Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

У липні 2021 року представник позивача адвокат Яременко Михайло Михайлович, діючи від імені та представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам, які проживали в ньому, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок. [INFO] померла [PERSON] . Позивач є спадкоємцем [PERSON] за законом. Спадщину вона прийняла. Спадкова справа відкрита в Носівській районній державній нотаріальній конторі Чернігівської області. Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на це майно, про що нотаріусом винесена відповідна постанова. Державний реєстратор не може провести державну реєстрацію права власності позивача на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями у майні колишнього колгоспного двору. Саме тому представник позивача звернувся до суду та просив судовим рішенням визнати за [PERSON] право власності: - на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; - на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , як членом колишнього колгоспного двору. Ухвалою від 26 липня 2021 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12 жовтня 2021 року. У підготовче судове засідання позивач та представник позивача [PERSON] не з`явилися, але до початку підготовчого судового засідання представник позивача подав до суду заяву, у якій указав, що позивач та представник позивача підтримують позовні вимоги, просять їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання подав до суду заяву, у якій указав, що Мринська сільська рада визнає позовні вимоги [PERSON] та просив справу розглянути за відсутності представника відповідача (а. с. 33). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстрованими та проживали: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 200/03-08 від 09 квітня 2021 року (а. с. 13). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 9) та копією свідоцтва про шлюб (а. с. 10). Отже, [PERSON] та [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 11). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала їй як члену ліквідованого колгоспного двору. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 38-42) та копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] (а. с. 35-36). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. (а. с. 8), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 9) та копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , одна, що підтверджується довідкою Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області (а. с. 12). Судом установлено, що до майна померлої [PERSON] . Носівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 246/2019, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 37). Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 246/2019, [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, подавши у визначений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 35-36). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] 1/2 частини спірного житлового будинку, яка належала їй як члену колишнього колгоспного двору стала належати її дочці [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У судовому засіданні встановлено, що позивач зверталася до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, спадкове домоволодіння мало статус колгоспного двору, а із введенням в дію 15.04.1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори Перев`язко Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 6/02-31 від 02 січня 2021 року (а. с. 19). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Також у судовому засіданні встановлено, що представник позивача з метою реєстрації за позивачем права власності на 1/2 частини спірного житлового будинку, яка належить позивачеві як члену ліквідованого колгоспного двору, звертався до ЦНАП Макіївської сільської ради Чернігівської області. Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Макіївської сільської ради відмовив [PERSON] у реєстрації за нею права власності на 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , оскільки державний реєстратор не наділений правом визначення частки в майні колишнього колгоспного двору, що підтверджується відповідним повідомленням державного реєстратора № 38 від 21 квітня 2021 року (а. с. 20). Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а. с. 15-17). Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 20 квітня 2021 року становить 82000 грн. (а. с. 18). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 908 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 5). Ураховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved