Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] пред'явила через суд зазначений позов до відповідача на предмет захисту свого права власності на квартиру [ADDRESS] з підстав того, що вона несе тягар обов'язків з утримання майна та оплати комунальних послуг з розрахунку на спільну реєстрацію і проживання з нею відповідача [PERSON], яка за згодою усіх власників після одруження у 2006 році зі [PERSON] була зареєстрована у квартирі як її невістка, проте ніколи там не проживала, а з 15 червня 2012 року взагалі не є членом її сім?ї, оскільки зі [PERSON] вони шлюб розірвали і відповідач проживає в іншому житлі, у її квартирі не проживає, комунальні послуги не оплачує, тому позивач, посилаючись на ст.ст. 71,72 ЖК УРСР, ст. 3 СК України, ст.ст. 318, 319, 383, 405 ЦК України, просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] та зняти її з реєстрації місця проживання у зазначеній квартирі. Відповідач, не визнавши позов у повному обсязі, подала у жовтні 2015 року зустрічну позовну заяву, яку в листопаді 2015 року змінила, пред'явивши вимоги до [PERSON] про вселення її та малолітньої [PERSON] [INFO] в квартиру [ADDRESS], визнання права користування за нею та малолітньою дочкою Дар?єю у цій квартирі, зобов'язання відповідача не чинити перешкод у праві користуванні житлом у цій квартирі, зобов'язання міграційної служби зареєструвати малолітню дитину [PERSON] у вказаній квартирі, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] до 15 червня 2012 року від якого у них народилася дочка [PERSON] [INFO], та зі згоди власників квартири [PERSON] та її чоловіка [PERSON] вона вселилася і була зареєстрована в квартирі батьків чоловіка, де вони проживали разом із дитиною до 2012 року, коли шлюб був розірваний, а її вигнали з дитиною з квартири, проте іншого житла вона не має, а відповідач чинить перешкоди у користуванні, тому вона вимушено не проживає у цій квартирі. Позивач за первісним позовом та її представники в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні з викладених у позові підстав. Відповідач за первісним позовом та її представник в судовому засіданні первісний позов не визнали в повному обсязі, наполягаючи на задоволенні зустрічного позову з наведених у позовній заяві підстав, пояснивши, що в липні 2012 року після розірвання шлюбу [PERSON] з дитиною поїхала до матері, а повернувшись не змогла потрапити до квартири, оскільки були змінені замки. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримав в повному обсязі, заперечуючи проти задоволення зустрічних позовних вимог, пояснивши, що з дружиною [PERSON] вони ніколи не проживали у його батьків в квартирі, оскільки там лише дві кімнати в одній із яких проживав його лежачий хворий батько, а в іншій мати, тому вони проживали у квартирі його бабусі на [ADDRESS] після того, як він зробив там ремонт, а зареєстрована [PERSON] була для отримання водійського посвідчення та влаштування на роботу, оскільки не мала реєстрації у м. Дніпрі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Центральної районної у м. Дніпрі ради в судовому засіданні підтримала зустрічний позов в інтересах малолітньої дитини та заперечувала проти задоволення первісного позову, оскільки у разі його задоволення будуть порушуватись права малолітньої дитини на житло, а іншого у неї немає. Третя особа - Кіровський РВ в м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направив та у поданій заяві клопотав про розгляд справи у відсутності їх представника, що згідно ст. 36 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у відсутності такої особи. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є сусідкою [PERSON] з квартири напроти - [ADDRESS] та проживає там з 1971 року по даний час, допомагала [PERSON] доглядати за хворим [PERSON], якому регулярно з 2006 року робила уколи і бувала у них вдома, тому їй добре відомо, що невістка [PERSON] ніколи не проживала з ними разом, оскільки там ніде було проживати. [PERSON] з [PERSON] приходили в гості, а після народження і з дитиною, проте там вони не проживали, бо не було умов для цього. Щоб мінялись замки на вхідних дверях не бачила, хоч з 2013 року взагалі не працює і постійно знаходиться вдома. В маленькій кімнаті проживав хворий [PERSON], який в останні роки взагалі лежав, а в більшій кімнаті - [PERSON]. Дитячих речей і ліжка в квартирі ніколи не бачила. Свідок [PERSON], будучи допитаним судом під присягою, в судовому засіданні показав, що дружить з [PERSON] і [PERSON] з кінця літа 2011 року, разом святкували свята, проводили вихідні, бачились приблизно раз на місяць, раз на два тижні. За час коли він знає це подружжя вони проживали в квартирі на [ADDRESS] у м. Дніпропетровську, куди він приходив до них в гості, іншого місця проживання цієї родини він не знає. Свідок [PERSON], будучи допитаним судом під присягою, в судовому засіданні показав, що є товаришем [PERSON] і [PERSON], був у них на весіллі, бував у них в гостях в квартирі по [ADDRESS], оскільки проживав від них на відстані однієї зупинки також на [ADDRESS] Про те, що [PERSON] з [PERSON] проживали у батьків [PERSON] йому не відомо і таких обставин він не пам?ятає. Останній раз в гостях у [PERSON] з [PERSON] він був приблизно у 2012-2013 році ще до того як вони розсварились. Свідок [PERSON], будучи допитаним судом під присягою, в судовому засіданні показав, що є троюрідним братом [PERSON], проживає у м. Дніпродзержиньску і приїжджав в гості до тітки [PERSON] приблизно 5 разів на рік і ніколи не бачив, щоб там проживала [PERSON] з [PERSON] і дитиною, оскільки вони мешкали в квартирі баби [PERSON] на вул. [PERSON], а в 2009 році у [PERSON] трапився інсульт і він став лежачим хворим, тому проживати там молодій сім?ї з дитиною просто ніде було, тому там ні ліжка дитячого, ні речей дитячих чи [PERSON] не було, а приходили вони до батьків [PERSON] тільки разом на свята, в гості. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є матір?ю [PERSON] та їй відомо, що з 2005 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім?єю без реєстрації шлюбу, а в 2006 році одружилися і проживали до 2012 року разом. У 2008 році у них народилася дочка [PERSON]. З 2005 року [PERSON] та [PERSON] проживали у квартирі бабусі [PERSON] на [ADDRESS], 3/50, а потім з 2006 року - в квартирі батьків [PERSON] - по [ADDRESS] на 7-му поверсі у двокімнатній квартирі, в одній кімнаті жили батьки, а в другій - [PERSON] з [PERSON] та дитиною, оскільки в квартирі на [ADDRESS] робили ремонт. Дитячого ліжка там не було, оскільки не було місця для нього, тому ліжечко перебувало у будинку свідка. В гостях у [PERSON] з [PERSON] в квартирі на [ADDRESS] вона бувала раз на півроку, на свята. У 2012 році, коли [PERSON] з [PERSON] подали на розлучення, [PERSON] не впустили до квартири та вигнали з дитиною. Коли точно закінчили ремонт в квартирі на [ADDRESS] вона не пам?ятає, була там раз чи два. Свідок [PERSON], будучи допитаним судом під присягою, в судовому засіданні показав, що є вітчимом [PERSON] та йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали в квартирі на [ADDRESS] у батьків [PERSON], він там був в гостях один раз в 2009 році і бачив онуку Дар?ю, дитячі речі, коляску. [PERSON] відчинила квартиру власними ключами, тоді матері [PERSON] не було вдома, а батько хворий лежав в іншій кімнаті, [PERSON] також вдома не було. Більше він в цій квартирі не був. Після розірвання шлюбу з [PERSON] у 2012 році [PERSON] винаймає житло, де проживає з дитиною. [PERSON] з [PERSON] не проживали в квартирі на [ADDRESS] йому не відомо. Також зі слів [PERSON] йому відомо, що її вигнали з дитиною з квартири у 2012 році після розірвання шлюбу. Свідок [PERSON], будучи допитаним судом під присягою, в судовому засіданні показав, що [PERSON] є його сестрою, а [PERSON] - його племінником, у зв?язку з чим йому відомо, що у 2006 році [PERSON] одружився з [PERSON], а у 2008 році у них народилася дитина. Проживали вони в квартирі на вул. [PERSON], що залишилась [PERSON] після баби, а в квартирі у сестри [PERSON] на [ADDRESS] умов навіть для того, щоб залишитися на ніч не було, оскільки хворів [PERSON], а після інсульту був взагалі лежачим хворим, тому в одній маленькій кімнаті був він, а в іншій [PERSON] В гостях у сестри він з 2006 по 2012 роки бував по 2-3 рази на рік, проте зупинявся у [PERSON] в квартирі на вул. [PERSON]. Дитячих речей він в квартирі на [ADDRESS] не бачив, ліжка стільця для годування там не було. Всі дитячі речі, ліжко, диван були в квартирі на вул. [PERSON], оскільки [PERSON] зробив ремонт і вони з [PERSON] і дитиною мешкали там, що він бачив особисто, коли був в гостях. Свідок [PERSON], будучи допитаним судом під присягою, в судовому засіданні показав, що проживав в одному будинку разом з [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS], а з 2008 року товаришував з ними, оскільки у нього в 2008 році також народилась дитина і вони з цього приводу спілкувались. Він постійно бачив автомобіль [PERSON], як він заносив до дому покупки, бачив як вони гуляли з дитиною. Їх діти ходили в один дитячий садок у 2010-2012 роках. До 2012 року свідок показав, що постійно бачив [PERSON], [PERSON] та їх доньку, що вони проживали в [ADDRESS]. У 2008 році він був у них в квартирі, оскільки відбувся прорив труби, а він проживав поверхом вище, тому спускався до них в квартиру. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що з 2000 року товаришує з [PERSON], у 2006 році познайомилась і з [PERSON], коли вони приїжджали до неї в гості, приблизно через рік чи два у них народилася донька. Весь цей час [PERSON] з [PERSON] проживали в квартирі на [ADDRESS], про що їй розповідала [PERSON]. Також вона приїжджала до неї в гості в цю квартиру один раз як дитині було 4 місяці, поспілкуватися, погуляти з дитиною. В квартирі вона інших мешканців не бачила, оскільки була тільки в одній кімнаті з двох, а [PERSON] був на роботі. В подальшому вона була ще приблизно разів 6-7, останній раз приблизно в 2011 чи 2012 році. В кімнаті, де була [PERSON] з дитиною були дитячі речі, візочок, ліжка дитячого не було. Після того як вони з [PERSON] посварились приблизно у 2012 році, [PERSON] з дитиною до квартири не впустили і вигнали, про що свідку відомо зі слів [PERSON]. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що знайома зі [PERSON] приблизно з 2009 року, тоді [PERSON] проживала на [ADDRESS], а вона на пр. [PERSON]. Вони разом гуляли з дітьми в парку. З чоловіком [PERSON] вона особисто не знайома, проте знає, що в кінці весни - на початку літа 2012 року [PERSON] з дитиною збиралась поїхати до своєї матері, а після того як вона повернулася і вони побачились, то розповідала, що чоловік її не пустив до дому, у зв?язку з чим свідок запропонувала залишитись у неї, проте [PERSON] сказала, що поїде до матері. Також свідок показала, що декілька разів була в гостях у [PERSON] на [ADDRESS], вони пили чай, спілкувалися, проте вони залишалися лише в кімнаті, де була [PERSON] з дитиною, однак там не було дитячого ліжка, були дитячі речі, іграшки, крісло, диван та книжкова шафа. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши зібрані у справі докази, розглянувши позовні вимоги в заявлених межах, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 січня 1994 року (а.с.6-7, 96). [PERSON] помер [INFO], про що до матеріалів справи долучено свідоцтво про смерть в копії (а.с.143). В силу ст. 1268 ЦК України [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після [PERSON] За даними довідки КП «Житлове господарство Кіровського району» ДМР від 12 червня 2015 року №2934, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані були [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.5), що узгоджується з даними паспорта [PERSON], в якому наявна відмітка про реєстрацію 11 грудня 2006 року [ADDRESS] та даними довідки адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 10 серпня 2015 року (а.с.32, 17). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ЦК). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК). Також, Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2006 року по 25 червня 2012 року, коли їх шлюб було розірвано на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2012 року (а.с.8). [PERSON] була зареєстрована у спірній квартирі 11 грудня 2006 року за згодою усіх на той час власників - [PERSON] та [PERSON], що визнано сторонами у судовому засіданні та за ст. 61 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає. Разом з тим, за розгляду справи встановлено, що відповідач за первісним позовом в спірну квартиру після реєстрації не вселялася та ніколи там постійно не проживала. Вказані обставини знайшли підтвердження показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які показали в судовому засіданні, що подружжя [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] проживали в [ADDRESS] що належить [PERSON] і ніколи, зокрема, [PERSON], з дитиною [PERSON] [INFO] не проживали в [ADDRESS], що належить [PERSON] Показання цих свідків узгоджуються між собою та з наявними письмовими доказами у справі, в тому числі сімейними фотокартками (а.с.156-171), які відображають різні події в сім?ях сторін з 2008 року по 2011 рік включно, з яких вбачається, що одну кімнату спірної квартири займав [PERSON], який тривалий час був хворим, а з 2009 року - з повною втратою можливості самообслуговування, і місця для мешкання в цій кімнати іншої особи немає, а в іншій кімнаті- мешкала [PERSON] При цьому доказів проживання в цій квартирі дитини за розгляду справи не встановлено, оскільки з наявних у справі фотокарток, показань усіх допитаних свідків, встановлено, що місця для проживання дитини в спірній квартирі облаштоване не було: відсутнє було дитяче ліжко, візочок, годувальний столик, відсутнє місце для дитячих речей. Так само показання цих свідків повністю узгоджуються з актами обстеження квартири [ADDRESS] від 02 липня 2014 року, 14 січня 2015 року, які складені сусідами та засвідчені паспортистом та печаткою КП «ЖГ Кіровського району» ДМР (а.с.9, 10), даними довідки з КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №226 комбінованого типу» ДМР (м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, 16-Б) від 12 грудня 2015 року про те, що [PERSON] [PERSON] з 01 вересня 2010 року по 2014 рік відвідувала даний заклад і адреса проживання дитини батьками вказана: [ADDRESS] (а.с.116), а також даними медичних установ, зокрема, довідки КЗ «ДЦПМСД №1» від 07 грудня 2015 року, довідки з КЗ «ДЦПМСД №1» від 10 грудня 2015 року про те, що [PERSON] за медичною допомогою до лікарів закладу за місцем реєстрації не зверталася, довідки КЗ «Дніпропетровський пологовий будинок №1» ДОР» від 07 грудня 2015 року про те, що за даними історії розвитку новонародженого №3993 матір?ю [PERSON] власноруч написана адреса вибуття з дитиною: [ADDRESS] (а.с.1, 110, 113, 114). Одночасно свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини того, що [PERSON] знаходилась в спірній квартирі іноді, проте не підтверджують постійного проживання там відповідача з дитиною, оскільки вказані свідки не показали на обставини постійного ведення побуту [PERSON] в спірній квартирі, а лише підтвердили обставини періодичного відвідування [PERSON], а на досліджених в судовому засіданні фотокартках вказали на спільні свята де присутні усі родичі, та проживання відповідача з дитиною в іншому житлі, де в повному обсязі облаштоване місце для проживання дитини, наявні її речі - квартирі по [ADDRESS] Решта обставин відома свідкам не особисто, а виключно зі слів [PERSON], тому до уваги судом прийняті бути не можуть. Натомість обставини постійного проживання [PERSON] з дитиною та чоловіком [PERSON] в квартирі [ADDRESS] знайшли підтвердження показаннями свідків, фотокартками, фактом належності [PERSON] на праві власності вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 січня 1998 року (а.с.65). Таким чином, встановивши обставини того, що відповідач за первісним позовом разом з малолітньою [PERSON], [INFO], ніколи не вселялася і не проживала у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS], а відтак, статусу члена сім?ї власника - [PERSON] не набула, суд приходить висновку, що вказані правовідносини регулюються нормами ст.ст. 383, 391 ЦК України та права власника підлягають захисту за ст. 16 ЦК України шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в спірній квартирі. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб, визначений законами України, а тому не підлягає задоволенню вимога про зобов'язання зняття з реєстрації місця проживання відповідача, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ухвалене судом у цій справі рішення є достатньою підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідача за заявою позивача, а вимога про зобов'язання вчинити такі дії може бути розглянута лише у випадку оскарження відмови органу реєстрації в задоволенні такої заяви. Розв?язуючи зустрічні позовні вимоги [PERSON] суд виходить з того, що за розгляду справи на підставі досліджених безпосередньо доказів, оцінених кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозв?язку за правилами ст. 212 ЦПК України встановлено, що [PERSON] в спірну квартиру після реєстрації в ній за згодою власників не вселялась та фактично там не проживала, а відтак не набула прав члена сім?ї власника згідно ст. 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР, тому підстави для визнання за нею права користування, вселення, зобов?язання відповідача - власника квартири [PERSON] не чинити перешкод в користуванні цим житлом як члену сім?ї власника, - відсутні, у зв?язку з чим в задоволенні зустрічного позову належить відмовити. Крім того, суд зауважує, що відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місце проживання відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» фізичною особою, яка постійно або тимчасово проживає в Україні, реєструється відповідно до вимог вказаного Закону, а батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Таким чином, з огляду на те, що батьком малолітньої [PERSON] [INFO] є [PERSON], який має зареєстроване у встановленому зазначеним Законом порядку місце проживання в [ADDRESS] де також фактично проживала і мати дитини [PERSON], не будучи членом сім?ї власника квартири в якій була зареєстрована, то за вказаних обставин вимоги до [PERSON] про реєстрацію дитини в належній їй на праві власності квартири задоволенню не підлягають і правові підстави для цього відсутні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідача за зустрічним позовом.

Outcome: partial