Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

У липні 2019 року ПрАТ\~«МТЕЦ» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] 18766,29 грн. боргу за спожиту теплову енергію, 2645,76 грн. інфляційних втрат, 728,32 грн. трьох відсотків річних та судовий збір у розмірі 1921 грн. Як на підставу позовних вимог вказано, що в опалювальних сезонах 2016-2018 роках ПрАТ\~«МТЕЦ» здійснювало постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] , яка належить відповідачу. Позивач надав теплову енергію за вказаною адресою за період з 01.02.2016 по 31.12.2018 на суму 19305,29 грн., за яку відповідач не сплатила, тим самим не виконала свої зобов`язання. З урахуванням перерахунку 539 грн., залишок боргу складає 18766,29 грн. Крім того, за період з 01.02.2016 по 31.12.2018 відповідачу нараховано 2645,76 грн. інфляційних втрат та 728,32 грн. трьох відсотків річних. Представник відповідача адвокат Давидова О.Ю. 06.10.2020 надала відзив на позов, в якому просить у задоволені позовних вимог відмовити, оскільки з жовтня 2015 року [PERSON] через неякісне теплопостачання до її квартири відмовилась від послуг позивача, зробивши демонтаж радіаторів, про що повідомила ПрАТ\~«МТЕЦ», а тому її дії не порушують вимог чинного законодавства. Також 23.04.2020 [PERSON] подано зустріну позовну заяву про встановлення факту відключення приладів опалення в квартирі [ADDRESS] з жовтня 2015 року по теперішній час. В обґрунтування вимог послалась на те, що є власником зазначеної квартири. Через низьку температуру у квартирі з причин неякісного теплопостачання зі сторони ПрАТ «МТЕЦ», її квартира була сирою і холодною в опалювальний період. Неодноразові звернення до ПрАТ «МТЕЦ» ні до чого не привели. Для обігріву квартири вона використовувала масляний радіатор та тепловентилятор. Звертаючись до адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради з проханням виходу комісії на її адресу для складання рішення про відключення квартири від мережі централізованого опалення, але їй було наголошено, що такої комісії не існує. З цієї причини, вона відмовилася від послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартирі [ADDRESS] шляхом демонтажу приладів обігріву робітниками ЖЕКу. Жодних порушень конструктивних елементів будинку не відбулося, матеріальної шкоди нікому не завдано. Після демонтажу приладів, вона зверталася до ПрАТ «МТЕЦ» з проханням направити комісію для посвідчення і підтвердження факту відключення її квартири від системи централізованого опалення, проте, комісія за її місцем проживання не виходила та не констатувала факт відключення квартири від централізованого опалення. У відзиві на зустрічну позовну заяву представник ПрАТ «МТЕЦ» в задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити, вказуючи на безпідставність вимог останньої, оскільки самовільне відключення від мереж теплопостачання заборонено, тому і відсутні підстави для припинення нарахування виплат за спожиту теплову енергії. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.11.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 28.04.2020 поновлено [PERSON] строк для подачі зустрічного позову, прийнято його до розгляду та у зв`язку із складністю справи здійснено перехід до розгляду справи із прощеного позовного провадження в загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 08.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач ПрАТ\~«МТЕЦ» в судове засідання представника не направив через перебування останнього на лікарняному та просив розгляд прави здійснити за відсутності його представника та задовольнити позов ПрАТ\~«МТЕЦ», а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити. Відповідач та її представник в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог ПрАТ\~«МТЕЦ» просили відмовити з підстав, наведених у відзиві на позов, а вимоги зустрічного позову - задовольнити. Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9,43). Між ПрАТ\~«МТЕЦ» та [PERSON] склались фактично договірні відносини з надання послуг з централізованого опалення квартири [ADDRESS] , заведено особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно акту від 22.10.2015, складеного за участю майстра ЖЕК № 11 ЖКП ММР «Південь» в квартирі [ADDRESS] демонтовані опалювальні прилади; два стояки опалювання ізольовані теплоізоляцією; мешканцю квартири вручений припис про необхідність відновлення опалювальних приладів (а.с.45). Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21.07.2005\~№ 630 (далі Правила), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. У пункту 25 Правил зазначено, що відключення споживачів здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 №\~4, зареєстрованого Мінюстом України 09.12.2005 за № 1478/11758 у редакції зі змінами, внесеними згідно наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 06.11.2007 № 690 (далі Порядок), установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Отже, Порядком визначено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення він повинен звернутися до міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Пунктом 26 Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових\~будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. Наказом Міністерства\~з питань\~житлово-комунального\~господарства України\~від 06.11.2007\~№ 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.08.2019 по справі №\~226/1437/16-ц (провадження № 61-29708св18). Статтею 382\~ЦК України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. В силу положень частин другої, четвертої, п`ятої, сьомої \~статті 319 ЦПК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже визначений у законодавчих актах порядок відключення від системи централізованого опалення направлений на дотримання інтересів суспільства та безпеки інших громадян, а тому не суперечить принципам, викладеним у\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та\~Конституції України\~щодо прав власника. Позивачем не надано доказів на згоду всіх споживачів житлового будинку на відключення всього будинку, де розташована її квартира, від мережі централізованого опалення. Надані відповідачем докази самовільного демонтування в квартирі опалювальних приладів та ізоляції стояків опалювання, що підтверджено актом від 22.10.2015, не є доказом дотримання процедури їх відключення в передбаченому законом порядку. За такого, факт самовільного відключення в супереч законодавства приладів опалення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання, з метою штучного унеможливлення отримання послуг з централізованого опалення квартири не може розцінюватися як правомірне відключення та свідчити про неякісне надання послуги з опалення квартири, а тому підстав для задоволення вимоги за зустрічним позовом відсутні. Що стосується вимог ПрАТ\~«МТЕЦ» про стягнення з відповідача боргу за спожиту теплову енергію, суд встановив наступне. В наданому позивачем договорі від 11.04.2019 про надання ПрАТ «МТЕЦ» послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою позивача відсутній підпис [PERSON] (а.с.7-8). Водночас, як вбачається з нарядів про підключення будинків до мереж теплопостачання, позивачем в спірний період була надана теплова енергія для опалення в будинок, в якому розташована квартира відповідача (а.с.12-15). Проте, відповідач не оплатила отримані послуги в повному обсязі. Так, з 01.02.2016 по 31.12.2018 заборгованість за надані послуги склала 19305,29 грн. З урахуванням перерахунку 539 грн., залишок боргу складає 18766,29 грн. Крім того, за період з 01.02.2016 по 31.12.2018 відповідачу нараховано 2645,76 грн. інфляційних втрат та 728,32 грн. трьох відсотків річних. У січні 2019 року відповідачу надсилалося попередження (в порядку досудового урегулювання сплати боргу) про оплату боргу в сумі 30293,27 грн., який утворився станом на 10.01.2019 (а.с.10). Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 67\~ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями\~64,\~68ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Оскільки законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відповідно до статті 525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з частиною першою статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15. Так, матеріалами справи встановлено та не спростовано сторонами, що між сторонами наявні договірні правовідносини, оскільки споживачем [PERSON] не доведено факту відключення її квартири від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання їй послуг з теплопостачання. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири [PERSON] свідчить про виконання послуг зі сторони ПрАТ «МТЕЦ». Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. А самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11.11.2015 у справах № 6-1192цс15 та №\~6-1706цс15. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті\~625\~ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі № 6-2023цс15. Враховуючи, що позивачем доведено заявлений у позові розмір заборгованості, який утворився через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань з оплати наданих послуг, суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог за первісним позовом про стягнення боргу за спожиту теплову енергію у розмірі 18766,29 грн. та їх задоволення. Що стосується стягнення судового збору, то згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 1728,90 грн. та при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, який скасовано ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.04.2019, було сплачено 192,10 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved