Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 21.02.2004 року між ним та керуючим санацією СВК «Бериславський» Миловським С.В. було укладено договір купівлі-продажу приміщення електроцеху що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після укладення договору йому було передано будівлю, якою він володіє та розпоряджаюсь до цього часу. Правочин (договір купівлі-продажу приміщення) не пройшов державну реєстрацію з причини, що право власності продавця не було зареєстровано у БТІ. 06.10.2016 року ним було подано до Бериславського районного суду позов до КП «Комунальник», Новорайської сільської ради, [PERSON] про визнання вищевказаного договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будівлю електроцеху. 16.01.2017 року в задоволенні позову йому було відмовлено на тій підставі, що договір не пройшов державну реєстрацію. 12.06.2017 року під час розгляду його адміністративного позову до Новорайської сільської ради про визнання протиправним та скасувати рішення № 489 сорок четвертої сесії п`ятого скликання Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 08.10.2010 року відповідачем було подано заперечення з додатком - копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з якого вбачається, що 12.01.2017 року Державним реєстратором Відділу державної реєстрації Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Ковш Максимом Володимировичем було зареєстровано право власності на спірну будівлю що знаходиться за адресою [ADDRESS] , за Новорайською сільською радою. Підставою виникнення права власності зазначено довідку серії 05-102-03318 видану 02.11.2016 року регіональним відділенням Фонду Державного майна в Херсонській області. Зазначає, що вказаний об`єкт в експлуатацію не приймався тому державна реєстрація прав власності на спірний об`єкт за Новорайською сільською радою є незаконною. Вважає, що договір купівлі-продажу будівлі від 21.02.2004 року є фактично договором купівлі-продажу будівельних матеріалів. А СВК «Бериславський» був власником не об`єкта нерухомості а будівельних матеріалів і керуючий санацією продав йому будівельні матеріали. Відповідно до звіту по визначенню ринкової вартості об`єкта нерухомого майна від 05.07.2017 року при будівництві об`єкту використані наступні будівельні матеріали: Камінь бут - 82,32 м.куб, вартістю 8629,60 гривень; цегла силікатна - 96 шт, вартістю 107,52 гривні; Цегла керамічна - 285 шт, вартістю 424,65 гривень; Деревина - 29,59 м.куб, вартістю 5365,55 гривень; Шифер-65шт; вартістю 1472,90 гривень; Ворота гаражні - 1шт, вартістю 793,05 гривень. Загальна вартість будівельних матеріалів складає - 16793 гривні 27 копійок. В зв`язку з чим, позивач просить визнати за ним право власності на будівельні матеріали камінь бут - 82,32 м.куб, цегла силікатна - 96 шт, цегла керамічна - 285 шт, деревина - 29,59 м.куб, шифер - 65 шт; ворота гаражні - 1шт що використані при будівництві нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] ; витребувати у державного реєстратора Відділу державної реєстрації Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Ковша Максима Володимировича документи, що стали підставою для реєстрації права власності за Новорайською сільською радою на будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .; також просив судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 24.07.2017 року\~було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 11.10.2017 року було зупинено провадження по даній цивільній справі до набрання законної сили рішення Бериславського районного суду у\~ цивільній\~ справі №647/1359/17 за позовом [PERSON] до Державного реєстратора Відділу державної реєстрації Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, третя особа: Новорайська сільська рада про визнання протиправними дій державного реєстратора, скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Ухвалою суду від 06.10.2021 року поновлено провадження у справі. 10.10.2017 року на електронну адресу суду від представника відповідача Новорайської сільської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зокрема зазначили, що вимоги позивача необґрунтовані та безпідставні у зв`язку з тим, що [PERSON] у підтвердження позовних вимог не надано жодного документу, який свідчив би про будівництво ним об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , також не надано жодного документу про те, що [PERSON] був власником тих чи інших будівельних матеріалів, які начебто ним були використанні для будівництва об`єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , також вважають недоцільним витребувати у державного реєстратора документи, що стали підставою для реєстрації права власності за Новорайською сільською радою на будівлю, в зв`язку з тим, що [PERSON] ніколи не був власником вищезгаданої будівлі та не має до неї ніякого відношення. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, на задоволені позову наполягали. Представник відповідача Новорайської сільської ради в судове засідання не з`явився, заявою просили розглянути справу за відсутності їх представника, позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні в повному обсязі із підстав, що перелічені у запереченні на позов яке надавалось раніше. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, між СВК «Бериславський» в особі керуючого санацією Миловським Сергієм Володимировичем та [PERSON] , 21.02.2004 року укладено договір купівлі-продажу будівлі Електростанції (приміщення), яка відноситься до групи будівель Будівельного відділу та ЦРМ, інв.№4288, об`ємом 567 кубічних метрів, введене в експлуатацію в 1968 році, яке знаходиться за адресою: вул. Південна, с.Новорайськ, Бериславського району, Херсонської області. Покупець приймає його та зобов`язується сплатити його вартість в порядку та на умовах, визначених Договором. Право власності на будівлю підтверджується передаточним актом від КСП «Бериславський» в СВК «Бериславський» згідно рішення зборів КСП «Бериславський» про заснування СВК «Бериславський» від 01.03.2000 року. Покупець зобов`язується сплатити ціну згідно акту експертної оцінки ПП КПЦ «Унікон» у сумі 2\~330,00 грн та ПДВ-20% у сумі 466,00 грн, прийняти вказану будівлю та відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі, виготовити технічну документацію та пройти реєстрацію будівель у бюро технічної інвентаризації (БТІ). Згідно акту прийому-передачі об`єктів нерухомого майна від 24.02.2004 року, СВК «Бериславський», в собі керуючого санацією Миловського С.В. згідно Договору купівлі-продажу від 21.02.2044 року, передали [PERSON] у власність будівлю Електростанція (приміщення), яка знаходиться за адресою: вул. Південна с.Новорайськ Бериславського району Херсонської області та відноситься до групи будівель Будівельного відділу та ЦРМ СВК «Бериславський», інв.4288 та введена в експлуатацію в 1968 році. Сторони друг до друга претензій не мають. Відповідно до Акту складеного комісією КП «Комунальник», при обстеженні об`єктів зазначених при передачі матеріально-технічних цінностей та об`єктів КП «Комунальник» виявили, що будівля (електроцеху) по вул. Південній, без номера є безхозпною. Відповідно до заяви від 07.10.2010 року, начальник КП «Комунальник» Чернов М.І. просив признати будівлю електроцеху по вул.Південній, безгоспним та передати на баланс КП «Комунальник» з правом подальшої реєстрації. Згідно акту обстеження нерухомого майна від 06.07.2016 року, будівля електроцеху, що розташована за адресою: [ADDRESS] , перебуває на балансі комунального підприємства «Комунальник», об`єкт має технічну документацію але не має правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності, а тому є безхазяйним нерухомим майном, яке потрібно зареєструвати відповідно до діючого законодавства. Згідно рішення 10 сесії 7-го скликання Новорайської сільської ради №104 від 12.07.2016 року, нерухоме майно, будівлю електроцеху, за адресою: [ADDRESS] , визнано безхазяйним та взято його на облік. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №78007195 від 12.01.2017 року, власником будівлі електроцеху, площею 153,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , є Новорайська сільська рада Бериславського району Херсонської області. Згідно звіту про визначення ринкової вартості об`єкта нерухомого майна, складеного товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут незалежної експертної оцінки плюс», наданого позивачем, об`єктом оцінки є будівля електроцеху, загальною площею 145,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , власника якої не встановлено. За результатами експертного дослідження ринкова вартість об`єкта оцінки склала 39\~130,22 грн, вартість ліквідації об`єкта оцінки, становить 16\~793,27 грн. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) відповідачем. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на час звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Так, ст.13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Статтею 13 Конвенції передбачено, що норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» у законі та на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року). Предметом позовних вимог у даному випадку є право власності на будівельні матеріали що використані при будівництві нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] , які як зазначає позивач належать йому на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2004 року. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом не встановлено, позивачем не надано жодних допустимих, достовірних та належних доказів наявності у нього права власності на будівельні матеріали використані в процесі будівництва об`єкту нерухомості, за адресою: [ADDRESS] . Проте відповідачем надано документи з яких вбачається, що власником будівлі електроцеху, площею 153,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , є Новорайська сільська рада Бериславського району Херсонської області, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на будівельні матеріали використані в процесі будівництва об`єкту нерухомості, відмовляючи тим самим у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed