Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів ФОП [PERSON], ПАТ «Альфа-Банк» про захист прав споживача, розірвання договору (замовлення) та визнання недійсним кредитного договору. В якому прохала : розірвати замовлення-договір №156, укладений 05 липня 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON]; визнати недійсним кредитний договір №401631142, укладений 05 липня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» в особі [PERSON]. Застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та застосувати односторонню реституцію, а саме: зобов'язати ФОП [PERSON] повернути ПАТ «Альфа-Банк» (можливо) перераховані на його поточний рахунок грошові кошти по кредитному договору №401631142 від 05 липня 2014 року. В обґрунтування позову зазначила, що 05 липня 2014 року [PERSON] у офісному приміщенні за адресою - [ADDRESS] укладено замовлення-договір №156 на пластикові вікна з ФОП [PERSON] та кредитний договір №401631142 з ПАТ «Альфа-Банк». Згідно умов договору-замовлення : виконавець повинен був виготовити та встановити металопластикові вікна у приватному будинку. До підпунктів 4.3.1, 4.3.2.Договору 1, замовник авансує кошти на товар в день подання замовлення в розмірі 100% вартості товару, а повний розрахунок за поставлений товар здійснюється в день виконання поставки товару замовнику. Згідно підпункту 5.1.Договору, виконавець зобов'язується поставити товар замовнику протягом до 40 робочих днів з дати отримання виконавцем на свій розрахунковий рахунок коштів авансового платежу, зазначеного в п.4.3.1 та провести повний комплекс монтажних робіт товару на об'єкті протягом 40 робочих днів з моменту повної оплати вартості товару. Згідно підпункту 2.5 кредитного договору : кредит надається позичальнику для: а) оплати/часткової оплати товарів згідно з переліком, що вказаний у специфікації №401631142 від 05 липня 2014 або листі - гарантії до цього договору від 05 липня 2014 року у загальній сумі 16 403 грн. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON]; .в) оплати комісійної винагороди банку за надання кредиту. На момент звернення до суду [PERSON] не отримала від ФОП ні товару, ні послуг, вказаних у замовленні-договорі №156, але вона, як споживач послуг, запропонованих договором 2, зобов'язана платити споживчий кредит, починаючи з 07.07.2014 року тому, що гроші, як стверджує ПАТ «Альфа-Банк», перераховано на рахунок ФОП [PERSON] Письмових претензій щодо сплати споживчого кредиту від ПАТ «Альфа-Банк» не надходило, разом з тим невідомими особами, які представляються співробітниками банку, здійснюються постійні телефонні дзвінки на адресу позивача та приходять смс-повідомлення. Згідно акту обстеження житлового будинку від 08 жовтня 2014 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - виявлено вікна дерев'яні, у кількості 7 шт. За даним фактом Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області за заявою [PERSON] відкрито кримінальне провадження №1201417004001952 від 04 серпня 2014 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та розпочате досудове розслідування. Таким чином, ФОП [PERSON] свої зобов'язання за договором-замовлення №156 від 05 липня 2014 року належним чином не виконав, через що вона звертається до суду. Представник позивача [PERSON] за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, прохав її задовольнити. Відповідач ФОП [PERSON], будучи належним чином повідомлений на останню відому судові адресу до суду не з»явився, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідач ПАТ «Альфа-банк», до суду свого представника не направили, будучи належним чином повідомлені (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи та не надали суду дані про причину неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 05 липня 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено замовлення-договір №156, згідно якого : виконавець повинен виготовити та встановити металопластикові вікна у приватному будинку за адресою - [ADDRESS]. Вартість товару згідно замовлення та специфікації 17 450 грн. До підпунктів 4.3.1, 4.3.2.Договору : замовник авансує кошти на товар в день подання замовлення в розмірі 100% вартості товару, а повний розрахунок за поставлений товар здійснюється в день виконання поставки товару замовнику. Згідно підпункту 5.1.Договору, виконавець зобов'язується поставити товар замовнику протягом до 40 робочих днів з дати отримання виконавцем на свій розрахунковий рахунок коштів авансового платежу, зазначеного в п.п.4.3.1 та провести повний комплекс монтажних робіт товару на об'єкті протягом 40 робочих днів з моменту повної оплати вартості товару. Крім того, 05 липня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір №401631142, згідно якого банк надав позичальнику кредит, а позичальник прийняв кредит. Відповідно до п.2.1.Кредитного договору сума кредиту 17 450 грн. Відповідно до 2.2.Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом 01%. Тип процентної ставки фіксована Відповідно до п.2.3, дата остаточного повернення кредиту становить 07 липня 2016 року. Відповідно до п.2.5, кредит надається позичальнику для : а) оплати/часткової оплати товарів згідно з переліком, що вказаний у специфікації №401631142 від 05 липня 2014 року або листі - гарантії до цього договору від 05 липня 2014 року у загальній сумі 16 403 грн., шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON], оплати комісійної винагороди банку за надання кредиту. Згідно акту обстеження житлового будинку від 8 жовтня 2014 року, затвердженого сільським головою Матяшівської сільської ради [PERSON] встановлено: комісія в складі : депутата Матяшівської сільської ради - [PERSON] і двох сусідів : [PERSON] та [PERSON] провела обстеження житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що знаходиться в приватній власності у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20 січня 1995 року, зареєстрованого за №84. При перевірці будинку, комісією було встановлено наступне: будинок цегляний - стан житловий, вікна, у кількості 7 шт. дерев'яні (у кімнаті площею 15,9 кв.м - 1 вікно; у кімнаті площею 11,7 кв.м - 1 вікно; у кухні - 2 вікна; у ванній кімнаті -1 вікно; у веранді - 2 вікна). Будь яких слідів заміни вікон на металопластикові станом на момент обстеження не зафіксовано. За даним фактом Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області за заявою [PERSON] відкрито кримінальне провадження №1201417004001952 від 04 серпня 2014 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та розпочате досудове розслідування. Таким чином, ФОП [PERSON] свої зобов'язання за договором-замовлення №156 від 05 липня 2014 року. належним чином не виконав. [PERSON] зверталася до ФОП [PERSON] з заявою про розірвання договору від 16 липня 2014 року та 08 вересня 2014 року. Відповідно до ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Статтею 638 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, a також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина 1 статті 662 ЦК України). Згідно ст.663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Згідно ст.334 ЦК України переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. Відповідно до положень ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до положення частини другої ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.230 ЦК України. якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Договір, укладений під впливом омани, є оспорюваним правочином, і тягар доказування у даній категорії справ щодо доведеності наявності омани на момент вчинення правочину покладається на сторону позивача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову. Розірвати замовлення-договір №156, укладений 05 липня 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] Визнати недійсним кредитний договір №401631142, укладений 05 лютого 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» в особі [PERSON]

Outcome: approved