Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним позовом до [PERSON] (далі [PERSON]А.) (т.1 а.с.1-3). Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості (т.1 а.с.58). Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року цивільну справу за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості направлено до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю (т.1 а.с.70). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ходаківського М.П. від 085 квітня 2015 року цивільну прийнято до свого провадження (т.1 а.с.73). 10 липня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] ухвалено заочне рішення (т.1 а.с.116-119), яке ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2018 року було скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с.146-147). У подальшому\~ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~30\~травня 2018\~року було\~задоволено заяву\~ТОВ «Бонапарт»\~про залучення\~у справі\~правонаступника позивача\~у цивільній\~справі за\~позовом ПАТ\~«ВіЕйБі Банк»\~до [PERSON]\~про стягнення\~заборгованості та\~залучено до участі у цивільній справі за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості правонаступника позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» - ТОВ «Бонапарт» (код ЄДРПОУ 36137414, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 62, оф. 1) (т.1 а.с. 218-219). У судовому засіданні 06 червня 2018 року представником ТОВ «Бонапарт» було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3/К-гр від 25 березня 2009 року та договором поруки від 25 березня 2009 року у розмірі 10 945\~855, 75 грн. (десять мільйонів девятсот сорок пять тисяч вісімсот пятдесят пять грн. 75 коп.), з яких 8\~854\~430, 70 грн. (вісім мільйонів вісімсот пятдесят чотири тисячі чотириста тридцять грн. 70 коп.) заборгованість за відсотками за період з 10 серпня 2010 року по 19 червня 2013 року; 2\~091\~425, 05 грн. (два мільйони девяносто одна тисяча чотириста двадцять пять грн. 05 коп.) інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту та несвоєчасну сплату відсотків за період з 10 серпня 2010 року по 06 червня 2012 року (т.2 а.с. 4-6). Позивач у позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог посилався на те, що 25\~березня 2009 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ТОВ «АПК,ЛТД» було укладено кредитний договір № 3/К-гр, на виконання умов якого банком було надано позичальнику кредит на загальну суму 14 158 988,79 грн., сплатою відсотків: по траншу 2\~983\~225,37 грн. - у розмірі 26% річних, по траншу 2 397 530,00 грн. з 19 жовтня 2009 року по 31\~січня 2010\~року -у розмірі\~24,5%\~річних,\~з 01\~лютого 2010\~року -\~у розмірі\~26%\~річних,\~по траншу\~8\~778\~223,42\~грн.\~-\~з 19\~жовтня 2009 року по 31 січня 2010 року - у розмірі 24,5% річних, з 01 лютого 2010 року - у розмірі 26% річних, терміном повернення кредиту 08 листопада 2011 року (з урахуванням внесених змін). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 3/К-гр було укладено договір поруки між банком, TOB «АПК,ЛТД» та [PERSON], за умовами якого останній поручився за виконання позичальником в повному обсязі зобов'язань, що випливають з кредитного договору № 3/К-гр. Оскільки ні TOB «АПК,ЛТД», ні поручителем [PERSON] не виконувалися умови кредитного договору та договору поруки, банк звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3/К-гр. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року було стягнено з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 3/К-гр від 25 березня 2009 року. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06 червня 2012 року у справі № 5009/2090/12 було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «АПК,ЛТД» та постановою суду від 19 червня 2013 року ТОВ «АПК,ЛТД» визнано банкрутом. Згідно із ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10 вересня 2012 року, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 28 січня 2013 року, постановою Вищого господарського суду України від 23 квітня 2013 року та ухвалою господарського суду Запорізької області від 20 березня 2014 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» було визнано кредитором ТОВ «АПК,ЛТД» на загальну суму 33150779,92 грн., зокрема зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 11868844,10 грн. за період з 25 березня 2009 року по 19 червня 2013 року, а також за інфляційними збитками за період з 25 березня 2009 року по 06 червня 2012 року у розмірі 2095598,94 грн. У ході ліквідаційної процедури ТОВ «АПК,ЛТД» вимоги банку у розмірі 843502,06 грн. були задоволені. З урахуванням викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за період з 10 серпня 2010 року по 19 червня 2013 року (дата ухвалення постанови суду про визнання боржника банкрутом) з урахуванням суми, сплаченої боржником в ході ліквідаційної процедури, у розмірі 8854430,70 грн., а також інфляційні збитки у розмірі 2091425,05 грн. за період з 10 серпня 2010 року по 06 червня 2012 року. Представник позивача, що діє на підставі довіреності від 25 травня 2018 року (т.1 а.с. 210), у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та у заяві про зменшення позовних вимог. Також представником позивача у судовому засіданні було надано відповідь на відзив відповідача, у якій він заперечує проти доводів відповідача щодо припинення зобовязань за договором поруки у звязку з визнанням ТОВ «АПК,ЛТД» банкрутом, оскільки банк звернувся із позовом про стягнення заборгованості з поручителя до припинення товариства (т.2 а.с.67-68). Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 10 серпня 2017 року ТОВ «АПК,ЛТД» ліквідовано, що є підставою для припинення поруки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Установлено судом та це підтверджується матеріалами справи, що між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ТОВ «АПК,ЛТД» було укладено кредитний договір № 3/К-гр, на виконання умов якого банком булу надано позичальнику кредит на загальну суму 14 158 988,79 грн., зі сплатою відсотків: по траншу 2\~983\~225,37 грн. - у розмірі 26% річних, по траншу 2 397 530,00 грн. з 19 жовтня 2009 року по 31\~січня 2010 року -у розмірі\~24,5%\~річних,\~з 01\~лютого 2010\~року -\~у розмірі\~26%\~річних,\~по траншу\~8\~778\~223,42\~грн.\~-\~з 19\~жовтня 2009 року по 31 січня 2010 року - у розмірі 24,5% річних, з 01 лютого 2010 року - у розмірі 26% річних, з терміном повернення кредиту 08 листопада 2011 року (з урахуванням внесених змін) (т.1 а.с.5-31). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 3/К-гр було укладено договір поруки між указаним банком, TOB «АПК,ЛТД» та [PERSON], за умовами якого останній поручився перед банком за виконання позичальником у повному обсязі зобов'язань, що випливають із зазначеного кредитного договору. Згідно з умовами кредитного договору № 3/К-гр TOB «АПК,ЛТД» зобов'язувалося належним чином виконувати умови кредитного договору в частині сплати кредиту та процентів за користування кредитом у розмірі та порядку встановленому цим договором. Однак TOB «АПК,ЛТД» було порушено взяті на себе за кредитним договором № 3/К-гр зобов'язання, що в результаті призвело до виникнення заборгованості за кредитом та процентами. Як убачається із матеріалів справи, ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3/К-гр та рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 06 листопада 2014 року у справі № 2-6877/2010 було стягнуто у тому числі із поручителя [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № 3/К-гр від 25 березня 2009 року станом на 09 серпня 2010 року у розмірі 15814929,32 грн., з яких 9455763,42 грн. строкова заборгованість за тілом кредиту, 3584954,37 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 2170911,34 грн. заборгованість по відсотках; 375626,03 грн. пеня по тілу кредиту; 223500,27 грн. пеня по процентам; 3133,13 грн. інфляційні збитки; 1040,76 грн. інфляційні збитки по процентам (т.1 а.с.42-44, т. 2 а.с. 7). Це рішення на цей час набрало чинності і як встановлено судом при розгляді справи наразі не скасовано. Проте боржник свої зобовязання перед позивачем не виконував належним чином, в результаті чого банк продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом. Згідно із розрахунком заборгованості, що міститься у матеріалах справи, за кредитним договором № 3/К-гр за період з 10 серпня 2010 по 17 вересня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 19175693,35грн., з яких: 13\~912\~048,50 грн. заборгованість за відсотками; 2\~782\~260,15 грн. інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту; 2\~481\~384,70 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату відсотків (т.1 а.с.49-50). Суд відзначає, що згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. У статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України договір укладений сторонами, містить умови, які повинні виконуватися. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобовязання. У разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-якого з них окремо (ч.1 ст. 543 ЦК України). Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 19 грудня 2011 року у справі № 6-84цс11, відповідно до ч. 1 ст.\~543\~ЦК у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За законом у цьому випадку немає так званої обов'язкової процесуальної співучасті, тобто законом передбачено право позивача звернутися в суд з позовом до кожного з боржників окремо. Крім того, предметом спору є різні самостійні договірні відносини: між кредитором і боржником - за кредитним договором; між кредитором і поручителем - за договором поруки, або ж ці відносини можуть врегульовуватись одним кредитним договором, що не змінює суті окремих договірних відносин. Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується\~ повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України). Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 цього Кодексу строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-17цс16. Судом також встановлено, що у результаті укладення низки договорів відступлення прав вимоги ТОВ «Бонапарт» набуло права вимоги до ТОВ «АПК,ЛТД» та його поручителя за кредитним договором № 3/К-гр від 25 березня 2009 року (т.1 а.с.158-180). Також судом встановлено, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 06 червня 2012 року було порушено провадження у справі № 5009/2090/12 за загальною процедурою відповідно до ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (т.2 а.с. 8). Постановою господарського суду Запорізької області від 19 червня 2013 року ТОВ «АПК,ЛТД» визнано банкрутом. Згідно із ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10 вересня 2012 року, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 28 січня 2013 року, постановою Вищого господарського суду України від 23 квітня 2013 року та ухвалою господарського суду Запорізької області від 20 березня 2014 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» було визнано кредитором ТОВ «АПК,ЛТД» на загальну суму 33150779,92 грн., зокрема зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 11868844,10 грн. за період з 25 березня 2009 року по 19 червня 2013 року, а також за інфляційними збитками за період з 25 березня 2009 року по 06 червня 2012 року у розмірі 2095598,94 грн. У ході ліквідаційної процедури ТОВ «АПК,ЛТД» вимоги банку у розмірі 843502,06 грн. були задоволені (т.2 а.с.8-25). З урахуванням викладеного ТОВ «Бонапарт» уточнило свої позовні вимоги, зменшивши розмір заборгованості, що підлягає стягненню, виходячи з такого розрахунку: 1)відсотки за користування кредитом за період з 10 серпня 2010 року по 19 червня 2013 року у розмірі 8854430,70 грн. (11868844,10 грн. 2170911,34 грн. 843502, 06 грн.) 2)інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту та несвоєчасну відсотків за період з 10 серпня 2010 року по 06 червня 2012 року у розмірі 2091425,05 грн. (2095598,94 грн. 4173,89 грн.) Ураховуючи те, що ТОВ «АПК, ЛТД» свої зобов'язання за кредитним договором не виконало належним чином, а відповідач є поручителем відповідно до договору поруки та несе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі за зобов'язаннями позичальника, тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № 3/К-гр від 25 березня 2009 року, яка складає 10945855,75 грн., оскільки сам факт існування простроченої заборгованості вже був встановлений іншим судовим рішенням, а в даному випадку заявлено позов до одного із відповідачів, що брали участь у справі № 2-6877/2010, про стягнення відсотків та інфляційних збитків за інший період, який не був охоплений у зазначеній справі. Щодо доводів відповідача про припинення поруки у звязку з визнанням банкрутом позичальника необхідно зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст.\~553\~ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч. 1 ст. 559 ЦК порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Частиною 1 ст. 598, ст. 599\~ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 609\~ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Правовий аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника. Оскільки у справі право на стягнення з поручителя заборгованості шляхом звернення до суду з позовом (листопад 2014 року) було реалізоване кредитором до ліквідації боржника, то ліквідація останнього не свідчить про припинення зобов'язання поручителя. Наявний чинний запис про ліквідацію ТОВ «АПК, ЛТД» у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не свідчить про припинення основного зобов'язання та спірного договору поруки, оскільки моментом реалізації кредитором права на захист порушеного права до ліквідації боржника є звернення до суду із позовом. Оцінюючи усі докази, які було досліджені судом у ході судового розгляду в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову, у звязку з чим вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «Бонапарт» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654 грн. На підставі викладеного суд

Outcome: approved