Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 липня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Під час перебування у шлюбі у неї з відповідачем народився спільний син [PERSON], [INFO]. У звязку з відстороненням головуючого у справі судді Мороза В.П.\~ від здійснення\~ правосуддя на підставі рішення Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 04 грудня 2017 року призначено\~ повторний автоматичний розподіл справи.\~ Відповідно до протоколу повторного\~ автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2017 року справа розподілена судді Слюсар Л.П. В обґрунтування позову вказала, що на момент подання позову їх подружнє життя не склалося, протягом останнього року сторони не спілкуються та не ведуть спільного побуту. Через постійні сварки, непорозуміння, між ними було втрачено почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, примирення неможливе. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, зазначивши, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбних відносин. Наголошували, що шлюб позивача та відповідача існує формально, сторони протягом тривалого часу не ведуть спільного господарства, надання строку для примирення порушить її право на вільне перебування у шлюбі. Відповідач та його представник у судовому засіданні просили надати строк для примирення, зазначивши, що відповідач здійснює зусилля, направлені на збереження сімї та відновлення спільного бізнесу. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що 20 липня 2007 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 623, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 081876, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. У зазначеному шлюбі у сторін народилася спільна дитина [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис за № 239, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 322318, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки, сторони спільного господарства не ведуть протягом тривалого часу, позивач заперечує щодо будь-якої можливості примирення, наголошувала, що відповідач жодних дій, направлених на примирення не здійснює, своє відношення до неї та до шлюбу не змінив, бажає зберегти шлюб тільки для збереження майна. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матірю, спір з цього приводу у сторін відсутній. Суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представника щодо здійснення відповідачем зусиль направлених на примирення, з огляду на те, що позов надійшов до суду у кінці листопада 2017 року, а станом на 21 лютого 2018 року сторони до примирення не дійшли, позивач заперечує наявність спроб на примирення зі сторони позивача, думки щодо неможливості примирення не змінила. Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, позивач не бажає поновлювати відносин та збереження шлюбу, наголошувала, що надання строку на примирення порушить її право на вільне перебування у шлюбі, а тому вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вважає надання сторонам строку на примирення не доцільним. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, протилежні погляду на шлюб, сімю, постійні сварки, відсутність зі сторони позивача почуття любові та бажання зберегти шлюб. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, спір щодо місця проживання дитини відсутній, позивач наполягав на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved