Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») про визнання заборгованості недійсною, в обґрунтування якого вказує, що 05.12.2007р. між ним і банком було укладено кредитний договір №5873662, відповідно до якого позивач отримав кредит у сумі 200000,00 доларів США, а також договір іпотеки №5874645, відповідно до якого позивач передав в іпотеку нежиле приміщення №1 першого поверху літ. А-2, будівлю літ. Б, що розташовані за адресою м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, буд. 6-а. У звязку з невиконанням позивачем умов кредитного договору приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис №1204 від 22.07.2010р. та звернуто стягнення на вищезазначене нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 233384,95 доларів США та 298705,00 грн. На підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження, в рамках якого вчинялися виконавчі дії. У звязку з тим, що вищевказане нерухоме майно не було реалізоване з електронних торгів, Банк виявив бажання залишити майно за собою в кості задоволення своїх вимог. На підставі акту передачі майна №49824564 від 09.10.2017р. приватним нотаріусом було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Оскільки задоволення вимог банку відбулося у позасудовий спосіб, який вибрав сам Банк, то відповідно до ч.6 ст.36 Закону України «Про іпотеку», після позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобовязання є недійсними. Між тим, на час подання позову виконавче провадження на підставі виконавчого напису відкрите, у державному реєстрі наявне обтяження на вищезазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки №5874645, тобто стягувач в порушення вимог ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після позасудового врегулювання висуває до боржника матеріальні вимоги. З наведених підстав просить визнати стягнення заборгованості за кредитним договором №5873662, що є різницею між сумою, зазначеною у виконавчому написі, та сумою оцінки майна (предмета іпотеки), за якої воно було передано до іпотекодержателя, недійсною. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити з наведених вище підстав. Представник відповідача надав заперечення проти позову, зазначивши, що у звязку з невиконанням позивачем умов кредитного договору приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 22.07.2010р. на договорі іпотеки вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 1204. Згідно з виконавчим написом звернуто стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог відповідача за кредитним договором.У ході виконавчого провадження предмет іпотеки був переданий на реалізацію на прилюдні торги, але через відсутність покупців торги не відбулися. Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Банк скористався своїм правом і придбав предмет іпотеки за початковою ціною - 1042300,00 грн., про що приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] видано Свідоцтво від 19.10.2017, зареєстроване в реєстрі за № 729. За рахунок коштів погашена заборгованість [PERSON] перед ПАТ «ПУМБ» у сумі 39442,97 доларів США. Відповідно до ч.15 ст.47 Закону України «Про іпотеку», якщо сума, одержана від реалізації предмета іпотеки, не покриває вимоги іпотеко держателя, він має право отримати решту суми з іншого майна боржника у порядку, встановленому законом. Рішенням Ленінського районного суд м. Запоріжжя від 27.07.2015 у справі №334/1390/15-ц з позивача па користь відповідача стягнута заборгованість за тим же кредитним договором, включаючи період, який зазначено у виконавчому написі - 05.12.2008 по 07.07.2010, у загальній сумі 345492,12 доларів США. Таким чином, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «ПУМБ» станом на 20.10.2017 становить 306049,15 доларів США. Твердження позивача, що його заборгованість за кредитним договором відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» вважається погашеною у повному обсязі, відповідач вважає хибним. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 4.2. договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя (відповідача) звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Банк реалізував своє право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису, і частина 6 ст.36 Закону України «Про іпотеку», яка регулює позасудовий порядок звернення стягнення на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження в іпотечному договорі, до зазначено способу звернення стягнення не застосовується. З наведених підстав просить позов залишити без задоволення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у запереченнях проти позову. У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в редакції Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №5873662 від 05.12.2007. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку відповідачу нежиле приміщення №1 першого поверху літ.А-2, будівлю літ.Б, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, буд.6-А, про що укладений договір іпотеки № 5874645 від 05.12.2007р., посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, 05.12.2007р. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 3215. У звязку з невиконанням умов кредитного договору 22.07.2010р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] на договорі іпотеки вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 1204. Згідно з виконавчим написом звернуто стягнення на предмет іпотеки на нежитлове приміщення № 1 першого поверху /літ. А-2/, (що складає 2/25 частки літ. А-2), загальною площею 120,9 кв.м; будівлю літ. Б, загальною площею 74,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, буд. 6-а та належить на праві власності [PERSON], за рахунок отриманих коштів задовольнити вимоги ПАТ «ПУМБ» в розмірі 233384,95 доларів США та 298705,84 грн.для задоволення вимог відповідача за кредитним договором. При примусовому виконанні виконавчого провадження № 49824564 з примусового виконання виконавчого напису №1204 Державним підприємством «СЕТАМ» 28.09.2017р. проводились електронні торги щодо реалізації вищезазначеного нежитлового приміщення. Згідно протоколу проведення електронних торгів № 287928 від 28.09.2017р. останні треті електронні торги з реалізації вищезазначеного арештованого майна боржника (реєстраційний номер лоту 179352) за стартовою ціною 1042300,00 грн, не відбулися у зв'язку з відсутністю від жодного учасника цінової пропозиції. Відповідно до ч. 1 ст.49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Відповідно до ч.6 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу та пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. 04.10.2017р. \~ \~ \~ \~на адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшла заява від представника ПАТ «ПУМБ» [PERSON], в якій стягувач в порядку ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» повідомляв про своє бажання залишити за собою непродане майно в рахунок погашення боргу за виконавчим документом. Постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу №49824564 від 09.10.2017р. відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, на підставі частин 6-9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», в рахунок погашення боргу за виконавчим написом №1204, вчиненим 22.07.2010р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], передано ПАТ «ПУМБ» нежитлове приміщення №1 першого поверху /літ. А-2/, (що складає 2/25 частки літ. А-2), загальною площею 120,9 кв.м. та будівлю літ. Б, загальною площею 74,9 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, буд. 6-а, які належать на праві власності [PERSON] Згідно акту №49824564 державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 09.10.2017р., вищезазначене майно передано ПАТ «ПУМБ» за ціною третіх електронних торгів, що дорівнює 1042300,00 гривень без ПДВ. Таким чином, Банк скористався своїм правом і придбав предмет іпотеки, про що приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] видано Свідоцтво від 19.10.2017р., зареєстроване в реєстрі за №729. Державна реєстрація права власності банку на нежиле приміщення №1 першого поверху (літ.А-2), будівлю літ.Б, що знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, буд. 6-а, підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно пояснень представника банку, за рахунок коштів погашена заборгованість [PERSON] перед ПАТ «ПУМБ» у сумі 39442,97 доларів США (із розрахунку курсу 26,4255 грн. за 1 долар США, встановленого НБУ на 19.10.1017р.). Відповідно до ч.15 ст.47 Закону України «Про іпотеку», якщо сума, одержана від реалізації предмета іпотеки, не покриває вимоги іпотекодержателя, він має право отримати решту суми з іншого майна боржника у порядку, встановленому законом. Згідно з рішенням Ленінського районного суд м. Запоріжжя від 27.07.2015р. у справі № 334/1390/15-ц, яке набрало законної сили і не виконане боржником, з [PERSON] на користь Банку стягнута заборгованість за цим же кредитним договором, включаючи період, який зазначено у виконавчому написі з 05.12.2008р. по 07.07.2010р., у загальній сумі 345492,12 доларів США. В обґрунтування підстав позову позивач посилається на положення ч.6 ст.36 Закону України «Про іпотеку», згідно якої після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позову, що наявність на час звернення з позовом до суду в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про обтяження вищезазначеного нерухомого майна на підставі договору іпотеки та відсутність відомостей про закриття виконавчого провадження, в рамках якого вчинялися дії щодо виконання виконавчого напису нотаріуса №1204 від 22.07.2010р., свідчать про порушення банком вимог ч.6 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» та прав позивача. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 4.2 укладеного між сторонами договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя (відповідача) звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису. Згідно з ч. 1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.ч. 3-5 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Верховний Суд України висловив правову позицію щодо способів звернення стягнення на предмет іпотеки (постанова від 27.04.2017 у справі №6-679цс17): «Отже, аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу». Як встановлено судом, Банк відповідно вимог закону і умов іпотечного договору реалізував своє право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису. Придбання предмета іпотеки іпотекодержателем відбулося в порядку, встановленому ст. 49 Закону України «Про іпотеку», оформлено протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону. Тобто, правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно був не договір про задоволення вимог іпотекодержателя, як це передбачено ст. 37 Закону України «Про іпотеку», а свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, видане нотаріусом в порядку, передбаченому ст.49 Закону України «Про іпотеку». Оскільки передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у даному випадку відбулася не в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», положення ч.6 ст.36 Закону України «Про іпотеку», яка регулює позасудовий порядок звернення стягнення на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження в іпотечному договорі, до зазначено способу звернення стягнення не застосовується. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed