Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

У листопаді 2011 року заступник прокурора Приморського району м. Одеси (правонаступником прокуратури Приморського району м. Одеси є Одеська місцева прокуратура № 3), діючи в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв, звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особи без самостійних вимог щодо предмета спору : ПАТ «ФідоБанк» (правонаступник ПАТ «Ерсте Банк»), Одеська обласна рада, Департамент комунальної власності Одеської міської ради, про витребування нежитлового приміщення площею 137,1 кв.м., що знаходиться в будинку [ADDRESS], з незаконного володіння [PERSON] на користь Одеської міської ради (т.1 а.с. 1, 154; т.2 а.с. 30-33). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що, по-перше, під час перевірки законності відчуження нежитлових приміщень, що розташовані у будинку [ADDRESS], прокуратурою було встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2007 року за [PERSON] визнано право власності на вказані нежитлові приміщення, а 06.09.2007 р. [PERSON] продав [PERSON] спірне нежитлове приміщення площею 137,1 кв.м., що знаходиться в будинку [ADDRESS], і 12.03.2008 р. [PERSON] продав це нежитлове приміщення [PERSON], але ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2011 року вищевказане заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2007 року було скасовано за нововиявленими обставинами; і, по-друге, спірне нежитлове приміщення знаходиться на території Одеської міської ради, власника не мало, тому належить територіальній громаді м. Одеси. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2012 року в задоволенні позову позивача було відмовлено (т. а.с. 165-167). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 07 лютого 2013 року змінено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2012 року та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову позивача відмовлено (т.1 а.с. 319-336). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2012 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 07 лютого 2013 року скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с. 377-378). В подальшому рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 серпня 2014 року, в задоволенні позову позивача відмовлено (т.2 а.с. 180-186, 239-244). Однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року скасовані рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2014 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 20 серпня 2014 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.3 а.с. 51-53). В судовому засіданні представники Одеської місцевої прокуратури № 3, Одеської міської ради, Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради підтримали позов. Відповідач [PERSON], який був належним чином повідомлений про дату і місце розгляду справи, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання ним судової повістки, в судове засідання не з'явився та в черговий раз направив на адресу суду свою письмову заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на виїзд за межі м. Одеси у зв'язку з сімейними обставинами, що, на думку суду, свідчить про те, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами та обов'язками й ухиляється від явки до суду, чим створює штучну тяганину у справі, тому суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважної причини. ПАТ «ФідоБанк» також не повідомив суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання ним судової повістки. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2007 року у справі № 2-7045/07 за [PERSON] визнано право власності на нежитлове приміщення площею 137,1 кв.м., що розташовано у будинку [ADDRESS] (т.1 а.с. 6-10). В подальшому [PERSON] відчужив нежитлове приміщення площею 137,1 кв.м., що розташовано у будинку [ADDRESS], на користь [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О.О. за р. № 1727, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.09.2007 р. (номер запису : 2588 в книзі : 68неж-139), а [PERSON] відчужив вказане нежитлове приміщення на користь [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кобзарем О.Ю. за р. № 512, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.04.008 р. (номер запису : 2588 в книзі : 76неж-28) (т.1 а.с. 2, 88-190). 12 березня 2008 року [PERSON] уклав з ПАТ «Ерсте Банк» (ПАТ ФідоБанк») іпотечний договір № 014/9247/2/11472/1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кобзарем О.Ю. за р. № 513, за умовами якого, в забезпечення виконання ним своїх грошових зобов'язань за кредитним договором № 014/9247/2/11472 від 12.03.2008 р., передав банку в іпотеку нежиле приміщення площею 137,1 кв.м., що знаходиться в будинку [ADDRESS] (т.1 а.с. 31-32, 37-42). Однак ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2011 року згадане заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2007 року у справі № 2-7045/07було скасовано за нововиявленими обставинами (т.1 а.с. 12). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2011 року позов [PERSON] залишено без розгляду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, [PERSON] у встановленому законом порядку не набув право власності на спірне нежитлове приміщення площею 137,1 кв.м., що розташовано у будинку [ADDRESS], а право власності [PERSON] та [PERSON] на це нежитлове приміщення похідне від права власності на цей об'єкт [PERSON] Також судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів від 16 лютого 1990 року № 141 «Про реєстрацію будинків в ОМБТІ на правах державної власності» при організації Приморського району м. Одеси вирішено зареєструвати на праві державної власності житлові будинки, які перебувають на балансі районної ради, в тому числі й будинок № [ADDRESS], у якому знаходиться спірне нежитлове приміщення (т.2 а.с. 35-37). Відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року № 226-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області» у комунальну власність територіальної громади м. Одеси був переданий весь житловий і нежитловий фонд місцевих рад, розташований у територіальних межах міста. Станом на дату судового розгляду даної справи вищевказані рішення Виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів від 16 лютого 1990 року № 141 та рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року № 226-ХХІ у встановленому законом порядку не визнані недійсними та/або не скасовані. Крім того, як вбачається з листа Комунального підприємства «ЖКС «Фонтанський» від 17 жовтня 2012 року № 8466, будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі цього підприємства (т. 2 а.с. 34). Більш того, вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2011 року у справі № 1-289/11 у відношенні [PERSON] та постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2012 року у справі № 1-385/11 у відношенні директора Одеського обласного комунального підприємства іноземних представництв [PERSON], що набрали законної сили, встановлено, що незаконним відчуженням нежитлового приміщення площею 137,1 кв.м., що знаходиться в будинку [ADDRESS], завдано матеріальної шкоди територіальній громаді м. Одеси (т.1 а.с. 365-371, 373-376). Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За приписами частини 1 статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що добросовісний набувач не знав і не міг знати, власник має право витребувати це майно у випадку, коли воно вибуло з володіння поза його волею іншим шляхом. Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16 квітня 2014 року у справі № 6-146цс13 та у постанові від 11 квітня 2014 року у справі № 6-52цс14, стосовно того, що за змістом частини 1 статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але у подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 188,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved