Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 30 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійного захворювання. На обгрунтування вимоги послався на те, що 23.07.1986 року прийнятий на шахту Імені 50 річчя ВЖСР ВО «Укрзахідвугілля» підземним гірничим робітником V розряду. 10.10.1994 року прийнятий гірничим робітником очисного вибою V розряду на шахту № 4 «Великомостівська». З 22.05.1995 року по 26.08.2002 року працював на шахті № 2 «Великомостівська» підземним гірничим робітником очисного вибою. 27.08.2002 року переведений підземним машиністом гірничих виїмкових машин. 03.01.2006 року звільнений з роботи по п.5 ст.36 КЗпП України по переводу на шахту «Степова». 04.01.2006 року прийнятий на шахту «Степова» ДП «Львіввугілля» підземним машиністом гірничих виїмкових машин VI розряду.14.02.2007 року звільнений по ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію. У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці в нього значно погіршився стан здоров'я, внаслідок чого останній неодноразово був змушений звертатися за медичною допомогою. Довідкою МСЕК від 11.12.2007 року позивачу безтерміново встановлено 55% втрати професійної працездатності, з них: 30% - попереково-крижева радикулопатія, 25% - хронічний бронхіт. Внаслідок отримання професійних захворювань втратив працездатність, став інвалідом, має постійний кашель, внаслідок чого змушений вести малорухливий спосіб життя, постійно лікуватися. Представник відповідача подав письмове заперечення на позовну заяву, в якій зазначає, що підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичного закладу або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес, якого зазнав потерпілий у результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, чи їх наслідків, про депресію чи інші негативні вияви стану потерпілого. Також зазначає про пропущення позивачем тримісячного строку для звернення до суду. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися. Представник позивача подала до суду клопотання, в якому зазначила, що позивач не може з'явитися у судове засідання, оскільки в останнього наприкінці грудня 2013 року трапився ішемічний інсульт, внаслідок якого позивач не може самостійно пересуватися і не розмовляє. Також вказала, що сама не може прибути на судове засідання, так як перебуває на лікуванні у м. Києві. Таким чином просить розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, подала заяву про слухання справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Згідно з трудовою книжкою позивача останній 23.07.1986 року прийнятий на шахту Імені 50 річчя ВЖСР ВО «Укрзахідвугілля» підземним гірничим робітником V розряду. 10.10.1994 року прийнятий гірничим робітником очисного вибою V розряду на шахту № 4 «Великомостівська». З 22.05.1995 року по 26.08.2002 року працював на шахті № 2 «Великомостівська» підземним гірничим робітником очисного вибою. 27.08.2002 року переведений підземним машиністом гірничих виїмкових машин. 03.01.2006 року звільнений з роботи по п.5 ст.36 КЗпП України по переводу на шахту «Степова». 04.01.2006 року прийнятий на шахту «Степова» ДП «Львіввугілля» підземним машиністом гірничих виїмкових машин VI розряду.14.02.2007 року звільнений по ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію. У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач був змушений звертатися за медичною допомогою, що підтверджується копіями наявних у справі медичних документів. Довідкою МСЕК серії ЛВА-2 № 022294 від 11.12.2007 року позивачу безтерміново встановлено 55 % втрати професійної працездатності, з яких: 30 % - хронічна попереково-крижова радикулопатія, 25 % - хронічний бронхіт. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 2 статті 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно статті 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як зазначено у п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту спричинення позивачеві відповідачем моральної шкоди унаслідок ушкодження його здоров'я при виконанні трудових обов'язків, що потягло за собою професійні захворювання, а отже, про право позивача на її відшкодування. Факт спричинення позивачеві моральної шкоди підтверджується також наявними у справі копіями медичних документів та знаходить своє пояснення згідно із вищевказаними положеннями Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, стан його здоров'я, оскільки останній унаслідок важкої роботи на шахтах в шкідливих умовах праці втратив працездатність, став інвалідом, має постійний кашель, внаслідок чого змушений вести малорухливий спосіб життя та постійно лікуватися, тяжкість професійних захворювань, настання у зв'язку з цим негативних змін у його житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювань, що становить 55 %, з яких: 30 % - хронічна попереково-крижова радикулопатія, 25 % - хронічний бронхіт. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 11000,00 грн. Щодо вимоги про стягнення 30000,00 грн., то суд вважає, що така належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Твердження представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставними, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди) позовна давність не поширюється. Аналогічні роз'яснення надані у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Решта доводів представника відповідача стосовно заперечення факту завдання позивачеві моральної шкоди спростовуються вищенаведеними висновками суду. Таким чином, позов задовольняється частково у межах, зазначених вище.

Outcome: partial