Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 27 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №199. В період шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою. Позивачка зазначила, що вони з відповідачем разом не проживають, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки між ними не склались. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям спільних інтересів, відсутність почуттів любові та поваги один до одного. На примирення позивачка не згодна, вважає, що збереження сім'ї є неможливим та суперечить її інтересам. Як вказує позивачка, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач припинив надавати допомогу на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними укладено не було. Посилаючись на те, що відповідач працездатний, інших малолітніх і неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, а дитина потребує виховання, культурного та духовного розвитку, позивачка просила шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до [INFO]. Позивачка в підготовче судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути подану позовну заяву за її відсутності (а.с. 18). Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 17). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв'язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №199 (а.с. 5). В період шлюбу у сторін народився син: [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10). Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям спільних інтересів, втрата почуттів любові та поваги один до одного. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін, з підстав чого позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Частинами 1, 2 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, а відповідач [PERSON] не заперечує проти стягнення з нього, на утримання сина, аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно аліменти з дня пред'явлення позову, тобто з 04 липня 2018 року до досягнення сином повнолітнього віку, тобто до [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 1409,60 грн., 704,80 грн. за вимогу про розірвання шлюбу було сплачено позивачкою при зверненні до суду, інші 704,80 грн. за вимогу про стягнення аліментів не були сплачені, так як позивачка звільнена від їх сплати, з підстав чого такі витрати слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ч.3 ст. 105, ст. ст. 110, 112, 115, 180, 182, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved