Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

У липні 2015 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON]. Представник Бердичівської міської ради Житомирської області проти позову заперечив, посилаючись на те, що, [PERSON] права власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] не набув, оскільки не зареєстрував його, а відтак це право не може перейти в порядку спадкування до [PERSON], остання подала позов не для визнання, а для набуття права власності, а відтак такий позов не може бути задоволено. Судом з'ясовано, що [INFO]. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.06.2011 р. (а. с. 7). [PERSON] є дочкою [PERSON], що випливає з матеріалів справи (а. с. 5, 6, 10, 15, 16, 22). Тобто, зважаючи на статті 1216 - 1218, 1222, 1223, 1258 та 1261 Цивільного кодексу України, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом. Зі змісту листа від 23.07.2015 р. № 471/10-16 приватного нотаріуса Міського нотаріального округу Пашинського\~О.М. та додатку до нього випливає, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину, їй було видано свідоцтво від 07.07.2015 р. про право на спадщину за законом на майно [PERSON], яке складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] (а. с. 22, 23, 16). Між тим, постановою від 07.07.2015 р. № 414/02-31 приватного нотаріуса Міського нотаріального округу Пашинського\~О.М. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON], на 1/6 частку квартири [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на неї (а. с. 15). Судом встановлено, що право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано, що підтверджується матеріалами справи (а. с. 14, 18, 38, 39). Однак, це право [PERSON] успадкував від дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом від 09.08.2010 р. про право на спадщину за законом, у якому, зокрема, зазначено, що воно підтверджує виникнення права спільної часткової власності на 1/2 частку 1/3 частки квартири [ADDRESS] (а. с. 8). Суд погоджується з доводами представника Бердичівської міської ради Житомирської області про те, що право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації (відповідно до частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації). Разом з тим, у статті 182 Цивільного кодексу України відсутні положення, які б вказували, що відсутність реєстрації права власності на нерухомі речі є підставою для його втрати. Таким чином, [PERSON] до дня смерті був власником 1/6 частки квартири [ADDRESS], хоча за життя не зареєстрував цього права власності. Однак, як зазначалось вище, у зв'язку з тим, що це право власності не було зареєстровано, [PERSON], будучи спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину, тобто особою, до якої перейшли права та обов'язки [PERSON] щодо, зокрема, права власності на 1/6 частки квартири [ADDRESS], не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права власності на неї. Частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, який прийняв спадщину, набула право власності на майно спадкодавця - [PERSON], зокрема, на 1/6 частку квартири [ADDRESS]. Беручи до уваги зазначене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що за таких обставин, коли достовірно встановлено, що 1/6 частка квартири [ADDRESS] належала [PERSON], інші спадкоємці останнього, які прийняли спадщину, крім [PERSON], відсутні, [PERSON] є власником 5/6 часток квартири [ADDRESS], задоволення позову [PERSON] відповідатиме таким загальним засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України).

Outcome: approved