Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

У листопаді 2014 року Чернігівська міська рада звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов'язати відповідача [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0007 га по [ADDRESS] шляхом знесення з цієї земельної ділянки металевих воріт та бетонного паркану. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідач, будучи співвласником будинку [ADDRESS], самовільно зайняла земельну ділянку з боку проїжджої частини вулиці розмірами 0,32 х 12,3 х08 х 12,05 м , площею 0,0007 га. На підтвердження своїх вимог позивач посилається на дані матеріалів перевірок дотримання вимог земельного законодавства від 27 вересня, 27 жовтня та 29 листопада 2012 року, якими встановлено, що відповідач продовжує використовувати самовільно зайняту земельну ділянку і не виконує припис про усунення порушення земельного законодавства. Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2014 року у позові відмовлено за недоведеністю. В апеляційній скарзі Чернігівська міська рада просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. На думку позивача рішення суду першої інстанції є незаконним і немотивованим, матеріалам перевірок дотримання вимог земельного законодавства відповідачем дана неправильна оцінка, а показанням свідків правова оцінка не дана взагалі. Позивач також вважає необґрунтованою мотивацію суду про необхідність призначення судової експертизи і звертає увагу на те, що у своїх письмових поясненнях від 27 вересня 2012 року, які є в матеріалах Держсільгоспінспекції, відповідач погоджується з тим, що встановила новий паркан, вийшовши за межі своєї земельної ділянки. У судовому засіданні представник позивача і представник третьої особи апеляційну скаргу підтримали. Відповідач у судове засідання не з'явилась. У письмових запереченнях відповідач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, вважаючи доводи позивача безпідставними та посилаючись на відсутність доказів позову. Суд розглядає справу без участі відповідача, зважаючи на те, що відповідач не отримує судові повістки, які повертаються відділенням зв'язку з відміткою причини повернення «за закінченням терміну зберігання», а також на те, що про час і місце судового засідання телефонограмою повідомлений член сім'ї відповідача і з врахуванням того, що відповідач у письмових запереченнях на апеляційну скаргу просила розглядати справу без її участі (а.с. 103-105). Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, а рішення суду таким, що підлягає скасуванню з підстав, передбачених пунктами 3 і 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову. Відмовляючи у позові Чернігівської міської ради, суд першої інстанції постався на відсутність доказів, зокрема висновку судової експертизи, які підтверджували б якої площі і якої конфігурації є самовільно зайнята земельна ділянка, якою площею земельної ділянки і якої конфігурації має право користуватись відповідачка, за рахунок чого збільшилась земельна ділянка, на якій розташований будинок, на 0,0034 га у той час, як позивач стверджує, що самовільно відповідачкою захоплено 0,0007 га. Висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим по справі обставинам, а рішення постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, зокрема ст.ст. 57,64 ЦПК України і ст.ст. 125, 126 ЗК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 вказаної норми процесуального закону визначено, що ці дані встановлюються, у тому числі, на підставі показань свідків і письмових доказів. Письмовими доказами, згідно з ч.1 ст. 64 ЦПК України, є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, киї мають значення для справи. Позивачем в якості письмових доказів надані матеріали перевірок дотримання вимог земельного законодавства громадянкою [PERSON] при використанні частини земельної ділянки по [ADDRESS], які проводились за зверненнями інших громадян 27 вересня, 27 жовтня і 29 листопада 2012 року. Матеріали цих перевірок (а.с. 7- 29), зокрема акт обстеження земельної ділянки від 27 вересня 2012 року, план-схема земельної ділянки і додаток до плану схеми (а.с. 10-11) підтверджують ту обставину, що відповідачкою паркан встановлений з виходом за межі земельної ділянки із захопленням частини вул. Межової, площею 0,0007 га. Конфігурація самовільно захопленої земельної ділянки та її розмірі графічно зображені на плані-схемі та додатку до плану-схеми, а також на збірному кадастровому плані земельної ділянки (а.с. 32). Постановами заступника начальника відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області [PERSON] двічі 02 жовтня 2012 та 31 жовтня 2012 р. (а.с. 16,27) притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення земельного законодавства та за невиконання припису про усунення цих порушень. Вказані постанови відповідачем не оскаржені. Крім того, у власноручно написаному поясненні на ім'я начальника Державної інспекції сільського господарства Чернігівської області від 27.09. 2012 р. [PERSON] визнала, що встановлюючи новий паркан замість демонтованого, вона вийшла за межі лінії, по якій був встановлений попередній паркан. Ці обставини підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON], про що вказав суд першої інстанції в рішенні. Наведені вище дані, які містяться у письмових доказах, а також показання свідків підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених ним вимог, а тому висновки суду про відсутність доказів є необґрунтованими. Відсутність висновку експертизи у даному випадку не може бути підставою для відмови у позові, оскільки факт порушення відповідачем земельного законодавства та конфігурація і розміри самовільно зайнятої земельної ділянки встановлені спеціалістами компетентного органу, відображені у документа, у тому числі, графічно і фактично не заперечуються відповідачкою. З листа першого заступника начальника Дежсільгоспінспекції в Чернігівській області від 15.10.2014 р. № 04.01-05/1543 на адресу Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради вбачається, що [PERSON] продовжує використовувати самовільно зайняту земельну ділянку. Зважаючи на наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] користується земельною ділянкою, площею 0,0007 га незаконно, всупереч вимогам ст.ст. 125, 126 ЗК України, а тому позов Чернігівської міської ради підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати, які позивач поніс на сплату судового збору, що становить 365 грн. 40 коп. (а.с. 1, 93).

Outcome: approved