Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У липні 2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що 25 січня 2007 року відповідач був зареєстрований у гуртожитку № 7 ПАТ «МЗВМ», розташованому в [ADDRESS], у зв'язку із чим йому було виділено житлове приміщення за вказаною адресою. Остання перереєстрація відбулась 08 листопада 2007 року. з жовтня 2012 року відповідач не проживає за місцем реєстрації. На даний час його фактичне місце проживання невідомо, проте з реєстрації за вказаною адресою його не знято. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 694314 від 26 жовтня 2007 року, зареєстрованого в Міському комунальному підприємстві «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним № 3619719, є власником будинку [ADDRESS] Донецької області, в якому розташований гуртожиток № 7 (а. с. 9). Згідно довідки з відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в Донецькій області [PERSON], [INFO], з 08 листопада 2007 року зареєстрований у гуртожитку [ADDRESS], що також підтверджується і копією картки реєстрації, відповідно до якої відповідача було зареєстровано 25 січня 2007 року тимчасово - до 25 січня 2008 року, потім 08 листопада 2007 року (а. с. 4,5). Відповідач не проживає у гуртожитку [ADDRESS] з жовтня 2012 року і по теперішній час, майно його за місцем реєстрації не зберігається, що підтверджується актами, складеними комісією у складі начальника дільниці гуртожитків, сестри - господарки гуртожитку № 7, швейцара та мешканців гуртожитку від 12 лютого 2014 року, 19 березня 2014 року та від 16 квітня 2014 року. Даний факт підтвердили і допитані у судовому засіданні свідки. Так, [PERSON], яка працює начальником дільниці гуртожитків, підтвердила обставини, викладені представником позивача та пояснила, що відповідач зареєстрований у гуртожитку, проте не мешкає за вказаною адресою з жовтня 2012 року, тобто більше шести місяців. Фактичне місце його проживання невідомо, його особистих речей у гуртожитку не зберігається, особового рахунку він не має, заборгованість відсутня. Свідок [PERSON], яка працює сестрою - господаркою у гуртожитку № 7, дала аналогічні пояснення. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «МЗВМ» підлягають задоволенню та [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 7, розташованому у будинку [ADDRESS], оскільки знайшов своє підтвердження факт того, що відповідач не мешкає за місцем реєстрації більше шести місяців.

Outcome: approved