Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

У квітні 2019 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідач [PERSON] вселився самовільно до гуртожитку за адресою [ADDRESS] . Зазначений гуртожиток знаходиться на балансі ДНЗ «Запорізьке вище професійне училище «Моторобудівник» (далі ДНЗ ЗВПУ «Моторобудівник», або позивач). Позивач, як балансоутримувач гуртожитку здійснює оплату комунальних послуг. За період з квітня 2016 року по 31 січня 2019 року відповідач користуючись вищевказаним житловим приміщенням оплату за житлово-комунальні послуги не здійснював, в наслідок чого утворилась заборгованість в сумі 6355, 51 грн. Посилаючись на те,що відповідач є споживачем послуг за адресою [ADDRESS] ,цей факт є безспірним та беззаперечним, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги у сумі 6355 гр.51 коп., 3 % річних 296 гр., інфляційних витрат в сумі 1113 гр.20 коп, та судові витрати у сумі 1921 гр. Провадження у справі відкрито ухвалою від 24.09.2019 р. Відповідно до ст.274 ч.1 п.2 ЦПК України,справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обгрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Встановлено, що відповідач мешкає в кімнатах [ADDRESS] : [ADDRESS] (а.с.14). Зазначений будинок перебуває на балансі ДНЗ «ВПУ «Моторобудівник» (а.с.5-13). За період з квітня 2016 р. до 31.01.2019 р. відповідач користувався вказаним житловим приміщенням, проте, не в повному обсязі сплачував за користування житловою площею та за комунальні послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 6355,51 грн. (а.с.20-23). Вищевикладене підтверджується наданими позивачем письмовими доказами та актом про проживання особи в приміщенні гуртожитку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги»(Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 07.06.2018 року № 2454-VІІІ). За змістом ст.12,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є:власник,споживач,виконавець виробник,при чому виробник послуг може бути їх виконавцем. Відповідно до статті 7 цього Закону,споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом ст.. 66 ЖК України, плата за користування житлом обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Норма загальної площі встановлюються у розмірі 21 квадратного метра на одну особу. Розмір плати за користування житлом встановлюється Кабінетом Міністрів України. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до статті 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, та не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані послуги. З наведеного вище, суд дійшов висновку, що позов ДНЗ «Запорізьке ВПУ «Моторобудівник» в частині стягнення зі [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню. Вирішуючи позов в частині стягнення 3% річних, інфляційних витрат суд виходив з наступного. Системний аналіз положень ст.ст.2, 9,10, 189, 190 ЖК Української PCP дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов`язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими. З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У ч. 2 ст.625 ЦК України Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13. Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості на загальну суму 7764,71 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, 3% річних від простроченої суми, які розраховані позивачем за період з грудня 2016 року по січень 2019 року згідно розрахунку На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

Outcome: approved