Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У липні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Алуштинського міського управління юстиції в АР Крим, третя особа - [PERSON], про зняття арешту. Свої вимоги мотивує тим, що 04 серпня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір. В якості забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0, 11 га, що знаходиться за адресою - [ADDRESS]. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, 14 липня 2011 року за заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ПН КМНО Літвінчуком І.А. було вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. 23 серпня 2011 року головним державним виконавцем ВДВС ГУЮ МЮУ в АРК винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 6620 від 14 липня 2011 року, а 19 лютого 2013 року складено акт про передачу нереалізованого нерухомого майна на прилюдних торгах в рахунок погашення заборгованості стягувагу (Банку). 22 лютого 2013 року приватним нотаріусом Алуштинського МНО АРК посвідчено свідоцтво про те, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0, 11 га, що знаходиться за адресою - [ADDRESS]. Посилаючись на те, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не може повноцінно користуватися та розпоряджатися своїми правами щодо вищезазначеного нерухомого майна, так як підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ МЮУ АРК не в повному обсязі здійснено заходи стосовно виконавчого напису, позивач просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, площею 0,11 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке було передано Банку у власність в рахунок погашення заборгованості. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі за тих же підстав, просила його задовольнити. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 04 серпня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/2548/81/75770, відповідно до умов якого Банк надав останньому кредитні кошти у сумі 320 тис. дол. США з цільовим використанням на будівництво власного житла- приватного будинку за адресою - [ADDRESS] ( а.с. 6-13). В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] серпня 2008 року було укладено іпотечний договір на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0, 11 га, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] (а.с. 14-18). Як пояснила у судовому засіданні представник позивача, у зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, 14 липня 2011 року за заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком І.А. було вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 19-23). 23 серпня 2011 року головним державним виконавцем ВДВС ГУЮ МЮУ в АРК винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 6620 від 14 липня 2011 року (а.с. 24). 19 лютого 2013 року головним державним виконавцем ВДВС ГУЮ МЮУ в АРК винесено постанову та складено акт про передачу нереалізованого нерухомого майна на прилюдних торгах в рахунок погашення заборгованості стягувагу (Банку) (а.с. 27-29). 27 лютого 2013 року приватним нотаріусом Алуштинського ивського нотаріального округу АРК посвідчено свідоцтво про те, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» належить на праві власності майно, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки, площею 0, 1100 га, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] (а.с. 72-75). У судовому засіданні представник позивача зазначила, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не може повноцінно користуватися та розпоряджатися своїми правами щодо вищезазначеного нерухомого майна, так як підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ МЮУ АРК не в повному обсязі здійснено заходи стосовно виконавчого напису, а саме не знято арешт із майна, яке було передано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до п.1 ч. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. У такому випадку виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Положеннями ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. У ч.1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеної земельної ділянки, накладеного постановою про арешт нерухомого майна та заборону на його відчуження № 318 ВДВС Алуштинського міського управління юстиції від 30 серпня 2012 року. Враховуючи наявність накладеного арешту на земельну ділянку, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. На підставі наведеного, ст. ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 16, 317, 319, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved