overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатною її матір [PERSON], яка через психічне захворювання, що розвинулося з віком, не може за собою доглядати, не усвідомлює значення своїх дій, та не може керувати ними. Просить призначити її опікуном матері. У судове засідання заявниця не з'явилася, спрямувала заяву, у якій просить справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги визнає. Представник заінтересованої особи, органу опіки та піклування виконкому Бердичівської міської ради у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з такого. Судом встановлено, що заявниця є дочкою [PERSON], [INFO] ( а.с. 9, 16 ). Відповідно до довідки Бердичівської центральної міської лікарні [PERSON] перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері з приводу хронічного психічного захворювання ( а.с.6). Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 400-2015 від 06.10.2015 [PERSON] страждає на виражену деменцію судинного ( атеросклеротичного) генезу з маячними включеннями. Діагноз відповідає критеріям шифру F 01.8 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. З приводу даного захворювання з 2012 року спостерігається психіатрами. Ступінь наявного у [PERSON] слабоумства настільки виражена, що позбавляє її здатності на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Оскільки згідно висновку експерта [PERSON] не спроможна на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати внаслідок психічного захворювання, суд вбачає підстави для визнання її недієздатною. Відповідно до статей 60 та 63 ЦК України, у разі визнання особи недієздатною, суд встановлює опіку над фізичною особою і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічними, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов'язки опікуна або піклувальника ( а.с. 24). Згідно подання органу опіки та піклування, виконком Бердичівської міської ради вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном [PERSON] у разі визнання її недієздатною. Суд не вбачає перешкод для призначення заявниці опікуном [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання недієздатною свою онуку [PERSON] , посилаючись на те, що остання проживає разом з нею [ADDRESS], страждає хронічним психічним захворюванням, перебуває на обліку в ХОПНД, не може розуміти значення своїх дій або керувати ними . В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судове засідання не зявився, про дату, місце та час судового розгляду справи повідомлений належним чином, до початку судового розгляду подав до суду заяву та подання, в яких просить слухати справу без його участі, щодо задоволення заявлених [PERSON] вимог та призначення останньої опікуном [PERSON] не заперечив. Заслухав пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 2003 року хворіє психічним захворюванням, потребує відповідного медичного нагляду та лікування, згідно висновку судово психіатричної експертизи обласної психіатричної лікарні № 721 від 03.12.15 р. виявляє стійкий хронічний психічний розлад інші форми шизофренії (шизофренія у розумово відсталої особи), внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Судом також встановлено, що[PERSON] володіє благоустроєним житлом, за станом здоровя, характеристикою, не має протипоказань щодо виконання обовязків опікуна [PERSON] Це в суді пояснили сторони, це стверджується матеріалами справи. Відповідно до\~ст. 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

у липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, вказуючи, що з 1990 року вона стала проживати разом з [PERSON] однією сім'єю як чоловік та жінка по [ADDRESS]. Їх взаємини були пов'язані спільним побутом, взаємними правами та обов'язками, веденням спільного господарства, але шлюб між ними не був зареєстрований. У [INFO] [PERSON] помер, після його смерті залишилася спадщина. На даний час заявник не може скористатися правом на спадщину, оскільки нотаріусу необхідне рішення суду про встановлення факту спільного проживання з померлим, тому звернулася до суду. В судову засіданні [PERSON] заяву підтримала, суду пояснила, що з 1990 року вона стала постійно проживати з [PERSON] по [ADDRESS] однією сім'єю, вели спільне господарство, але шлюб між ними не був зареєстрований, так як проти цього заперечувала його мати. В [INFO] [PERSON] помер і в даний час вона не може скористатися правом на спадщину. Харковецька сільська рада Гадяцького району, Гадяцька державна нотаріальна контора звернулися до суду з заявами про розгляд справи без участі представників, проти задоволення заяви не заперечують. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] став проживати з [PERSON] з 1990 року однією сім'єю як чоловік і жінка, вели спільне господарство, піклувалися один про одного. Разом проживали аж до смерті [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Соснівка Гадяцького району. [INFO] в с. Бірки Гадяцького району [PERSON] помер. Згідно довідки Харковецької сільської ради станом на [INFO] разом з померлим [PERSON] була зареєстрована і проживала по [ADDRESS] [PERSON] Відповідно п. 5 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Встановлення даного факту має юридичне значення для оформлення спадщини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як в ході розгляду справи достовірно і об'єктивно встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], як чоловіка та жінки без шлюбу з 1990 року по [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, зокрема, уточнивши заяву, просила суд встановити, що\~ вона є праонукою [PERSON] , зазначивши, що встановлення даного факту необхідно для надання інформації до приватної міської гімназії для єврейських дітей « [PERSON] ». Заявник\~ у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду повідомлений належним чином. Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом установлено, що дошлюбне прізвище [PERSON] , [INFO] [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.09.2005 року. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Дошлюбне прізвище [PERSON] [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб за №00015366729 від 13.05.2015 року. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Дошлюбне прізвище [PERSON] , 1928 р.н. - [PERSON] ,яка народилася в с. Галаганівка\~ Снігурівського району Миколаївської області, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] Як вбачається з копії довідки про народження [PERSON] від 19.09.1961 року виданої для пред`явлення в відділ соціального забезпечення, військовий комісаріат, її батьками є [PERSON] та [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ (а.с. 5). Пунктами 1, 6 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові якої не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом вбачаються законні підстави рахувати, що [PERSON] [INFO] є праонукою [PERSON] , оскільки родинні відносини між якими підтверджуються наданими заявником письмовими доказами.\~\~ При вирішенні справи суд виходив з принципів доказування, визначених ст.10, 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

у липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між [PERSON], яка померла [INFO] року, яка по відношенню до заявника була матір'ю. Після смерті матері залишилася спадщина у вигляді житлового будинку в с. Бобрик Гадяцького району. Оформити документи про право на спадщину [PERSON] немає можливості, так як її дошлюбне прізвище [PERSON], що має розбіжності з прізвищем матері. Відділ РАЦС Гадяцького РУЮ даних про народження [PERSON] надати не в змозі, так як архіви не збереглися, тому звернулася до суду. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву, суду пояснила, що через відсутність архівних даних та свідоцтва про її народження вона не може довести ступінь родинного зв'язку з матір'ю. Просила встановити факт родинних відносин між нею та померлою матір'ю [PERSON] Відділ ДРАЦС РС Гадяцького РУЮ у Полтавській області направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заяви не заперечує. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] по відношенню до [PERSON] є матір'ю, а остання до неї дочкою. [PERSON] та [PERSON] проживали разом в одному господарстві до заміжжя останньої, а пізніше кілька років до смерті [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року в с. Бобрик Гадяцького району. За даними виписки з погосподарської книги Бобрицької сільської ради за 1953-1955 роки в господарстві [PERSON] проживала [PERSON] - дочка. Згідно свідоцтва про одруження [PERSON], [INFO] - 12 березня 1960 року одружилася з [PERSON], в зв'язку з чим змінила прізвище на [PERSON]. За даними виписки з погосподарської книги Бобрицької сільської ради за 1964-1966 роки в господарстві [PERSON] проживала [PERSON] - дочка. [INFO] року в м. Гадяч [PERSON] померла. Згідно повідомлення Державного архіву Полтавської області книги реєстрації актів громадського стану по Бобрицькій сільській раді Гадяцького району за 1934-1939рр. на зберігання до архіву не надходили. За даними відділу ДРАЦС РС Гадяцького РУЮ актовий запис про народження [PERSON], [INFO] по с. Бобрик Гадяцького району відсутній. За наведених обставин суд вважає, що судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що [PERSON] є дочкою [PERSON] Встановлення даного факту має юридичне значення, так як заявник не може скористатися правом на спадщину за відсутності документів, що підтверджують родинні відносини між нею та матір'ю [PERSON], тому вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, у якій просить встановити факт, що померла 24 грудня 2014 року [PERSON] є її матірю. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що вона являється єдиним спадкоємцем за законом після матері, однак через розбіжність у написанні прізвища матері у свідоцтві про смерть та у її ( заявниці) свідоцтві про народження, вона позбавлена можливості документально підтвердити факт родинних відносин. У судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала, пояснила, що через допущену помилку у написанні прізвища матері при отриманні нею паспорта, прізвище матері у свідоцтві про смерть та інших документах значиться [PERSON]. Через різність написання прізвищ, вона позбавлена можливості у нотаріуса оформити спадщину. Представник заінтересованої особи - Вовчинецької сільської ради у судове засідання не зявився, згідно поданої ними заяви не заперечують проти задоволення вимог [PERSON] Дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що 24 грудня 2014 року померла [PERSON] ( а.с. 6). [PERSON] прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріуса (а.с. 33). Той факт, що померла [PERSON] та заявниця являються матірю та дочкою доводиться свідоцтвом про народження заявниці, з якого вбачається, що її матірю вказана [PERSON], батьком - [PERSON]; свідоцтвом про шлюб заявниці, яким доводиться зміна прізвища заявниці на [PERSON]; свідоцтвом про шлюб [PERSON], [INFO] та [PERSON] ( дошлюбне прізвище Ніколайчук) [PERSON], [INFO]; випискою з погосподарської книги № 2 по Вовчинецькій сільській раді за 1986-1990 роки. Судом також ваховується визнання заявлених вимог Вовчинецькою сільською радою. Відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Тому з метою захисту спадкових прав заявниці, через неможливість нею документами підтвердити родинні відносини з [PERSON], даний факт необхідно встановити судовим рішенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, де просила прийняти рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №14, що розташований в с. Петрово-Солониха Миколаївського району Миколаївської області по вул. Сільська. Позивачка вказує, що вона являється власником житлового будинку, розташованому за вказаною адресою. Відповідач [PERSON] з січня 2007 року переїхав на інше місце проживання і в її будинку не проживає, вселитися не намагається, своїх особистих речей до будинку не завозив. Вважає, що [PERSON] повинен бути визнаний судом як такий, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала і просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через засоби масової інформації. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до договору купівлі-продажу серії ААО № 502305 зареєстрованому в реєстре за №1075 власником житлового будинку №14 по вул. Сільська в с. Петрово-Солониха Миколаївського району Миколаївської області є [PERSON] Відповідно до Довідки наданої виконкомом Кир'яківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 23.06.2015р. [PERSON] зареєстрован за адресою [INFO], але не проживає з 2007 року. Як встановлено в судовому засіданні відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад вісім років, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України немає, участі в оплаті комунальних послуг, будинку відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідача підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності із ст.167 ЖК України - у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. За таких обставин суд вважає за необхідне відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим будинком №14, що розташований в с. Петрово-Солониха Миколаївського району Миколаївської області по вул. Сільська, з дня вибуття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, де просила прийняти рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку № 5, що розташований в с. Сливино Миколаївського району Миколаївської області по вул. Набережній. Позивачка вказує, що вона являється власником житлового будинку, розташованому за вказаною адресою. Відповідачка [PERSON] з 2013 року переїхала на інше місце проживання у Росію і в її будинку не проживає, вселитися не намагається, своїх особистих речей до будинку не завозила. Вважає, що [PERSON] повинна бути визнана судом як така, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала і просила суд позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала не заперечувала проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до витягу Про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.12.2003р. власником 45/100 житлового будинку № 5 по вул. Набережна в с. Сливино Миколаївського району Миколаївської області є [PERSON] Відповідно доДовідки наданої виконкомом Надбузької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 13.05.2015р. [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO], але не проживає з травня 2013 року. Відповідно до заяви № 66 АА 2334994 Генеральному консулу республикі Україна в Російської Федерації, [PERSON] Відмовилась від громадянства України в з'вязку з постійним проживанням на території РФ. Як встановлено в судовому засіданні відповідачка не проживає в спірному жилому приміщенні понад два роки, підстав для продовження терміну зберігання за нею права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України немає, її особистих речей в спірному жилому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг, будинку відповідачка не приймає, що свідчить про втрату нею інтересу до спірного жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідачка підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У відповідності із ст.167 ЖК України - у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. За таких обставин суд вважає за необхідне відповідачку визнати такою, що втратила право користування житловим будинком №8, що розташований в с. Трихати Миколаївського району Миколаївської області по вул. Жовтня, з дня вибуття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила стягнути солідарно з ТОВ «Т-Фактор» та Орендного підприємства «Броварипромжитлобуд» на її користь проценти за користування безпідставно отриманими коштами за період з 11 грудня 2014 року по 20 жовтня 2015 року в сумі 71 459 грн. 80 коп., інфляційне збільшення суми боргу за грудень 2014 року вересень 2015 року у розмірі 149\~755 грн. 08 коп. та три проценти річних за період з 18 грудня 2014 року по 20 жовтня 2015 року в сумі 8 266 грн. 51 коп. Крім того, просила стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилалася на те, що ТОВ «Т-Фактор» має перед нею грошове зобовязання щодо повернення коштів у сумі 328\~375 грн. 00 коп., які одержало від позивача на виконання умов попереднього договору № 64 від 13 грудня 2010 року про продаж квартири № 193, загальною площею 46,25 кв.м., що знаходиться у третій секції на першому поверсі по вулиці Черняховського, 21-Б у м. Бровари Київської області. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2013 року стягнуто з ТОВ «Т-Фактор» кошти у розмірі 328375 грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. 00 коп. Однак дану суму коштів ТОВ «Т-Фактор» не сплатило. За прострочення грошового зобовязання рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2015 року з ТОВ «Т-Фактор» стягнуто 3 % річних за період з 26 червня 2013 року по 17 грудня 2014 року у розмірі 17\~365 грн. 66 коп. та інфляційні за вказаний період в сумі 86\~292 грн. 52 коп. Апеляційним судом Київської області від 10 червня 2015 року також стягнуто з ТОВ «Т-Фактор» на користь позивача і проценти за користування коштами в сумі 101\~735 грн. 33 коп. за період з 13 грудня 2010 року по 10 грудня 2014 року. Враховуючи те, що й на даний час ТОВ «Т-Фактор» безпідставно користується належними [PERSON] коштами й борг не повернуло, позивач,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. 25 лютого 2016 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено та поділено спільне майно подружжя між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Визнано за [PERSON], [INFO] право власності на 1 / 2 частку житлового будинку [ADDRESS]; залишено в користуванні [PERSON], [INFO] майно: письмовий стіл, вартістю 1 000 грн. 00 коп.; комп'ютерний стілець, вартістю 500 грн. 00 коп.; пральну машину, вартістю 3 500 грн. 00 коп.; килим дитячий, вартістю 150 грн. 00 коп.; праску, вартістю 500 грн. 00 коп.; куточок кухонний, вартістю 2 000 грн. 00 коп.; залишено в користуванні [PERSON], [INFO] майно: телевізор, вартістю 5 000 грн. 00 коп.; кухню, вартістю 3 000 грн. 00 коп.; мікрохвильову піч, вартістю 500 грн. 00 коп.; м'який куточок, вартістю 1 000 грн. 00 коп. Однак, судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Судом встановлено, що позивачем заявлено вимоги, як майнового так і немайнового характеру. Згідно квитанції №58 від 08.07.2015 року, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 517 грн. 10 коп. Відповідно до п. п. 1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved