Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в якому просить стягнути з останнього 533 долари США 36 центів за використання суми банківського вкладу за договором банківського вкладу № 003-04666-210313 від 21 березня 2013 року у період з 27 березня 2014 року по 18 липня 2014 року; 100000 грн. 00 коп. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» в порушення умов договору банківського вкладу № 003-04666-210313 від 21 березня 2013 року не було повернуто позивачу суму вкладу на його першу вимогу. Вважає, що своїми діями відповідач порушив його права як споживача та спричинив йому моральну шкоду. За наведених обставин просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій позовні вимоги з викладених у них підстав підтримав в повному обсязі, просив задовольнити та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» у судове засідання свого представника не направило, про місце, день і час розгляду справи повідомлене належним чином, про причини неявки суду не повідомило. Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 21 березня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція в Кредитпромбанку» в доларах США № 003-04666-210313 (а.с. 4). На виконання умов вказаного договору, [PERSON] вніс до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» депозитні кошти в сумі 15000 доларів США 00 центі строком до 26 березня 2014 року з виплатою 9% річних. Посилаючись на те, що Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» у строки встановлені договором банківського вкладу не повернуло [PERSON] суму депозитного вкладу, останній просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 533 долари США 36 центів за використання суми його банківського вкладу у період з 27 березня 2014 року по 18 липня 2014 року, а також моральну шкоду в розмірі100000 грн. 00 коп. Дійсно, частиною 1 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно вимог ч. 3 ст. 1060 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Разом з цим, у спірний період діяла Постанова правління Національного Банку України «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення фінансових операцій» № 245 від 29 квітня 2014 року з п. 5 якої вбачалося, що уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України та не допускати обмежень щодо переказу коштів в іноземній валюті, що належать клієнтам, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Зазначена вимога поширюється на видачу (отримання) готівкових коштів як в межах України, так і за її межами незалежно від кількості рахунків клієнта в одному банку. Більш того, як вбачається зі змісту позовної заяви [PERSON] та доданих до неї документів, грошові кошти за вищевказаним депозитним договором та проценти, нараховані за їх користування, повертались позивачу Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» частинами у період з 27.03.2014 по 18.07.2014, доказом чого є відповідні заяви на видачу готівки та квитанції відділення банку (а.с. 12-62), а також долученою до матеріалів справи представником банку випискою по рахунку клієнта [PERSON] № 164398-2014/0819 (а.с. 86-88). Таким чином, з урахуванням викладеного, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» діяло в межах норм чинного законодавства та не порушувало прав [PERSON]. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження порушення відповідачем прав позивача, останнім суду не надано. Оскільки в судовому засіданні не було встановлено порушення Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» прав [PERSON], то і підстави для стягнення моральної шкоди також відсутні. За наведених обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення процентів за використання грошових коштів та стягнення моральної шкоди слід - відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed