Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору,-приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Гребенюк С.М., про встановлення факту постійного проживання разом із своїм батьком [PERSON] , який помер [INFO] , в [ADDRESS] , з березня 2002 року до його смерті; визнання в порядку спадкування права власності на буд. [ADDRESS] та дві земельні ділянки серії ЧН №0099719, ЧН №0099697 від 30 серпня 1996 року по 7,4 га кожна. Позов обґрунтований тим, що рішенням суду від 04 жовтня 2019 року позивачу визначений додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини [PERSON] .. При зверненні до нотаріуса щодо видачі свідоцтва на спадщину останній відмовлено у цьому з посиланням на те, що існують різні відомості щодо місця проживання спадкодавця та кола спадкоємців, що прийняли спадщину. Нотаріусу також подані заяви про прийняття спадщини племінниками позивача [PERSON] , [PERSON] після смерті їхнього батька [PERSON] , який помер [INFO] . Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] проживали в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] 14 березня 2002 року її спадщину фактично прийняв [PERSON] , який у цьому ж році захворів, що змусило позивача забрати батька до себе додому в м.Чернігів і доглядати за ним останні два роки до його смерті. [PERSON] проходив лікування в Чернігівському обласному медичному центрі соціально значущих та небезпечних хвороб з 05 лютого 2004 року по 27 лютого 2004 року і після встановлення діагнозу весь час знаходився у позивача, останньому неодноразово викликалась наркобригада Чернігівської міської лікарні №1 за адресою вул.Бланка, 24 б. Відкрилась спадщина на дві земельні ділянки, площею 7,4 га кожна, та на буд. [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем першої черги, племінники відносяться до п`ятої черги. [PERSON] був зареєстрований у квартирі свого сина-рідного брата позивача [PERSON] ,-в [ADDRESS] , проте він там не проживав жодного дня. Після смерті батька [PERSON] заяву про прийняття спадщини не подавав. На день смерті батько проживав разом із позивачем. Просить позов задовольнити. У відзиві на позовну заяву від 09 липня 2020 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] проти позову заперечують з посиланням на те, що постійне місце проживання їх дідуся [PERSON] після смерті бабусі [PERSON] було в [ADDRESS] . Після зміни [PERSON] постійного місця проживання з буд. [ADDRESS] , на кв. [ADDRESS] , останній звернувся до пенсійного фонду та оформив пенсію за новим місцем постійного проживання, і особисто її отримував за вказаною адресою. Також [PERSON] було оформлено телефонний номер [NUMBER] в [ADDRESS] . [PERSON] мав сталі сімейні зв`язки з родиною відповідачів. [PERSON] у весняно-літній період тимчасово проживав в [ADDRESS] . [PERSON] останні 2 місяці до смерті проживав в [ADDRESS] , для медичного догляду, оскільки у відповідачів не було можливості забезпечити доступ наркобригади. Батьки відповідачів постійно доглядали за [PERSON] , відвідували його. Позивач порушує права відповідачів на спадкування. Ухвалою суду від 07 серпня 2020 року за результатами підготовчого засідання справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, пояснивши, що її батько [PERSON] з кінця вересня 2003 року у зв`язку з хворобою та лікуванням жив у неї в [ADDRESS] , до цього він літом жив в [ADDRESS] . З 2002 року батько жив у неї в [ADDRESS] її батько не жив, її брат здійснив реєстрацію батька по вказаній адресі для розширення. За рішенням суду їй визначено додатковий строк для прийняття спадщини свого батька. Вона прийняла спадщину батька. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є внуками [PERSON] .. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником позивача адвокатом Страшним М.М., який зазначив про належний спосіб захисту прав позивача на спадкування шляхом встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем та визнання права власності на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що її дідусь [PERSON] з 2000 року був зареєстрований і постійно проживав разом із сім`єю його сина [PERSON] в [ADDRESS] . Дідусь за вказаною адресою оформив пенсію та телефон. [PERSON] , як свідок в порядку ст.92 ЦПК України показала, що з середини 2000 року дідусь постійно проживав у сім`ї свого сина в [ADDRESS] , оформив пенсію та телефон. В літній час дідусь проживав в [ADDRESS] . На декілька днів дідусь від`їжджав до позивача, потім повертався до них. Дідусь помер за місцем проживання позивача. Дана позиція підтримана в судовому засіданні її представником адвокатом Грабовою Ю.В., яка також є представником відповідача [PERSON] , і пояснила, що позивач не позбавлена можливості оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Сертифікати посвідчують право на земельні ділянки і не можуть бути підставою для визнання права власності на земельні ділянки. Позивачу рішенням суду наданий додатковий строк для прийняття спадщини, що свідчить про відсутність проживання позивача разом із спадкодавцем [PERSON] та вказує на недобросовісність її дій. Була домовленість між [PERSON] та позивачем про те, що позивач забере [PERSON] до себе. Відсутні документи щодо належності [PERSON] буд. [ADDRESS] . Перебування спадкодавця у будинку позивача пов`язане з його лікуванням. Позивач мала право звернення за захистом порушеного права щодо факту постійного проживання до кінця 2008 року, у зв`язку з чим просить застосувати наслідки спливу позовної давності до вимоги щодо встановлення факту постійного проживання. Представник відповідача Вертіївської сільської ради Гаврилей І.О. в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що останнє місце проживання [PERSON] в с.Вертіївка відсутнє, як свідок в порядку ст.92 ЦПК України показав, що в літній час [PERSON] проживав в [ADDRESS] , потім проживав в м.Чернігів, останній перебував в [ADDRESS] . Третя особа приватний нотаріус Гребенюк С.М. під час судового розгляду подав суду копії матеріалів спадкової справи після [PERSON] , в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення судового розгляду відсутні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що після захворювання [PERSON] у 2003 році переїхав жити до позивача, до цього проживав в с.Вертіївка. [PERSON] також був у сім`ї свого сина в [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] з вересня 2003 року проживав разом із позивачем в [ADDRESS] , його возили до лікарні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] проживав в с.Вертіївка до смерті його дружини, потій його забрали в м.Чернігів, вул.Космонавтів. Влітку [PERSON] жив в с.Вертіївка, взимку-в м.Чернігів. [PERSON] постійно жив із позивачем, де лікувався і помер, був прописаний у сина для поліпшення житлових умов. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] постійно проживав у сім`ї сина [PERSON] в період 2002-2003 років. [PERSON] помер, перед цим його забрала до себе позивач. Із врахуванням доказів по справі судом встановлено слідуюче. Позивачем по справі є [PERSON] , зареєстроване місце проживання з 30 грудня 2003 року в [ADDRESS] , остання є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] в м.Чернігів, [PERSON] , який помер [INFO] в м.Чернігів, та рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] в м.Чернігів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] , та відповідно-рідними онуками [PERSON] , [PERSON] , щодо позивача [PERSON] -племінниками. [PERSON] , як спадкоємець за законом після смерті батька [PERSON] , звернулась до нотаріальної контори із заявою при прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину та у заведенні спадкової справи після смерті останнього відмовлено у зв`язку з пропуском строку звернення до нотаріальної контори. Після смерті [PERSON] та [PERSON] їх син [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлих батьків не звертався і спадкова справа не заводилась. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2019 року, яке набрало законної сили згідно постанови Чернігівського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року, [PERSON] визначений додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини свого батька [PERSON] терміном на 3 місяці. Згідно копій матеріалів спадкової справи після [PERSON] , який помер [INFO] в м.Чернігів, наявна заява [PERSON] (надійшла до приватного нотаріуса 13 січня 2020 року) про прийняття спадщини свого батька. Постановою приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Гребенюка С.М. від 27 січня 2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно [PERSON] , який помер [INFO] , з посиланням на різні відомості щодо місця проживання спадкодавця на день смерті та кола спадкоємців, що прийняли спадщину. Спірні правовідносини сторін виникли з приводу встановлення факту постійного проживання позивача [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] з березня 2002 року по час смерті останнього [INFO] в [ADDRESS] , та визнання права власності в порядку спадкування після останнього на житловий будинок та земельні ділянки. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, в даному випадку позивача [PERSON] .. Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Згідно з ч.ч.1-3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини. Як зазначено вище позивачу [PERSON] за рішенням суду від 04 жовтня 2019 року визначений додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини свого батька [PERSON] терміном 3 місяці. Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що на день смерті [PERSON] не проживав за місцем реєстрації у кв. [ADDRESS] , а проживав на час смерті разом із своєю дочкою [PERSON] за її місцем проживання у буд. [ADDRESS] . За приписами ст.ст.1269, 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вищезазначене рішення суду від 04 жовтня 2019 року постановлене із врахуванням ст.ст.1269, 1272 ЦК України і враховується судом відповідно до ч.ч.4, 5 ст.82 ЦПК України, при цьому ч.7 вказаної статті встановлено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Також судом враховується, що сторонами в судовому засіданні не заперечуються обставини смерті [PERSON] [INFO] за місцем проживання позивача [PERSON] в [ADDRESS] , при цьому позовні вимоги стосуються періоду з березня 2002 року до [INFO]. Згідно копії довідки Вертіївської сільської ради від 20 липня 2020 року [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті в [ADDRESS] , не був зареєстрований. Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 07 травня 2019 року у кв. [ADDRESS] станом на [INFO] зареєстровані: [PERSON] , якого знято з реєстрації 29 червня 2004 року у зв`язку із смертю, його син [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Згідно приписів ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Аналогічну норму містить п.3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Згідно з п.3.22 глави 10 розділу ІІ даного Порядку у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Зі змісту наведених правових норм вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26 червня 2019 року у справі № 552/2691/16-ц (провадження № 61-12св17). Згідно довідки ГУ ПФУ в Чернігівській області від 03 серпня 2020 року [PERSON] , що проживав в [ADDRESS] , знаходився на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Чернігівській області з 01 травня 2002 року по 30 квітня 2004 року і отримував пенсію по інвалідності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину свого батька [PERSON] шляхом подачі відповідних заяв нотаріусу, що підтверджується копіями матеріалів спадкової справи №8/2018, заведеної приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гребенюком С.М. після [PERSON] , відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України, як внуки спадкодавця [PERSON] , спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхньому батькові [PERSON] .. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування-це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання-це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Реєстрація-внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування-документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] , як на підставу своїх вимог, посилається на те, що існують різні відомості щодо місця проживання спадкодавця [PERSON] та кола спадкоємців, що прийняли його спадщину, у зв`язку з чим нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач забрала батька, який захворів, до себе додому, доглядала за ним останні два роки до його смерті. [PERSON] проходив лікування в Чернігівському обласному медичному центрі соціально значущих та небезпечних хвороб і після встановлення діагнозу весь час знаходився у позивача, останньому неодноразово викликалась наркобригада Чернігівської міської лікарні №1. [PERSON] був зареєстрований за місцем проживання [PERSON] , але не проживав за даним місцем. За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). У ч.2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Позивачем суду подані повідомлення КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради від 11 лютого 2020 року, відповідно до якого [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні даного закладу з 05 лютого 2004 року по 27 лютого 2004 року; та повідомлення КНП «Чернігівська міська лікарня №1» Чернігівської міської ради від 03 лютого 2020 року, згідно якого [PERSON] 14, [INFO] був оглянутий дільничим терапевтом вдома за місцем проживання по [ADDRESS] . Вказані обставини самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, спільного побуту, наявності взаємних прав і обов`язків, спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, не можуть свідчити про те, що між нею та [PERSON] склались та мали місце протягом з березня 2002 року по [INFO] в [ADDRESS] , усталені відносини, які притаманні сім`ї, а показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які різняться із показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту, так само не можуть бути прийняті і доводи позивача щодо опікування спадкодавця в силу його похилого віку, стану здоров`я та лікування до часу його смерті. Також судом враховується довідка Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 07 травня 2019 року щодо реєстрації місця проживання [PERSON] станом на [INFO] у кв. [ADDRESS] . Із врахуванням визначеного позивачу за рішенням суду додаткового строку для прийняття спадщини, подальшого прийняття нею спадщини [PERSON] , встановлення факту згідно позовних вимог і встановлених судом обставин не припиняє її права в порядку спадкування після свого батька, тобто позивачем в цій частині обрано спосіб захисту прав, який не призведе до відновлення її права на спадкування. В даній частині позов задоволенню не підлягає. Дані вимоги не є обгрунтованими, при цьому позовна давність застосовується лише до обґрунтованого позову. Позивачем також заявлені вимоги про визнання в порядку спадкування після [PERSON] права власності на буд. [ADDRESS] та дві земельні ділянки серії ЧН №0099719, ЧН №0099697 від 30 серпня 1996 року по 7,4 га кожна. Судом встановлено, що за життя [PERSON] та [PERSON] отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0099719, серії ЧН №0099697 від 30 серпня 1996 року, площею по 7,4 в умовних кадастрових гектарах. Згідно копії довідки Вертіївської сільської ради від 20 липня 2020 року [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована одна в [ADDRESS] , при цьому у довідці вказаної сільської ради від 13 травня 2019 року [PERSON] на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , за даною адресою був зареєстрований її чоловік [PERSON] .. Відповідно до копії довідки КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16 липня 2020 року буд. [ADDRESS] станом на 31 грудня 2012 року зареєстрований на праві особистої власності за [PERSON] в цілому згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 19 лютого 1982 року. Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану… від 17 травня 2019 року [PERSON] померла [INFO] в с.Вертіївка Ніжинського району. Згідно копії заповіту від 13 грудня 1982 року [PERSON] заповіла своє майно [PERSON] .. Відповідно до копії довідки Вертіївської сільської ради від 13 травня 2019 року [PERSON] на час смерті [INFO] була зареєстрована в [ADDRESS] , за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] .. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… від 31 липня 2020 року відомості щодо реєстрації даного будинку на праві власності чи іншому речовому праві відсутні. Відповідно до витягу (з по господарської книги) Вертіївської сільської ради від 10 травня 2019 року №03-05/400 померлий [PERSON] , [INFO] , станом на 15 квітня 1991 року був зареєстрований та проживав у буд. [ADDRESS] . Номер об`єкта ПГО №1266 в погосподарській книзі №195 відкритий на [PERSON] .. Власник будинку- [PERSON] .. Голова господарства [PERSON] , дружина [PERSON] .. Земельна ділянка-0,50 га. У повідомленні від 04 серпня 2020 року сільський голова Вертіївської сільської ради Мороз І. просить суд не брати до уваги витяг з погосподарської книги станом на 15 квітня 1991 року, виданий 10 червня 2019 року №03-05/400 щодо домоволодіння [ADDRESS] , де явно виявлена невідповідність даних, занесених в довідку з оригіналу погосподарської книги. Вказані обставини також зазначені в судовому засіданні представником відповідача Вертіївської сільської ради Гаврилей І.О.. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Позивач [PERSON] є особою, яка має право на спадкування після [PERSON] і вона це право вже реалізувала, прийнявши спадщину у встановленому законом порядку. Постановою приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Гребенюка С.М. від 27 січня 2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно [PERSON] , який помер [INFO] , з посиланням на різні відомості щодо місця проживання спадкодавця на день смерті та кола спадкоємців, що прийняли спадщину, тобто відмова нотаріуса обгрунтована з посиланням на встановлення місця проживання спадкодавця та кола спадкоємців, дана постанова не містить відмови з підстав неналежності чи відсутності документів щодо нерухомого майна, яке входить до складу спадщини спадкодавця. Також судом враховується, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Допустимих доказів неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину матеріали справи не містять. Судом також враховується, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай), в порядку спадкування можливе визнання права на земельну частку (пай), а не права власності, яке реалізується у встановленому порядку. За таких обставин позов в частині визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки задоволенню не підлягає. Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із змісту позовної заяви не вбачається,-в чому саме полягає спір між позивачем та відповідачем Вертіївською сільською радою, та яким чином даний відповідач не визнає, оспорює чи порушує права позивача. При вирішенні справи судом також враховується, що у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі, у зв`язку з чим залучення позивачем до участі у справі як третьої особи приватного нотаріуса Гребенюка С.М., який здійснює діяльність відповідно до Закону України «Про нотаріат», не відповідає вимогам чинного законодавства.

Outcome: dismissed