Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати недійсним заповіт, складений від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчений 16 жовтня 2015 року Безуглівською сільською радою Згурівського району Київської області за реєстровим номером 9 та зареєстрований у спадковому реєстрі 22 червня 2016 року філією м. Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» за номером 59137421 Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила про те, що 08.04.2016 року помер батько позивача - [PERSON] В ході оформлення спадкових прав на майно після смерті батька, позивачу стало відомо про існування заповіту, посвідченого16 жовтня 2015 року Безуглівською сільською радою Згурівського району Київської області, відповідно до змісту якого [PERSON] заповів все належне йому майно відповідачу [PERSON] Позивач зазначає, що померлий вказаного заповіту не підписував, за фактом підробки підпису на зазначеному вище заповіті слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві зареєстровано кримінальне провадження № 12016100100009554, в якому призначено та проведено почеркознавчу експертизу, висновком якої встановлено, що підпис в оспорюваному заповіті виконано не померлим, а іншою особою. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач до суду не з'явилась, направивши письмові заперечення по суті позовних вимог. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 08.04.2016 року Відділом реєстрації смерті у м Києві. Позивач у справі - [PERSON] є донькою померлого [INFO] року [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.02.1986 року. 16 жовтня 2015 року складено та посвідчено секретарем Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області Горб С.І. заповіт, згідно змісту якого на випадок своєї смерті [PERSON] заповів все своє майно відповідачу у справі - [PERSON] Так, статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п. 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини. Право на пред'явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. За змістом положень ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно висновку експерта Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 1254/тдд від 09.12.2016 року підпис у заповіті, посвідченому 16.10.2015 року Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області в графі «Підпис» «[PERSON].» виконано не гр. [PERSON], а іншою особою. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вказані обставини, суд надходить до висновку про те, що оспорюваний заповіт не відповідає вимогам закону, волевиявлення заповідача [PERSON] не було вільним і не відповідало його волі, що знайшло своє ствердження в ході розгляду справи належними та допустимим докази, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 3, 11, 15, 16, 20, 203, 215, 1257 ЦК України,

Outcome: approved