Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

У квітні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Центр надання адміністративних послуг Печерської РДА в м. Києві в якому просила усунути їй перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом зняття особи з реєстраційного обліку. Мотивуючи свої вимоги позивач вказала, що вона є власником зазначеної квартири. Разом з тим, у вказаній квартирі значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] , який з 2015 року в ній не проживає, не здійснює оплату житлово-комунальних послуг, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. У зв`язку з цим, позивач обмежена у здійсненні свого права власності на квартиру, сплачуючи комунальні платежі з урахуванням проживання відповідача. Тому позивач звернулася з цим позовом до суду. Ухвалою суду від 05 червня 2019 р. у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 18.06.2019 р. учасникам справи направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 05 червня 2019 р. та копія позовної заяви з додатками відповідачу та третій особі. (а.с. 32). 25.07.2019 засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 05 червня 2019 р. та копія позовної заяви з додатками, які надсилалися судом на адресу відповідача, повернулися на адресу суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с. 34). Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 05 червня 2019 р. та копія позовної заяви з додатками отримані представником третьої особи 11.07.2019 р. (а.с. 35). Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача та третьої особи до суду не надходили. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. від 23.01.2019 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 153674670. Разом з тим, у вказаній квартирі значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] . Проте, з 2015 року в ній не проживає, не здійснює оплату житлово-комунальних послуг, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має, що стверджується відповідним актом від 19.03.2019, складеного сусідами та засвідченого ЖЕД «Печерська Брама». Згідно зі ст. 150 ЖК Української РСР та ч. 1 ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки (ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР). З урахуванням зазначених положень закону вбачається, що право користування членів сім`ї власника житло кореспондується та є похідним від права власності на житло. Відповідачі не є членами сім`ї позивача [PERSON] . Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 ЦК України). Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог до відповідача, оскільки інші підстави, ніж право власності, а також письмова згода дійсного власника квартири на реєстрацію місця проживання відповідача у квартирі, або договір, що передбачають право користування ним квартирою, у відповідачів відсутні. При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 17.10.2018 у справі № 521/17805/16-ц, відповідно до якої згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved