Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

У липні 2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що йому на підставі договору купівлі - продажу належить квартира [ADDRESS]. До моменту придбання квартири там проживав та є зареєстрованим [PERSON], який з 04.05.2017 року в квартирі не проживає, його особистих речей в приміщенні не має. Оскільки відповідач не проживає у вказаній квартирі вже більше чотирнадцяти місяців, добровільно знятися з реєстрації бажання не виявляє, а його реєстрація в квартирі створює перешкоди в реалізації позивачем його прав, він, як власника майна, вимушений був звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не з'явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Судові повістки,що направлялися на адресу його реєстрації, повернулися за закінченням терміну зберігання. За вказаних обставин, у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне. Відповідно до договору купівлі - продажу від 04.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2033, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.12) Згідно з довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб ЖБК № 21 «Алмаз» від 19.07.2018 року, [PERSON] є зареєстрованим за адресою: [INFO], з 22.11.2013 року (а.с.11). Відповідно до акту обстеження № 482 від 20.07.2018 року, складеного керівником комітету м-ну «Молодіжний», [PERSON] з 04.05.2017 року по теперішній час не проживає у [INFO], його речі у квартирі відсутні. (а.с.19) Відповідно до ч. 1\~ст.\~317\~Цивільного кодексу\~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст.ст.\~391,\~396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі більше ніж 14 місяців, самостійно покинув зазначену квартиру, особистих речей у квартирі не має. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідач [PERSON] має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки його право користування спірною квартирою перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved