Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що з 1952 року по 1998 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу [INFO] вона народила [PERSON], який є відповідачем по справі. У [INFO] її чоловік помер. Вона є пенсіонером за віком, не працює, отримує пенсію по втраті годувальника. Вказує, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, їй не вистачає грошей на проживання, харчування, лікування. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання. Просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 08 листопада 2013 року. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності у зв'язку із тяжким станом здоров'я, просила суд розглядати справу за участю її представника, [PERSON] Представник позивачки, [PERSON], яка діє на підставі довіреності, до судового засідання з'явилась, та пояснила, що вона є рідною донькою позивачки [PERSON] Її мати не працює, пенсіонер за віком. Вона має тяжкий стан здоров'я та потребує стороннього догляду, а також тривалого лікування, однак пенсії, яку вона отримує їй не вистачає. Син позивачки, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання його непрацездатної матері не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне положення. Проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач до судового засідання не з'явився повторно за невідомих суду причин, про час та день слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про слухання справи за його відсутності суду не надав. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачки, з'ясувавши думку позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO], 17 липня 1952 року уклав шлюб із [PERSON], [INFO], після чого остання змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим повторно 14 лютого 1985 року Московським відділом ЗАГС м. Харкова (а.с.5). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився [PERSON], актовий запис про народження № 26 від 07 січня 1953 року, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 25 грудня 2013 року за № 00013237287, а також безпосередньо копією запису акта про народження № 26. Батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.64-66). При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом першої, другої чи третьої групи. Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. У судовому засіданні було встановлено, що позивачка, є непрацездатною особою у зв'язку із досягненням нею пенсійного віку, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим Виконавчим комітетом Орджонікідзевського району м. Жданова 08 січня 1991 року (а.с. 6). Відповідно до довідки виданої УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області, [PERSON], знаходиться на обліку в УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя та отримує пенсію у сумі 1 569 грн. 87 коп. Те, що позивачка [PERSON] має тяжкий стан здоров'я, а також потребує додаткових витрат на лікування підтверджується чисельними медичними документами, з яких вбачається, що позивачці були встановлені наступні діагнози: гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, стенокардія, атеросклероз, кардіосклероз ІІ стадії, катаракта, церебральний атеросклероз з порушеннями. За станом свого здоров'я потребує стороннього догляду, т.я. самостійно не може себе обслуговувати. В свою чергу, відповідач, будучи повідомлений про дати судових засідань належним чином, про що свідчать повідомлення про отримання судових повісток (а.с.14, а.с.35, а.с.68) до суду не з'явився, не скористався своїм процесуальним правом надання доводів або заперечень проти позову, тим самим відповідач [PERSON] не оспорює позовні вимоги [PERSON] Згідно із ч.1 ст. 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Таким чином, з урахуванням важкого стану здоров'я позивачки, її потреби у сторонньому догляді та додаткових витрат на лікування, непрацездатності та похилого віку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень, щомісячно. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 гривень, оскільки позивачка звільнена від їх сплати. На підставі ст.ст. 202, 205 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved