Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 16.09.2006 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить їх інтересам, та інтересам іхньої неповнолітньої дитини, позивач просила розірвати шлюб. Також позивач просила стягнути з відповідача судові витрати. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила про задоволення позову. Відповідач надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розглядати справу без його участі. 01.10.2021 року від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву в частині позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, в яких він просить відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу з підстав, викладених в запереченнях. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що позивач і відповідач вступили до шлюбу 16.09.2006 року, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, (актовий запис № 439). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Що стосується позовних вимог про стягнення судових витрат, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні,на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. за подання позову, а тому він підлягає до стягнення з відповідача. Що стосується витрат на правничу допомогу, то до них включається: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу представник позивача - адвокат Іванова Т.В. надала суду ордер, квитанцію від 12.07.2021 року про оплату позивачем 4000,00 грн. - витрат на правничу допомогу та акт про прийняття-передачу наданих послуг від 01.10.2021 року. Проте, з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу співмірносту, розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, а саме про стягнення 2000,00 грн.

Outcome: partial