Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати за нею у порядку спадкування право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться у м. Камені-Каширському по вул. Коніщука, 15 і належали її чоловікові [PERSON], який помер 09 березня 2015 року. В обґрунтування вимог зазначає, що шлюб з [PERSON] зареєструвала 15 вересня 1960 року. Від шлюбу у них є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. У травні 1968 року вона разом з чоловіком [PERSON] розпочали будівництво житлового будинку по вул. Коніщука, 15 (колишня вул. Коніщука, 17) у м. Камені-Каширському Волинської область, 17 січня 1984 року був виготовлений технічний паспорт на обєкт нерухомості, а рішенням виконкому Камінь-Каширської міської ради № 540 від 14 листопада 2000 року затверджено акт приймання в експлуатацію цього житлового будинку. Рішенням № 541 від 14 листопада 2000 року право власності на житловий будинок, що розташований по вул. Коніщука, 15 у м. Камені-Каширському, oфopмлене на імя її чоловіка. Державна реєстрація права власності на будинок не проводилась. На час смерті її чоловіка [PERSON] вона з ним постійно проживала і, таким чином, прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та надвірні будівлі їй нотаріусом було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, а тому просить суд визнати за нею на це нерухоме майно право власності. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позові підстав і просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов визнали повністю і не заперечили щодо визнання за позивачкою права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться по вул. Коніщука, 15 у м. Камені-Каширському. Представник відповідача - Камінь-Каширської міської ради, - [PERSON] у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 77). Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно зі ст. 1216 цього Кодексу являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із змісту ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 22 КЗпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON], їх шлюб було зареєстровано 15 вересня 1960 року (а.с. 6). За час спільного проживання у 1968 році вони на відведеній [PERSON] для будівництва земельній ділянці побудували цегляний житловий будинок, загальною площею 94,6 кв.м. по вул. Коніщука, 15 (колишня вул. Коніщука, 17) у м. Камені-Каширському Волинської області та надвірні будівлі: сарай «Б1», вбиральню «В», огорожу «1-2», що стверджується рішенням Виконкому Камінь-Каширської міської Ради депутатів трудящих № 45 від 29 березня 1968 року «Про виділення земельної ділянки під індивідуальне будівництво [PERSON]», договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право особистої власності з кількістю кімнат від одної до пяти включно від 20 травня 1968 року, актом про передачу [PERSON] земельної ділянки з закріпленими на ній геодезичними знаками від 20 травня 1968 року, актом приймання в експлуатацію житлового будинку по вул. Коніщука, 15 у м. Камені-Каширському забудовника [PERSON] (будівельним паспортом на забудову земельної ділянки). Будівництво будинку було закінчено у жовтні 1984 року (а.с. 9, 25, 66). Вказане нерухоме майно не є самовільним будівництвом та, у відповідності до ст. 22 КЗпШС в редакції 1969 року, вважається спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] і право кожного з них щодо володіння, користування і розпорядження цим майном є рівним. 09 березня 2015 року [PERSON] помер (а.с. 23). З дня його смерті відкрилася спадщина в тому числі на 1/2 частину вказаного будинковолодіння. Згідно з заповітом, складеним [PERSON] 05 серпня 2013 року, своєму онуку [PERSON] спадкодавець заповів земельну ділянку площею 3,00 га (а.с. 45). Заповіту щодо розпорядження житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходяться по вул. Коніщука, 15 у м. Камені-Каширському, [PERSON] не залишив. Позивачка [PERSON] на час смерті чоловіка постійно з ним проживала та 30 липня 2015 року, тобто у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, тобто прийняла спадщину, що не охоплена заповітом, і, таким чином, стала власником житлового будинку з надвірними будівлями в цілому. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є дітьми спадкодавця і спадкоємцями першої черги за законом, відмовилися від прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті їх батька [PERSON], на користь їхньої матері (дружини спадкодавця) - позивачки [PERSON], подавши протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця до нотаріальної контори відповідні заяви (а.с. 43, 46). Разом з тим, як вбачається з повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області № 680/02-14 від 29 жовтня 2015 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки остання не подала правовстановлюючих документів на нього та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 27). Таких правовстановлюючих документів спадкодавець [PERSON] за життя не мав, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 19.11.2015 р. № 47979975 (а.с. 31) та матеріалами інвентаризаційної справи № 1030 (а.с. 53-75), а тому позивачка позбавлена можливості оформити своє право власності на спірне нерухоме майно у нотаріальній конторі. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що за позивачкою [PERSON] належить визнати право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. За згодою позивачки суд не стягує з відповідачів судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved