Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що є власником 3/4 частки квартири [ADDRESS] , власником 1/4 частки цієї квартири є її донька [PERSON] . Крім неї та доньки у цій квартирі зареєстровані внучка [PERSON] та син [PERSON] , який з 2012 року в даній квартирі не проживає, оскільки переїхав до своєї дівчини, з якою спільно проживає, не повідомивши нову адресу проживання. Оскільки [PERSON] виїхав зі спірної квартири, в ній не проживає без поважних причин понад рік, але залишається зареєстрованим в цій квартирі, [PERSON] просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивачка не з`явилася, представник позивачки подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Третя особа у судове засідання не з`явилася, в своїх письмових поясненнях просила позовні вимоги повністю задовольнити, посилаючись на те, що відповідач у спірній квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, в утриманні житла участі не бере, комунальні платежі не сплачує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.02.1997 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 13.06.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С., спадкоємицею майна [PERSON] , а саме 1/4 частки квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до договору дарування від 04.05.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С., [PERSON] подарував [PERSON] 1/4 частки квартири [ADDRESS] (а.с. 9). Як вбачається із рапорту ст. ДОП сектору ДОП відділу превенції Оболонського УП ГУ НП в м. Києві Шкільного О.М., за результатами проведеної ним перевірки, [PERSON] із заявами про вчинення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] , до Оболонського УП ГУ НП в м. Києві не звертався. Статею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, однак фактично в ній не проживає без поважних причин понад рік, домовленості про порядок користування спірним житлом між сторонами не існує, при чому згідно письмової заяви [PERSON] він визнає позов, суд дійшов висновку про те, що відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням в указаній квартирі. За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved