Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та повернення банківського вкладу. [PERSON] обґрунтовував свої вимоги тим, що 04 квітня 2016 року він уклав з відповідачем договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Депозит плюс» SAMDNWFD0071102499601 в сумі 3000,07 доларів США на строк 366 днів з 04 квітня 2016 року по 04 квітня 2017 року з виплатою відсотків на суму вкладу з розрахунку 1% річних. 05.04.2017 року звернувся до відділення філії АТ КБ «Приватбанк» з усною вимогою про повернення строкового вкладу, проте йому відмовили у їх видачі. Позивач зазначає, що 11.04.2018 року АТ КБ «Приватбанк» здійснив виплату вкладу в сумі 3002,28 доларів США, але не виплатив суму відсотків згідно умов договору з розрахунку 9% річних в сумі 270 доларів США. 25.02.2019 року [PERSON] уточнив позовні вимоги і просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь нараховані відсотки по вкладу з розрахунком 9% річних в сумі 270 доларів США та моральну шкоду в розмірі 20000 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав уточнену позовну заяву, просив задовольнити з підстав, зазначених у ній. Представник відповідача Озірська В.С. у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, пояснила, що банк у повній мірі виконав прийняті на себе зобов`язання та сплатив позивачу відсотки по вкладу. Провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 16 листопада 2017 року (а.с. 9). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі фактичні обставини справи: 04 квітня 2016 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Депозит плюс» SAMDNWFD0071102499601, строком на 12 місяців. Першочергова сума вкладу складає 3000,07 доларів США. Вклад на 366 днів по 04.04.2017 року включно. Банк відкрив особовий рахунок № [NUMBER] , на який був зарахований вклад. На суму внеску з 04.04.2016 року по 04.04.2017 року нараховувались відсотки у розмірі 9% річних. Відсотки по вкладу нараховувались на рахунок № [NUMBER] . Період нарахування відсотків по вкладу - 1 місяць. Сторони домовились, що після закінчення терміну вкладу банк має перерахувати кошти з депозиту на вклад «До запитання». Якщо після закінчення 3-х календарних днів після надходження грошей на вклад «До запитання» вкладник не витребував суму або її частину, він доручає банку перераховувати всю суму коштів з вкладу «До запитання» на даний депозит. При цьому процентна ставка за вкладом на новий термін відповідає ставці, яка діє в банку для знову оформлюваних вкладів даного найменування та строку на дату нарахування коштів на депозитний рахунок, що підтверджується п.п. 14, 15 Договору. У зв`язку з тим, що позивач не звернувся до банку з вимогою про повернення всієї суми вкладу або її частини, сума вкладу знову була перерахована на даний депозит на новий термін, при цьому процентна ставка за вкладом на новий термін становить 1% річних, що діяла в банку на той час. Підтвердженням того, що сторони домовились на продовження вкладу на даних умовах є підпис позивача від 05.04.2017 року у договорі, в тому числі щодо умови: на суму внеску нараховуються відсотки у розмірі 1% річних. Після виплати відсотків по вкладу, позивач щоразу розпоряджався ними на власний розсуд, здійснюючи покупки товарів та послуг в магазинах, ресторанах, та отримуючи готівкові кошти з рахунку № [NUMBER] через банкомат, що підтверджується банківською випискою по даному рахунку Отже, твердження [PERSON] , що він нібито не отримав відсотки вкладу, є помилковими, адже спростовуються випискою рахунку № [NUMBER] , та фактичними обставинами справи. (а.с. 48-56). Ст.1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень даної статті, компенсація моральної шкоди може здійснюватися за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини банку. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлені строки. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, з урахуванням того, що дії банку щодо нарахування та виплати відсотків у розмірі 1% не суперечили умовам договору, банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, вклад разом із відсотками позивачу виплачено. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed