Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~у липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду зі вказаним позовом, з подальшим уточненням позовних вимог (а.с. 138-140, 226-228 т.1, 126-128 т.5), посилаючись на те, що рішенням 10-ї сесії 22 скликання [PERSON] районної ради від 19.08.1997 року йому було передано у постійне користування, а рішенням 15-ї сесії 23 скликання Старицьківської сільської ради від 12.03.2001 - у приватну власність, земельну ділянку площею 6,7 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області. Державний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право приватної власності на землю на та право постійного користування землею, договорів оренди землі 15.12.2001 за № 286. Присвоєння кадастрового номера зазначеній земельній ділянці не здійснювалося. У 2015 році він вирішив зареєструвати вказану земельну ділянку в ДЗК і під час вирішення цього питання було виявлено накладення в системі державного земельного кадастру земельних ділянок сторонніх власників на земельну ділянку, яка перебуває у його власності, у звязку з чим йому було запропоновано замовити та виготовити відповідну документацію із землеустрою для встановлення (відновлення) меж його земельної ділянки з метою визначення в натурі (на місцевості). Разом з тим, приватним підприємством «Полтавська земельна компанія» йому було повідомлено, що усунути перетин його земельної ділянки з іншими, немає можливості. Компанією була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою визначення в натурі місцеположення поворотних точок та меж земельної ділянки, із закріпленням їх на місцевості, та внесення про неї даних до Державного земельного кадастру. При проведенні даних робіт перетинів або накладок з іншими земельними зареєстрованими ділянками не було виявлено. На підставі чого зареєстровані вище зазначені земельні ділянки в ДЗК на місцезнаходженні його земельної ділянки фахівцям компанії, які розробляли технічну документацію із землеустрою, зясувати не вдалося. У червні 2016 відділ Держгеокадастру у Машівському районі Полтавської області надав йому відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та [PERSON] з ДЗК про земельні ділянки, які перетинаються (накладаються) з його земельною ділянкою, з якого убачається, що власниками цих земельних ділянок є відповідачі 3-7 у даній справі. У процесі виготовлення технічної документації із землеустрою, на підставі якої була здійснена державна реєстрація земельних ділянок відповідачів, з ним, як власником суміжної земельної ділянки, межі земельних ділянок відповідачів не погоджувалися. Згідно архівної довідки від 21.06.2016 № 01-35/56, у книгах протоколів сесій Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області за 2001 рік рішення 16-ї сесії 23 го скликання від 12.06.2001 про передачу у приватну власність [PERSON], відповідачу -3, земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогоспрдарського виробництва на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області, відсутнє. Разом з тим, розпорядженням голови [PERSON] РДА від 17.08.2010 року № 433 затверджено технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства у тому числі і відповідачів 4-7, площею 6,48 га кожному, передано їм у власність ці земельні ділянки та посвідчено їх право власності на них. Вважає, що відповідачам 4-7 незаконно передано у приватну власність вище вказані земельні ділянки та незаконно видано їм державні акти на ці земельні ділянки, оскільки до площі земельних ділянок кожного з них шляхом приватизації неправомірно включено частину його земельної ділянки, право власності на яку він правомірно набув першим на підставі рішення 15-ї сесії 23-го скликання Старицьківської сільської ради Машівського району\~Полтавської областівід\~12.03.2001. У звязку з наведеним, позивач просить: 1. Визнати недійсним видані [PERSON]державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №233171 від 30.09.2011 року та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія Р1 № 511275 від 15.12.2001, на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,4800 га, розташовану на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області, кадастровий номер 5323087200:00:001:0094, скасувати державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки; 2.Визнати\~недійсним розпорядження\~голови [PERSON]\~районної державної\~адміністрації Полтавської\~області від\~17.08.2010\~року №\~433\~і розпорядження\~голови [PERSON]\~районної державної\~адміністрації Полтавської\~області від\~18.10.2010\~№ 518\~в частині\~про затвердження\~технічної документації\~із землеустрою\~щодо складання\~документів,\~що посвідчують\~право власності\~на земельні\~ділянки для\~ведення фермерського\~господарства,\~та про\~передачу у\~приватну власність\~відповідачам[PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства площею по 6,4800 га кожному на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області в частині передачі кожному з них у приватну власність частини належної йому, [PERSON], на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії Р2 № 606387, зареєстрованого в книзі записів реєстрації актів на право приватної власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі 15.12.2001 за № 286, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,6734 га, розташованої за межами населених пунктів на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області. 3.Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 523541 від 13.05.2011, виданий [PERSON], на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства площею 6,4800 га, розташовану на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області, кадастровий номер 5323087200:00:001:0102, на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області від 17.08.2010 року № 433 і розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області від 18.10.2010 № 518 та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки; 4.Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 523545 від 13.05.2011, виданий [PERSON], на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства площею 6,4800 га, розташовану на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області, кадастровий номер 5323087200:00:001:0105, на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області від 17.08.2010 року № 433 і розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області від 18.10.2010 № 518; скасувати державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки; 5. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 523547 від 13.05.2011, виданий [PERSON], на право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства площею 6,4800 га, розташовану на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області, кадастровий номер 5323087200:00:001:0104, на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області від 17.08.2010 року № 433 і розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області від 18.10.2010 № 518 та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки; 6. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 523546 від 13.05.2011, виданий [PERSON], на право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства площею 6,4800 га, розташовану на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області, кадастровий номер 323087200:00:001:0103, на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області від 17.08.2010 року № 433 і розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області від 18.10.2010 № 518; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки. Стягнути з відповідачів на його користь судові витрати по справі. У серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом з подальшим уточненням позовних вимог (а.с.102-104, 142-147 т.1), посилаючись не те, що рішенням 10-ї сесії 22 скликання [PERSON] районної ради від 19.08.1997 року [PERSON] було передано у постійне користування, а рішенням 15-ї сесії 23 скликання Старицьківської сільської ради від 12.03.2001 - у приватну власність, земельну ділянку площею 6,7 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області, але за межами населеного пункту, та видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії Р2 № 606387 від 15.12.2001. Вважає, що рішення від 12.03.2001 було прийняте Старицьківською сільською радою з перевищенням її повноважень, оскільки сільська рада розпорядилася земельною ділянкою із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення, які розташовані за межами населеного пункту, що є порушенням ст. 19 Конституції України, ст.ст.12, 19, 116 ЗК України від 18.12.1990 року, ч.1 ст.122 ЗК України від 25.10.2001 року. Крім цього, вважає, що при набутті права власності на земельну ділянку [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Старицьківської сільської ради від 12.03.2001, згідно якого [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії Р2 № 606387 від 15.12.2001, безпідставно та незаконно, оскільки було змінено цільове призначення переданої у приватну власність земельної ділянки площею 6,7 га з «для ведення фермерського господарства» на «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Натомість у рішенні 15 сесії 23 скликання Старицьківської сільської ради від 12.03.2001 жодним чином не вказано про зміну цільового призначення земельної ділянки, та навіть якщо і було постановлено відповідне рішення про зміну цільового призначення зазначеної земельної ділянки [PERSON], як фермер, не мав би права згідно закону на безоплатне отримання земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) у власність для ведення фермерського господарства. У звязку з наведеним, позивач просить визнати недійсним рішення 15 сесії 23 скликання Старицьківської сільської ради від 12.03.2001 р. та державного акта на право приватної власності на землю земельну ділянку площею 6,7 га виданого [PERSON] Старицьківською сільською радою15.12.2001 р., скасувати його державну реєстрацію. Ухвалою суду від 26.09.2016 зустрічну позовну заяву [PERSON] обєднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] (а.с.120 т.1). Ухвалою суду від 06.03.2018 до участі в справі в якості співвідповідача залучено правонаступника померлого відповідача [PERSON] [PERSON] (а.с.32-33 т. 6). 07.09.2017, 23.03.2018 року представником відповідачів подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.74,75 т.5, а.с.102-105 т.6), обґрунтовану тим, що матеріалами справи підтверджено, що в 1997 році за заявою позивача [PERSON] рішенням 10 сесії 22 скликання [PERSON] районної ради від 19.08.1997 року передано в постійне користування земельну ділянку площею 6,7 га для ведення селянського (фермерського)господарства, яке розташоване на території Старицьківської сільської ради. Для цього була виготовлена технічна документація, невідємною частиною якої є акт встановлення меж земельної ділянки, згідно якого [PERSON] було передано 4 межових знаки та провадив на зазначеній земельній ділянці господарську діяльність, а тому якби зберігав знаки, про порушення його прав дізнався б ще в 2000 році на момент виділення землі ФГ «Астра», головою якого був відповідач [PERSON] Ю,В. також зазначає, що оскільки членам ФГ «Астра» - відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було передано у власність земельні ділянки з реєстрацією їх та визначенням на публічній кадастровій карті в 2011 році, [PERSON] мав можливість дізнатися про порушене право. У відзиві на позов (а.с.106-111 т.6) відповідач [PERSON] просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що її право власності є похідним від права постійного користування на земельну ділянку ФГ «Астра», в березні 2000 року [PERSON] звернувся до [PERSON] районної ради із заявою про виділення йому в постійне користування земельної ділянки площею 50 га для створення селянського фермерського господарства та рішенням 9-ї сесії 23-го скликання [PERSON] районної ради від 06.04.2000 року було прийнято рішення про надання [PERSON] земельної ділянки вказаного розміру. На підставі виготовленої технічної документації, за якою земельну ділянку було виділено у вигляді 2-х ділянок площею 32,4988 га та 17,5007 га, [PERSON] як голові селянського (фермерського)господарства було видано державний акт на користування землею. Рішенням 18 сесії 23 скликання Старицьківської сільської ради від 14.09.2001 року, оригінальний примірник якого скріплений синьою печаткою сільської ради, який було надано в судовому засіданні, було прийнято рішення про виділення [PERSON] земельною паю в натурі, на підставі чого виготовлено технічну документацію, за якою межі приватизованої земельної ділянки погоджено з суміжними землекористувачами, зокрема [PERSON]. На підставі вказаної технічної документації [PERSON] видано державний акт серії Р1 № 511275 від 15.12.2001 року. На протязі часу з первісного встановлення меж та передачі межових знаків [PERSON] межі земельної ділянки Петраша Ю,В. не змінювалися, їй лише було присвоєно кадастровий номер. Також вказує на відсутність в [PERSON] технічної документації 2001 року та кадастрового номеру на належну останньому земельну ділянку. Вважає що в кадастровий план, наданий суду [PERSON] та який входить до техдокументації внесені невірні відомості щодо суміжних землевласників. 08.11.2016 [PERSON] подав заперечення на зустрічну позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю за безпідставністю. Заперечення мотивоване тим, що спірна земельна ділянка була передана йому, [PERSON], у приватну власність Старицьківською сільською\~радою правомірно\~та без\~перевищення наданих\~їй законом\~повноважень,\~що підтверджується\~дійсними обставинами\~справи і\~системним аналізом\~норм матеріального\~права \~ЗК України\~від 18.12.1990\~року №\~561-ХІІ,\~якими регулюються\~спірні правовідносини.\~Оскільки на\~час прийняття\~рішення 15\~сесії 23\~скликання Старицьківської\~сільської ради\~від 12.03.2001\~р.\~про передачу\~йому цієї\~земельної ділянки\~у приватну\~власність для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~вона вже\~не перебувала\~у запасі,\~а знаходилася\~у його\~постійному користуванні,\~то сільська\~рада прийняла\~рішення без\~перевищення своїх\~повноваженьі відповідно до вимог ч.4 ст. 17 ЗК України 1990 року. У виданому йому державному акті на право приватної власності на землю правильно і законно була вказана категорія переданої у власність земельної ділянки за її основним цільовим призначенням, тобто цільове призначення відповідно до вимог чинних на час виникнення спірних правовідносин норм матеріального права: ст.2,6 ЗК України від 18.12.1990 року, ч.1 ст.2, ст.4, ч.5 ст.7 ЗУ «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991 року (втратив чинність від 29.07.2003 року), та підзаконного нормативного акту: абзацу 2 п.3.9 «Методичних рекомендацій щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам КСП і організацій», затверджених Наказом Держкомітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Української академії аграрних наук від 4 червня 1996 року № 47/172/48. Вважає, що посилання в зустрічній позовній заяві в обґрунтування зустрічних позовних вимог на «Класифікацію видів цільового призначення земель», затверджену Наказом Держкомзему України від 23.07.2010 № 548, є бізпідставним, оскілький цей підзаконний нормативнй акт набув чинності лише 15.02.2011 року. «Український класифікатор цільового використання землі» також не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки не є нормативним документом. Позивачами за зустрічним позовом не надано жодного доказу на підтвердження того, що рішення 15 сесії 23 скликання Старицьківської сільської ради від 12.03.2001 р. якимось чином порушує їхні права. Позивачами за зустрічним позовом не надано доказів, які б підтверджували, що вони наділені повноваженнями захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси у спірних правовідносинах (а.с.24-29 т.2). У відповіді на відзив позивач зазначає про необґрунтованість доводів відповідача [PERSON] з тих підстав, що з 1997 року належна йому земельна ділянка використовувалась за цільовим призначенням, у березні 2001 року він приватизував вказану земельні ділянку та звернувшись до Відділу Держгеокадастру в Машівському районі дізнався про накладення в системі Державного земельного кадастру земельних ділянок сторонніх власників, на належну йому земельну ділянку. В 2016 році ПП «Полтавська земельна компанія» на його замовлення розробила технічну документацію із землеустрою та було встановлено, що по каталогу координат всі проміри і кути поворотів його земельної ділянки повністю відповідали первинній технічній документації і відновленням меж в натурі. В процесі виготовлення технічної документації відповідачі [PERSON] з ним межі земельних ділянок не погоджували, оскільки в описі меж кадастрових планів земельних ділянок відповідачів взагалі не зазначено що вони межують з його ділянкою, межі були незаконно погоджені з Старицьківською сільською радою. Відповідач [PERSON] РДА в запереченні на позов від 22.09.2016 просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що видаючи розпорядження, які оскаржуються позивачем - № 433 від 17.08.2010 року та № 518 від 18.10.2010 року, голова РДА діяв у межах повноважень, згідно п. «а» ч.3 ст.122 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент їх видачі) (а.с.108 т.1). У запереченнях від 21.06.2017 (а.с. 54-58 т. 5) відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, просив відмовити [PERSON] в позові до управління, та розглянути справу без участі представника, мотивуючи тим, що до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області належить передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності , які знаходяться за межами населених пунктів. Головне Управління не наділене повноваженнями щодо видачі державних актів або сертифікатів чи прийняття рішення про їх видачу, а тому предявлені вимоги знаходяться за межами їхньої компетенції. Крім того, посилаючись на пленум Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земляних відносин», вважають, що підстави для визнання недійсним вказаних рішень Старицьківської сільської ради та розпорядження [PERSON] РДА відсутні, та враховуючи положення ст. 198 Земельного кодексу України, ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», п. 5, п. 73, п. 111, додаток 14 Постанови КМУ від 17.10.2012 р. № 1051, ст. 9 Закону України «Про адміністративні послуги», вважають предявлений позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. У письмових поясненнях від 18.01.2017 р. (а.с. 166 т. 3), директор Приватного підприємства «Полтавська земельна компанія» повідомив, що ними була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр.[PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області. Підставою для розроблення даної документації були державний акт на право приватної власності на землю Р2 № 606387, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 286 від 15.12.2001 року та раніше розроблена технічна документація із землеустрою (до державного акту). Визначення координат поворотних точок меж земельної ділянки відбувалося на основі матеріалів в попередній документації. У письмових поясненнях від 10.10.2016 (а.с. 175 т. 1), голова правління ВП «Крайінвентгео» зазначав, що у 2009 році ними був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам ФГ «Астра» для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) в адміністративних межах Старицьківської сільської ради. Проект розроблено на підставі розпорядження голови [PERSON] РДА та затверджено, згідно з вимогами законодавства, що діяли на той час. Межі земельних ділянок встановлені в натурі про що складено акти. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, пояснивши, що в 1997 році набув право власності на земельну ділянку на території Старицьківської сільської ради і з того часу користується землею, а коли звернувся щоб зареєструвати ділянку, дізнався що на його землю накладаються земельні ділянки відповідачів [PERSON]. В досудовому порядку з відповідачами [PERSON] не вдалося вирішити спір та вважає що останні відмовилися від такого врегулювання бо неправомірно отримали у власність землі. Представники позивача позов підтримали з підстав, викладених в позові, проти задоволення зустрічного позову заперечували та пояснили, що [PERSON] з 1997 року на підставі рішення Старицьківської сільської ради використовує належну йому земельну ділянку за призначенням, сплачує податки. В 2015 році звернувшись з приводу присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, з листа відділу Держеокадастру дізнався, що його земельна ділянка перетинається із земельними ділянками відповідачів [PERSON], які отримали землі у власність пізніше в 2000 році. [PERSON] було рекомендовано виготовити технічну документацію, якою підтверджено відповідність всіх даних межам земельної ділянки, яка була передана позивачу в 1997 році, однак на публічній кадастровій карті земель убачається накладка земельних ділянок відповідачів [PERSON]. Натомість відповідачам [PERSON] земельні ділянки були передані з порушенням установленого законом порядку, оскільки ні первинного рішення Старицьківської сільської ради на рішення, на підставі якого повторно було видано державний акт, не приймалося, а тому документи фіктивні. В останньому державному акті на імя [PERSON] не зазначено рішення сільської ради, на підставі якого видано правовстановлюючий документ, земельні ділянки ніколи не відносилися до земель колективної власності, всі інші відповідачі ніколи не були членами фермерського господарства. При переданні земельних ділянок сімї [PERSON] [PERSON] РДА не перевірила, чи не знаходяться земельні ділянки у власності інших осіб, чим порушила права [PERSON] Також вважає що Управління Держгеокадастру в Полтавській області є належним відповідачем, оскільки має повноваження щодо державної реєстрації земельних ділянок та скасування такої реєстрації. Зазначили, що Старицьківська сільська рада жодного відношення до даного спору не має, оскільки рішення про надання землі у власність [PERSON] не приймала, а [PERSON] при оформленні землі не міг не знати, що в нього не вистачає 6 га землі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.158-161,163 т.7). Представник відповідачів проти задоволення первісного позову заперечував, зустрічний позов підтримав та в обґрунтування своїх доводів зазначив, що земельні ділянки його довірителям були виділені із земель КСП, існує оригінал рішення сільської ради, на підставі якого [PERSON] надано земельну ділянку та немає вини [PERSON] в тому, що органи влади не перевірили наявність у власності земельної ділянки в [PERSON] На час видачі державних актів [PERSON] на тій місцевості не було дороги. В [PERSON] відсутня технічна документація на земельну ділянку на час отримання ділянки та він повинен був при виготовленні документації погодити межі земельної ділянки із [PERSON]. Також вважає що його довірителі не належні відповідачі, оскільки не виготовляли документи із землеустрою, вимоги до кожного з відповідачів не конкретизовані, Старицьківська сільська рада не залучена відповідачем у справі, а саме сільська рада видавала рішення та державні акти. Також представник відповідачів наполягав на застосуванні строку позовної давності та вважав що [PERSON] ще в 1997 році, коли отримав земельну ділянку, дізнався про невідповідність меж його земельної ділянки та чомусь не зберіг межових знаків, незрозуміло, на які земельні ділянки накладається його земельні ділянка. Вважає що за відсутності висновків земельно-технічної експертизи неможливо встановити наявність накладення спірних земельних ділянок. Представник [PERSON] РДА Полтавської області у судове засідання не зявився, від голови [PERSON] РДА надійшла заява (а.с. 180 т. 7), про розгляд справи за відсутності представника [PERSON] РДА, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Представник Відділу Держгеокадастру у Машівському районі Полтавської області Головного управління Держгеокадастру у Полтавській у судове засідання не зявився, від заступника голови комісії з ліквідації надійшла заява (а.с. 117 т. 4) про розгляд справи за їхньої відсутності у звязку з проведенням ліквідації відділу. Від Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надійшло повідомленням (а.с. 23 т. 7) про те, що Відділ Держгеокадастру у Карлівському та Машівському районах Полтавської області Головного управління Держгеокадастру у Полтавській не являється юридичною особою, а є структурним підрозділом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. Представник Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області у судове засідання не зявися, від сільського голови надійшла заява (а.с. 153 т. 7) про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника Старицьківської сільської ради. Представник ПП «Полтавська земельна компанія» у судове засідання не зявися, від директора надійшла заява (а.с. 174 т. 7) про розгляд справи без їхньої участі, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Представник Виробничого кооперативу «Крайінвентгео» у судове засідання не зявися, про розгляд справи повідомлявся, однак поштові повідомлення поверталися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», остання 26.10.2018 (а.с. 175 т. 7). У клопотаннях, поданих до суду раніше, зокрема 30.11.2016, просили справу розглядати без їхньої участі (а.с. 44 т.2). Представник Державного підприємства «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у судове засідання не зявися, від в.о. директора надійшла заява (а.с. 166 т. 7) про розгляд справи без їхньої участі. Представник Державного підприємства Центр державного земельного кадастру у судове засідання не зявися, від директора Полтавської регіональної філії надійшло клопотання (а.с. 51 т. 7) про розгляд справи без їх участі, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про дату та час слухання справи повідомлені належним чином (а. с.165, 172,177-179 т.7), представник вказаних третіх осіб [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представників, представника відповідачів та третіх осіб, дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що рішенням 10 сесії 22 скликання [PERSON] районної ради народних депутатів Полтавської області від 19.08.1997 року [PERSON] надано в користування земельну ділянку площею 6,7 га на території Сахнівщинської сільської ради Машівського району для створення селянського (фермерського) господарства (а.с.175 т.3). 09.12.1997 року головою [PERSON] районної державної адміністрації позивачу видано державний акт ІV ПЛ № 020142 на право постійного користування землею, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №84 (а.с.169 т.3). 09.01.2001 року зареєстровано фермерське господарство «Відродження», що вбачається з копії свідоцтва про державну реєстрацію виданого 09.01.2001 року в.о. голови [PERSON] районної державної адміністрації (а.с.53,54 т.2). Відповідно до ст.\~13\~Закону України\~«Про фермерське\~господарство» членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю). З системного тлумачення положень ст. ст. 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», ст. ст. 116, 118, 121, 123, 134\~Земельного кодексу\~України приватизація здійснюється кожним членом фермерського господарства окремо шляхом передачі земельної їм безоплатно у приватну власність земельних ділянок із раніше наданої у постійне користування фермерському господарству земельної ділянки. Закон «Про\~фермерське господарство» та Земельний кодекс\~України не передбачають припинення права користування всією земельною ділянкою із якої надаються земельні ділянки у приватну власність членам фермерського господарства, неприватизована частина земельної ділянки відповідно до законодавства на час виникнення спірних правовідносин залишається у користуванні фермерського господарства. Технічний звіт встановлення в натурі меж відведеної земельної ділянки [PERSON] виготовлений в 1997 році Полтавським філіалом Інституту землеустрою Української академії аграрних наук (а.с.170-181 т.3). Як убачається з технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленою приватним підприємством «Полтавська земельна компанія», перетинів або накладок з іншими земельними зареєстрованими ділянками не було виявлено (а.с.22-33 т.1). Рішенням пятнадцятої сесії двадцять третього скликання Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області від 12 березня 2001 року позивачу [PERSON] виділено середню земельну частку розміром 6,7 га в натурі та надано в приватну власність(а.с.15 т.1). Право власності на вказану земельну ділянку на ім'я [PERSON] підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 606387 виданим 15 грудня 2001 року головою Старицьківської сільської ради народних депутатів та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 286 (а.с.13 т.1), з якого убачається, що позивач є власником земельної ділянки указаної площі, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13 т.1). Натомість 26.04.2016 року рішенням №РВ-5300235842016 відділу Держгеокадастру у Машівському районі Полтавської області відмовлено позивачу [PERSON] у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру в звязку з тим, що наявний перетин з ділянками, власниками яких є відповідачі 3-7 у даній справі: 5323087200:00:001:0105, площа співпадає на 20,1937%, 5323087200:00:001:0104, площа співпадає на 19,2837%, 5323087200:00:001:0103, площа співпадає на 19,6303%, 5323087200:00:001:0102, площа співпадає на 19,3638%, 5323087200:00:001:0094, площа співпадає на 20,4546%, знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, що також підтверджує [PERSON] з ДЗК про земельні ділянки, які перетинаються (накладаються) з земельною ділянкою позивача (а.с.34-51 т.1). 26.09.2000 року відповідачу [PERSON] видано державний акт серії І-ПЛ № 014022, за яким останньому передано в постійне користування земельну ділянку для організації селянського (фермерського) господарства площею 50,000 га на території с.Старицьківка, с.Рубанівка Старицьківської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с.114 т.1). Вказаний державний акт видано на підставі рішення девятої сесії 23 скликання [PERSON] районної [PERSON] народних депутатів Машівського району Полтавської області від 06.04.2000 року (а.с.181 т.2). Технічна документація по складанню державного акту на право постійного користування землею [PERSON] для ведення селянського(фермерського) господарства на території Старицьківської сільської ради розроблена [PERSON] районним відділом земельних ресурсів Держкомзему України в 2000 році, обмежень та обтяжень для користування землею не встановлено (а.с.175-196 т.2). Як убачається з розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 24.07.2008 року №404 (а.с.116 т.1), на підставі заяв громадян-членів СФГ «Астра» надано дозвіл на приватизацію та розробку проекту відведення земельних ділянок на території Старицьківської сільської ради у розмірі 6,62 кадастрових гектарів членам СФГ «Астра» для ведення фермерського господарства із земель, які знаходяться в постійному користуванні, згідно державного акту на право постійного користування землею І-ПЛ № 014022: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Проект землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) членам СФГ «Астра» загальною площею 38,88 га за рахунок земель, що перебувають у користуванні СФГ «Астра» для ведення фермерського господарства на території Старицьківської сільської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] затверджено розпорядженням голови [PERSON] райдержадміністрації від 16.06.2010 року №293 (а.с.108-174 т.2). Також розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації від 17.08.2010 №433 та від 18.10.2010\~№ 518\~затверджено технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства на території Старицьківської сільської ради та про\~передачу у\~приватну власність\~земельних ділянок\~сільськогосподарського призначення\~для ведення\~фермерського господарства\~площею по\~6,4800\~га кожному\~на території\~Старицьківської сільської\~ради Машівського\~району Полтавської\~області:[PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.16-18 т.1). Технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення фермерського господарства указаним громадянам розроблені згідно Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам селянського (фермерського) господарства «Астра» для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) в адміністративних межах Старицьківської сільської ради Машівського району. Межі земельних ділянок встановлені в натурі, про що складено акти встановлення меж земельних ділянок в натурі та акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с.178-186 т.1, 216-252 т.2,2-38 т.3). Матеріали справи свідчать про видачу указаним особам державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с.67-70 т.2). Технічним звітом встановлення меж земельної ділянки площею 6,48 га, переданої у приватну власність [PERSON] на території Старицьківської сільської ради згідно рішення виконавчого комітету Старицьківської сільської ради від 18.09.2001 року сесія 23 сликання, обмежень на використання указаної земельної ділянки [PERSON], за цільовим призначенням не встановлено (а.с.169- 174 т.1). Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), належної [PERSON] та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Старицьківської сільської ради, виконана виробничим кооперативом «Крайінвентгео» в 2010 році (а.с.198-214 т.2). Згідно державного акту серії Р1 №511275(а.с.65 т.2), [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,48 га на території Старицьківської сільської ради згідно рішення 16 сесії 23 скликання Старицьківської сільської ради від 12.06.2001 року. Водночас як убачається з оригіналу державного акта Р1 №511275, наданого 06.07.2017 року [PERSON] управлінням у Карлівському та Машівському районах (а.с.185 т.7), у правовстановлюючому документі взагалі не зазначено номер та дату рішення Старицьківської сільської ради, на підставі якого було видано документ. За державним актом серії ЯК № 233171 (а.с.66 т.2), земельній ділянці площею 6,4800 га, на території Старицьківської сільської ради, власником якої є [PERSON], присвоєно кадастровий номер 5323087200:00:001:0094. Натомість за архівною довідкою від 21.06.2016 року, виданою [PERSON] районною державною адміністрацією (а.с.14 т.1), у книгах протоколів сесій Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області за 2001 рік рішення шістнадцятої сесії двадцять третього скликання Старицьківської сільської ради Машівського району від 12.06.2001 року про передачу у приватну власність громадянину [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Старицьківської сільської ради Машівського району відсутнє. Представником відповідачів надано копію рішення 18 сесії 23 скликання Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області від 14.09.2001 року, за яким відповідачу [PERSON] виділено земельну частку (пай) в натурі без створення юридичної особи для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.113 т.1), яке суд відхиляє як доказ наявності рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 6,48 га на території Старицьківської сільської ради, оскільки за архівною довідкою від 03.10.2016 року [PERSON] районної державної адміністрації (а.с.141 т.1) таке рішення у книгах протоколів сесій Старицьківської сільської ради Машівського району за 2001 рік відсутнє, згідно архівної довідки від 05.10.2016 року документи від Старицьківської сільської ради до комунального закладу «[PERSON] районний трудовий архів» здані з 1943 року по 2001 рік включно (а.с.112 т.3). Згідно з п.1 ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. \~ \~ \~ \~За змістом ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується\~Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. \~ \~ \~ \~ Згідно зі статтею 125\~ЗК України (в редакції, чинній на момент набуття позивачем у власність земельної ділянки) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Статті 116, 118\~ЗК України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади. Частиною 5 ст.\~116\~ЗК України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. За положеннями статті 152\~Земельного кодексу\~України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У п.11 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16\~квітня 2004\~року №\~7\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ» судам роз'яснено, що, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. В силу ст.19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. «г» ч. 3 ст.152\~ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з ч.1 ст.21\~ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно п. 1.12 Інструкції «Про\~порядок складання,\~видачі,\~реєстрації і\~зберігання державних\~актів на\~право власності\~на земельну\~ділянку і\~право постійного\~користування земельною\~ділянкою та\~договорів оренди\~землі» складання державного акту на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об'єднанням громадян всіх видів, проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Проте, при виготовленні та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу\~України передбачає встановлення в натурі меж земельної ділянки та погодження з суміжними землекористувачами. Частинами першою, другою статті 152\~ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до вимог ст.155\~Земельного кодексу\~України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до частин другої, п'ятої статті 158\~ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, оскільки в судовому засіданні встановлено факт накладення земельних ділянок відповідачів [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],на земельну ділянку позивача [PERSON], розпорядженнями голови\~[PERSON] районної\~державної адміністрації\~Полтавської області\~від 17.08.2010\~року №\~433\~і від\~18.10.2010\~№ 518\~в частині\~про затвердження\~технічної документації\~із землеустрою\~щодо складання\~документів,\~що посвідчують\~право власності\~на земельні\~ділянки для\~ведення фермерського\~господарства,\~та про\~передачу у\~приватну власність\~[PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства площею по 6,4800 га кожному на території Старицьківської сільської ради Машівського району Полтавської області та оскарженими державними актами на право власності\~\~\~на імя останніх на ці земельні ділянки порушується право власності позивача на належну йому земельну ділянку, набуте ним раніше, суд приходить до висновку про визнання незаконним рішення голови [PERSON] районної державної адміністрації та недійсними державних актів, скасування їх державної реєстрації. При цьому судом у відповідності з ч.4 ст.263 ЦПК України враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року в справі № 01/2466/15-ц, провадження № 61-2851св18. Розглядаючи доводи представника відповідачів щодо незалучення до участі в справі належного відповідача за первісним позовом Старицьківської сільської ради, суд зазначає про відсутність рішення Старицьківської сільської ради про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки, а тому вважає що вказаний орган місцевого самоврядування ніяким чином не порушив права позивача. За правовою позицією, яка яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 квітня 2016\~року у справі № 6-2824цс15 державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Також слід зауважити, що якщо в результаті державної реєстрації права власності за третьою особою субєктом звернення за послугою порушується (не визнається, оспорюється) право власності позивача, то виникає спір про цивільне право. Ця особа і має бути належним відповідачем у спорі про скасування запису про проведену державну реєстрацію речового права, адже наслідки вирішення такого спору судом безпосередньо впливають на зміст і стан цього права. Посилання представника відповідача про непризначення судом земельно-технічної експертизи, яка має важливе доказове значення в даній справі є неспроможними, оскільки судом розяснено сторонам та представникам право заявити про призначення такої експертизи, натомість такого клопотання фактично не заявлено, оскільки клопотання представника відповідачів про призначення такої експертизи містили питання інвентаризації земель, наданих в постійне користування фермерським господарствам, які не є учасниками справи, з проханням покласти на них оплату експертизи, та питання права (а.с.25,26, 245,246 т.6), у звязку з чим у призначенні експертиз судом було відмовлено (а.с.28, 56 т.7). Розглядаючи вимоги за зустрічним позовом [PERSON], суд зазначає, що способи захисту цивільних прав, у тому числі способи захисту прав на земельні ділянки передбачено нормами ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 152 Земельного кодексу України. Зокрема способами захисту цивільних прав можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ст. 16 Цивільного кодексу України), а також: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України). При цьому у ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод закріплено право людини на доступ до правосуддя, а у ст. 13 вказаної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, а саме - особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до статті 396\~ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Стаття 393\~ЦК України передбачає, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом недійсним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. З огляду на те, що в судовому засіданні не встановлено порушення прав відповідача [PERSON] при наданні позивачу [PERSON] земельної ділянки у власність, суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову. При цьому суд зазначає, що сторонами не оспорюється правомірність отримання позивачем та відповідачем [PERSON] в користування земельних ділянок для ведення фермерського господарства, оскільки такі вимоги не заявлено. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності зі ст.ст.141,142 ЦПК України, а саме витрати по сплаті судового збору (а.с.1 т.1) пропорційно задоволених вимог. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які відповідно до акту прийому передачі про надання адвокатських та консультаційних послуг складають 39\~400 грн., а саме: за 39,4 години, узгоджена сума гонорару за одну годину 1000 грн., з яких: 10 год. ознайомлення з матеріалами справи, 3 год. підготовка адвокатських запитів, 2 год. пошук судової практики, 24,4 год. підготовка та участь в судових засіданнях (а.с. 42, т.2, 184 т. 7), суд вважає з урахуванням складності справи та доведеності витрат задовольнити такі витрати частково в розмірі 18000,00 грн, стягнути вказану суму з відповідачів на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог. При цьому суд вважає необґрунтованими витрати на участь в судових засіданнях, які не відбулися 7,8 годин, завищеними суми на ознайомлення зі справою, на підготовку адвокатських запитів та пошук судової практики. Судові витрати за зустрічним позовом відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: approved