Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] та з позовом до [PERSON] та малолітньої [PERSON], від імені та в інтересах якої діє [PERSON], з вимогами про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в житловому будинку № 59 по вулиці 2 Польовій в місті Херсоні, та про усунення перешкод позивачам в здійсненні права користування та розпоряджання житловим будинком шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку в цьому будинку. Ухвалою суду 28.09.2015 року справи за вказаними позовами обєднанні в одне провадження. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі були зареєстровані як члени сімї в спірному житловому будинку, співвласниками якого є позивачі. Більше року відповідачі у спірному будинку не проживають, а тому є такими, що втратили право користування житловим приміщенням в цьому будинку. Реєстрація відповідачів в спірному будинку перешкоджає позивачам користуватись та розпоряджатись житловим будинком на власний розсуд. У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовах. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач [PERSON] направив суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити та проводити розгляд справи за його відсутності. Представник законного представника відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, надав свої письмові заперечення. Додатково пояснив, що задоволення позову приведе до порушення прав малолітньої особи. Представник третьої особи Суворовського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області направив суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, у вирішенні справи поклався на розсуд суду. Представник третьої особи виконавчого комітету Суворовської районної в м. Херсоні ради проти задоволення позову не заперечувала, пояснила суду, що малолітня особа не може проживати сама, її місцем проживання є місце проживання матері, яка на час розгляду справи забезпечена житлом. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що згідно договору міни від 18.11.1999 року та договору дарування від 19.11.2010 року [PERSON] (дружина), [PERSON] (чоловік) та [PERSON] (син) є співвласниками 48/100 домоволодіння № 59 по вулиці 2 Польова в місті Херсоні. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 15.11.2015 року домоволодіння було поділено в натурі між його співвласниками і позивачам було виділено окремо визначене майно. На підставі чого ними заведено окрему домову книгу. Згідно письмових доказів (окремої домової книги та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб), пояснень позивачів та показань допитаних у судовому засіданні свідків в житловому будинку № 59 по вулиці 2 Польовій в м. Херсоні зареєстровані з 05.03.2011 року: [PERSON] (родич позивачів); [PERSON] (син та брат позивачів) та його малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Житловий будинок № 59 по вулиці 2 Польовій в м. Херсоні не придатний до проживання і потребує ремонту. За поясненнями позивачів [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з квітня 2011 року, на час розгляду справи перебуває в Російській Федерації та ігнорує всі прохання позивачів знятись з реєстраційного обліку в добровільному порядку. [PERSON] та його донька [PERSON] також не проживають в житловому будинку за місцем реєстрації більше року. [PERSON] після розірвання шлюбу із матірю дитини [PERSON], уклав новий шлюб і в листопаді 2014 року виїхав на постійне проживання до Республіки Білорусь, де 12.05.2015 року отримав посвідку на проживання і зареєструвався за адресою: [ADDRESS]. Малолітня [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON], яка з 16.02.2013 року зареєстрована за адресою: [INFO]. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 2 ст. 107 ЖК України визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до положень ч.ч. 3 та 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання батьків або одного з них, з ким вона проживає. Згідно приписів ч. 1 ст. 65 ЖК України на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди інших членів сімї не потрібно. Положеннями ст. 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно приписів ст. 7 Закону України «Про свободу пересування вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, остаточного рішення суду, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, враховуючи те, що відповідачі в спірному житловому будинку не проживають більше року, а місцем проживання малолітньої [PERSON] є місце проживання її матері, вони є такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відтак, позивачі правомірно звернулись з вимогами про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку в спірному будинку. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими.

Outcome: approved