Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У липні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алмаз В» (ТОВ «Алмаз В», Позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва (суддя Маліновська В.М.) від 06.09.2013р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.12). Вказана ухвала була оскаржена Відповідачем до Апеляційного суду м.Києва (а.с.20-21). Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 28.11.2013р. апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 06.09.20132р. залишено без змін (а.с.35). ТОВ «Алмаз В» свої позовні вимоги з урахуванням уточнень від 10.02.2014р. (а.с.45-47) обґрунтовувало тим, що вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 07.12.2012р., що набрав законної сили 05.07.2013р., [PERSON], [INFO], раніше не судимого, визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.366, ч.2 ст. 367 КК України та на підставі ст.70 КК України призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від основного покарання з випробуванням строком на 3 роки та покладенням обов'язків, передбачених ст.76 КК України. Згідно з вироком суду, Відповідач засуджений за те, що перебуваючи за адресою: м.Вінниця, вул.Хмельницьке шосе, 145, внаслідок несумлінного ставлення до покладених на нього службових обов'язків - Директора ТОВ «Алмаз В», маючи реальну можливість діяти так, як того вимагають інтереси служби, в порушення вимог п. «м» 8.5 Статуту ТОВ «Алмаз В», без погодження із учасниками товариства та без рішення загальних зборів, 01.04.2008р. уклав із ТОВ «Топал», в особі заступника директора [PERSON], договір про надання поворотної фінансової допомоги (б/н), згідно з яким в період із 01.04.2008р. по 04.12.2008р. незаконно перерахував ТОВ «Топал» грошові кошти в загальній сумі 2 225 000,00 грн. Згідно з Актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ТОВ «Алмаз В» за період з 26.03.2008р по 14.08.2009р. № 05-07/38 та вироком суду упродовж досліджуваного періоду Позивачу було повернуто 1 211 400,00 грн. Таким чином сума неповернутої фінансової допомоги за договором про надання поворотної фінансової допомоги між ТОВ «Алмаз В» та ТОВ «Топал» склала 1 013 600,00 грн. Окрім того, директор ТОВ «Алмаз В» [PERSON] внаслідок несумлінного ставлення до покладених на нього службових обов'язків, маючи реальну можливість діяти так, як того вимагають інтереси служби, в порушення вимог п. «м» 8.5 Статуту ТОВ «Алмаз В», без погодження із учасниками товариства та без рішення загальних зборів, 15.12.2008р. уклав із ТОВ «Топ-Алмаз», в особі заступника директора [PERSON], договір про надання фінансової допомоги в сумі 500 000,00 грн., в якому виконав підпис від імені останнього, підробивши його. На підставі вказаного договору, 16.12.2008р. із банківського рахунку ТОВ «Алмаз В» було перераховано грошові кошти в сумі 160 000,00 грн. Упродовж 26.03.2008р. - 14.08.2009р. Позивачу було повернуто 22 200,00 грн. Таким чином сумом неповернутої фінансової допомоги за договором між ТОВ «Алмаз В» та ТОВ «Топ-Алмаз» склала 137 800,00 грн. Враховуючи викладене, Позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду, завдану злочином на загальну суму 1 151 400,00 грн. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 101). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 07 грудня 2012 року (справа 1-25211, провадження № 1/2610/122/2012) [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.366, ч.2 ст. 367 КК України (в редакції закону станом на 2008 рік) та на підставі ст. 70 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господраських функцій строком на 3 роки. (а.с.71-90) На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від основного покарання з випробуванням строком на 3 роки. У вироку суд зазначив, що заявлені до [PERSON] цивільні позови ТОВ «Алмаз-В» про стягнення 1 151 400,00 грн. та ТОВ «Росбан» про стягнення 2 825 286,28 грн., з яких 1 916 709,00 грн. - сума основного боргу, 337 558,00 грн. - інфляційна різниця, 503 467,71 грн. - штрафні санкції, 67 542,57 грн. - 3% річних, залишені без задоволення з посиланням на те, що [PERSON] не є належним відповідачем і не всі сторони цивільного позову залучені до справи. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2013 року за апеляцією цивільних позивачів ТОВ «Алмаз В» та ТОВ «Росбан» на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2012р., які просили скасувати вирок суду, посилаючись, зокрема на позбавлення їх права звернення до суду з цивільними позовами про відшкодування збитків, спричинених злочином, постановлено задовольнити частково апеляційні скарги та скасувати вирок Шевченківського районного суду м.Києва від 07 грудня 2012 року щодо [PERSON] в частині вирішення цивільних позовів ТОВ «Алмаз В» та ТОВ «Росбан». Матеріали кримінальної справи в частині цивільних позовів ТОВ «Росбан» та ТОВ «Алмаз В» направлено на новий судовий розгляд у Шевченківський районний суд м. Києва в порядку цивільного судочинства, в іншому складі суддів (а.с.91-97) Згідно із ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 07.12.2012р. та ухвалою Апеляційного суду м.Києві від 05.07.2013р. встановлено, що 01 квітня 2008 року [PERSON], будучи службовою особою - Директором ТОВ «Алмаз В», перебуваючи за адресою: м.Вінниця, вул.Хмельницьке шосе, 145, в порушення п. «м» 8.5. Статуту ТОВ «Алмаз В» без погодження із Учасниками ТОВ «Алмаз В» та без рішення загальних зборів, уклав із ТОВ «Топал», в особі заступника директора [PERSON], договір про надання поворотної фінансової допомоги (б/н), згідно якого в період із 01.04.2008р. по 04.12.2008 року незаконно перерахував ТОВ «Топал» грошові кошти в сумі 2 225 000,00 грн., чим заподіяно ТОВ «Алмаз В» збитки на вказану суму. Так, згідно вищевказаного договору, із банківського рахунку ТОВ «Алмаз В» на банківський рахунок ТОВ «Топал» перераховано грошові кошти, а саме: - 29 квітня 2008 року - 976 000,00 грн., - 30 липня 2008 року - 277 000,00 грн., - 7 серпня 2008 року - 230 000,00 грн., - 23 вересня 2008 року - 125 000,00 грн., - 23 вересня 2008 року - 75 000,00 грн., - 3 жовтня 2008 року - 5 000,00 грн., - 12 листопада 2008 року - 508 000,00 грн., - 4 грудня 2008 року - 29 000,00 грн. Також, 15 грудня 2008 року, будучи директором ТОВ «Алмаз В», [PERSON], перебуваючи за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 145, в порушення п. «м» 8.5. Статуту ТОВ «Алмаз В» без погодження із учасниками ТОВ «Алмаз В», уклав із ТОВ «Топ-Алмаз», в особі заступника директора [PERSON], договір про надання поворотної фінансової допомоги в сумі 500 000,00 грн., в якому виконав підпис від імені останнього, підробивши його. На підставі вказаного договору, 16 грудня 2008 року із банківського рахунку ТОВ «Алмаз В» на банківський рахунок ТОВ «Топ-Алмаз» перераховано грошові кошти в сумі 160 000,00 грн., чим заподіяно збитків ТОВ «Алмаз В» на вказану суму. Вказані обставини підтверджуються і Актом ревізії Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області окремих питань фінансово-господарської діяльності ТОВ «Алмаз В» за період з 26.03.2008р. по 14.08.2009р. від 22.12.2009р. № 05-07/38 разом з додатками (а.с.50-70). Висновки суду підтверджені ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2013 року, якою зазначено, що доведена винуватість [PERSON] у службовому підробленні, тобто внесенні службовою особою до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, що причинили тяжкі наслідки, а також у службовій недбалості, тобто у неналежному виконанні службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки. Отже, як слідує із встановлених фактів вироком суду всього незаконними діями [PERSON], який був Директором ТОВ «Алмаз В», тобто перебував у трудових (службових) відносинах з Позивачем, останньому спричинено збитків на загальну суму 1 151 400,00 грн. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року, особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. Згідно з п.3 ч.1 ст. 134 Кодексу законів про працю України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; Положеннями ст. 60 ЦПК України про обов'язки доказування і подання доказів, визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алмаз В» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином підлягає задоволенню шляхом стягнення з Відповідача на користь Позивача матеріальних збитків, завданих злочином на загальну суму 1 151 400,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з урахуванням ставок судового збору, визначених Законом України «Про судовий збір», та розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про державний бюджет України на 2013рік», суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі, 3 441,00грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 15, 16, 1166 ЦК України та

Outcome: approved