Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

У липні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі Банк або АТ\~КБ\~ПриватБанк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути на його користь із [PERSON] заборгованість за кредитним договором №\~б/н від 23 листопада 2010 року в загальному розмірі 60014 грн. 96 коп. В обґрунтування позову зазначало, що 23 листопада 2010 року Банк і [PERSON] (далі Позичальник або Клієнт) уклали кредитний договір №\~б/н, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 18000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк взяті на себе зобов`язання за цим кредитним договором виконав, надав Позичальникові кредит у вказаній вище сумі. Проте відповідач своїх зобов`язань за даним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 01 липня 2018 року [PERSON] має перед Банком заборгованість за вказаним договором на загальну суму 60014 грн. 96 коп., з яких: 11979 грн. 99 коп. заборгованість за кредитом, 17778 грн. 36 коп. заборгованість по процентам, 26922 грн. 56 коп. нарахована пеня, а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 2834 грн. 05 коп. (процентна складова). Представник позивача Гаренко Н.В. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду теж не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 23 листопада 2010 року на підставі заяви-анкети Позичальника, Умов і правил надання банківських послуг і Тарифів позивач АТ\~КБ\~ПриватБанк і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №\~б/н. За умовами цього договору Банк надав відповідачу кредит у розмірі 18000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитом у визначеному сторонами розмірі та інших платежів, зокрема, пені та штрафу. Відповідач [PERSON] у заяві на видачу кредитної платіжної картки підтвердив, що його заява разом із Пам`яткою Клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно із п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, який має право у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника на прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. У п. 1.1.7.11 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. За змістом п. 2.1.1.5.7 Умов і правил надання банківських послуг Клієнт зобов`язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою недопущення овердрафту. Відповідно до п. 1.1.1.63 Умов і правил надання банківських послуг овердрафт це короткостроковий кредит, який надається Банком Позичальникові у випадку перевищення суми операції по платіжній картці над сумою залишку коштів на рахунку в розмірі ліміту кредитування. Згідно із п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг і Тарифами Банку у разі порушення Клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим цим договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5\~% від суми заборгованості за кредитним лімітом, із урахуванням процентів і комісій. У п. 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що позивач АТ\~КБ\~ПриватБанк свої зобов`язання за кредитним договором №\~б/н від 23 листопада 2010 року виконало, надало відповідачу [PERSON] кредит у визначеному договором розмірі, проте останній у порушення вимог закону та умов договору своїх зобов`язань належним чином не виконує, заборгованість за кредитом, проценти за його користування та інші платежі Банку не сплачує. У ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч. 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України). Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01 липня 2018 року внаслідок невиконання [PERSON] належним чином зобов`язань за кредитним договором №\~б/н від 23 листопада 2010 року відповідач має перед АТ\~КБ\~ПриватБанк заборгованість за цим договором на загальну суму 60014 грн. 96 коп., з яких: 11979 грн. 99 коп. заборгованість за кредитом, 17778 грн. 36 коп. заборгованість по процентам, 26922 грн. 56 коп. нарахована пеня, а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 2834 грн. 05 коп. (процентна складова). Суд вважає, що оскільки Позичальник належним чином взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати кредиту і процентів за користування ним не виконує, позовні вимоги Банку про стягнення із [PERSON] на користь АТ\~КБ\~ПриватБанк заборгованості за кредитом і процентами ґрунтуються на нормах чинного законодавства та умовах укладеного сторонами 23 листопада 2010 року кредитного договору №\~б/н, тому із відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 11979 грн. 99 коп. та заборгованість по процентам у розмірі 17778 грн. 36 коп., всього у розмірі 29758 грн. 35 коп. Що стосується вимог Банку про стягнення із Позичальника за невиконання зобов`язань за кредитним договором пені та штрафу, суд дійшов наступних висновків. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У ч. 1 ст. 61 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Верховний Суд України у постановах від 21 жовтня 2015 року у справі №\~6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі №\~6-1374цс17 висловив правову позицію та вказав на те, що відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Важливим критерієм оцінки правомірності застосування штрафу та пені в межах одного договору є перевірка обставин щодо їх одночасного застосування саме щодо одного і того ж самого виду порушення. За змістом положень кредитного договору №\~б/н від 23 листопада 2010 року, укладеного між Банком і Клієнтом, зокрема, п. п. 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів, пеня і штраф застосовуються відповідно у разі прострочення зобов`язань за борговими зобов`язаннями та у разі порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням. Аналізуючи зазначені вище положення кредитного договору №\~б/н від 23 листопада 2010 року, суд дійшов висновку, що згідно із умовами кредитного договору застосування пені та штрафу як виду цивільно-правової відповідальності пов`язано саме з порушенням Позичальником строків виконання грошових зобов`язань за цим договором. Виходячи з наведеного, суд вважає, що із Клієнта на користь Банку за порушення строків виконання грошового зобов`язання підлягає стягненню лише штраф у розмірі 1987 грн. 92 коп., з яких: 500 грн. (фіксована частина) та 1487 грн. 92 коп. (процентна складова) 5\~% від суми заборгованості за кредитом і процентами в розмірі 29758 грн. 35 коп. У задоволенні позову в частині вимог про стягнення із Позичальника на користь Банку пені за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 26922 грн. 56 коп., суд вважає необхідним відмовити, так як одночасне стягнення пені та штрафу за одне й те саме порушення суперечить нормі ч. 1 ст. 61 Конституції України. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором №\~б/н від 23 листопада 2010 року, суд дійшов висновку, що позов АТ\~КБ\~ПриватБанк є обґрунтованим лише частково, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за цим кредитним договором у загальному розмірі 31746 грн. 27 коп. у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial