Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» через свого представника ТОВ «Вердикт Консалтинг», предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №4279-059/08Р від 15 вересня 2008 року відповідач отримала кредит в сумі 13355,00 доларів США, зі сплатою за користування коштами 13,99% річних строком повернення до 15 вересня2015 року, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 24 лютого 2016 року в сумі 11013,35 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 24 лютого 2016 року 299936,01 грн., яка складається з заборгованості по сумі кредиту 7568,00 доларів США, заборгованості по процентам 3445,35 доларів США, а також покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, у поданій заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причин не повідомила, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 15 вересня 2008 року між АКБ «Приваекс-Банк», правонаступником якого згідно Статуту є ПАТ КБ «Привекс-Банк», та [PERSON] укладений кредитний договір № 4279-059/08Р, копія якого долучена до справи (а.с.6-11), за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає позичальнику кредит в сумі 13355,00 доларів США на строк до 15 вересня 2015 року для оплати автомобіля за договором купівлі-продажу №114116-1954/08 від 11 вересня 2008 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13,99 % річних, зі сплатою щомісяця ануїтетними платежами в сумі 159,00 долари США згідно графіку до договору, а відповідач, отримавши через касу банку після укладення договору застави автомобіля кошти в сумі 13355,00 доларів США, зобов'язався використати кошти за цільовим призначенням, повернути банку кредит в строк до 15 вересня 2015 року, сплатити проценти за його користування, відповідно до умов договору щомісячними платежами в розмірі 159,00 доларів США (пп.1.1, 1.2, 4.4, 4.5 договору, Додаток №1, орієнтовний графік щомісячних платежів по кредиту на а.с.15-17). 07 вересня 2009 року сторони уклали договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 15 вересня 2008 року, за умовами п.1.1 якого змінено п.4.4. кредитного договору, відповідно до якого позичальник зобов?язується погашати заборгованість за кредитом щомісяця до 10 числа включно шляхом внесення коштів згідно нового графіку: з 15.09.2008 по 10.07.2009 по 159,00 доларів США, з 11.07.2009 по 10.01.2010 по 53,00 долари США, з 11.01.2010 по 10.08.2015 по 169,00 доларів США, з 11.08.2015 по 15.09.2015 по 124,00 долари США. (а.с.18). 20 квітня 2011 року сторони уклали договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 15 вересня 2008 року за умовами якого з метою проведення реструктуризації заборгованості сторони узгодили новий графік погашення заборгованості, по 182,00 долари США щомісяця до числа кожного місяця включно (а.с.19, 20). 22 березня 2012 року сторони уклали договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 15 вересня 2008 року сторони обумовили новий графік погашення заборгованості (а.с.24). За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. З огляду на викладене, суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.28), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що останньою не заперечувалось та не спростовано. Оскільки іншого не доведено, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ст.ст. 526, 530, 1049, 1054, 10561 ЦК України не сплачувала тіло кредиту і відсотки, з порушенням ст. 529 ЦК України відступила від умов про частину, виконуваного обов'язку, і строків виконання, у зв'язку з чим станом на 24 лютого 2016 року прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу кредиту в сумі 7560,00 доларів США та відсотків в сумі 3445,35 доларів США. Відповідно до вимог ч.1 ст. 533 ЦК України згідно встановленого Національним банком України курсу валют на 24 лютого 2016 року, 100 доларів США дорівнює 2723,3858 грн., а відтак, загальна заборгованість по кредит становить 206105,84 грн., по процентам за користування кредитом 93830,17 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved