Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись в обгрунтовування своїх позовних вимог на те, що 28 грудня 2009 року вона уклала з відповідачем договір позики, відповідно до якого передала у власність 5000 доларів США. Вказану суму грошей відповідач зобов'язався повернути в строк до 1 липня 2010 року. Дані обставини підтверджуються розпискою, виданою [PERSON] на його ім'я 28 грудня 2009 року. Відповідно до договору, [PERSON] зобов'язувався також сплатити 500 доларів США, як винагороду за користування грошовими коштами. Однак суму боргу не повертає і від виконання договірних зобов'язань ухиляється. У зв'язку з цим просить стягнути з відповідача суму боргу в сумі 3000 доларів США, що станом на 14.11.2014 року згідно довідки Публічного акціонерного товариства «Державного ощадного банку України», за офіційним курсом Національного Банку України, курс долара США до гривні складає 100 доларів США = 1590 грн. Таким чином позивачка просить стягнути з відповідача суму боргу, яка дорівнює 3000 доларів США = 47 700 грн.( 3000х1590:100), а також винагороду за користування грошовими коштами у сумі 500 доларів США = 7 950 грн.( 500х1590:100), а всього - 55 650 грн. Також просила накласти арешт на автомобіль марки NISAN LAUREL, номерний знак 41238ОА, 1985 року випуску, білого кольору, № двиг. [NUMBER], № шас. [NUMBER], № куз. [NUMBER]. Відповідач позов визнає частково і пояснив, що він брав гроші у позивачки, але через важкий матеріальний стан не має можливості повернути борг. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.. Відповідно до ст.1046 ЦК України під договором позики розуміється договір, згідно якого одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Встановлено, що 28 грудня 2009 року сторони уклали договір позики, в якому йдеться про те, що відповідач позичив у [PERSON] гроші в сумі 5000 доларів США. (а.с.4-5). Зобов'язання повернути гроші в сумі 5000 доларів США до 1.07.2010 року, які міститься в розписці, відповідачем не виконано. Згідно ст.625 ГК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому вимоги позивача про стягнення 3000 доларів США та винагороду за користування грошовими коштами у сумі 500 доларів США засновані на законі і повинні бути також задоволені. За таких обставин суд вважає, що є достатньо правових підстав для задоволення позову частково.

Outcome: approved