Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, яким просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], розмірі 50 % від усіх видів доходу (заробітку) до досягнення кожною дитиною повноліття. Представник позивача адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги, подав заяву про розгляд справи у свою відсутність. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, вважав, що заявлений позивачем розмір є занадто високим. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, суд дійшов до наступного висновку: 07.06.2006 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що встановлено зі змісту свідоцтва про розірвання шлюбу від 07.06.2006 року, актовий запис № 62. Надалі [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати у фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин народжені [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO]. З лютого 2013 року сторони проживають окрема, діти проживають із мамою (довідка про склад сімї від 04.07.2016 року № 2817). Вказаний факт також не заперечувався в судовому засіданні відповідачем. [PERSON] працює на ПАТ «Ексімнафтопродукт», має чистого доходу приблизно 4000-4100 тис. гривень на місяць, що встановлено зі змісту розрахункових листів за вересень, жовтень 2018 року. [PERSON] працює у ПАТ «Ексімнафтопродукт», має чистого доходу приблизно 4400-4500 грн. на місяць, що встановлено зі змісту довідки про заробітну плату № 115 від 05.07.2016 року. Відповідач оспорював своє батьківство відносно вказаних вище дітей. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.11.2017 року № 504/510/17 визнано батьківство [PERSON] відносно [PERSON], [PERSON] Інші істотні обставини судом не встановлено, і сторонами не заявлялись відповідні клопотання про витребування доказів на обгрунтування своїх вимог та заперечень. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вони посилаються як на обгрунтування своїх вимог чи заперечень. Суд вважає, що позивач не довела суду, що відповідач має таку можливість, аби сплачувати на кожну дитину по одній чверті свого доходу, щомісячно. Суд, враховуючи встановлені фактичні обставини, відсутність інших істотних обставин, що мають бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, вважає, що розумним та справедливим буде стягнення аліментів в розмірі однієї третини на двох дітей до повноліття старшої дитини, а потім одну чверть до повноліття молодшої дитини, але на менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. За правилом ст. 141 ЦПК України відповідача слід стягнути судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати за Законом. За правилом ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: partial