Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У липні 2015 року до суду надійшла зазначена вище позовна заява [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вказували, що 02.05.2013 року помер [PERSON], який залишив у спадок 1/2 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами по вул. Боженка, 3 в с. Фурси Білоцерківського району Київської області. Посилаючись на наявність відмови нотаріуса в оформленні права власності на спадкове майно, оскільки правовстановлюючий документ на вказаний будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку, позивачі просили визнати за кожним з них право власності в порядку спадкування на 1/6 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Фурси, вул. Боженка, 3. В судове засідання позивачі не з'явились, звернулись до суду із заявою про розгляд справи без їхньої участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень щодо позову та заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 02.05.2013 року помер [PERSON], що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть, виданого 07.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами по вул. Боженка, 3 в селі Фурси Білоцерківського району Київської області, що належала [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] є його доньками, що підтверджується даними наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження та про укладення шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] позивачі звернулись до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, де була заведена спадкова справа № 29/2013. 27.12.2015 року постановою приватного нотаріуса [PERSON] відмовлено останнім у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. Постанова нотаріуса мотивована посиланнями на ту обставину, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.11.2005 року на імя [PERSON] в бюро технічної інвентаризації не зареєстровано. Згідно наданої приватним нотаріусом на запит суду копії спадкової справи № 29/2013 року, позивачі являються спадкоємцями першої черги за законом, які 17.08.2013 року звернулись з відповідними заявами від № 63, № 64 та № 65 до нотаріуса для прийняття спадщини після померлого 02.05.2013 року [PERSON] Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Положеннями ст. 392 ЦК України закріплено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивачі прийняли спадщину вчасно, подавши заяви до нотаріуса відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України. Будь-які інші спадкоємці, крім позивачів, на спадкове майно не претендують. Через неналежно оформлений правовстановлюючий документ позивачі, як спадкоємці за законом, не можуть оформити на спадкове майно відповідні свідоцтва, хоча фактично вказана частина будинку є об'єктом спадкового майна за законом. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що вимоги про визнання за позивачами права власності за кожним на 1/6 частину спадкового майна підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved