Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство «Український зональний науково - дослідчий і проектний інститут по цивільному будівництву» - ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, мотивуючи тим, що позивач видав відповідачу [PERSON], який на той час згідно строкового договору займав посаду заступника начальника планово-економічного відділу, ордер на житлову площу розміром 29,8 кв.м. загальною площею 35,0 кв.м. в гуртожитку [ADDRESS]. На даний час відповідача відповідно до наказу т.в.о. директора ПАТ «КиївЗНДІЕП» Сиромятнікова Р.М. №67к, звільнено з займаної посади за власним бажанням, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив виселити відповідача [PERSON] із займаної житлової площі, без надання іншого житла. До судового засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в порядку заочного провадження та у його відсутність. Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що гуртожиток [ADDRESS] знаходиться на балансі позивача ПАТ «КИЇВЗНДІЕП». Відповідачу [PERSON] на підставі ордеру від 02.08.2013 року було надано жиле приміщення за адресою [ADDRESS] (а.с. 7-9). Статтею 128 ЖК Української РСР передбачено, що порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Відповідно до ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Згідно з ст.129 ЖК Української РСР, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Судом встановлено, що [PERSON] на момент видачі ордеру працював заступником начальника планово-економічного відділу, відповідно до наказу Генерального директора ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» Гордієнка Є.І. № 68К від 03.07.2013 року (а.с.11). Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Як вбачається з наказу т.в.о. директора ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» Сиромятнікова Р.М. №67к від 30.09.2015 року, [PERSON] звільнено з посади за власним бажанням. Згідно з ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Разом з цим, не зважаючи на звернення позивача до [PERSON] з вимогою звільнити приміщення, відповідач відмовляється його звільнити в добровільному порядку. Згодом представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь борг за житлово-комунальні послуги в розмірі 3 309 грн. 73 коп., інфляційні витрати в розмірі 100 грн. 07 коп., 3 % річних в розмірі 33 грн. та 504 грн. 42 коп. пені, мотивуючи тим, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та споживає послуги, що надаються ПАТ «КИЇВЗНДІЕП», проте не здійснює їх оплату. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК Української РСР та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року за № 572 плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідач [PERSON] на підставі ордеру займає житлову площу розміром 29,8 кв.м. загальною площею 35,0 кв.м. в гуртожитку [ADDRESS], що знаходиться в оперативному управлінні позивача ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» (а.с. 24). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач не виконує свої обов'язки щодо оплати житлово-комунальних послуг, то станом на 14.12.2016 року утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 3 309 грн. 73 коп., інфляційні витрати в розмірі 100 грн. 07 коп., 3 % річних в розмірі 33 грн. та 504 грн. 42 коп. пені, що разом складає суму коштів в розмірі 3 947 грн. 85 коп.(а.с. 24-26), яка підлягає стягненню з відповідача. Разом з цим, оскільки відповідач добровільно не звільняє блок [ADDRESS], суд також дійшов висновку про задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved