Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У липні 2016 року заявник звернувсь до суду з даною заявою. Свої вимоги мотивував тим, що з [INFO] він працював на посаді директора ТОВ «Оусіем-Київ». Відповідно до статуту товариства лише за рішенням загальних зборів може вирішуватись питання про звільнення та призначення його директора. Єдиним учасником товариства є [PERSON], яка померла [INFO]. Тому у встановленому порядку він не може скликати, провести загальні збори і вирішити питання про його звільнення. 16 жовтня 2015 року він написав заяву на звільнення та 30 червня 2015 року видав наказ про зняття з себе повноважень директора товариства. В даний час товариствоа не веде жодної діяльності, спадкоємці [PERSON] спадщину не оформлюють та не вносять зміни до статуту товариства. Встановлення даного факту є важливим для подальшого належного оформлення свого звільнення. Просив суд встановити юридичний факт звільнення [PERSON] з посади директора ТОВ «Оусіем-Київ» з 30 червня 2015 року. У судове засідання заявник не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив заяву задоволити. Представник державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Подільського району м. Києва, [PERSON], [PERSON], [PERSON], товариство з обмеженою відповідальністю «Оусіем-Київ» в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За таких обставин та за відсутності заперечень, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звернута увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 Цивільного Процесуального Кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. При розгляді справи судом встановлено, що рішенням загальних зборів ТОВ «Оусіем-Київ» від 10 жовтня 2014 року [PERSON] була звільнена з посади директора товариства та призначено [PERSON] на посаду директора ТОВ «Оусіем-Київ» . Відповідно до наказу ТОВ «Оусіем-Київ» від 11 жовтня 2014 року [PERSON] приступив до виконання обов'язків ТОВ «Оусіем-Київ». Відповідно до наказу ТОВ «Оусіем-Київ» від 30 червня 2015 року [PERSON] зняв з себе обов'язки та повноваження директора ТОВ «Оусіем-Київ». Статутом ТОВ «Оусіем-Київ» встановлено, що органами управління товариства є загальні збори, до виключної компетенції яких входить обрання та звільнення директора ТОВ «Оусіем-Київ» (п. 9 статуту). У п.1.4 статуту вказано, що засновником (учасником) товариства є [PERSON]. Також встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації смерті в м. Києві. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. У відповідності до встановленої законом черговості у першу чергу спадкують діти спадкодавця, той з подружжя, хто пережив його, та батьки. З матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] встановлено, що до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шабінська А.В. із заявами про прийняття спадщини звернулись: чоловік - [PERSON], мати - [PERSON], син - [PERSON]. Разом з тим, свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям на час розгляду справи не видавалось. Згідно ч. 1 п. 8 і ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] є звільненим з посади директора ТОВ «Оусіем-Київ» з 30 червня 2015 року, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення та заявник не має іншої можливості звільнитись та підтвердити факт, що має юридичне значення, враховуючи, що встановлення даного факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, тому подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved