Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Єнакієве про припинення трудових відносин. В обґрунтування позову зазначила, що з 2004р. працює головним спеціалістом відділу надходження, прогнозування платежів та обліку застрахованих осіб управління Пенсійного фонду України в м.Єнакієве, Донецької області, наказ №-99-0 від 14.12.2004 р. В 2006 р. відповідно до наказу №18 від 31.03.2006 р. їй було присвоєно 11 ранг державного службовця. З 16.12.2012р. знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Під час перебування у відпустці на території Донецької та Луганської областей почалось проведення антитерористичної операції, що призвело до переміщення Управління Пенсійного фонду України в м.Єнакієве до м.Красний Лиман, вул.Фрунзе,15, Донецької області. У звязку з тим, що вона не має можливості продовжувати роботу за попереднім місцем проживання, неодноразово зверталась до Управління за старою та новою адресою стосовно звільнення її з роботи за власним бажанням, але отримувала відмови, так як діяльність Управління за новою адресою фактично не здійснюється. На теперішній час вона не має можливості звільнитися з попереднього міста роботи, тому просить суд припинити трудові відносини, які виникли між нею та відповідачем відповідно до наказу №99-0 від 14.12.2004 року. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки на адресу, що вказана в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про причини своєї неявки суду не повідомив.\~Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до положень ст.55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересі. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено, що 14 грудня 2004 року між позивачкою і Управлінням Пенсійного фонду України в м.Єнакієве був укладений трудовий договір, про що зроблено відповідний запис у трудову книжку серія АХ №790631 (а.с.7). З 14.12.2004 року по 14.02.2005 року позивач працювала на посаді провідного спеціаліста відділу надходження доходів, як така, що успішно пройшла за конкурсом, з випробувальним терміном 3 місяці. (Наказ №99-0 від 14.12.2004 р.). 14.02.2005 року відповідно до Наказу № 19-0 від 14.02.2005 р. [PERSON] присвоєно 13 ранг державного службовця. 03.10.2005 р. переведена на посаду головного спеціаліста відділу надходження доходів, як така, що успішно пройшла стажування.( Наказ № 79-0 від 03.10.2005 р.). 03.01.2006 р. призначена на посаду заступника начальника відділу надходження доходів, як така, що була зарахована до кадрового резерву (Наказ № 1- 0 від 03.01.2006р.). 01.04.2006 р. присвоєно 11 ранг державного службовця. (Наказ № 18-0 від 31.03.2006 р.). 12.01.2010р. позивачці присвоєно 10 ранг в межах категорії зайнятої посади, як така, що успішно відпрацювала на посаді протягом двох років. (Наказ № 3-0 від 12.01.2010р.). 01.12.2011 р. у звязку із зміною в структурі управління та скороченням посади заступника начальника відділу обліку надходження платежів, переведена на посаду головного спеціаліста відділу обліку та звітності, інформаційного забезпечення та контролю за надходженням доходів, як така, що успішно пройшла стажування на цю посаду (Наказ № 83-0 від 01.12.2011р.). 03.02.2014р. позивач переведена на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу надходження, прогнозування платежів та обліку застрахованих осіб, з продовженням перебування у відпустці для догляду за дитиною до 3-х років. (Наказ № 18-ос від 03.02.2014р.). 14 жовтня 2014 року позивачка була змушена переселитися з м. Єнакієве Донецької області у зв'язку з початком активних бойових дій на його території та не звільнилася з роботи, так як додатково знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції № [NUMBER] від 14.10.2014 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради, позивачка [PERSON] перемістилися з тимчасово окупованої території з м.Юнокомунарівськ, м.Єнакієве Донецької області в м.Білозерське, вул.Будівельна, 35/9, Донецької області з неповнолітніми дітьми: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] Перебування на обліку продовжено 23.04.2015р. та 26.10.2015р. Відповідно до п.3 Постанови КМУ №595 від 07.11.2014р. «Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення спеціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», Управління Пенсійного фонду України в м.Єнакієве було переміщено за новою юридичною адресою до м.Красний Лиман, вул.Фрунзе,15, що також підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. З матеріалів справи вбачається, що позивач направляла рекомендованим листом заяву (не нотаріально посвідчену) про звільнення за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, з описом вкладених до неї додатків, за новою адресою відповідача (84401, Донецька область, м.Красний лиман, вул.Фрунзе,15) але лист було повернуто з відміткою, що за значеною адресою відповідач не проживає. Також позивач зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, та отримала відповідь, що керівний склад працівників Управління Пенсійного фонду України в м.Єнакієве, за адресою до м.Красний Лиман, вул.Фрунзе,15, відсутній. На теперішній час головне управління здійснює заходи щодо поновлення функціонування територіальних управлінь, які переміщенні з тимчасово не підконтрольної території та пояснили, що до функції головного управління зобовязання із оформлення трудових відносин працівників територіальних управлінь не входять. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. У відповідності до вимог ч.4 ст.7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилась з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). Відповідно до ст.38 Кодексу законів про працю України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до п.4 ч.1\~ст.36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника. В судовому засіданні було встановлено, що трудові відносини між позивачем та відповідачем було фактично припинено. Згідно ч.1\~ст.43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадах, передбачених законом. Враховуючи те, що позивач переселилася з території проведення антитерористичної операції, не може продовжувати працювати за трудовий договором, укладеним з відповідачем, не має можливості розірвати договір, в порядку передбаченому зазначеними вище законодавчими актами, що позбавляє її права набути статус безробітного чи влаштуватися на інше місце роботи, забезпечити своє існування та існування своєї родини, суд вважає, що позовні вимоги в частині припинення трудових відносин між позивачем та Управлінням Пенсійного фонду України в м.Єнакієве є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved