Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 жовтня 2016 року шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 24 квітня 2004 року у Маріупольському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №167 розірвано. Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народились діти [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО №062890, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №325 та [PERSON], 15 червеня [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО №394955, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №660. На теперішній час сторони разом не проживають. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Оскільки діти постійно проживають з позивачем, перебувають на її утриманні просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У звязку з цим, указана цивільна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2017 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14 вересня 2017 року вирішено провести заочний розгляд справи. Позивач надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи, у разі відсутності у судовому засіданні відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.\~2\~ст.\~247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, згідно зі свідоцтвом про народження серії 1-НО №062890, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 28 березня 2006 року, [PERSON] народилась 21 березня 2006 року, батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON], актовий запис №325. Згідно зі свідоцтвом про народження серії 1-НО №394955, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 23 червня 2011 року, [PERSON] народилась 21 березня 2006 року, батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON], актовий запис №660. Згідно з рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 жовтня 2016 року шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 24 квітня 2004 року у Маріупольському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №167 розірвано. Згідно з довідкою від 01 липня 2017 року, виданою ПП «Жилфонд 279» за адресою: [ADDRESS], місто Маріуполь мешкає [PERSON] з [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст.182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно з ст. 183 СК України,\~\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. У відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Однак, частинами 2, 3 ст.183 СК України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про вирішення питання щодо стягнення аліментів на утримання молодшої доньки, після досягнення старшою повноліття, суперечить вимогам ст.183 СК України, не може бути задоволеною судом та є такою, що заявлена передчасно. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в частковому відношенні, а саме в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 липня 2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до положень ч. 9 ст. 10, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ці витрати підлягають стягненню з відповідача у дохід держави. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за один місяць згідно із положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial