Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона разом зі своїм чоловіком вирішили придбати житловий будинок в [ADDRESS], який належить відповідачці. У якості авансу вона передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 1000 дол. США. В подальшому договір купівлі-продажу будинку укладений не був. Відповідачка постійно ухилялась від його нотаріального посвідчення. Оскільки договір не був укладений вона звернулась з вимогою до [PERSON] повернути кошти, але остання відмовилась також повертати сплачений аванс. Тому має повернути основний борг з врахуванням індексу інфляції в розмірі 561,40 грн., трьох відсотків річних в розмірі 61,52 грн. та пеню в розмірі 389,64 грн. Через неправомірні дії відповідачки їй було також заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 10 000 грн. При зверненні до суду понесла додатків витрати по сплаті судового збору в розмірі 343,60 грн. Просила суд стягнути з відповідача на її користь сплачений аванс в розмірі 1000дол.США, що в еквіваленті становить 11 695,74 грн., три відсотки річних в розмірі 61,52 грн., індекс інфляції в розмірі 561,40 грн., пеня в розмірі 389,64 грн., на відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.; судові витрати покласти на відповідача. При розгляді справи позивачка позовні вимоги неодноразово уточнювала, зважаючи на курсові коливання та збільшення періоду існуючої заборгованості [PERSON] Остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь сплачений аванс в розмірі 1000дол.США, що в еквіваленті становить 15 647 грн., три відсотки річних в розмірі 289,10 грн., індекс інфляції в розмірі 1 861,21 грн., пеня в розмірі 1 795,53 грн., на відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.; судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 343,60 грн. та по сплаті витрат на правову допомогу в розмірі 3500 грн. покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Просила задоволити позов. У судовому засіданні відповідач та представник відповідача проти позову заперечували, подали суду письмові заперечення. Просили відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] досягли усної згоди щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS]. Дана обставина визнана сторонами у судовому засіданні. Разом з тим, не подано доказів того, що сторонами була погоджена кінцева дата укладення сторонами договору купівлі-продажу. На підтвердження домовленості [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 1000 доларів США, про що 08 травня 2014 року була написана розписка. Судом також встановлено, що сторони у подальшому основний договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості не уклали. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Тобто законом встановлюється презумпція авансу, якщо в правочині не визначено, що така сума є завдатком. На відміну від завдатку, аванс це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов'язаний до повернення авансу у подвійному розмірі відповідно, до відшкодування збитків. Оскільки договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості в м. Яготин, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок виконання договору [PERSON] 1000 доларів США є авансом і повинні бути повернуті в тому ж розмірі, в якому вони передавалися. Отже, на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] 1000 дол. США, що в еквіваленті за курсом Національного Банку України на день розрахунку суми боргу, становить 15 647 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також слід зазначити, що відповідно до Закону від 3 липня 1991 року «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Оскільки кошти передавались в доларах США, тому суд вважає безпідставні посилання позивача щодо стягнення інфляційних втрат. Оскільки суду не подано належних та допустимих доказів домовленості сторін щодо строків укладення договору, строк повернення коштів, тому вимоги про стягнення трьох відсотків річних, пені та індексу інфляції є необґрунтованими, тому в їх задоволенні суд відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 343,60 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. З огляду на задоволену частину позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 156,47 грн. У частині стягнення витрат на правову допомогу, суд відмовляє, оскільки належних та допустимих доказів сплати суду подано не було.

Outcome: approved