Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є матір'ю неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.10.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано. Як вказує позивач, зазначає, що її спільне життя з відповідачем не склалось через те, що останній постійно намагався принижувати її як жінку, як матір, критикуючи та ображаючи в присутності їх спільних дітей та інших осіб. Проживати в атмосфері постійної тиранії та зневаги виявилось для позивача нестерпно. Коли позивач заявила про бажання розлучитися, то відповідач 25 серпня 2014 р. виставив всі її речі з квартири, оскільки після укладення шлюбу вона проживала в нього вдома. Позивач зазначає, що доньки залишились проживати разом з батьком, який налаштував дітей проти неї та фактично повністю ізолював доньок від спілкування позивачкою та їх виховання. Позивач відразу звернулась до Оболонського р/с м. Києва із позовною заявою про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей із нею. Рішенням суду від 27.03.2015 р. у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір'ю було відмовлено, всупереч висновку Служби у справах дітей Оболонської РДА в м. Києві, який встановив за доцільне визначити місце проживання саме з позивачем. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивачем було подано апеляційну скаргу, проте апеляційна інстанція, (як вказує позивач) не помітила порушень норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення та ухвалою від 08.06.2015 р. залишила в силі рішення першої інстанції. При цьому позивач звертає увагу суду на те, що починаючи із серпня 2014 р. по сьогоднішній день відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з їх спільними дітьми та налаштовує доньок проти неї, з почуття образи та особистої неприязні до неї. Також зазначає, що відповідач саме він залишився проживати з доньками, таким чином викликаючи в дітей образу на їх матір - позивача за те, що вона їх покинула. Зі слів позивача, він застосовує психологічний тиск на доньок, підриває авторитет матері, спекулює на симпатіях та вподобаннях дітей та підкуповує дітей дорогими подарунками. З приводу усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення позивачу режиму спілкування з ними, вона неодноразово зверталась до Служби у справах дітей Оболонської РДА в м. Києві як з усними так і письмовими заявами. 07.08.2015 р. Оболонською РДА в м. Києві було винесено Розпорядження про вирішення питання щодо участі позивача у вихованні дітей, відповідно до якого їй визначено способи участі у вихованні малолітніх дітей [PERSON] [INFO]. та [PERSON] [INFO]. в такому порядку: спілкування зі своїми малолітніми дітьми щовівторка та щочетверга з 19.00 год. до 21.00 год. без присутності батька, спілкування з дітьми щоп'ятниці з 19.00 год. до неділі 20.00 год. за місцем проживання матері, а саме [ADDRESS] без присутності батька, половину часу літніх та зимових канікул, а також повністю весняних та осінніх канікул. Тому посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визначити їй такий спосіб участі у вихованні доньок [PERSON] [INFO]. та [PERSON] [INFO] без присутності батька - [PERSON]: спілкуватися зі своїми малолітніми дітьми щовівторка та щочетверга з 19.00 год., до 21.00 год.; спілкуватися зі своїми малолітніми дітьми щоп'ятниці з 19.00 год., до неділі 20.00 год., за місцем проживання матері; проводити зі своїми малолітніми доньками половину часу літніх та зимових канікул, а також повністю весняних та осінніх канікул; кожного 17 листопада та 26 квітня відповідного року, у день народження доньок, побачення не менше 2 год., зобов'язати [PERSON] забезпечити присутність дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в час та в місці, визначеному психологом Оболонського районного в місті Києві Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, для проведення психотерапевтичної корекційної роботи, протягом часу необхідного, за рекомендацією психолога, для відновлення їх стосунків з матір'ю [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, так і не підтримавши вимогу щодо стягнення судових витрат. Представник позивача також підтримала даний позов з вище перелічених підстав. Відповідач [PERSON] з'явився у судове засідання двічі - 08.11.2016 р., а під час судового засідання 20.01.2017 р. раптово покинув судове засідання без повідомлення та підтвердження своєї поведінки у судовому засіданні. Представник відповідача не з'явився у судове засідання, надіслав свою заяву. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні позов підтримала частково, надавши докази. Оскільки позивач та її представник не заперечують проти заочного розгляду справи, а відповідач [PERSON] з незрозумілих підстав покинув судове засідання без пояснення підстав своєї поведінки, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та інші докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Як з'ясовано судом, позивач [PERSON] є матір'ю неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.10.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано. При цьому рішенням суду від 27.03.2015 р. у позові [PERSON] про визначення місця мешкання дітей було відмовлено. (а.с. 17-20, 30) Як з'ясовано судом, позивач наполягає на тому, що відповідач усіляко ухиляється від отримання розпорядження Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації та влаштував сварку із співробітниками служби, погрожував їм фізичною розправою, в результаті чого працівники змушені були викликати наряд міліції. (даний факт так і не був спростований стороною відповідача) у зв'язку із незрозумілою поведінкою та покиданням судового засідання відповідачем. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. У відповідності до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 159 СК України суд, визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного, відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст. 159 СК України у випадку якщо той з батьків, з яким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо у спілкуванні з дитиною та у її вихованні другий із батьків має право на звернення до суду з позовом про усунення цих перешкод. Як з'ясовано судом, відповідач [PERSON] цілеспрямовано різними методами намагається сформувати у спільних із позивачем дітей негативного ставлення до позивача, як матері, його методи виховання та цінності, які він намагається привити донькам є у даному випадку (на думку суду) небезпечними для розвитку дітей у майбутньому. Таким чином суд вважає, що діти не можуть бути позбавлені материнського тепла та уваги, а особливо дівчата, і створення перешкод відповідачем у спілкуванню позивача із доньками порушує не тільки права позивача як матері, а в першу чергу порушує права дітей та суперечить їх інтересам. Тому оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд також приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв'язку з даними обставинами загострились взаємовідносин між відповідачем та позивачем, і така ситуація в їх особистих відносинах не надає можливості мирним шляхом вирішувати питання про визначення порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначний законами України. Як визначено у ч. 2 ст. 18 СК України, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконним рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Так як сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у вихованні дитини, а спілкування між батьком та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, чого з матеріалів справи не вбачається, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими немає порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, а також психічний та фізичний стан малолітньої дитини, приходить до висновку, позовні вимоги позивача про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та її вихованні та встановлення порядку спілкування батька з дитиною є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, і тому суд вважає за можливе визначити позивачу як спосіб участі у вихованні дітей - неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] та малолітньої [PERSON] [INFO] без присутності батька [PERSON]: щовівторка та щочетверга з 19.00 год. до 21.00 год.; щоп'ятниці з 19.00 год. до суботи 20.00 год. за місцем проживання матері перший та третій тиждень місяця; щосуботи з 17 год. 00 хв. до неділі 16.00 год. другий та четвертий тиждень місяця; кожного 17 листопада та 26 квітня відповідного року день народження доньок, побачення не менше 4 год. При цьому суд вважає, що є підстави дозволити позивачу [PERSON] відпочинок разом із неповнолітньою донькою [PERSON] [INFO] та малолітньою [PERSON] [INFO] на курортах або оздоровчо-профілактичних закладах України один раз на рік не менше аніж 30 календарних днів, але тільки з 17.11.2018 р. та 26.04.2022 р., тобто з настанням 16 річного віку, але за попередньою згодою із кожним із дітей та домовленістю батька та матері. Також зважаючи на незрозумілу та упереджену до позивача поведінку суд також вважає за доцільне зобов'язати відповідача [PERSON] забезпечити обов'язкову присутність обох дітей в час та в місці, визначеному психологом Оболонського районного в м. Києві Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, для проведення психотерапевтичної корекційної роботи, протягом часу необхідного, за рекомендацією психолога, для відновлення їх стосунків з матір'ю - [PERSON] та для захисту їх психічного, психологічного стану та внутрішнього світосприйняття. Тому на підставі викладеного та

Outcome: partial