Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

у квітні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути на її користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 14 720,85 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 840,80 грн. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 13.11.2019 року на вул. Шовковичній у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного їй автомобіля марки «Hyundai Sonata» реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Sport» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний їй транспортний засіб отримав механічні пошкодження. 13.11.2019 року учасниками пригоди було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) та окремо 14.11.2019 року повідомлено ПрАТ «СК «Євроінс Україна», котрим була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Sport» реєстраційний номер [NUMBER] на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди згідно полісу ОСАГА № АО4047726, із наданням усіх копій документів, що стосуються даної пригоди. 15.11.2019 року до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» була подана заява про страхове відшкодування. В подальшому, згідно виконаного на її замовлення звіту про визначення вартості матеріального збитку за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 02.12.2019 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Sonata» реєстраційний номер [NUMBER] склала 63 295,22 грн. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» свого представника для проведення огляду не забезпечив. Вказаний звіт був поданий до страхової компанії для прийняття останньою рішення про виплату страхового відшкодування, однак, 20.12.2019 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» без будь-яких пояснень перерахувало їй 35 279,15 грн. Проте, з таким розміром страхового відшкодування вона категорично не погоджується, вважає, що страховою компанією підлягає до виплати їй 14 720,85 грн., що становить різницю між виплаченою сумою та сумою, визначною у звіті про визначення вартості матеріального збитку за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 02.12.2019 року, складеного ФОП [PERSON] , із врахуванням вимог розпорядження Держфінпослуг від 17.11.2011 року № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України», котрим ліміт відшкодування за європротоколом становить 50 000,00 грн. Ухвалою від 17.04.2020 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 07.09.2020 року (а.с. 65). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що власником автомобіля марки «Hyundai Sonata» реєстраційний номер [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 17). 13.11.2019 року на вул. Шовковичній у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Hyundai Sonata» реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Sport» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 13.11.2019 року учасниками пригоди було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) (а.с. 15). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Sport» реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна» згідно полісу ОСАГА № АО4047726 (а.с. 12). 14.11.2019 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомлено про ДТП за участю транспортного засобу, власник якого може бути визнаний потерпілою особою (а.с. 23-24). До повідомлення були додані пояснення обставин настання та схематичне зображення ДТП; копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ, паспорта, посвідчення водія, ідентифікаційного номеру, європротокол. 14.11.2019 року провідним фахівцем відділу аварійних комісарів ПрАТ «СК «Євроінс Україна» [PERSON] складено протокол (акт) огляду транспортного засобу, підписаний учасником ДТП [PERSON] (а.с. 23). 15.11.2019 року до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» [PERSON] була подана заява про страхове відшкодування, до якої було долучено копії паспорту та ідентифікаційного коду (а.с. 52). 25.11.2019 року спеціалістом (оцінювачем) [PERSON] за участю довіреної особи [PERSON] - [PERSON] , що останньою не заперечується, було проведено огляд належного їй ТЗ, за наслідками якого був складений протокол огляду ТЗ від 25.11.2019 року, додаток № 1 до звіту № 7806, котрий був підписаний спеціалістом (оцінювачем) [PERSON] за участю довіреної особи [PERSON] - [PERSON] (а.с. 24-25). Звіту № 7806 в матеріалах справи відсутній. 26.11.2019 року довірена особа [PERSON] - [PERSON] направив ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомлення про проведення 29.11.2019 року технічного огляду автомобіля марки «Hyundai Sonata» реєстраційний номер [NUMBER] для проведення оцінки матеріального збитку (а.с. 26). При зверненні до суду позивач зазначила, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» явку свого представника не забезпечила. Вказане відповідачем доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростовано. 02.12.2019 року ФОП [PERSON] , який має вищу технічну освіту, стаж роботи за фахом з 1994 року, складено звіт про визначення вартості матеріального збитку за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 02.12.2019 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Sonata» реєстраційний номер [NUMBER] склала 63 295,22 грн. (а.с. 27-51). Звернувшись до суду, позивач вказала на те, що саме на підставі даного звіту наполягала на виплаті їй страхового відшкодування, проте, відповідач, 20.12.2019 року без будь-яких пояснень перерахувало їй 35 279,15 грн. Докази про перерахування відповідачем та отримання даної суми позивачем в матеріалах справи відсутні, проте, сторони не заперечують, що така виплата мала місце. Позивач через свого адвоката Бочевара М.П. звернулась до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з вимогою надання копій рішення та страхового акту, на підставі якого було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 35 279,15 грн. (а.с. 8-9). ПрАТ «СК «Євроінс Україна» листом № 111-ЮР від 25.02.2020 року повідомило позивача про те, що розмір страхового відшкодування був визначений товариством на підставі калькуляції «Audatex», рекомендованої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, на підставі протоколу (акту) огляду транспортного засобу від 14.11.2019 року та протоколу огляду транспортного засобу від 25.11.2019 року, а тому підстави для перегляду розміру матеріального збитку. завданого власнику ТЗ «Hyundai Sonata» реєстраційний номер [NUMBER] відсутні, оскільки розмір страхового відшкодування визначався страховиком у відповідності до положень та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також страховиком були надані документи за списком (а.с. 10-11, 53-57). Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, відшкодування збитків, відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 116 ЦК України визначено, що майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаних норм зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона має право вимагати від заподіювача шкоди повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено,що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе,що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18, від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц , провадження № 14-316цс18). Матеріалами справи підтверджується, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна»як страховиком, на підставі заяви [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду, здійснено розрахунок за допомогою програми «Audatex» та визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу та розмір страхового відшкодування - 35 279,15 грн. та виплачено страхове відшкодування у вказаному розмірі. Разом з тим, звернувшись до суду, позивач [PERSON] вважала вказану суму необґрунтованою, оскільки остання не була з нею узгоджена, і її розрахунок був проведений в порушення вимог та неуповноваженими й некомпетентними особами. Так, у ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки,експертизи пошкодженого майна. Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Проте, як встановлено судом, страховик і потерпілий не досягли згоди про розмір страхового відшкодування, і останній наполягав на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Вказане відповідачем доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростовано. До того ж, матеріалами справи встановлено, що страховик був обізнаний про незгоду позивача, отримав від неї повідомлення про проведення огляду ТЗ, на який явку свого представника не забезпечив, а також отримав звіт від 02.12.2019 року, проте, також його не врахував. Посилання позивача на те, що розрахунок за допомогою програми «Audatex» та визначення вартості матеріального збитку й його розрахунок неуповноваженими й некомпетентними особами, зокрема, начальником відділу Ковалик М.В., на думку суду, заслуговує на увагу, з урахуванням положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року, та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року. Позивач, в свою чергу, надала належний та допустимий доказ на підтвердження зазначеного нею розміру матеріальної шкоди, та на підтвердження того, що фактичний розмір матеріальної шкоди є більшим, ніж визначено і відшкодовано страховою компанією. Суд приймає до уваги цей доказ, як належний та допустимий, оскільки він містить інформацію щодо предмета доказування. Крім того, на спростування останнього стороною відповідача не надано жодного належного доказу. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, враховуючи положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на її користь суми недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 14 720,85 грн., що становить різницю між виплаченою сумою та сумою, визначною у звіті про визначення вартості матеріального збитку за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 02.12.2019 року, складеного ФОП [PERSON] , із врахуванням вимог розпорядження Держфінпослуг від 17.11.2011 року № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України», котрим ліміт відшкодування за європротоколом становить 50 000,00 грн., підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, то суд виходить із диспозиції ст. 141 ЦПК України, у відповідності до якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с. 7). Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно частин 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. 03.02.2020 року між адвокатом Бочевар М.П. та позивачем укладено договір № 03-1/02/2020 про надання послуг у сфері права (а.с. 59-60). В розпорядження суду наданий акт № 1 наданих послуг та документ про їх оплату в розмірі 10 000,00 грн. (а.с. 58, 61). Тому, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню й витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved