Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] через свого представника звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи його тим, що у визначений законом спосіб він позбавлений можливості реалізувати та нотаріально оформити свої спадкові права після смерті [PERSON], який заповів позивачу все належне майно. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни із заявою про прийняття спадщини та видачу на ім'я позивача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,25 га,що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0514 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS]. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. від 05.05.2015 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що правовстановлюючі документи на земельні ділянки та квартиру втрачені та не можуть бути надані нотаріусу, а також неможливо отримати витяги з державного земельного кадастру про земельні ділянки. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив суд визнати за ним право власності на вищевказане нерухоме майно за заповітом в порядку спадкування. Представник позивача у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти визнання за позивачем права власності на розташоване в м. Києві майно, яке належить йому за заповітом в порядку спадкування. Представник відповідача Петрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, надав заяву про визнання позову, просив розглянути справу за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна в судове засідання не з'явилася, про час та місце повідомлялася належним чином. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 квітня 2007 року [PERSON] (спадкодавець) заповів [PERSON] (позивач) все належне майно, що підтверджується заповітом посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] зареєстрованим в реєстрі за № 1018 (а.с.6). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується актом про смерть від 26.05.2012 №0027 (а.с.7-10). 05 травня 2015 року позивач через свого представника звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївнаи із проханням видати на ім'я позивача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (шістнадцять), земельну ділянку площею 0,0514 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (вісімнадцять) та на квартиру [ADDRESS], після померлого [INFO] року [PERSON] (а.с.11-12). Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. від 05.05.2015 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, на підставі п.4.20 та п. 4.15 глави 10 частини II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв'язку із тим, що правовстановлюючі документи на земельні ділянки та квартиру втрачені та не можуть бути надані нотаріусу, а також неможливо отримати витяги з державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с.11-12). Факт належності [PERSON] квартири [ADDRESS], підтверджується довідкою Першої київської держаної нотаріальної контори від 15.04.2015 року №3050/01-16, 17 листопада 1992 року за реєстровим №7н-28928 Першою київською державною нотаріальною конторою посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] на ім'я [PERSON], інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 29.04.2013 р. [NUMBER], квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого першою київською державною нотаріальною конторою 17 листопада 1992 року №7н-28928 та довідкою КП «Житлосервіс «Оболонь» від 24 травня 2013 року №1749, гр. [PERSON] дійсно проживав та зареєстрований в [ADDRESS] (викуплена) на 5 поверсі 9 поверхового будинку, особистий рахунок значиться на гр. [PERSON] (а.с.17-19). Крім того право власності померлого [PERSON] на спірні земельні ділянки підтверджується копіями державного акту Серія [NUMBER], на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (шістнадцять), а також копії державного акту Серія [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,0514 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (вісімнадцять). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Узагальнивши судову практику Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Таким чином, судом встановлено, що за життя спадкодавцю [PERSON] належали земельна ділянка площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка площею 0,0514 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та квартира [ADDRESS]., на успадкування яких за заповітом має право позивач, що підтверджується матеріалами справи, тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved