Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 04 жовтня 2014 року між нею та відповідачем [PERSON] . На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею і перебуває на її утриманні. З відповідачем вона не підтримує шлюбно-сімейних відносин, разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть. Причиною розлучення є те, що вони з відповідачем на цей час є зовсім різні люди з абсолютно несумісними характерами і поглядами на сімейні обов`язки, між ними часто виникають сварки, що негативно впливає на здоров`я. Суперечок з приводу спільного майна сторони не мають. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14\~липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у встановлений законом строк відзиву на позов не подав, із заявами до суду не звертався. При цьому отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке повернулося до суду з відміткою про вручення 10 серпня 2021 року. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 04 жовтня 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області (а. с. 3). Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а. с. 7). За твердженням позивачки, подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Докази на спростування таких тверджень у матеріалах справи відсутні. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 908,00 грн судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved