Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Велес Авто» про визнання недійсним попереднього договору № 0037/17 від 06 листопада 2017 року, укладеного міжним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велес Авто», та стягнення з ТОВ «Велес Авто» на його користь сплачених коштів за попереднім договором № 0037/17 від 06 листопада 2017 року в сумі 60 000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що в мережі інтернет він знайшов оголошення про продаж відповідачем автомобіля марки «Сrеаt Wall», модель «Haval H3», 2014 року випуску, об'ємом двигуна 2 літри, чорного кольору, за ціною 140 000 гривень. 06 листопада 2017 року він звернувся до ТОВ «Велес Авто» у м. Павлоград по вул. Дніпровська, 156, для придбання даного автомобіля. Там йому був запропонований вказаний вище автомобіль марки «Сrеаt Wall», модель «Haval H3», 2014 року випуску за ціною 140 000,00 грн., який буде наданий йому після підписання договору купівлі - продажу, але у зв'язку зі знаходженням даного автомобіля в іншому місці, відповідачу потрібен був час для його перевезення та переоформлення, тому йому було запропоновано укласти попередній договір, за яким він внесе на рахунок відповідача 60 000,00 грн. в якості авансу за автомобіль та 14.11.2017 року прибуде для укладання основного договору купівлі - продажу та сплати залишку коштів у розмірі 80 000,00 грн. Він погодився на такі умови, після чого заповнив бланк, в якому зазначив інформацію про потрібний йому автомобіль, вказав вартість автомобіля 140 000,00 грн., підписав його. В цей день він сплатив авансовий внесок в розмірі 60 000,00 грн. Після сплати авансового внеску, він отримав попередній договір, в якому була зазначена вартість на автомобіль не 140 000 грн., а 600 000,00 грн., а рік випуску автомобіля змінено з 2014 року на 2017 рік. Вважає, що був введений представником відповідача в оману щодо характеру сплачених платежів, вищевказаний договір був укладений з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», містять несправедливі умови та ознаки нечесної підприємницької діяльності, що є підставами для визнання їх недійсними. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відомостей про неможливість з'явитися в судове засідання відповідач суду не надав. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. 06 листопада 2017 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» було укладено попередній договір № 0037/17 купівлі-продажу транспортного засобу марки «Сrеаt Wall», модель «Haval H3», 2014 року випуску, об'ємом двигуна 2 літри, чорного кольору, за ціною 600 000,00 грн. В рахунок виконання умов договору позивачем 06 листопада 2017 року сплачено платіж у розмірі 60 000,00 грн., що підтверджується копією квитанції. 10.11.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про розірвання попереднього договору № 0037/17 від 06 листопада 2017 року та повернення авансового внеску в розмірі 60 000,00 грн. Згідно листа ТОВ «Велес Авто» №156 від 29.11.2017 року позивачу надано відповідь про неможливість розірвання договору та повернення авансового внеску, посилаючись на те, що відповідно до ст. 651 ЦК України розірвання договору здійснюється за згодою сторін, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Також зазначено, що ТОВ «Велес Авто» здійснює дії направлені на підбір та подальшу купівлю транспортного засобу, що є предметом договору, а тому, при розірванні договору, останній понесе збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХП з подальшими змінами (надалі Закон № 1023-ХП) за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами. Споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов'язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. Продавець (виконавець) зобов'язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Згідно ч. 2 ст. 17 Закону № 1023-ХП забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту, у будь-який спосіб обмежувати використання ним електронних платіжних засобів, якщо відповідно до законодавства продавець (виконавець) зобов'язаний приймати їх до сплати. Статтею 18 Закону № 1023-ХП передбачено визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону № 1023-ХП умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Згідно п. 4,12, 13 ч. 3 ст. 18 Закону № 1023-ХП несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним, відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону № 1023-ХП. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону № 1023-ХП нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Як передбачено ч. 5, 6 ст. 18 Закону № 1023-ХП якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: такі положення також підлягають зміні; договір може бути визнаним недійсним у цілому. Згідно з приписами ст. 19 Закону № 1023-ХП нечесна підприємницька практика забороняється. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону № 1023-ХП підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Пунктом 4 ч. 3 ст. 19 Закону № 1023-ХП визначено, що забороняються як такі, що вводять в оману, зокрема, недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення. Згідно до ч. 6 ст. 19 Закону № 1023-ХП правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Крім того, відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Про нікчемність вказаної категорії договорів, у разі недотримання вимоги закону про його нотаріальне посвідчення, зазначено і у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-2766 цс15. На підставі ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved