи, що через наявність арешту позивач обмежений у здійсненні свого права на розпорядження належними йому об`єктами нерухомого майна, вимоги позову про зняття арешту, заборони відчуження та припинення обтяження речових прав належного позивачу нерухомого майнасуд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. На підставі викладеного,

Outcome: approved