Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

у липні 2013 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 липня 2008 року з [PERSON] було укладено кредитний договір № BL6683, в забезпечення виконання якого того ж дня з [PERSON] та [PERSON] було укладеного договір іпотеки. Предметом договору іпотеки сторонами було визначено квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Проте, згодом, іпотекодавцями без згоди іпотекодержателя було надано згоду на реєстрацію в жилому приміщенні, що є предметом іпотеки - [PERSON] та [PERSON], що в силу положень ст. ст. 9, 12 Закону України «Про іпотеку» є недійсним правочином. Тому, посилаючись на те, що відповідачами без згоди іпоткодержателя було надано згоду на реєстрацію зазначених осіб, ПАТ «Універсал Банк» з урахуванням уточнень просив в якості застосування наслідків нікчемного правочину визнати такими, що не набули права користування жилим приміщенням - чотирьохкімнатною квартирою, загальною площею 85,7 кв. м, житловою площею 54,3 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON], а також скасувати реєстрацію місця проживання останніх за вказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача позов та його обґрунтування з урахуванням у уточнень підтримав та просив суд задовольнити його в повному обсязі (а.с. 78-79). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в установленому законом порядку повідомлялись про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили. Представник третьої особи в установленому законом порядку повідомлялись про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ст. 64 ЖК України діти - [PERSON] та [PERSON] є членами сім'ї [PERSON] та [PERSON] та їх право на користування житловою площею гарантоване ст. 156 ЖК України. Згідно до ст. 156 ЦК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтями 9 та 12 ЗУ «Про Іпотеку» визначено, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його дійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину дійсним судом не вимагається. Згідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25 липня 2008 року [PERSON] й [PERSON] з метою забезпечення виконання зобов'язань за генеральним кредитним договором № BL6683, укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], було передано в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], належну останнім на праві спільної часткової власності (а.с. 4-7). Згідно довідки форми № 3 КП «ЖЕО-109» № 1151 від 30 травня 2012 року та довідок ВАДР ГУ ДМС України в м. Києві в зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі у справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8, 17-20). Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частинами 1-5 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1991 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація особи являє собою внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Таким чином, на думку суду, реєстрація особи є лише інформацією про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з нею можна вести офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, вчинення якого, виходячи з положень ст. 12 Закону України «Про іпотеку», без згоди іпотекодержателя має своїм наслідком його недійсність. Посилання сторони позивача на те, що надання дозволу [PERSON] та [PERSON] на реєстрацію малолітніх [PERSON] та [PERSON] є правочином, що в силу ст. 12 Закону України «Про іпотеку» є недійсним, судом також оцінюється критично, а тому не приймається до уваги, з огляду на те, що реєстрація дітей здійснюється батьками на свою житлову площу за їхньою заявою, а не згодою, як це зазначає позивач, а тому звернення із заявою батьків на реєстрацію дітей у належній їм квартирі не може розцінюватися судом як правочин про передачу житла в користування третім особам без згоди іпотекодержателя. Крім того, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. На думку суду, обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів, не відповідає способам захисту, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки згода [PERSON] та [PERSON] на реєстрацію за місцем проживання членів їх сім'ї не є правочином, а відтак не можна застосовувати наслідком нікчемного правочину визнання осіб такими, що не набули права користування житловим будинком. Реєстрація осіб за місцем проживання є адміністративною дією направленою на встановлення місця проживання або місця перебування особи. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимога ПАТ «Універсал Банк» про визнання в якості застосування наслідків нікчемного правочину такими, що не набули права користування жилим приміщенням - чотирьохкімнатною квартирою, загальною площею 85,7 кв. м, житловою площею 54,3 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON], задоволенню не підлягає. Як наслідок, не підлягає й задоволенню вимога ПАТ «Універсал Банк» про скасування реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] за недоведеністю порушення вимог законодавства при її проведенні. На підставі викладеного, ст. ст. 405, 406 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст. 12 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed