Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістік» (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів в сумі 87 335,60 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 квітня 2017 року позивач за квитанцією №N04PP43353 помилково зробила платіж в сумі 86 300,00 грн. на розрахунковий рахунок відповідача. На неодноразові усні та письмові звернення позивача про повернення безпідставно набутих грошових коштів, ТОВ «Транс Логістік» грошові кошти не повернуло, та з 28 квітня 2017 року безпідставно користується грошовими коштами [PERSON]. Стягнення трьох відсотків річних та нарахування на борг індексу інфляції позивач мотивує вимогами ст. 536, 625 ЦК України. Крім того позивач просить стягнути на її користь понесені нею судові витрати. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала, додатково просила відшкодувати гонорар адвокату у розмірі 6000,00 грн. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому за згоди представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою позивача. Представник позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, як вбачається із заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 28 квітня 2017 року позивачем було помилково зараховано на рахунок ТОВ «Транс Логістік» грошові кошти в сумі 86 300,02 грн., що підтверджується квитанцією №N04PP43353 від 28.04.2017 року (а.с.13). 17 травня 2017 року позивачем на адресу ТОВ «Транс Логістік» було надіслано Заяву про повернення грошових коштів, відповідно до якої просила повернути грошові кошти в сумі 86300,00 грн., у зв'язку з тим, що вказана сума грошових коштів була нею помилково сплачена на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістік». Відповідно до роздруківки з офіційного сайту «Укрпошта» вказане поштове відправлення було повернуто за зворотною адресою у зв'язку з закінченням встановленого терміну зберігання. 17.06.2017 року [PERSON] повторно звернулася до відповідача з аналогічною заявою про повернення помилково сплачених грошових коштів, однак вказана заява повернулася за зворотною адресою у зв'язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем не було повернуто позивачу помилково сплачені грошові кошти за квитанцією №N04PP43353 від 28.04.2017 року у розмірі 86300,00 грн., позов в цій частині підлягає задоволенню. Статтею 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 цього Кодексу) Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, з огляду на порушення відповідачем строку повернення позивачу грошових коштів набутих безпідставно, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума безпідставно набутих коштів з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 76-78, 81 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору в сумі 873,37грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved