Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

У липні 2016 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк», Банк) - звернувся через свого представника до суду з вищезазначеним позовом про стягнення заборгованості в сумі 26.106,37 гривень, посилаючись на те, що 19.05.2015 року між позивачем та [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] (далі Відповідач) було укладено кредитний договір № 500977901 (далі - Договір). Відповідно до зазначеного вище договору, банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 21.887,87 гривень у строк з 19.05.2015р. до 20.05.2020р., що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача. Відповідно до умов Договору, Відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. В свою чергу, відповідач не виконував умови договору, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь прострочену заборгованість за договором, яка станом на 15.02.2016 року становить 26.106,37 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 21.887,87 грн., за відсотками 1.476,85 грн.; по комісії -1.141,65 грн.; по розміру неустойки (штраф) 1.600,00 грн. Також, просять суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати з розгляду справи, а саме витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 1.378,00 гривень. Представник позивача за довіреністю в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги, просив суд їх повністю задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні, надавши суду письмове заперечення, в якому стверджує, що частково сплатив позивачу заборгованість на суму 9.440,00 грн. (а.с.37-38). В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд прийшов до думки, що позов підлягає частковому задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.05.2015 року позивач та відповідач уклали кредитний договір № 500977901 (а.с.6-12). Відповідно до зазначеного вище договору, банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 21.887,87 гривень у строк з 19.05.2015р. до 20.05.2020р., що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача (а.с.14). Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши кредитні кошти відповідачу у розмірі, встановленому договором. Доказів про визнання даного кредитного договору недійсним, чи про його розірвання відповідачем суду не надано, а отже вказаний кредитний договір є дійсним і підлягає виконанню. Відповідач своїх зобов'язань з повернення наданих йому банком кредитних коштів, передбачених договором, належним чином не виконував, на що Позивач надіслав на адресу Відповідача письмову вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с.15-17). У зв'язку з вище викладеним у Відповідача станом на 15.02.2016 року заборгованість становить 26.106,37 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 21.887,87 грн., за відсотками 1.476,85 грн.; по комісії -1.141,65 грн.; по розміру неустойки (штраф) 1.600,00 грн. (а.с.13). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються статей 509, 525, 526, 527, 530, 536, 549, 634, 1050, 1054, гл.19 ЦК України, укладеним між сторонами Договором. Відповідно до ч.1 статей 626, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи зі змісту ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проте, в матеріалах справи міститься копія квитанції від 03.10.2016р. на суму 9.440,00 грн., платником якої є Відповідач, а призначення платежу є сплата заборгованості за кредитним договором № 500977901 від 19.05.2015р. (а.с.38). Виходячи з положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Тому, суд приходить до висновку про те, що сума розміру заборгованості становить: (26.106,37 грн. 9.440,00 грн.) = 16.666,37 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 881,92 гривень.

Outcome: partial