Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на ґрунті принципової відмінності поглядів на спільне життя між подружжям почали систематично виникати непорозуміння та сварки, сторони почали відчувати постійну психологічну несумісність, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стали неможливі та суперечать спільним інтересам. Між подружжям повністю втрачено почуття поваги та любові один до одного. Сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та його збереження є недоцільним, так як це суперечитиме його інтересам. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. З огляду на викладені обставини, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 12 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 828. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Також, у заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Також, у заяві зазначила, що у наданий судом термін подружжя не примирилося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 138220 вбачається, що 12 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 4). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін 23 травня 2013 року народилася дочка [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії І-ОК № 244559, виданого 08 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у київській області (а.с. 5). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У відповідність до вимог ст. 111 СК України судом надавався подружжю строк на примирення, однак сторони не примирилися, що підтверджується заявою відповідача, в якій остання позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Постановою № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року передбачено, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один із них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що у наданий строк на примирення сторони не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 111, 112, 113 СК України,

Outcome: approved