Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

У листопаді 2016 р. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] посилаючись на ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини не дивлячись на стабільний заробіток у телерадіокомпанії «Україна». Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі ? частини його доходів щомісячно з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити з підстав заявлених у позовній заяві. Після наданих відповідачем заперечень підтвердила отримання нею грошових коштів від відповідача, але вважає, що відповідач їх надає хоча і регулярно, але не у достатньому розмірі. Відповідач частково визнає позовні вимоги та надає пояснення щодо непроживання разом із дружиною з якою проживає донька в одному помешканні протягом останнього року, надає пояснення щодо надання матеріальної допомоги протягом цього року у розмірі 3000-4000 грн. щомісячно та 1500 грн. останні два місяці і надає про цю обставину докази. Погодився на стягнення з нього аліментів у визначеному судом розмірі. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку (актовий запис №157). За нормою Сімейного кодексу України щодо способів виконання батьками обов»язків утримувати дитину, законодавець виділяє два способи: за домовленістю між батьками та за рішенням суду. Таким чином, такий спосіб виконання обов»язку як спосіб виконання обов»язку за рішенням суду випливає із відсутності між батьками домовленості. Як наполягає позивач, відповідач не в повному обсязі надає їй грошові кошти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність будь-якої домовленості між батьками про розмір участі в утриманні дитини, а тому вважає за правомірне встановити спосіб виконання відповідачем його обов»язку в утриманні дитини. З урахуванням заявлених вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини доходів батька щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки суд врахував всі повідомлені обставини при визначенні розміру аліментів передбачених ст.182 СК України . При визначенні аліментів суд врахував відсутнрість інших дітей, відсутність інших зобов»язань, наявність у відповідача роботи, отримання ним стабільного доходу. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судовий збір. На підставі ст.ст.180-183,191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial