Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив: -- позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; -- визначити місце проживання дітей -- [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; -- стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментах за період з 27.12.2018 року по 30.04.2019 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони 05.03.2000 року уклали шлюб, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . 21.11.2018 року рішенням Віньковецького районного суду шлюб, між сторонами розірвано, а діти постійно проживають разом із позивачем та перебувають на його утриманні і вихованні. Колишня дружина повністю самоусунулася від утримання та виховання дітей. У вересні 2018 року вона одна переїхала в придбаний за спільні кошти будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , а потім перевезла туди все майно. 18.01.2019року Віньковецьким районним судом ухвалено судовий наказ, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 27.12.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Незважаючи на це відповідач навмисно не сплачувала аліменти та і не сплачує їх на даний час. Всі питання щодо виховання дітей позивач вирішує самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. У зв`язку з тим, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвита дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує взагалі дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що може негативно вплинути в їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти, позивач просить позбавити її батьківських прав. Ухвалою судді від 07.05.2019 року у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.06.2019 року позовну заяву [PERSON] в частині позовних вимог про визначення місця проживання дітей та стягнення боргу по аліментах залишено без розгляду, підготовче провадження закрито та цивільну справу призначено до розгляду по суті. 12.08.2019 року ухвалою Віньковецького районного суду до участі в справі залучено Орган опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації, як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. У судове засідання 16.08.2019 року учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Позивач [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги, та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] також надала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Представник органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації -- Овчарук Ю.Ю. надав письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника Органу опіки та піклування і позбавити [PERSON] батьківських прав. За неявки сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні 12.08.2019 року позивач [PERSON] позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Пояснив, що після розірвання шлюбу [PERSON] переїхала на постійне місце проживання у с. Ломачинці, а він залишився із дітьми у с. Майдан Карачіївецький. Протягом останніх восьми місяців відповідач до дітей не навідувалась, аліменти не сплачує, іншої допомоги також не надає, та ніякої участі у житті та вихованні дітей не бере. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала. Пояснила, що після того, як у неї погіршились стосунки із чоловіком, тобто позивачем, вона зібрала речі і переїхала жити до своєї матері у с. Ломачинці. Діти лишились жити із батьком, оскільки вона хворіє, працювати не може та утримувати дітей не здатна. Аліменти не сплачує через відсутність коштів. Щодо подальшого проживання дітей із батьком не заперечує. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.03.2000 року, який рішенням Віньковецького районного суду від 21.11.2018 року розірвано. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із позивачем [PERSON] в [ADDRESS] , та перебувають на його утриманні і вихованні. Мати дітей, тобто відповідач, яка згідно судового наказу Віньковецького районного суду від 18.01.2019 року зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, аліменти не сплачує та повністю самоусунулася від утримання та виховання дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, а саме не забезпечує взагалі дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що може негативно вплинути в їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Наведене підтверджується: свідоцтвом про одруження [NUMBER] ; рішенням Віньковецького районного суду від 21.11.2018 року; свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] , де її матір`ю записана [PERSON] ; заявою [PERSON] від 28.03.2019 року до Служби у справах дітей Віньковецької РДА, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] ; актом обстеження житлово-побутових умов від 21.03.2019 року, згідно якого діти проживають разом із батьком та він їх належно утримує; довідкою Майдано-Олександрівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 від 01.04.2019 року, за підписом директора П.К. Дурдас, згідно якої [PERSON] з жовтня місяця не відвідувала школу; копією судового наказу Віньковецького районного суду від 18.01.2019 року про стягнення аліментів; довідкою про нараховані та сплачені аліменти від 08.04.2019 року № 14.2-32/28; довідкою про склад сім`ї № 330 від 25.03.2019 року. Конвенцією про права дитини передбачено забезпечення державами-учасницями умов, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9 Конвенції). Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції). Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.18. постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007, № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. За висновком орган опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації від 19.04.2019 року вирішено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . Суду не представлено та судом не здобуто в ході судового розгляду доказів на підтвердження піклування відповідача про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Крім того, відповідачем не спростовано представлені позивачем докази, не доведено відсутність вини у свідомому нехтуванні батьківськими обов`язками, в тому числі і спілкуванні з дітьми. Тому суд, виходячи з інтересів неповнолітньої [PERSON] , вважає, що існують підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] , яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Що стосується позбавлення батьківських прав відповідача стосовно сина [PERSON] , то суд зауважує, що за станом на день розгляду справи він є повнолітнім, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про судові витрати, суд бере до уваги положення ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: partial