Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, треті особи: приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 26.10.2016 року померла її сестра [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, який розташований за адресою: Запорізька область Запорізький район, смт.Кушугум, вул. Крупської, 18 (первісна адреса). Також позивачка вказала, що 20.07.1970р. відбулась зміна адреси вказаного житлового будинку на : Запорізька область Запорізький район, смт.Кушугум, вул. Жеріхова, 22. Позивачка зазначає, що заповіту [PERSON] не залишила. А інших спадкоємців крім неї не має. Вона як спадкоємець звернулась у встановлений законом строк до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки документи, які підтверджують право власності померлої на спадковий будинок відсутні. На підставі вищевикладеного позивачка [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область Запорізький район, смт.Кушугум, вул.Жеріхова, 22. Позивачка та представник позивачки в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, до суду надійшла заява від представника позивача адвоката [PERSON] про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, до суду заяв, клопотань та відзиву на позов не надавав. Представник третьої особи в судове засідання також не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Заяв або клопотань до суду не надавав. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Судом встановлено, та повністю підтверджується матеріалами справи, а саме документами, наданими представником позивача в підготовчому судовому засіданні, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а їх оригінали були досліджені судом в судовому засіданні, що відповідно до свідоцтва про народження серії УБ№358955 від 06.01.1941 р., свідоцтва про народження від 28.11.1981р., свідоцтва про одруження серії VІІ-УР № 209435 від 21.11.1964р., позивачка [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], 11.12.1931 р.н.(а.с.19-22) Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС №371530 від 27.10.2016 року, [PERSON] померла саме 26.10.2016 року (а.с.8). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані за адресою: Запорізька область Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Жеріхова, 22. Зміна адреси вказаного житлового будинку відбулась згідно протоколу обрису в натурі зовнішніх меж землекористування селища Кушугум Запорізького району Запорізької області від 20.07.1970 р., вказане підтверджується листом Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 02.08.2017 р. №01-32/872 та довідкою від 31.10.2017р. №3507. Адреса житлового будинку №18 по вул. Крупській була змінена на житловий будинок №22 по вул. Жеріхова в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області. [PERSON] проживала у вказаному житловому будинку та користувалась ним, як донька власника. У вказаному будинку також мешкали [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії ІІ-ЖС №303686 від 26.08.1984 року, [PERSON] помер 23.08.1984 року (а.с.17) Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС №432314 від 09.02.1981 року, [PERSON] померла 09.02.1981 року (а.с.18) Після смерті батька, [PERSON] продовжувала проживати у вказаному житловому будинку, вважаючи себе єдиним власником набутого майна. Відповідно до законодавства, яке діяло на момент смерті [PERSON], а саме п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР «Дії, що свідчать про прийняття спадщини», визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В розумінні статей 529-535 ЦК УРСР, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином [PERSON], стала власником житлового будинку, який розташований за адресою: Запорізька область Запорізький район, смт.Кушугум, вул. Жеріхова, 22. За своє життя [PERSON] також право власності на вказаний житловий будинок не зареєструвала. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом була витребувана спадкова справа №25/2016, яка була відкрита за заявою позивачки бабак Т.М. 13.12.2016 року. Згідно матеріалів спадкової справи, вбачається, що спадкоємців після смерті [PERSON]. Крім позивачки [PERSON]. не має. В матеріалах справи також міститься постанова про відмову у вчинені нотаріальних дій за № 136/02-31 від 21.06.2017 р. Підставою відмови у вчинені нотаріальних дій зазначено, що відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Відповідно до п.п. 4.12, 4.14, 4.15, 4.18 пункту 4 та пункту 5 глави 10 « Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.3.1. [PERSON] спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до довідки №3507 від 31.10.2017 року(а.с.29), виданої Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, вказаний житловий будинок був збудований [PERSON] - батьком позивачки та померлої [PERSON] у 1953 році на земельній ділянці, яка була видання [PERSON] на підставі рішення Сільськогосподарської артілі «Великий Луг». Право власності на вказаний житловий будинок у подальшому зареєстровано не було. Право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок підтверджується записами в домовій книзі, де він вказаний власником(а.с.23,25). Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих стороною позивача як докази та визнає, що позивачем по справі обраний вірний спосіб захисту свого права а тому вважає що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved