Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що працював сторожем в Комунальній установі «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» з червня 2002 року по 01.07.2019 року. Наказом відповідача № 31-к від 21.06.2019 року «Про звільнення сторожа КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка ММР ЗО [PERSON] » його звільнено із займаної посади з 1 липня 2019 року. Як зазначено в наказі підставою для звільнення були Наказ управління молоді та спорту ММР ЗО від 22.03.2019 року № 156. Накази КУ «Стадіон «Спартак»» ім. О.Олексенка ММР ЗО № 8 від 15.04.2019 року та № 14-к від 15.04.2019 року, письмове попередження про звільнення від 15.04.2019 року, відмова [PERSON] від переведення на іншу роботу. Позивач вважає своє звільнення незаконним з огляду на наступне. 15.04.2019 року він отримав від керівництва установи попередження «Про заплановане звільнення», якому зазначалось, що його звільнять з посади сторожа з 1 липня 2019 року. З наказу № 14-к від 15.04.2019 року вбачається, що звільнення позивача погоджено головою профспілкового комітету 15.04.2019 року. З попередження про заплановане звільнення від 15.04.2019 року вбачається, що до профспілкового комітету КУ «Стадіон Спартак» ім.О.Олексенка» 25.03.2019 року направлено повідомлення, а не обґрунтоване подання, як вимагає ч.2 ст.43 КЗпПП України. Крім того, профспілковий комітет подання або повідомлення про моє звільнення в його присутності не розглядав, не запрошував, письмової заяви про розгляд цього питання без своєї участі позивач до профспілкового комітету не подавав. Також позивач зазначає, що власник може розірвати трудовий договір не пізніше ніж через місяць після отримання згоди профспілкового комітету. Якщо згоду профспілкового комітету надано 15.04.2019 року, то звільнення має відбутись не пізніше 15.05.2019 соку, а не з 1.07.2019 року як зазначено у попередженні про звільнення та в Наказі № 14-к від 15.04.2019 року. Також з Наказу Управління Молоді та спорту Мелітопольської міської ради № 156 від 22.03.2019 року вбачається, що в дійсності ніякого скорочення чисельності штату не відбувається, оскільки відповідно до п.3 цього Наказу зазначено, що з одночасним скорочення чотирьох штатних одиниць сторожів вводиться чотири штатні одиниці тренерів-викладачів, тобто штатна чисельність працівників КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» залишається незмінною. Крім того, позивач зазначає, що при винесенні оскаржуваних наказів відповідача не враховано його тривалий стаж роботи в установі, а також те, що його родина не має інших працюючих осіб. Вказує, що раніше в судовому порядку оскаржив в накази відповідача Комунальна установа «Стадіон «Спартак» ім.О.Олексенка» від 15.04.2019 року № 8 «Про зміну в організації установи та скорочення штату працівників» та від 15.04.2019 року № 14-к «Про попередження щодо запланованого вивільнення працівників» в частині попередження про звільнення з 1.07.2019 року позивача [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 12 червня 2019 року по справі № 320/3517/19 в задоволенні позову було відмовлено з тих підстав, що позов заявлено передчасно, так як ще не сплив двомісячний строк, відповідно до якого відповідач має запропонувати іншу роботу на цьому підприємстві. Вказане рішення суду оскаржено позивачем в апеляційному порядку і до цього часу не набрало законної сили. Крім того, незаконність звільнення полягає в тому, що під час розгляду справи 320/3517/19 за його заявою було вжито заходів забезпечення позову, а саме заборона відповідачу проводити його звільнення до вирішення справи по суті - ухвала Мелітопольського міськрайонного суду від 8 травня 2019 року. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 12 червня 2019 року заходи забезпечення позову були скасовані та в ухвалі було зазначено, що вона набирає сили з моменту її проголошення. Позивачем було подано заяву про виправлення описки в ухвалі щодо цієї обставини. Суд частково задовольнив його заяву та доповнив ухвалу про скасування заходів забезпечення позову словами «оскарження ухвали про скасування заходів забезпечення позову або заміни одного виду забезпечення позову іншим зупиняє виконання цієї ухвали». Таким чином, ухвала суду від 12.06.2019 року не набрала законної сили до цього часу, так як 24.06.2019 року оскаржена позивачем в апеляційному порядку, тобто заборона на його звільнення накладена ухвалою з 8 травня 2019 року є чинною і відповідач не мав права його звільняти в період дії судової заборони. Щодо такої підстави звільнення, зазначеної в наказі про звільнення, як його відмова від іншої роботи, яку запропонували на підприємстві, позивач вказує, що йому було запропоновано роботу робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків з 2.07.2019 року. Але, на думку позивача, до кола обов`язків за цією посадою входить і виконання зварювальних робіт, які потребують наявності спеціальних знань, професійної підготовки та наявність групи допуску до роботи з електроустановками. Враховуючи викладене, позивач просить визнати неправомірними та скасувати Наказ відповідача Комунальна установа «Стадіон «Спартак» ім.О.Олексенка» № 31-к від 21.06.2019 року «Про звільнення сторожа КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка ММР ЗО [PERSON] »; поновити його на посаді сторожа в Комунальній установі «Стадіон «Спартак» ім.О.Олексенка» з 01 липня 2019 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 5079,46 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. 02 серпня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22.08.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 27.08.2019 року надійшла відповідь на відзив. Позивач у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував про задоволення позову з підстав зазначених у відзиві та просить у задоволенні позову відмовити. Відповідно до наданого відзиву, 15 квітня 2019 року директором КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» Мелітопольської міської ради Запорізької області Ю.Капіносом винесений Наказ № 8 «Про зміну в організації установи та скорочення штату працівників», в якому зазначено, що з 02 липня 2019 року запроваджується централізована цілодобова фізична охорона на об`єкті; наказано скоротити штат КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» Мелітопольської міської ради Запорізької області з 01 липня 2019 року, а саме: сторожів у кількості 4,0 штатних одиниць; зобов`язано спеціаліста І категорії Харківську О. вжити організаційних заходів щодо скорочення штату згідно з вимогами чинного законодавства про працю та попередити працівників, які підлягають звільненню у зв`язку із скороченням штату, до 16 квітня 2019 року. Також 15 квітня 2019 року директором Ю . Капіносом винесений Наказ № 14-к «Про попередження щодо запланованого звільнення працівників», в якому наказано попередити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про майбутнє звільнення з посади сторожа КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» Мелітопольської міської ради Запорізької області на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 01 липня 2019 року. 15 квітня 2019 року [PERSON] під особистий підпис попереджений про заплановане вивільнення та отримав це попередження. На підставі винесених наказів була надана Звітність Інформації про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в якій вказана кількість працівників, яких передбачається вивільнити - 4 особи. Звітність була прийнята в Мелітопольському центрі зайнятості населення 17 квітня 2019 року. 21 червня 2019 року заступником директора КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» ММР ЗО був винесений Наказ № 31-к «Про звільнення сторожа КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» ММР ЗО [PERSON] .», згідно якого звільнено [PERSON] сторожа КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» ММР ЗО 01 липня 2019 року у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, та наказано виплатити йому вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку і компенсацію за 26 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 05.06.2018 року по 01.07.2019 року. Згідно доданого до вказаного Наказу Акту про відмову підписати наказ про вивільнення з роботи, комісією у складі [PERSON] (заступник директора), [PERSON] (спеціаліст І категорії), [PERSON] (завідувач господарства) складений акт в тому, що 25.06.2019 року сторож [PERSON] відмовився підписати Наказ № 31-к. Згідно довідки Профорга профгрупи КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» Мелітопольської міської ради Запорізької області Л.Янкової від 31.05.2019 № 01-08/66 [PERSON] з 02 січня 2012 року не є членом профспілкової організації КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» Мелітопольської міської ради Запорізької області і профспілкові внески з нього не стягувалися. Тому представник відповідача вважає безпідставними посилання позивача на те, що розірвання договору у його випадку може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкової організації і розгляд подання про звільнення працівника повинно було б відбутися за його участю. Відповідно до повідомлення директора [PERSON] від 01.06.2019 року, [PERSON] запропонована вакантна посада робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» Мелітопольської міської ради Запорізької області з 02 липня 2019 року. [PERSON] особисто написав, що він на теперішній час відмовляється. Представник відповідача зазначає, що позивачу була надана Посадова інструкція робітника з комплексного обслуговування та ремонту будинків КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» ММР ЗО, в якій жодного посадового обов`язку до робітника з приводу виконання зварювальних робіт не зазначено. Також до вимог робітника не вказана наявність спеціальних знань, професійної підготовки та наявність групи ризику до роботи з електроустановками, як зазначив позивач в своєму позові. Будь-яких доказів того, що його родина не має інших працюючих осіб, позивачем належним чином не надано. Також представник відповідача вважає, що позивач помилково дійшов висновку, що ухвала від 08 травня 2019 року про заборону звільнення позивача є дійсною на теперішній час, оскільки вона була скасована рішенням суду (ухвалою) від 12 червня 2019 року і 24 червня 2019 року в резолютивну частину ухвали були внесені виправлення про те, що оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про зміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали. Враховуючи викладене, представник відповідача вказує, що звільнення позивача відбулося відповідно до чинного законодавства України, тому відсутні підстави для виплати середнього заробітку позивачу під час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України). У частині першій статті 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. У відповідності до положень статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року № 61-9655св18. Суд встановив, що наказом Управління молоді та спорту Мелітопольської міської ради Запорізької області від 22.03.2019 № 156 «Про зміну умов в організації структури підпорядкованої установи» запроваджено централізовану цілодобову фізичну охорону на об`єкті Комунальної установи «Стадіон «Спартак» ім. О. Олексенка Мелітопольської міської ради Запорізької області з 02 липня 2019 року шляхом укладання договору з охоронною службою (організацією, підприємством тощо), яка має право на здійснення даної послуги. Скорочено штат Комунальної установи «Стадіон «Спартак» ім. О. Олексенка Мелітопольської міської ради Запорізької області з 01 липня 2019 року, а саме: сторожів у кількості 4,0 штатних одиниць. Внесено зміни до штатного розпису Комунальної установи «Стадіон «Спартак» ім. О. Олексенка Мелітопольської міської ради Запорізької області з 02 липня 2019 року: 1) виведено посаду сторожа - 4,0 штатні одиниці; 2) введено посаду тренера-викладача з виду спорту - 4,0 штатні одиниці (а.с.10). Відповідно до копії наказу Комунальної установи «Стадіон «Спартак» ім. О. Олексенка від 15.04.2019 № 8 «Про зміну в організації установи та скорочення штату працівників» у зв`язку із запровадженням з 02.07.2019 централізованої цілодобової фізичної охорони шляхом укладення договору з охоронною службою, яка має право на здійснення даної послуги, заплановано скорочення штату з 01.07.2019, а саме сторожів у кількості 4,0 штатних одиниць /а.с. 17/. 25.03.2019 заступником директора Комунальної установи «Стадіон «Спартак» ім. О. Олексенка Мелітопольської міської ради Запорізької області Петровим Ю. повідомлено голову профспілкового комітету Комунальної установи «Стадіон «Спартак» ім. О. Олексенка Мелітопольської міської ради Запорізької області Янкову Л. про майбутнє скорочення з 01 липня 2019 року 4-х штатних одиниць посади сторожів. Згідно з наданою до матеріалів справи копією наказу Комунальної установи «Стадіон «Спартак» ім. О. Олексенка від 15.04.2019 № 14-к «Про попередження щодо запланованого вивільнення працівників», [PERSON] попереджено про майбутнє звільнення з посади сторожа Комунальної установи «Стадіон «Спартак» ім. О. Олексенка» Мелітопольської міської ради Запорізької області на підставі п. 1 ст. 40 КУпАП, яке відбудеться 01.07.2019 (а.с.14-15). [PERSON] з вказаним наказом був особисто ознайомлений, про що свідчить його підпис у наказі. На підставі винесених наказів була надана Звітність Інформації про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в якій вказана кількість працівників, яких передбачається вивільнити - 4 особи. Звітність була прийнята в Мелітопольському центрі зайнятості населення 17 квітня 2019 року. 21 червня 2019 року заступником директора КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» ММР ЗО був винесений Наказ № 31-к «Про звільнення сторожа КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» ММР ЗО [PERSON] .», згідно з яким звільнено [PERSON] - сторожа КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» ММР ЗО 01 липня 2019 року у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, та наказано виплатити йому вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку і компенсацію за 26 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 05.06.2018 року по 01.07.2019 року. Згідно доданого до вказаного Наказу Акту про відмову підписати наказ про вивільнення з роботи, комісією у складі [PERSON] (заступник директора), [PERSON] (спеціаліст І категорії), [PERSON] (завідувач господарства) 25.06.2019 року сторож [PERSON] відмовився підписати Наказ № 31-к. З матеріалів справи вбачається, що 01 червня 2019 року директором установи [PERSON] на ім`я позивача було надане повідомлення, в якому йому пропонувалась вакантна посада робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» Мелітопольської міської ради Запорізької області з 02 липня 2019 року. Однак позивач відмовився від запропонованої роботи, про що свідчить його підпис на вказаному повідомленні. При цьому посилання позивача у позовній заяві в обґрунтування своєї відмови від запропонованої роботи на те, що до кола обов`язків за цією посадою входить виконання зварювальних робіт, які потребують наявності спеціальних знань, професійної підготовки та наявність групи допуску до роботи з електроустановками, суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається з наданої представником відповідача до матеріалів справи посадової інструкції робітника з комплексного обслуговування та ремонту будинків КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» ММР ЗО, жодного посадового обов`язку до робітника з приводу виконання зварювальних робіт не зазначено, вимог до робітника щодо наявності спеціальних знань, професійної підготовки та наявності групи ризику до роботи з електроустановками також не вказано. Далі, обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Дані вимоги закону відповідачам виконано. Доводи позивача про те, що розгляд профспілковим комітетом подання про звільнення працівника повинно було відбутися за його участю суд вважає необґрунтованими та не бере до уваги з наступних підстав. Відповідно до ч.1,2 ст.43 КЗпП розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Судом встановлено, що позивач з 02.01.2012 не є членом профспілкової організації Комунальної установи «Стадіон «Спартак» ім. О. Олексенка Мелітопольської міської ради Запорізької області і профспілкові внески з нього не стягувалися, що також підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою профоргу профгрупи Комунальної установи «Стадіон «Спартак» ім. О. Олексенка Мелітопольської міської ради Запорізької області Янкової Л. № 01-08/66 від 31.05.2019 року. Враховуючи викладене, оскільки позивач [PERSON] не є членом профспілкової організації КУ «Стадіон «Спартак» ім. О.Олексенка» Мелітопольської міської ради Запорізької області, відтак є безпідставними його посилання в обґрунтування позовних вимог на те, що його звільнення відбулося з порушенням порядку надання профспілковим органом згоди на звільнення працівника. Щодо посилань позивача на те, що скорочення чисельності штату не відбувається, оскільки з одночасним скороченням чотирьох штатних одиниць сторожів вводиться чотири штатні одиниці тренерів-викладачів, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Аналізуючи положення вказаної статті, можна зробити висновок що скорочення чисельності або штату працівників є двома самостійними підставами для розірвання трудового договору. Поняття «скорочення штату» та «скорочення чисельності працівників» не тотожні. Така думка, зокрема, висловлена у листі Мінпраці №114/06/187-11 від 07.04.2011 року. Чисельність працівників - це списочний склад працюючих, і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їх кількості. Штат працівників - це сукупність посад, встановлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами. Отже, скорочення штату - це є не що інше, як зміна штатного розпису у бік зменшення. Це може бути здійснено шляхом ліквідації деяких посад, або шляхом зменшення кількості штатних одиниць за деякими посадами. Таким чином, при скороченні штату неодмінно звільняються працівники, які займали посади, що ліквідуються без можливості згодом прийняти на ці посади працівників. Натомість, при скороченні чисельності працівників, звільняються працівники, що займали певні посади. Посади ж залишаються вакантними. Наказом Управління молоді та спорту Мелітопольської міської ради Запорізької області від 22.03.2019 № 156 «Про зміну умов в організації структури підпорядкованої установи» скорочено штат Комунальної установи «Стадіон «Спартак» ім. О. Олексенка Мелітопольської міської ради Запорізької області з 01 липня 2019 року, а саме: сторожів у кількості 4,0 штатних одиниць. Внесено зміни до штатного розпису Комунальної установи «Стадіон «Спартак» ім. О. Олексенка Мелітопольської міської ради Запорізької області з 02 липня 2019 року: 1) виведено посаду сторожа - 4,0 штатні одиниці; 2) введено посаду тренера-викладача з виду спорту - 4,0 штатні одиниці (а.с.10). З урахуванням вищевикладеного, у даному випадку відбулося саме скорочення штату, а не чисельності працівників, тому вказані посилання позивача суд вважає необґрунтованими та не бере до уваги. Встановивши наведені вище обставини, на підставі належної оцінки сукупності доказів, суд дійшов висновку, що у відповідача дійсно мало місце скорочення штату працівників, позивача було належним чином попереджено про наступне звільнення, запропоновано позивачу іншу вакантну посаду до моменту звільнення, від якої з власних міркувань він відмовився, наказ про звільнення виданий повноважною особою, в межах своєї компетенції, тому суд доходить висновку про те, що звільнення позивача з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства та без порушень прав позивача [PERSON] Відтак у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, а також поновлення позивача на роботі слід відмовити у повному обсязі. Посилання позивача, як на підставу скасування наказу про його звільнення та поновлення на посаді про неможливість його прийняття відповідачем під час дії заходу забезпечення по цивільній справі № 320/3517/19 суд не приймає до уваги з огляду на наступне. Відповідно до ухвали від 12 червня 2019 року судом задоволено клопотання Комунальної установи «Стадіон «Спартак» ім. О. Олексенка Мелітопольської міської ради Запорізької області про скасування заходів забезпечення позову. Дана ухвала набрала законної сили. Рішенням від 12 червня 2019 року у задоволенні позову [PERSON] до Комунальної установи «Стадіон «Спартак» ім. О. Олексенка Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання незаконними наказів про попередження про звільнення відмовлено в повному обсязі. Підставою для звільнення позивача як з`ясовано під час судового розгляду, було скорочення штату працівників та попередження позивача у передбачений законом спосіб та порядок про дані обставини. У зв`язку з дотриманням відповідачем порядку та послідовності дій при звільненні було прийнято відповідний наказ. Вимоги позивача про стягнення на його користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди за незаконне звільнення є похідними від вимог про поновлення на роботі, тому задоволенню також не підлягають. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed