Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

У листопаді 2014 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з останньої 11 676 грн. 60 коп. заборгованості за кредитним договором № K2P8RX82200028 від 06 лютого 2013 року, з яких: 5 804 грн. 01 коп. кредитна заборгованість; 5 грн. 54 коп. заборгованість по процентах за користування кредитними коштами; 2 107 грн. 00 коп. заборгованість по комісії за користування кредитними коштами; 2 727 грн. 83 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором; 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина); 532 грн. 22 коп. штрафу (процентна складова). Крім того, ПАТ «КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] витрати з оплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» зазначило, що 06 лютого 2013 року, між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № K2P8RX82200028. На виконання умов вказаного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти, проте остання не виконує взятих на себе зобов'язань за вищевказаним кредитним договором щодо вчасного повернення суми кредиту та плати за його користування (відсотків), що призвело до виникнення заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 32), подав до суду письмову заяву, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.34). [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, проте на адресу суду повернувся конверт зі зворотним повідомленням із відміткою поштового відділення зв'язку: «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 29, 33). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно із ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 06 лютого 2013 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № K2P8RX82200028 (а.с. 6-15). Згідно умов договору, [PERSON] були надані кредитні кошти у розмірі 7 023 грн. 25 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань, виникла заборгованість, яка згідно наданого ПАТ «КБ «ПриватБанк» розрахунку (а.с. 4) станом на 16 жовтня 2014 року становила 11 676 грн. 60 коп. заборгованості за кредитним договором № K2P8RX82200028 від 06 лютого 2013 року, з яких: 5 804 грн. 01 коп. кредитна заборгованість; 5 грн. 54 коп. заборгованість по процентах за користування кредитними коштами; 2 107 грн. 00 коп. заборгованість по комісії за користування кредитними коштами; 2 727 грн. 83 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором; 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина); 532 грн. 22 коп. штрафу (процентна складова). Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України позичальник, що своєчасно не повернув суму позики, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В свою чергу, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, визначено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати. Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, слід зазначити, що ч. 2 вказаної статті наголошує, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Тому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved