Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначивши, що 10.11.2007 між сторонами було укладено кредитний договір №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позичальник зобов`язання за кредитним договором не виконує, в зв`язку з чим станом на 22.03.2020 виникла заборгованість в розмірі 34 670,34 грн. яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту - 19397,96 грн., в т.ч. заборгованість за поточним тілом кредиту 0,00 грн.; - заборгованість за просроченим тілом кредиту 19 397,96 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; - заборгованість за простроченими відсотками - 0,00 грн.; - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 7979,42 грн., нарахована пеня - 5165,80 грн.; - нарахована комісія - 0,00 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) 1627,16 грн., яку позивач, а також судові витрати просить стягнути з відповідача., яку позивач, а також судові витрати, просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 29 квітня 2020 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.55). В судове засідання представник позивача не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду разом з позовною заявою клопотання з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по останньому зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень), про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 10.11.2007 між сторонами було укладено кредитний договір №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Дані обставини підтверджуються заявою від 10.11.2007, в яких позичальником обрано кредитну картку «Универсальная, 30 дней льготного периода», та погоджена базова процентна ставка по кредиту в розмірі 3% в місяць (а.с.32). Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 10.11.2007 станом на 22.03.2020 виникла заборгованість в розмірі 34 670,34 грн. яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту - 19397,96 грн., в т.ч. заборгованість за поточним тілом кредиту 0,00 грн.; - заборгованість за просроченим тілом кредиту 19 397,96 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; - заборгованість за простроченими відсотками - 0,00 грн.; - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 7979,42 грн., нарахована пеня - 5165,80 грн.; - нарахована комісія - 0,00 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) 1627,16 грн. Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання виконує не належним чином, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за ним станом на 23.01.2020 виникла заборгованість в розмірі 11056,11 грн. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі. Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. Водночас, зі змісту власноручно підписаної відповідачем заяви вбачається, що між Банком та відповідачем були, зокрема, погоджені тип кредитної лінії укладеного ними кредитного договору - відновлювальна, базова відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 3,0% на місяць, штрафних санкцій (а.с.32). Такі обставини свідчать про прийняття позичальником запропонованих йому Банком умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору на узгоджених сторонами конкретних умовах кредитування. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов`язання виконує не належним чином, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за ним станом на 22.03.2020 виникла заборгованість в розмірі 34 670,34 грн. яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту - 19397,96 грн., в т.ч. заборгованість за поточним тілом кредиту 0,00 грн.; - заборгованість за просроченим тілом кредиту 19 397,96 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; - заборгованість за простроченими відсотками - 0,00 грн.; - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 7979,42 грн., нарахована пеня - 5165,80 грн.; - нарахована комісія - 0,00 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) 1627,16 грн. Водночас, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 відсутній висновок про те, який же вид неустойки (штраф чи пеню) підлягає стягненню та який критерій має бути застосовано для його вибору. Тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в розмірі 29504,54 грн. яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту - 19397,96 грн., в т.ч. - заборгованість за просроченим тілом кредиту 19 397,96 грн., - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 7979,42 грн., - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) 1627,16 грн. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial