Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом та просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва № 2/756/3827/17 від 23 червня 2017 року з [PERSON] на її користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) на тверду грошову суму в розмірі 3000 грн., щомісячно, на кожну дитину. В мотивування заявлених позовних вимог зазначила, що з часу стягнення аліментів її дохід значно знизився. Проте, відповідач навпаки став отримувати більші статки, працює керівником ТОВ «Іноваційні системи бізнесу». Діти підросли, молодший син їде до шкоди, що потребує додаткових значних видатків на придбання шкільного одягу, приладдя, канцелярських товарів. Старший син відвідує курси починаючого програміста, вартість яких коштує 5438 грн. Посилаючись, що отриманий розмір аліментів не може забезпечити достатній рівень забезпечення дітей, просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Ухвалою суду від 16 серпня 2019 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження. У відзиві на позов відповідач зауважує, що дохід позивача не змінився, навіть збільшився порівняно із часом, коли ухвалювалось рішення про стягнення аліментів. Твердження позивача, що відповідач приховує дохід та він значно збільшився не доведений належними доказами. Позивач не довела необхідність збільшення розміру аліментів до 6000 грн. на двох дітей, що буде перевищувати дохід відповідача, який становить 5450 грн. Частково погоджується із позовними вимогами, згодний сплачувати аліменти на двох дітей в сумі 2200 грн. У відповіді на відзив, позивач зауважує, що реальний дохід відповідача набагато перевищує офіційну довідку при отриманий заробіток. Відповідач має можливість придбати путівки на відпочинок, вартість яких у двічі перевищує його місячний дохід, сплачувати послуги адвоката, що свідчить про невідповідність витрат офіційному заробітку та доводить, що відповідач не живе на офіційну зарплату. Зауважує, що значне знецінення коштів, збільшення витрат та потреб дітей, через їх вік, відвідування секцій та гуртків для їх гармонійного розвитку, призводить до збільшення матеріальних потреб. У запереченнях відповідач зауважує, що витрати на гуртки та спортивні секції відноситься до додаткових витрат на дітей, а не аліментних витрат, тому позивач не позбавлена права подати окремий позов про їх стягнення. Висновки позивача про значні витрати відповідача на відпочинок ґрунтуються на припущеннях. Зазначив, що частково погоджується із позовними вимогами та згодний сплачувати аліменти в сумі 2400 грн. на двох дітей. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити з підстав та мотивів заявлених в позові. Зазначає, що фактично відповідач має значно більші статки, ніж офіційно підтверджений заробіток. Щомісячно на дітей витрачається 7000-8000 грн., аліменти, які сплачує відповідач за рішенням суду не забезпечують мінімально необхідні витрати на дітей. Відповідач [PERSON] правом безпосередньої участі в судовому засіданні не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, поданого відзиву, відповіді на відзив, надавши оцінку доказам в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про наявність підстав для частково задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва справа № 756/7334/17 від 23 червня 2017 року з [PERSON] на її користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. (а.с.8-9). З довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги виданої Центром комунального сервісу №45 від 22 липня 2019 року видно, що позивач зареєстрована та проживає за адресою : [ADDRESS] . Разом із нею зареєстровані та проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, позивач [PERSON] посилалась на потребу дітей у витратах на лікування, додаткових витратах для забезпечення їх розвитку з відвідування секції спорту та курсів програміста старшим сином. Зауважує, що розмір аліментів, які фактично вона отримує від [PERSON] в розмірі ј частини, є незначним та не може забезпечити задоволення першочергових потреб дітей. Відповідач фактично отримує більший дохід ніж офіційно задекларований заробіток у мінімальному розмірі 5450 грн., що підтверджують його видатки. Перевіряючи обґрунтованість таких вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», яку кореспондує ст.27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни раніше визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Так, відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інші випадки, передбачені СК України. Аналогічне роз`яснення надане і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3. При цього, з аналізу ст.192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів), а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Разом із тим, право вимагати зміни розміру аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст.182-184 СК України, та відсутність імперативного припису на неможливість зміни їх розміру, не може обмежуватися разовим здійсненням визначення їх розміру. Отже, в разі зміни окремих обставин, які визначають доцільність перегляду попередньо визначеного розміру аліментів, той з батьків, з ким проживає дитина, вправі подати до суду позовну заяву про зміну порядку чи способу їх стягнення шляхом збільшення розміру аліментів. Оскільки спір між сторонами виник з приводу розміру аліментів, тому при визначенні їх розміру та доцільності збільшення попередньо визначеного відповідно до ст.182 СК України суд обов`язково враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших аліментних зобов`язань; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судом встановлено, що на утриманні позивача перебувають двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO]. Позивач [PERSON] працює в комунальному центі «Центр комунального сервісу» з 01 березня 2019 року та отримує заробіток в середньомісячному розмірі 7900,54 грн. (а.с.7). Згідно довідки виданої ТОВ «Інноваційні системи бізнесу» від 09 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] працює на посаді директора, його середньомісячний дохід становить 5450 грн.(а.с.44). Судом також досліджено квитанцію №169 від 20 липня 2017 року про оплату відпочинку [PERSON] на суму 11000 грн. у період з 20 липня по 02 серпня 2017 року (а.с.50). Посилання представника відповідача, що дана квитанція сплачена не відповідачем не знайшли свого підтвердження, та спростовуються квитанцією до прибуткового ордеру в графі оплату прийнято, зазначено прізвище відповідача [PERSON] . Також судом досліджено чеки про придбання відповідачем товарів та продуктів харчування. Так чек від 11 серпня 2019 року свідчить про те, що одноразовий платіж в магазині Ашан за продукти харчування та придбаний товар складає 4638,57 грн.(а.с.51-52). Дані фактичні обставини суд ураховує, як доказі перевищення статків відповідача його офіційному, документально підтвердженому заробітку. Як видно з довідки про доходи та утримані аліменти з [PERSON] , щомісячно на користь [PERSON] сплачуються аліменти на утримання двох дітей в сумі 1270,80 грн (а.с.45). В ході розгляду справи відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги частково, не маючи жодних заперечень проти зміни та збільшення розміру аліментів на утримання двох синів з визначенням в твердій сумі 2400 грн. (а.с.105). Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на те, що відповідач частково визнав заявлені позовні вимоги, суд приходить до переконання про наявність обумовлених законодавством підстав для зміни раніше визначеного розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет 2019 року», передбачений мінімальний рекомендований розмір аліментів (1 прожитковий мінімум на дитину відповідного віку) для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. А також мінімально гарантований розмір аліментів (50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2019 року - 1059 грн.. з 01 грудня - 1109 грн.. на кожну дитину. З огляду на розмір аліментів, який виплачується відповідачем на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва справа № 756/7334/17 від 23 червня 2017 року, становить 1270, 80 грн. на двох дітей, тобто на кожного по 635,40 грн. Даний розмір не забезпечує мінімально гарантованого державою розміру аліментів (50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) та майже у двічі менший. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет 2020 року», встановлений прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Враховуючи встановлені обставини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності, розумності, відповідності моральним засадам суспільства та захисту прав малолітньої дитини, необхідності забезпечення розвитку її здібностей, з урахуванням мінімально гарантованого законодавством рівня матеріального забезпечення дитини відповідного віку, у тому числі з огляду на часткове визнання відповідачем позову, суд дійшов до переконання про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог [PERSON] та зміни розміру аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) на тверду грошову суму в розмірі 2500 грн., щомісячно, на кожну дитину, до досягнення кожною дитиною повноліття. На переконання суду, такий розмір аліментів не ставитиме платника аліментів у скрутне для нього становище, з огляду на рівень видатків відповідача, які значно перевищують його офіційний дохід, що свідчить про можливість платника аліментів сплачувати їх у більшому розмірі ніж офіційно підтверджений дохід, визначний судом розмір не є завищеним в нинішніх умовах проживання, економічній ситуації в країні, пов`язаній зі зростанням цін. З урахуванням п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремим норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, аліменти у збільшеному розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнена, тому відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial