Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», від імені якого діє представник за довіреністю, пред'явило дійсний позов. Просили стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.10.2010 року станом на 31.10.2013 року в розмірі 5957,10 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом - 2081,90 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1885,34 гривень; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1230,00 гривень; штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень; штраф (процентна складова) - 259,86 гривень і судові витрати, мотивуючи тим, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання. В судове засідання представник позивача не з'явилась, про час, дату та місце судового засідання була повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суд не повідомив. У відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України, судом ухвалено розгляд справи в заочному порядку. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 20.10.2010 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 20.10.2010 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2100,00 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-25). На момент розгляду справи кредитний договір є діючим, сторони його не розірвали. Таким чином між сторонами склалися правовідносини щодо договору кредитування, які регулюються нормами, укладених між сторонами договору кредиту і цивільним законодавством. Відповідно до статей 1054, 10561 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач належним чином виконав свої обов'язки за договором, надавши позичальнику обумовлені кредитним договором грошові кошти у межах встановленого кредитного ліміту 2100,00 гривень. Відповідач в свою чергу, належним чином не виконує своїх зобов'язань перед Банком щодо повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до п.2.1.1.3 Умов та правил надання банківських послуг, після отримання Банком від Клієнту необхідних документів, а також заяви, Банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку та Клієнт дає право Банку у будь-який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В результаті неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, станом на 31.10.2013 року у нього виникли зобов'язання перед Банком щодо оплати простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 5957,10 гривень, яка складається з: - заборгованість за кредитом - 2081,90 гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 1885,34 гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 1230,00 гривень; - штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень; - штраф (процентна складова) - 259,86 гривень; З урахуванням наведеного суд вважає, що позов є обґрунтованим, і підлягає задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст. . 525, 526, 610, 1054, 1056 -1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved