Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 24 листопада 2007 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, почуття любові та поваги один до одного втрачені. Вважає, що примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе, просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі заяви та до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позов підтримує та просить задовольнити, уточнила розмір аліментів, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі по 500 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 листопада 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області зроблений актовий запис № 240. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 14 січня 2009 року. З серпня 2014 року сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного; примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згода про місце проживання неповнолітньої дитини між ними досягнута. Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Після припинення подружніх відносин між сторонами по справі їх неповнолітній син [PERSON], [INFO], фактично знаходиться на утриманні матері. Відповідач по справі є приватним підприємцем, проте систематичної участі в утриманні дитини не бере. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує положення ст. 184 СК України, згідно з якими якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, та з урахуванням позиції позивача, матеріального становища відповідача, який являється приватним підприємцем та не має стабільного доходу, вважає за доцільне стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на місяць, починаючи з 31.07.2014 року, до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial