Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

У липні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 04.04.2007 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» укладено кредитний договір № 41/10/07-НВС, за умовами якого банк надав позичальнику споживчий кредит у сумі 600 000,00 дол. США, строком на 14 років, з процентною ставкою, на день укладення договору, 12,83 % річних. Позивач вказує, що при отриманні кредиту банку була сплачена комісія за його видачу, яка не була передбачена умовами договору, також договір має умови, що порушують права позивача, як споживача, згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», тому цей договір має бути визнаний недійсним. Тобто кредитний договір містить несправедливі умови, що порушують істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків позичальника, тому позивач вимушена звернутися до суду та просить суд визнати недійсним договір від 04.04.2007 року № 4/10/07-НВС. Ухвалою від 19.07.2019 року суду, з урахуванням ст. 175 ЦПК України, позов [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 02.08.2019 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків, на виконання вимог ухвали Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2019 року, якою вказані недоліки виправлені. В новій редакції позовної заяви позивач просила: визнати недійсним кредитний договорі № 41/10/07/-НВС від 04.04.2007 року, укладений між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк», код ЄДРПОУ 21666051, з моменту його укладання; визнати додатковий договір № 1 від 08.08.2011 року до кредитного договору № 41/10/07/-ПВС від 04.04.2007 року, укладений між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк», код ЄДРПОУ 21666051, з моменту його укладання. Ухвалою від 19.08.2019 року суд відкрив провадження у цій справі та, з урахуванням ст. 19, ст. 274 ЦПК України, вирішив її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. 25.11.2019 року відповідач направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на підставі постанови Правління Національного Банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк». 04.04.2019 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення № 772, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» до 04.10.2020 року включно. Разом з цим, відповідач вказує, що умови кредитного договору банком виконані в повному обсязі та надано позичальнику грошові кошти у розмірі визначеному кредитним договором. Натомість позичальником умови кредитування не виконуються належним чином, хоча при укладені договору позивачу були відомі усі умови кредитного договору та не існувало ніяких умов, які б примусили прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах. Позивач був вільний у виборі умов отримання кредитів між різноманітними кредитними установами, та у зв`язку з найбільш прийнятними умовами оцінив свій інтерес на користь кредиту у ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та уклав кредитний договір без будь-якого примусу. Таким чином, відповідач вважає, що кредитний договір та додаткові угоди до нього були укладені з урахуванням волевиявлення позивача, оскільки підпис на договорах є доказом того, що сторони погодились з його умовами. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, судом встановлено, що 04.04.2007 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» укладено кредитний договір № 41/10/07-НВС в двох частинах. Відповідно до п. 2 договору банк надав позичальнику споживчий кредит у сумі 600 000,00 дол. США, строком на 14 років до 04.04.2021 року включно. Позичальник повинен сплачувати банку щомісяця фіксовану суму в розмірі 7 781,25 дол. США. На виконання п. 2 договору та п.2.6. частини 2 - банк для обслуговування оспорюваного кредиту відкрив позичальнику позичковий рахунок, рахунок обліку нарахування процентів, поточний рахунок, транзитний рахунок. Згідно з п. 2 договору та п. 5.1. частини № 2 цього ж договору процентна ставка за користування кредитом на дату укладення договору склала 12,83 % річних. Пунктом 3.2. договору передбачено, що процентна ставка, яка дорівнює ставці встановленої банком за депозитними вкладами фізичних осіб сумою ніж 20 000,00 дол. США зі строком розміщення таких депозитних вкладів 12 місяців, зі щомісячною виплатою процентів за такими депозитними вкладами, без права поповнення таких депозитних вкладів та без пільгових умов дострокового повернення коштів за такими депозитними вкладами. Пункт 3.5. містить умови, що часткове дострокове погашення кредиту дозволяється здійснити позичальнику один раз на кожний рік користування кредитом, разовим платежем, в сумі, що не менше еквіваленту 2 000,00 дол. США, за курсом НБУ на день здійснення такого дострокового погашення. 08.08.2011 року банк та позичальник [PERSON] .

Outcome: dismissed