Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

У листопаді 2015 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач) звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 25.05.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та Тарифами Банку, складає між ним і Банком договір. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Банк свої зобовязання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання та перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. У порушення ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував і станом на 30.09.2015 року має заборгованість в розмірі 14171,22 грн., із яких сума заборгованості за кредитом 2891,54 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом\~\~8030,24 грн., заборгованість по комісії та пені 2098,43 грн., .а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов: \~500,00 грн. - фіксована частина, 651,01 грн. процентна складова. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати. Представник позивача до суду не зявився, направив до суду письмову заяву від 30.11.2015 року, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи і винесення судом заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 24.03.2016 року судової повістки, в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача , враховуючи, що до передання справи до провадження іншого судді він двічі, 15.01.2016 року та 02.02.2016 року, був присутнім в судових засіданнях, надавав пояснення, в яких, як вбачається з технічного запису, позов не визнавав з тих причин, що кредитна картка, яку ПАТ КБ «Приватбанк» фактично йому навязав примусово при оформленні пенсійної картки, на якій спочатку був встановлений кредитний ліміт 500 грн., у нього пізніше була викрадена. Про крадіжку він в правоохоронні органи не повідомляв, а саму картку заблокував із запізненням Він зняв тільки 500 грн., які потім і поклав на картку, а інші суми знімалися не ним. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Так, судом встановлено, що 25.05.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами складає між ним і Банком договір. Як вбачається з довідки позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, відповідач отримав кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», йому відкрито картрахунок №5211537429481745, з 17.10.2013 року кредитний ліміт було збільшено до 3000,00 грн., строк дії картки до листопада 2017 року. Позичальник взяв на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним, що підтверджується копією анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умовами та правилами надання банківських послуг. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно із ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання однієї сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним\~\~чином\~\~відповідно\~\~до\~\~умов\~\~договору,\~\~закону\~\~тощо.\~\~ Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п..1.1.3.1.9. Клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором ( п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки ( ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Однак в порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує. Так, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 30.09.2015 року він має заборгованість за кредитним договором у розмірі 14171,22 грн., із яких сума заборгованості за кредитом - 2891,54 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом\~\~- 8030,24 грн., заборгованість по комісії та пені - 2098,43 грн. Крім цього, відповідно до положень п.2.1.1.7.6 Умов Банком за порушення строків платежів більше ніж на 30 днів нараховані штрафи \~500,00 грн. - фіксована частина, 651,01 грн. процентна складова, хоча згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка є складовою частиною кредитного договору, штраф за порушення строків платежів з будь-якого зобовязання, передбаченого договором, має нараховуватися при порушенні строків більше ніж на 120 днів. Згідно ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд приймає до уваги те, що гідно з наказом банку СП-2013-6776448 від 19.09.2013 року «Про внесення змін в тарифи по картам «Універсальна» та «Універсальна GOLD» з 01.11.2013 року було внесено зміни до Тарифів, згідно яких штраф за прострочку кредитів протягом одного місяця становив 50 грн., другий місяць підряд - 100 грн. Оскільки повідомлення про незгоду з такими змінами протягом 7 днів від [PERSON] відповідно до положень п. 1.1.3.2.3 Умов не надходили, то за прострочку виконання зобов'язань йому нараховувалась пеня саме за вказаним розрахунком. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Виходячи з названих змін до Тарифів, розмір нарахованої відповідачу неустойки за період з 01.12.2013 року по 30.09.2015 року з урахуванням частково сплаченої (списаної з пенсійної картки) суми 1,93 грн., становив 2098,43 грн., що підтверджується даними розрахунку заборгованості. Таким чином, вказана сума фактично є неустойкою у вигляді пені, проте позивач у самому тексті позову її не розмежовував, вказуючи її як заборгованість за пенею і комісією, а під таблицею, що є розрахунком заборгованості за кредитом, зазначаючи суму 2098,43 як нараховану комісію, що не відповідає умовам кредитного договору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Разом з тим, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача одночасно з передбаченим п.2.1.1.7.6 штрафом\~\~і нарахованої з 01.12.2013 року відповідно до умов Тарифів пені в розмірі 2098,43 грн. також за порушення строків платежів, не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі\~\~від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, з урахуванням наведеного та досліджених письмових доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову на загальну суму 11967,87 грн., з яких: 2891,54 грн. - сума заборгованості за кредитом, 8030,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, штраф:\~500,00 грн. - фіксована частина, штраф 546,09 грн. (2891,54 +8030,24 х5%) процентна складова. З обґрунтувань, наведених вище, суд не вбачає підстав для стягнення неустойки в розмірі 2098,43 грн., тому в цій частині позову слід відмовити. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з анкети- заяви [PERSON] від 25.05.2010 року, у відділенні ПАТ КБ Приватбанку він оформлював пенсійну картку разом з кредитною карткою. З технічного запису судового засідання від 15.01.2016 року під головуванням іншого судді, суд встановлював його особу за пенсійним посвідченням серії ААБ №234105, виданим управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Бердянської міської ради 27.10.2009 року як інваліду ІІ групи, проте копії посвідчення не долучив, разом з тим відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» відповідач є особою, звільненою від сплати судового збору, тому судові витрати позивачу слід компенсувати за рахунок Державного бюджету України в розмірі 1032,20 грн.

Outcome: partial