Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

У липні 2014 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факту свого постійного проживання в період часу з 1975 року по 1982 рік в м. Свалява, Закарпатської області Української Радянської Соціалістичної Республіки, яка стала територією України відповідно до закону України «Про правонаступництво України» з метою набуття громадянства України за територіальним походженням. В обґрунтування заяви заявник [PERSON] посилається на те, що [INFO] народився у м. Щучін Гродненської області, Білоруської Радянської Соціалістичної Республіки. З 1975 року по 1982 рік разом з батьками [PERSON] та [PERSON] постійно проживали на території м. Свалява, Закарпатської області Української РСР, яка відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» стала територією України. На даний час заявник [PERSON] є громадянином Російської Федерації, який має право проживання на території України та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи те, що заявник [PERSON] має намір набути громадянство України за територіальним походженням з підстав, зазначених в ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство», встановлення факту його постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України має юридичне значення для заявника та породжує для нього юридичні наслідки. У зв'язку з чим у заявника виникла необхідність звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги, викладені у заяві, та просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Києві в судовому засідання про встановлення даного факту не заперечував. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності ярличні фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих майнових чи немайнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [INFO] народився [PERSON], його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Щугінським рай бюро ЗАГС Гроднівської області 03.8.1974 року (а. с. 11). [PERSON] навчався у 1-му класі за період часу з 1981 -1982 роках у Свалявській Загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2, що підтверджується наданою довідкою від 26.06.2014 року Свалявської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 (а.с 10). Крім того, допитані у залі судового засідання свідки [PERSON] та [PERSON], які перебувають у дружніх стосунках із заявником, підтвердили факт того, що [PERSON] проживав разом з батьками в період з 1975 року по 1982 року , та навчалися в Свалявській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, визначено перелік справ по встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. [PERSON] є громадянином Російської Федерації , який на даний час проживає на території України та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с .5) Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001р. № 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 (надалі за текстом - Порядок), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Враховуючи те, що заявник [PERSON] має намір набути громадянство України за територіальним походженням з підстав, зазначених в ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство», встановлення факту його постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України має юридичне значення для заявника та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про набуття громадянства України. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Та обставина, що [PERSON] у період з 1975 року по 1982 рік постійно проживав в м. Свалява, Закарпатської області Української Радянської Соціалістичної Республіки, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» знайшла своє підтвердження під час розгляду справи та підтверджується матеріалами цивільної справи, а також допитами свідків, у зв'язку з чим суд надходить до висновку про те, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, як обґрунтована. На підставі викладеного,

Outcome: approved