Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] сільської ради Менського району Чернігівської області, Менської районної державної адміністрації, третя особа Головне управління держгеокадастру у Чернігівській області, про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Мотивувала позивач свій позов наступним. 24 квітня 2004 року померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Менського району Чернігівської області. Спадкоємцем за заповітом на спадкове майно після померлої [PERSON] є позивач. Остання, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, звернулась до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у звязку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів, а саме Державних актів на земельні ділянки. Тому позивач для захисту своїх прав з приводу визнання права власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки звернулася до суду. Ухвалою судді від 17 листопада 2017 року відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2017 року провадження по справі зупинено, до розгляду справи про встановлення юридичного факту та набранням рішенням, винесеним за результатами її розгляду, законної сили. Ухвалою суду від 23 квітня 2018 року за клопотанням представника позивача провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради Менського району Чернігівської області, Менської районної державної адміністрації, третя особа Головне управління держгеокадастру у Чернігівській області, про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, відновлено та призначено до розгляду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні. Представники відповідачів [PERSON] сільської ради Менського району Чернігівської області, Менської районної державної адміністрації в судове засідання не зявилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи Головного управління держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання не зявився, надіслав до суду письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, просив розгляд справи проводити без їх участі, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду. Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що справу можливо розглянути без участі сторін та представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як встановлено в судовому засіданні, 24 квітня 2004 року в с.Локнисте Менського району Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 293738, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с.5). Із заповіту посвідченого, секретарем Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області 10 лютого 2017 року слідує, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с.6). Із наявних в матеріалах справи копій державний актів на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 142362 та серії ЧН № 162635 слідує, що [PERSON] є власником земельних ділянок площею 2,61 га та 0,54 га, призначених для ведення особистого селянського господарства та розташованих на території [PERSON] сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с.9-10). Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2018 року встановлено факт належності померлій 24 квітня 2004 року [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №162635 виданого 09 червня 2003 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження №55 Менської районної державної адміністрації від 17 лютого 2003 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №142362 виданого 02 червня 2003 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження №55 Менської районної державної адміністрації від 17 лютого 2003 року, що дає підстави суду вважати, що після померлої [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказані земельні ділянки, спадкоємцем якої за заповітом є позивач. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як слідує з матеріалів спадкової справи № 95/2017, заведеної до майна померлої [PERSON], [PERSON] в установлений законом строк звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої свекрухи [PERSON], проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, про що свідчить наявна а матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2715/02-31 від 06.10.2017 (а.с.25). Факт отримання спадкодавцем [PERSON] Державних актів на право власності на земельну ділянку підтверджується доданими їх копіями до матеріалів справи. Крім того, факт належності спадкодавцеві земельних ділянок підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с.13-22). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 2,6134 га та 0,5444 га, яку фактично прийняла спадкоємець за заповітом позивач [PERSON]. Ст. 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, право на земельну частку (пай) може бути обєктом спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що окрім позивача, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON], ніхто не звернувся, тому є підстави для визнання за позивачем права власності на земельні ділянки. Досліджені у судовому засіданні докази доводять, що позивач має право на визнання за нею права власності на земельні ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved