Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що [INFO] помер їх батько та чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть; вони є спадкоємцями першої черги майна померлого за законом. Відповідно до ст.. 553, 549 ч. 1 ЦК УРСР (1963 року) та п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вони фактично вступила у володіння спадковим майном. При зверненні до першої Кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини постановою від 17.06.2016 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за після померлого [INFO] [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], з посиланням на те, що відсутня державна реєстрація права власності на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене позивачі просили суд визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON]. У судове засідання позивачі не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, на адресу суду направили заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Представник позивача [PERSON] судове засідання просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Представники відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області та третьої особи першої Кременчуцької державної нотаріальної контори у судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, на адресу суду направили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні даної справи покладалися на розсуд суду. Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради депутатів трудящих за № 353/1 від 25.06.73 року [PERSON] виділено земельну ділянку по [ADDRESS], площею 500 м?, у безстрокове користування для будівництва індивідуального будинку та зобов'язано [PERSON] оформити всю технічну документацію, скласти договір на забудову земельної ділянки в управлінні головного архітектора міста та закінчити будівництво до 30 травня 1976 року. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради депутатів трудящих за № 567/21 від 17.10.73 року [PERSON] змінено термін закінчення будівництва на 25.06.1976 року. 13.09.1973 року на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради депутатів трудящих за № 353/1 від 25.06.73 року був розроблений План відводу земельної ділянки під індивідуальну забудову по типовому проекту № 181-2 в м. Кременчуці. 05.07.1973 року Управлінням головного архітектора м. Кременчука був складений Акт про відведення земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво по [ADDRESS] в розмірі 500 м? та передано у користування [PERSON], а також проведена прив'язка житлового будинку (проект типу 181-2) і сарая тип № 2, огорожі тип № 30 будинок з цегли. Границі вказаної земельної ділянки були закріплені в натурі тимчасовими геодезичними знаками і передані [PERSON] Актом про відведення земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво по [ADDRESS] [PERSON] було заборонено користуватись відведеною йому земельною ділянкою до підписання в міськкомунгоспі договору на забудову. 20.09.1973 року був укладений Договір № 22 на право будівництва індивідуального житлового будинку, згідно якого [PERSON] була виділена земельна ділянка по [ADDRESS] у безстрокове користування для індивідуального будівництва на право особистої власності з числом кімнат від 1 до 5 включно. Рішенням Кременчуцької міської ради депутатів трудящих Полтавської області від 25.03.1977 року за № 205 «Про впорядкування адресних номерів існуючих домоволодінь та часткове перейменування вулиць в Автозаводському районі міста» будинку [ADDRESS] був присвоєний № 6, о підтверджується додатком № 4 до рішення. [INFO] помер чоловік та батько позивачів [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER], видане Кременчуцьким РАЦС 18.07.1984 року. Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]. На день смерті спадкодавця позивачі проживали за однією адресою, тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що фактично прийняли спадщину після померлого. Даний факт підтверджується довідкою ТОВ «Житлорембудсервіс» № 6584 від 14.09.2016 року про склад сім'ї. (а.с. 33). Виходячи з матеріалів справи, [PERSON], [PERSON], та [PERSON] звернулися до першої Кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак державний нотаріус постановою від 17.06.2016 року відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], з посиланням на те, що відсутня державна реєстрація права власності на спадкове майно. За даними КП «Кременчуцьке МБТІ Полтавської обласної ради» право власності на будинок по [ADDRESS] не зареєстроване. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають рідні діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.ст. 1217, 1220, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями можуть бути особи за заповітом і за законом. Згідно листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) вирішується в судовому порядку. Ст. 529 ЦК України УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Ст. 549 ЦК України УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в Державних будівельних нормах А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється, що по об'єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved