Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначено, що позивачка з 17 травня 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . За час спільного проживання вшлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Малолітній син проживає разом із матір`ю та знаходиться на її вихованні і утриманні. Протягом останнього часу сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що призвело до припинення шлюбних відносин. У сторін протилежні погляди на шлюб та сім`ю, на даний час вони проживають окремо. Шлюб носить формальний характер, а тому просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] не подав відзиву на позов, у судове засідання не прибув повторно і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Ухвалою суду від 07 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою від 09 жовтня 2020 року сторонам по справі надано строк для примирення і збереження сім`ї - два місяці. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення. Ухвалою від 14 грудня 2020 року поновлено провадження в справі. Позивачка у судове засідання не прибула, у позовній заяві зазначила про слухання справи без її участі, на примирення не погоджується, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує повністю. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд, за письмовою згодою позивачки, провів заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, які надані лише позивачем, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 17 травня 2018 року [PERSON] та [PERSON] у виконавчому комітеті Нижньолипицької сільської ради Івано-Франківської області зареєстрували шлюб, про що було зроблено актовий запис №1. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17 травня 2018 року виконавчим комітетом Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківській області. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 14 вересня 2018 року Рогатинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, який проживає разом із позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідно до довідки, виданої 06 липня 2020 року Божиківською сільською радою Бережанського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в с.Квіткове Бережанського району Тернопільської області. За статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За статтею 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно достатті 110 цього Кодексу. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом вказаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин. Згідно статті 112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, за термін, наданий судом для збереження сім`ї, примирення не відбулося, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви про відновлення дошлюбного прізвища позивачка не подала. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, а тому з врахуванням вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений нею за подання позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved