Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

У квітні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд винести рішення про стягнення з відповідача [PERSON] кошти на забезпечення самих необхідних життєвих потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] 6000 грн., стягнути одноразово з Відповідача на користь Позивача 1/2 витрат на оплату навчання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у Національному університеті «Львівська політехніка», згідно договору про надання освітніх послуг, за четвертий курс (ІІ семестр) 9160,00 грн., що становить 4580,00 грн. та стягнути одноразово з Відповідача на користь Позивача 1/2 витрат на оплату проживання в гуртожитку під час навчання на четвертому курсі (ІІ семестру) у Національному університеті «Львівська політехніка» згідно квитанції на суму 2870,00 грн., що становить 1435,00 грн. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] мати позивача [PERSON] , перебували у шлюбних відносинах з 30.04.1999 року по 18.02.2004 року, які були припинено внаслідок розірвання шлюбу між ними згідно рішення суду. Від даного шлюбу [INFO] народилась Позивач по справі [PERSON] , яка згодом змінила прізвище на Бранд. На момент звернення до суду Позивач навчається у Національному університеті «Львівська політехніка» на 4 курсі денної форми навчання та не має змоги влаштуватися на роботу для самостійного отримання заробітку, однак вона зобов`язана щороку сплачувати за навчання грошові кошти згідно договору про надання освітніх послуг № 616-17 від 10.11.2017 року, вказані кошти сплачені її матір`ю [PERSON] , в сумі 18320,00 грн., за 4 курсі (ІІ семестру) сплачено 9160,00 грн. Крім того, Позивач у позові вказує, що її матір`ю [PERSON] були сплачені кошти за проживання у гуртожитку у розмірі 2870,00 грн. та витрати на житлово-комунальні послуги під час проживання у гуртожитку, кошти на придбання самих необхідних товарів, які Позивач оцінює у розмірі 3000 грн. щомісячно, у зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст. 176 ЦПК України, просила суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти у розмірі 6000 грн. за період з березня 2020 року по червень 2020 року. Позивач зазначає, що Відповідач по справі офіційно працевлаштований в ТОВ «Будівельна компанія» «Альфа Будінвест» на посаді майстра із заробітною платою в розмірі 4800,00 грн. на місяць та маючи на утриманні неповнолітню доньку, непрацюючу дружину та батьків-пенсіонерів, неодноразов виїджав з сім`єю за кордон. У зв`язку з чим, Позивач звернулась до суду з вказаним позовом та просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 11 червня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27 липня 2020 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] , в якому відповідач зазначив, що з позовною\~заявою він\~не погоджуюся\~в повному\~обсязі та\~вважає вимоги\~викладені в\~ній незаконними\~та необґрунтованими,\~а відтак\~такими,\~що не\~підлягають задоволенню.В обґрунтування Відповідач у відзиві вказав, що Позивач просить суд стягнути з нього на свою користь додаткові витрати на дитину, до яких відносить витрати на оплату вартості навчання у вищому навчальному закладі та витрати на проживання в гуртожитку, однак відповідно до ст. 201 СК України зазначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.ст. 187, 189-192 і 194-197 СК України. Таким чином, дана норма не містить в собі посилання на можливість застосування до врегулювання відносин із повнолітніми дітьми, положень ст. 185 СК України, відповідно до якої зазначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У зв`язку з чим Відповідач у відзиві зазначив, що дана норма не тільки не поширюється на його відносини із Позивачкою, але й не містить в собі обов`язку компенсування витрат на гуртожиток та навчання, а тому просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того, у відзиві Відповідач зазначив, що він працює в ТОВ «Будівельна компанія «Альфа Будінвест» на посаді майстра із заробітною платою в розмірі 4 800,00 грн. на місяць, в даний час на його утриманні перебуває неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] та дружина [PERSON] , яка тимчасово не працює. Окрім того, він мешкає спільно із своїми батьками пенсійного віку та його мати [PERSON] перенесла ішемічний інсульт, є тяжко хворою і потребує постійного лікування і догляду. Присутня у судовому засіданні Позивач, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та посилаючись на обґрунтування зазначені в позові, просила суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні присутній не був, однак поза межами судового засідання 14 вересня 2020 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.09.1999 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинської районного ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, [INFO] народилася [PERSON] , про що відділом 07 вересня 1999 року було зроблено відповідний актовий запис № 379, батьками [PERSON] зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с. 6) 16 жовтня 2015 року [PERSON] змінила прізвище на Бранд, про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 24, що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені Серії [NUMBER] від 06.10.2015 року. (а.с.7) 18 лютого 2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу складено відповідний актовий запис № 73, після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на дошлюбне [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 07.09.2004 року. (а.с. 16) Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Однак, відповідно до доводів Позивача, Відповідач [PERSON] , не приймає участі в її утриманні та будь-яку допомогу не надає. Згідно до частини 3 статті 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Так, відповідно до Договору про надання освітніх послуг № 616-17 від 10.11.2017 року [PERSON] уклала вказаний договір з Національним університетом «Львівська політехніка» державної форми власності, підпорядкування Міністерству освіти і науки України в особі ректора [PERSON] . Відповідно до п. 1 предметом вказаного договору є надання освітніх послуг, підготовки фахівця з вищою освітою, очна форма навчання, ступень вищої освіти бакалавр, за напрямком Дизайн. Згідно п. 9 Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 51520,00 грн., зокрема за 4 курс навчання (2019/2020) 18320 грн. (а.с.17-18 ) Відповідно до Квитанції № 210710018 від 07 лютого 2020 року [PERSON] сплатила на користь Національного університету «Львівська політехніка» 9160,00 грн. за навчання [PERSON] (а.с.24) Відповідно до Довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги №657 від 12.03.2020 року [PERSON] зареєстрована у студентському гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . (а.с.21) [PERSON] сплачено за період 01.02.2020 року 30.06.2020 року за проживання у гуртожитку 2870,00 грн., що підтверджується Квитанцією № 05565 від 19.02.2020 року. (а.с.22) Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). (п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів») Відповідно до вимог ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно вимог частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру, рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, а саме, можливість Відповідача надавати допомогу своїй рідній дочці, потребу дитини в допомозі у зв`язку з навчанням, з урахуванням наявних в справі доказів, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо часткового задоволення позовних вимог Позивача, а саме, щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка навчалася до 30.06.2020 року, але не в твердій грошовій сумі, а в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу Відповідача, починаючи з 10.04.2020 року, оскільки Відповідач офіційно працевлаштований. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15, при визначенні розміру даного виду аліментів, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми глави 16 СК України не встановлюють обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, норми статті 185 СК України, не застосовуються. Аналогічної позиції такого тлумачення норм матеріального права дотримується і Верховний Суд, про що свідчить судова практика, зазначена у Постановах Верховного Суду від 28.02.2019 року у справі №466/532/16ц та від 21.03.2018 року у справі №478/2108/16-ц. З матеріалів справи встановлено, що позивачці виповнилося 18 років - 08 серпня 2017 року. Тобто, з 08.08.2017 року по 10.04.2020 року, Позивачка не вважала за необхідне отримувати відповідну допомогу від Відповідача. Відповідно до ст.185 СК України, витрати, які особа понесла до зазначеного віку , можна розцінювати як додаткові витрати на неповнолітню дитину. Після досягнення повноліття, правила ст.185 СК України на правовідносини сторін не поширюються. Крім того, обґрунтування заявлених вимог Позивач надала документи про здійснені додаткові витрати за період навчання, а саме, витрат на оплату навчання у Національному університеті «Львівська політехніка», згідно договору про надання освітніх послуг, за четвертий курс (ІІ семестер) 9160,00 грн. та витрат на оплату проживання в гуртожитку під час навчання на четвертому курсі (ІІ семестру) у Національному університеті «Львівська політехніка» згідно квитанції на суму 2870,00 грн., стверджуючи, що останні спрямовані для задоволення потреб дитини. У зв`язку з цим просить стягнути з Відповідача разово за минулий період 1/2 витрат на оплату навчання, що становить 4580,00 грн. та 1/2 витрат на оплату проживання в гуртожитку 1435,00 грн. Однак, відповідно до вказаних матеріалів справи встановлено, що [PERSON] сплатила на користь Національного університету «Львівська політехніка» 9160,00 грн. за навчання [PERSON] , тобто, ці витрати понесла не Позивачка у справі, а її матір [PERSON] , яка і мала право порушувати питання про компенсацію саме їй понесених додаткових витрат за період до 08.08.2017 року на навчання неповнолітньої дитини. У зв`язку з чим, після досягнення позивачкою повноліття, вона втратила право на отримання додаткових витрат. Згідно зі ст.ст. 133, 141 ч.6 ЦПК України,\~якщо позивача,\~на користь\~якого ухвалено\~рішення,\~звільнено від\~сплати судового\~збору,\~він стягується\~з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial