Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

У липні 2017 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до неповнолітнього [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування позову вказала, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область Новоодеський район м. Нова Одеса, вул. Піщана, 31 „А, в якому зареєстровано місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], але він в ньому не проживає близько року у звязку із проживанням зі своєю матірю [PERSON] у смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, вул.. Первомайська, 76. Посилаючись на викладене, а також на те, що факт реєстрації неповнолітнього [PERSON] та не проживання у належному їй будинку призводять до сплати надмірних комунальних послуг, а також призводить до обмеження її у здійсненні права власності, просить про визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, з підстав у ньому викладених, просили про задоволення позову. Також позивач суду вказала на те, що має намір продати належний їй на праві власності будинок, а факт реєстрації відповідача заважає їй у цьому. Відповідач [PERSON] та його законний представник [PERSON] позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON], будучи присутнім у судовому засіданні суду пояснив, що позивач [PERSON] є його рідною бабусею, а третя особа на стороні позивача [PERSON] його рідним батьком. Мати та батько розлучені та проживають окремо. Під час перебування на заробітках його матері [PERSON] у іншій державі, [PERSON] забрав його проживати до себе в дім бабусі, зняв з реєстраційного обліку у житловому будинку по вул. Первомайська, 76 у смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, в якому було зареєстровано його місце проживання, та перевів до школи у м. Нова Одеса. Після повернення матері з заробітків, він на деякий час перейшов проживати до неї, оскільки скучив. Відносини з батьком та бабусею значно погіршилися. Він продовжував приїздити до них, але невдовзі батько сказав, що він не його син та припинив спілкування. Представник відповідача [PERSON] суду пояснила, що вже після розлучення з [PERSON] змушена була податися на заробітки до іншої держави. Її син [PERSON], місце проживання якого на той час було зареєстровано у житловому будинку по вул. Первомайська, 76 у смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області та який там фактично і проживав разом з нею, залишився під опікуванням її співмешканця [PERSON] Під час її відсутності колишній чоловік, батько відповідача [PERSON], [PERSON] забрав їх сина проживати до себе, зняв з реєстраційного обліку без її відома та оформив переведення до школи у м. Нова Одеса. Після її повернення з заробітків син [PERSON], який сумував за нею, перейшов проживати до неї, у звязку із чим вона змушена була орендувати житло у м. Нова Одеса, оскільки власного житла вона не має. В подальшому вона разом з сином [PERSON] повернулася до смт. Олександрів Вознесенського району Миколаївської області, до будинку № 76 по вул.. Первомайська, в якому вона колись мешкала разом зі своїми батьками, та в якому до зняття з реєстраційного обліку його батьком без її дозволу було зареєстровано місце проживання її сина [PERSON]. Оскільки право власності на цей будинок у неї та її родичів відсутнє, вона позбавлена можливості зареєструвати на даний час в цьому жилому будинку [PERSON], що позбавляє його можливості навіть отримати паспорт громадянина України. При цьому позивач рідна бабуся [PERSON] категорично відомляється надати будь-які документи для того, щоб оформити паспортний документ неповнолітньому відповідачу. Представник відповідача просила суд врахувати, що з-за того, що третя особа батько відповідача [PERSON] самостійно зняв їх сина з реєстраційного обліку у смт. Олександрівка та провів реєстрацію його місця проживання у житловому будинку бабусі позивача у справі, а в неї відсутнє будь-яке житло, яке належало би їй на праві власності, або в якому вона мала б змогу зареєструвати місце проживання її неповнолітнього сина, неповнолітній [PERSON], відповідач у справі, позбавлений можливості отримати навіть паспорт громадянина України. Щодо існування вказаних обставин не заперечувала позивач [PERSON] та третя особа син позивача та батько неповнолітнього відповідача у справі [PERSON] Позивач суду підтвердила, що дійсно відмовляється надавати будинкову книгу та інші необхідні документи для отримання її онуком, місце проживання якого зареєстровано у належному їй на праві власності будинку, паспорту. Причиною такої відмови суду вказала на те, що бажає, щоб мати відповідача [PERSON] та сам відповідач вирішували виниклі у них проблеми самостійно, в тому числі і шляхом реєстрації місця проживання неповнолітнього відповідача у будь-якому іншому приміщенні. Також підтвердила, що оскільки її онук вважав за необхідне проживати зі своєю матірю, то він має там і проживати, а не в належному їй будинку. Третя особа [PERSON] суду підтвердив, що після відїзду його колишньої дружини [PERSON] на заробітки до іншої держави, він забрав свого сина [PERSON] за погодженням з органом опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області на проживання до себе, до будинку своєї матері [PERSON] Влаштував його до школи у м. Нова Одеса, зареєстрував місце проживання сина у будинку матері, знявши його з місця попередньої реєстрації. Після повернення [PERSON] з заробітків, син спочатку відвідував матір, яка орендувала житло у м. Нова Одеса, а потім зазначив, що хоче проживати з нею. Також вказав, що дійсно не бажає спілкуватися з сином у звязку із поведінкою останнього. Представник третьої особи органу опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області [PERSON] обставини, про існування яких стверджувала суду представник неповнолітнього відповідача у справі [PERSON] суду підтвердила, в тому числі і щодо неможливості з-за існуючої позиції щодо непредставлення необхідних для отримання паспорту громадянина України документів позивачем [PERSON] та її сином третьою особою батьком неповнолітнього відповідача [PERSON] Вивчивши доводи позову, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в межах заявлених позовних вимог, відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, судом встановлено наступне. З матеріалів справи встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок Миколаївська область Новоодеський район м. Нова Одеса, вул. Піщана, 31 „А. Неповнолітній відповідач [PERSON], [INFO], доводиться онуком позивачці [PERSON] та сином третьої особи [PERSON] Дані про дату та місце реєстрації проживання неповнолітнього відповідача у будинку позивача [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Також ці дані, в тому числі і будинкова книга суду позивачем не надані. Відповідно до довідки виконавчого комітету Новоодеської міської ради №26101 від 06.07.2017 р., виданій [PERSON], він є зареєстрованим в [INFO] „А та до складу його сімї входять [PERSON], мати, [INFO], [PERSON], [INFO] із зазначенням про те, що останній зареєстрований але фактично не проживає. Згідно з рішенням органу опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області з питання визначення місця проживання малолітнього [PERSON] №621/01-31/02 від 07.10.2013 р. з урахуванням усної згоди батьків щодо місця проживання дитини та бажання малолітнього [PERSON] проживати разом з матірю, визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з матірю [PERSON], а рішення органу опіки та піклування від 28.01.2013 р. № 66/15-31/02 вирішено вважати таким, що втратило чинність. Виходячи з пояснень, наданих сторонами у судовому засіданні суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] вселився у належний позивачу будинок саме в якості члена сімї власника цього будинку своєї бабусі [PERSON] та його батька, що проживає разом із позивачем, [PERSON] З акту, наданого позивачем до суду, датованим червнем 2017 року, без зазначення конкретної дати його складання, вбачається, що третя особа [PERSON] спільно з сусідами [PERSON] та [PERSON] склав акт про те, що [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO] „А, дійсно не проживає з 09.06.2015 р. за вказаною адресою, не має в житловому будинку свого спального місця та не зберігає своїх особистих речей. При цьому причини не проживання малолітнього [PERSON] в акті не зазначені. Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні за клопотанням позивача, суду пояснила, що проживаючи по сусідству з позивачем останнім часом не бачить онука позивача [PERSON] у будинку, належному позивачу. При цьому пояснити суду з якого часу у цьому будинку не проживає відповідач та причини, які зумовили його відсутність за цією адресою їй не відомі. Відповідно до висновку №333/03-34/02 від 25.10.2017 р. орган опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області заперечує щодо задоволення позову [PERSON] до неповнолітнього [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №31 «А», по вул. Піщана в м. Нова Одеса Миколаївської області у звязку із наявністю поважних причин такого не проживання. Ст. 156 ЖК України\~визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2\~ст. 64 ЖК України\~ , зокрема дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України,\~член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, вищевказана норма може бути застосована в разі, коли член сім'ї власника житла відсутній за місцем проживання понад один рік та причини його відсутності не є поважними. Ст.. 27 Конвенції про права дитини, ст..ст.17, 18\~ ЗУ «Про охорону дитинства», ст.. 7 СК України,\~у всіх діях щодо дитини, до досягнення її повноліття, незалежно від того ким вони здійснюються, має бути забезпечено максимально можливе врахування інтересів неповнолітньої дитини. Згідно до норм ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 ЦПК України. Проте, у судовому засіданні встановлено, що \~\~вселення неповнолітнього [PERSON] у будинок позивача його бабусі [PERSON] та реєстрація його місця проживання за вказаною адресою відбулося за згоди позивачки власника будинку. Також у судовому засіданні встановлено, що відповідач, хоча фактично і мешкає в силу свого неповноліття зі своєю матірю, проте добровільно звязку з будинком позивача, а також зі своєю бабусею та батьком не втрачав, його відсутність там зумовлена негативними відносинами з [PERSON] та [PERSON] З урахуванням викладеного суд вважає, що неповнолітній [PERSON] не втратив право користування спірним житлом, а був відсутній у цьому житлі в силу об'єктивних обставин. Доводи позивача щодо неможливості розпорядження будинком, а також необхідністю сплати комунальних платежів, будь-якого правового значення для вирішення питання щодо визнання особи такою, що втратила право користування житлом за встановлених судом обставин, не мають.

Outcome: dismissed