Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «ОТП Банк» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 09 липня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № МL-001/056/2007. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 20 300 доларів США, строком користування до 09 липня 2022 року, зі встановленою фіксованою процентною ставкою 13,99 % річних. Позичальник [PERSON] зобов»язалась належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, які передбачені кредитним договором. 12 травня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Додатковий договір № 1 до кредитного договору № МL-001/056/2007, умовами якого було передбачено, що з 12 травня 2014 року до 08 жовтня 2014 року (включно) для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 12,48 %, а на період з 09 жовтня 2014 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 13,99 % річних. Порядок виконання боргових зобов'язань [PERSON] за кредитним договором був встановлений п. 2.1.2.1. додаткового договору № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якого передбачено, що повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у Графіку платежів, який є невід'ємною частиною цього договору та шляхом внесення/перерахування готівкових/безготівкових коштів на поточний рахунок. Станом на 03 березня 2016 року заборгованість [PERSON] становить в загальному розмірі 12 956,23 доларів США, що еквівалентно 347 377,12 грн. (за офіційним курсом НБУ станом на 03 березня 2016 року 100 доларів США = 2681,0762 грн.), яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 11 031,54 доларів США, що еквівалентно 295 762,99 грн., заборгованості по нарахованим відсоткам - 1 925,09 доларів США, що еквівалентно 51 613,13 грн.. Для забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов'язань перед банком за № МL-001/056/2007 від 09 липня 2007 року, між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-001/056/2007, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником [PERSON] його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до умов п. 1.2 договору поруки передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. Кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань, як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Згідно умов п. 3.1 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов'язань в повному обсязі чи в частині. Банк направляв на адресу позичальника та поручителя вимогу за № 12-4-10/470 від 29 січня 2016 року про повернення заборгованості за кредитним договором, однак вимога банка виконана не була. Враховуючи викладене, позивач ПАТ «ОТП Банк» просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № МL-001/056/2007 від 09 липня 2007 року у розмірі 12 956,63 в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ станом на дату ухвалення рішення суду та понесені судові витрати. В лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ОТП Банк», третя особа [PERSON], про визнання договору поруки припиненим, посилаючись на те, що 09 липня 2007 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений договір поруки № SR-001/056/2007. Згідно умов договору поруки він, як поручитель зобов'язаний відповідати за повне та своєчасне виконання боржником [PERSON] боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до вимог п. 3.2 договору поруки поручитель приймає на себе зобов'язання у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому кредитором протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора. Згідно п. 3.4 договору поруки обов'язок поручителя виконати боргові зобов'язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною у договорі. Позивач [PERSON] зазначив, що не приймав на себе зобов'язання, оскільки він не отримав поштою за своєю адресою досудової вимоги. Банк вимагає від нього дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі впродовж 30-ти календарних днів з дати відправлення банком вимоги (03 лютого 2016 року), а тому банк мав би звернутися до суду з позовом 04 березня 2016 року. З моменту пред'явлення вимоги минуло вже більше шести місяців від дати зміни строку виконання основного зобов'язання. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 03 лютого 2016 року претензію-повідомлення (вимогу) про дострокове повернення всієї суми кредиту і пов'язаних з ним платежів. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України [PERSON] вважає, що порука у відповідності до договору поруки № SR-001/056/2007 від 09 липня 2007 року є припиненою. Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просив визнати припиненим договір поруки № SR-001/056/2007 від 09 липня 2007 року, укладений між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк». 05 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ОТП Банк», третя особа [PERSON], про визнання недійсними положень кредитного договору, посилаючись на те, що 09 липня 2007 року вона уклала з ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», кредитний договір № МL-001/056/2007 від 09 липня 2007 року. Вказаний кредитний договір був укладений у стандартній формі і вона могла лише приєднатись до його умов, свої вимоги запропонувати вона не могла. Згідно п. 2 ч. 1 кредитного договору банк зобов'язався надати їй грошові кошти в розмірі 20 300 доларів США, з цільовим призначенням кредиту - на оплату комісії банку та на споживчі цілі. У відповідності до умов п. 1.11.1 ч. 2 кредитного договору всі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватися позичальником у валюті кредиту , в строки та на умовах встановлених цим договором. Згідно п. 2 ч. 1 кредитного договору валюта кредиту встановлена в доларах США. У відповідності до положень ч. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Згідно вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривні. Оскільки п. 1.11.1 ч. 2 кредитного договору № МL-001/056/2007 від 09 липня 2007 року, який був укладений між нею та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», не відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому позивач вважає, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України таке положення договору на вимогу сторони договору має бути визнане судом недійсним. Враховуючи викладене та

Outcome: approved