Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

У липні 2017 року заявник - [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме його належності до національності «німець». В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що він [PERSON] народився [INFO] року в м. Кропоткін Краснодарського краю, про що здійснено актовий запис № 512 від 03.06.1938 року, де в графі батько записано [PERSON] та в графі мати [PERSON]. Батько заявника, [PERSON] - німець за національністю, про що свідчить довідка про укладання шлюбу та свідоцтво про народження заявника, крім того у сім'ї дотримуються німецьких традицій, святкують свята, розмовляють німецькою мовою. Заявник та його син, [PERSON] є членами товариства німців, відвідують збори, крім того, син заявника викладає німецьку мову для членів товариства. На теперішній час заявник хоче бути записаний по національності «німець», тому, що усі його предки німці. В майбутньому заявник збирається прийняти громадянство держави Німеччина та переїхати туди на постійне місце проживання. Неодноразово заявник звертався до Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про видачу йому свідоцтва про народження з графою національності «німець», але йому у цьому було відмовлено на підставі, того, що втратила чинність інструкція якою це передбачено. Тому заявник змушений звернутися до суду з цією заявою, доля захисту своїх прав та інтересів, тому просить суд винести рішення, яким встановити факт належності його [PERSON] до національності «німець». Заявник та його представник [PERSON], в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримали в повному обсязі, просили суд її задовольнити.. Представник заінтересованої особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, направили на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені докази по справі: Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON], він народився [INFO] року в м. Кропоткін Краснодарського краю, що підтверджується актовим записом № 512 від 03.06.1938 року, в графі батько записано [PERSON] в графі національність зазначено «німець» та в графі мати записано [PERSON] в графі національність зазначено «росіянка» (а.с.7,9). Згідно довідки про укладання шлюбу № 105 від 21.12.2015 року між батьком заявника [PERSON] та матір'ю [PERSON] шлюб було зареєстровано 17.11.1936 року, про що свідчить актовий запис № 531, де в графі громадянство у батька заявника зазначено «німець». (а.с.8). З довідки виданої 19.06.2017 року Першим регіональним центром німецької культури в України вбачається, що родина заявника є членами товариства німців з моменту його створення з 2001 року. (а.см.10) Судом встановлено, що у сім'ї заявника дотримуються німецьких традицій, святкують свята, розмовляють німецькою мовою, відвідують збори товариства німців, крім того, син заявника викладає німецьку мову для членів товариства. Як вбачається з матеріалів справи в теперішній час заявник має намір відновити своє національне походження та бажає бути записаним по національності «німець», щоб у майбутньому мати можливість прийняти громадянство держави Німеччина та переїхати туди на постійне місце проживання. Як встановлено в судовому засіданні заявник звертався до Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про видачу свідоцтва про народження з графою національності «німець», але йому було відмовлено на підставі, того що зазначення національності в актових записах цивільного стану, на час прийняття постанови Пленуму Верховного суду України 1995 року діяла Інструкція про порядок реєстрації актів громадянського стану в України, затверджена Міністром юстиції УРСР від 29. 12. 1984 року № 22/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 19. 04. 1994 року № 15/5), яка передбачала фіксацію «громадянства та національності» батька та матері в актовому записі та свідоцтві про народження дитини втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5. Правила державної реєстрації актів громадянського стану в Україні у первинній редакції, затвердженій наказом від 15.10.2000 року № 52/5, передбачали фіксацію національності у разі, якщо вона зазначена в паспорті або в паспортному документі. Проте бланк свідоцтва про народження, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.2002 року № 1367, не передбачав зазначення національності батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Як вбачається з положень ст. 11 Закону України «Про національні меншини» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно Рамкової конвенції про захист національних меншин, яка ратифікована Законом України № 703/97-ВР від 09. 12. 1997 року «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» визначено, що: 1. Кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. 2. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в цій Рамковій конвенції, одноосібно та разом з іншими. Відповідно до п.1 Ухвали Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти продовжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не встановлено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення вищезазначеного факту необхідно для відновлення національного походження заявника [PERSON] , йог належності до національності «німець», тому заява підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, та

Outcome: approved