Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.01.2013 р. за участю автомобілів [NUMBER], який належить йому на праві власності та знаходився під його керуванням і «ГАЗ-2705» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], його автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 23 січня 2013 р. [PERSON] за скоєння ДТП було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Транспортний засіб під керуванням останнього був забезпечений договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеним між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та [PERSON] У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу з вини останнього, йому було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 21699 грн. 11 коп., яка складає з вартості ремонтно-поновлювальних робіт та втрати товарної вартості. Виходячи з вказаних обставин, просив стягнути на його користь зі Страхової компанії та [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди відповідно 6836 грн. 83 коп. та 14862 грн. 28 коп. і в рахунок відшкодування моральної шкоди відповідно 2550 грн. та 7450 грн.. Крім того, просив стягнути на його користь з відповідачів судові витрати. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки 17 березня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково: на його користь зі Страхової компанії в рахунок відшкодування матеріальної шкоди стягнуто страхове відшкодування в розмірі 18699 грн. 11 коп. та судові витрати - 217 грн. 75 коп.; з [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної (франшиза) та моральної шкоди стягнуто по 1000 грн. і судові витрати в розмірі 11 грн. 65 коп. Крім того, з [PERSON] в дохід держави стягнуто судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. В іншій частині вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду, ПрАТ «Європейський страховий альянс» принесли апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду в частині задоволених щодо них позовних вимог скасувати як таке, що не відповідає вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи, яким суд дав неправильну правову оцінку. Просили в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач Страхова компанія посилалися на те, що у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позовних вимог, пред'явлених щодо них. Стягуючи з них на користь позивача страхове відшкодування в розмірі вартості поновлювального ремонту за відрахуванням фактично сплаченої страховою компанією суми та франшизи, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», навіть при достатності ліміту страхова компанії не сплачує втрату вартості товарного вигляду транспортного засобу, а при розрахунку вартості деталей враховується процент зношеності транспортного засобу. Крім того, стягуючи на користь позивача суму з урахуванням ПДВ, суд першої інстанції не переконався у понесенні останнім таких витрат. До судового засідання сторони не прибули, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди та судових витрат скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно визначив правовідносини, які виникли між сторонами і обґрунтовано дійшов висновку про відповідальність Страхової компанії у зв'язку з настанням страхового випадку і [PERSON] з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода. Разом з тим, при визначенні обсягу відповідальності відповідачів, суд неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є підставами для зміни судового рішення. Так, при розгляді справи судом першої інстанції було встановлено, що 08.01.2013 р. мала місце ДТП за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «ГАЗ-2705» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 23.01. 2013 р. останнього за скоєння ДТП було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Цивільно-правова відповідальність щодо транспортного засобу, який знаходився під керуванням [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс». В результаті винних дій [PERSON], транспортний засіб «Audi A4» державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що спричинило матеріальну шкоду його власнику-позивачу по справі. Про ДТП, яка страховиком визнана страховим випадком, Страхова компанія була повідомлена належним чином. Згідно оціночного звіту, виконаного експертом на замовлення ПрАТ «Європейський страховий альянс» від 15.02.2013 р., вартість поновлювального ремонту з урахуванням ПДВ та втрати товарної вартості складає 21699 грн. 11 коп. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В ході слухання справи судом першої інстанції було встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв-сторін по справі, яка сталася з вини відповідача [PERSON], який на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом, щодо якого був укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п.3 ч.1 ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). При цьому, як вбачається з ч.1 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Крім того, відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Такі ж вимоги щодо виплати страхового відшкодування і визначення його розміру передбачені спеціальними законами, які регулюють виниклі між сторонами правовідносини, зокрема Законом України «Про страхування» від 07 березня 1996 року та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року (в редакції за станом на день виникнення правовідносин). Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року ( в редакції за станом на день виникнення правовідносин), страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до вимог ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року (в редакції за станом на день виникнення правовідносин) (далі Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. При цьому, як вбачається з вимог ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того, згідно п.32.7. Закону, страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу і п.36.2. Закону, розмір страхового відшкодування зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Таким чином, виходячи з наведеного, в розмір страхового відшкодування, виплата якого проводиться страховиком, визначається з урахування проценту зношеності, відрахуванням вартості втрати товарного вигляду, франшизи та з виплатою ПДВ лише у разі підтвердження понесення цієї витрати. Як вбачається з акту оціночного дослідження, вартість поновлювального ремонту транспортного засобу, належного позивачу, складає 21699 грн. 11 коп., з яких розмір матеріальної шкоди з урахуванням проценту зношеності та ПДВ складає - 9404 грн.20 коп. Доказів на підтвердження виконання ремонтних робіт та оплати у зв'язку з цим ПДВ позивачем не надано. На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув і помилково дійшов висновку про стягнення всієї суми збитків за виключенням франшизи та фактично виплаченої суми (2000 грн.) зі Страхової компанії,

Outcome: partial