Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

У квітні 2021 року Хмельницький обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому зазначив, що з 02 жовтня 2019 року по 05 жовтня 2020 року відповідач перебувала на обліку в Ізяславській районній філії Хмельницького обласного центру зайнятості, їй була призначена і виплачена допомога по безробіттю у розмірі 45 644 грн. 28 коп. У грудні 2020 року було встановлено, що відповідачу з 21 серпня 2019 року призначено пенсію за вислугу років. [PERSON] , отримавши право на пенсію за вислугу років, не мала відповідно права на отримання допомоги по безробіттю. 09 лютого 2021 року Ізяславська районна філія Хмельницького обласного центру зайнятості надіслала відповідачу претензію про повернення отриманої допомоги, проте кошти в добровільному порядку не повернуті. Тому позивач просить суд стягнути із [PERSON] незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 45 644 грн. 28 коп. і витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого остання вказує на те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження недобросовісності відповідача при одержанні допомоги по безробіттю, а тому позов до задоволення не підлягає. Ухвалою судді від 11 травня 2021 року прийнято позовну заяву Хмельницького обласного центру зайнятості до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 12 липня 2021 року за клопотанням представника відповідача адвоката Дацишиної М. В. витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відомості щодо дат здійснення переказу для [PERSON] пенсії за вересень 2020 року та жовтень 2020 року. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Дацишина М. В. проти задоволення позову заперечила з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши письмові матеріали справи, суд знаходить, що позов Хмельницького обласного центру зайнятості до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом об`єктивно\~встановлено,\~що 02 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до Ізяславської районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, зазначивши, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує. З 09 жовтня 2019 року по 02 жовтня 2020 року відповідач отримувала допомогу по безробіттю, що підтверджується записами у трудовій книжці [PERSON] та витягом із наказів Ізяславської районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості. Відповідно до довідки Ізяславської районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості від 12 липня 2021 року № 195 [PERSON] виплачено допомогу по безробіттю у загальній сумі 45 644 грн. 28 коп. Ізяславською районною філією Хмельницького обласного центру зайнятості проведено звірку достовірності даних про нарахування пенсії по безробітній [PERSON] , про що складено відповідний акт № 1 від 08 лютого 2021 року. Розслідуванням установлено, що відповідно до проведеної звірки з Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у період перебування на обліку як безробітної та одержання матеріального забезпечення на випадок безробіття з 09 жовтня 2019 року по 02 жовтня 2020 року [PERSON] призначено пенсію за вислугу років з 21 серпня 2019 року. У зв`язку\~із зазначеним\~позивачем видано\~наказ від\~09\~лютого 2021\~року №\~1\~«Про повернення\~неправомірно отриманих\~коштів матеріального\~забезпечення».\~Копію зазначеного\~наказу за\~вих.\~№ 07-02/33\~від 09\~лютого 2021\~року було\~направлено відповідачу\~разом із\~претензією про повернення отриманої допомоги. Зазначена вимога [PERSON] залишена без задоволення, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами. Також судом встановлено, що [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницької області із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років. Рішенням вказаного пенсійного органу від 29 серпня 2019 року відмовлено відповідачу в призначені пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю спеціального стажу, що підтверджується повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницької області від 10 жовтня 2019 року № 33139/03. Не погодившись із таким рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницької області, [PERSON] звернулася до суду. Ухвалою судді Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року відкрито провадження у справі № 560/2644/20 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницької області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії. Рішенням того ж суду від 02 липня 2020 року позов [PERSON] задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницької області від 29 серпня 2019 року № 220750000598 про відмову в призначенні [PERSON] пенсії за вислугою років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницької області зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, період навчання [PERSON] в Хмельницькому педагогічному училищі з вересня місяця 1987 року по 02 липня 1991 року. До набрання законної сили судове рішення не виконується. Зазначене рішення набрало законної сили згідно з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року, яким апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницької області залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року без змін. Справа розглядалась судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження. Копію постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року надіслано [PERSON] лише 02 жовтня 2020 року. Як вбачається із повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницької області від 29 грудня 2020 року, вказаним пенсійним органом зараховано до стажу [PERSON] , який дає право на пенсію за вислугу років, період навчання у Хмельницькому педагогічному училищі з 01 вересня 1987 року по 02 липня 1991 року та призначено останній пенсію за вислугу років з 21 серпня 2019 року. Також відповідно до повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницької області від 04 лютого 2021 року встановлено, що рішення про призначення пенсії за вислугу років прийнято щодо [PERSON] 26 жовтня 2020 року на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року. 02 грудня 2020 року [PERSON] . Пенсійним фондом України видано пенсійне посвідчення № [NUMBER] . Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Пунктом 7 частини першої наведеної статті передбачено, що зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Пунктом 1 частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Умови виплати\~допомоги по\~безробіттю,\~що визначені\~ст.\~22\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пов`язуються з початком настання безробіття, тобто наданням особі статусу безробітного. Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: 1) працевлаштування безробітного; 2) поновлення безробітного на роботі за рішенням суду; 3) вступу до закладу освіти на навчання з відривом від виробництва; 4) відрахування із закладу освіти; 5) призову на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу; 6) набрання законної сили вироком суду про позбавлення волі безробітного або направлення його за рішенням суду на примусове лікування; 7) призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку; 8) призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості; 9) подання письмової заяви про бажання здійснювати догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 10) подання письмової заяви про відмову від послуг державної служби зайнятості; 11) зміни місця проживання; 12) закінчення строку їх виплати; 13) зняття з обліку за невідвідування без поважних причин державної служби зайнятості 30 і більше календарних днів; 14) відмови безробітного від двох пропозицій підходящої роботи або від двох пропозицій проходження професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості, у тому числі осіб, які вперше шукають роботу та не мають професії (спеціальності); 15) відмови від роботи за спеціальністю, професією, набутою після професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості; 16) смерті безробітного. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов`язана повідомити про це державну службу зайнятості. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. З огляду на наведене, підставою для стягнення з відповідача суми виплаченого забезпечення є встановлення одночасно умисного невиконання обов`язків та зловживання ними застрахованою особою. За змістом довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницької області від 02 жовтня 2019 року № 144689 [PERSON] станом на день її видачі не перебувала на обліку у вказаному пенсійному органі. Судом встановлено, що відповідач відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років як працівнику освіти, однак їй відмовлено у призначенні такої пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного стажу. Наведене свідчить, що пенсійний фонд не визнав відповідне право відповідача, що доводить його оспорюваність, у зв`язку із чим [PERSON] звернулася до суду за захистом своїх пенсійних прав. Таким чином, право позивача на отримання пенсії за вислугу років виникло з моменту набрання законної сили рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року, а саме: з 29 вересня 2020 року. При цьому, судом враховується, що справа за позовом [PERSON] розглядалась судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження, а копію постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року надіслано [PERSON] лише 02 жовтня 2020 року, тобто остання отримала копію зазначеного рішення після припинення виплати їй допомоги по безробіттю. Відповідно до наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницької області інформації від 23 липня 2021 року та копії відривного талону до відомості на виплату пенсії [PERSON] розраховано доплату коштів у сумі 24\~368 грн. 80 коп. за період з 21 серпня 2019 року по 31 жовтня 2020 року, із них кошти в сумі 1826 грн. 13 коп. за період з 29 вересня 2020 року по 31 жовтня 2020 року направлені на виплату через відділення поштового зв`язку 30340 с. Поліське з врахуванням дати виплати 19 число у листопаді 2020 року Таким чином, у вказаний позивачем період з 09 жовтня 2019 року по 02 жовтня 2020 року фактично пенсійні виплати [PERSON] не отримувала та відповідно не зазначала про недостовірні відомості і тому на законних підставах одержувала допомогу по безробіттю. Крім того, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Як убачається із матеріалів справи, позивачем не було надано суду доказів, що з його сторони було допущено рахункову помилку у виплаті [PERSON] допомоги по безробіттю та не доведено факт недобросовісності з боку відповідача. Виходячи з наведеного, відсутні законні підстави для стягнення на користь Хмельницького обласного центру зайнятості з [PERSON] незаконно отриманої допомоги по безробіттю, оскільки на день звернення відповідача до Ізяславської районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості пенсія за вислугу років нею не отримувалась, що вказує на відсутність недобросовісності дій з боку відповідача. Звернення до органів Пенсійного фонду не свідчить про отримання відповідачем права на призначення пенсії та не впливає на умови виплати матеріальної допомоги особі, якій надано статус безробітного. У зв`язку з цим доводи позивача стосовно приховання [PERSON] інформації про набуття права на пенсію за вислугу років є необґрунтованими. До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 03 вересня 2018 року у справі № 127/3669/17 та від 22 травня 2019 року у справі № 127/3659/17. Відтак, позов Хмельницького обласного центру зайнятості до задоволення не підлягає. Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed