Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 31.08.2001 року вона [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], яка померла 14.08.2014 року, з другої сторони, уклали договір № 2904 купівлі продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений 31.08.2001 р. на Універсальній Біржі Південь, зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 2904, а 11.09.2001 року право власності на квартиру було зареєстровано за позивачем в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за р. № 5238. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважав, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримує на підставах, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи те, що від представника відповідача заперечення та заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень , на підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи: Універсальна Біржа Південь у судове засідання не з'явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.223 ЦПК України), крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 31 серпня 2001 року [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], яка померла 14.08.2014 року, з другої сторони, уклали договір № 2904 купівлі продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений 31.08.2001 р. на Універсальній Біржі Південь, зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 2904, а 11.09.2001 року право власності на квартиру було зареєстровано за позивачем в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за р. № 5238. Однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлена можливості розпорядитися належним їй майном. Крім цього, судовим розглядом встановлено, що згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON], яка померла 14.08.2014 року, не виявлено. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч.2 ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved