Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 28 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 547. В обґрунтування позову зазначала, що з 28 серпня 2009 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON] Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем у неї не склалося через протилежні характери та погляди на життя. Між ними втрачені почуття любові, довіри та поваги один до одного. Спроби зберегти сімю до позитивних наслідків не призвели. Протягом тривалого часу вони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Після розірвання шлюбу дочка залишиться проживати з нею. Аліменти на дитину відповідач [PERSON] буде сплачувати в добровільному порядку. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у суд теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, проти розірвання шлюбу він не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 28 серпня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 547. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За змістом ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved