Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій з урахуванням уточнень просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2017 року до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що у листопаді 2016 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого народилася донька, [PERSON], [INFO]. З лютого 2017 року вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають у одній квартирі, але спільного господарства не ведуть. На теперішній час донька проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач повністю ухилився від виховання та матеріального утримання дитини, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Доповнила також, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та не приймає участі у її вихованні. Він працює, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, тому зобов'язаний утримувати неповнолітню доньку. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, але зазначив, що він вже сплачує аліменти за рішенням Ленінського районного суду від 13 жовтня 2015 року на утримання доньки від першого шлюбу, [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судовим розглядом встановлене наступне. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] року народженняа. Неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], і знаходиться на її повному забезпеченні. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином зобов'язання по забезпеченню дитини мають обидва батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З пояснень позивача встановлено, що вона не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці. Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти за рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2015 року на утримання доньки від першого шлюбу, [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, у розмірі ? частини щомісячно з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.(а.с.9). У судовому засіданні з пояснень позивача, що не заперечувалось відповідачем [PERSON] встановлено, що останній працює помічником машиніста електровоза в виробничому підрозділі «Електровозне депо Харків-Головне» РФ «Південна залізниця». Його заробіток за період з березня 2016 р. по вересень 2017 р. складає суму 165329 грн. 51 коп. Стан здоров'я відповідача задовільний, інших непрацездатних осіб відповідач на утриманні не має, може та бажає надавати матеріальну допомогу. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України та згідно з Законом України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 640 грн. 00 коп. Відповідно до вимог ст. 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved