Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернулася до суду із зазначеною заявою, просить суд встановити факт родинних проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] з 04 червня 2004 року і до часу відкриття спадщини - [INFO] . Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на кв. [ADDRESS] . Вказувала, що вона фактично, впродовж останніх 15 років проживає у належній їй на праві власності вказаної квартири, в якій до дня своєї смерті проживав й її батько. Крім того, після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої, крім спірної квартири, також входять наступні об`єкти нерухомого майна: земельна ділянка, загальною площею 0,0590 га, що розташована по [ADDRESS] ), та садовий будинок [ADDRESS] . З метою отримання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно померлого батька вона звернулась до нотаріальної контори, однак отримала відмову у видачі свідоцтва з тих підстав, що [PERSON] пропущений шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини, а також відсутні докази про фактичне прийняття спадщини. Посилаючись на те, що вона хоча і зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте останні 15 років проживала разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , просила встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем за вказаною адресою, так як встановлення даного факту їй необхідно для реалізації права на отримання спадщини. Заявниця у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала клопотання про розгляд справи у її відсутність та у відсутність її адвоката Волокітіна О.В. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 2 травня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. До фактів, що мають юридичне значення, п. 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України відносить встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, прізвищем, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, також суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Крім того, відповідно до п. 7. постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до положень статтей 1216 - 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] записаний рідним батьком заявниці [PERSON] (а.с.11). Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення від 22 квітня 2004 року, №746-С/КІ належить [PERSON] (а.с.25). Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 04 червня 2004 року. Дата зняття з реєстрації - 05 жовтня 2018 року (а.с.16). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак постановою їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку пропуском заявницею шестимісячного строку для прийняття спадщини, та відсутні докази про фактичне прийняття спадщини (а.с. 14). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що заявниця на момент відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем , що підтверджується матеріалами справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved