Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

У липні 2021 року селищна рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка є матір`ю трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Малолітня дитина [PERSON] постійно проживає батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Малолітня дитина [PERSON] проживає у свого батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Найменша дитина [PERSON] проживала з матір`ю до 23.06.2021 року, але в зв`язку із виникненням безпосередньої загрози життю і здоров`ю дитини, вона була поміщена до дитячого відділення КНП «Ніжинська центральна районна лікарня». [PERSON] перебуває під соціальним супроводом фахівця із соціальної роботи Лосинівського центру надання соціальних послуг з такими проблемами: низький рівень виховного потенціалу, неспроможність самостійно налагодити мікроклімат і сім`ї та доглядати за дітьми. Мати жодним чином не докладала зусиль для покращення свого рівня життя, не виконувала рекомендації фахівця із соціальної роботи. За місцем проживання відповідачку сусіди характеризують негативно, як безвідповідальну та непорядну особу, яка зловживає спиртними напоями, домашнього господарства не утримує, проживає за рахунок виплати державної соціальної допомоги на дітей, веде аморальний спосіб життя, постійно водить різних чоловіків, свариться зі своїм батьком, який неодноразово повідомляв про це службу у справах дітей. Згідно з актами обстеження умов проживання від 21 травня, 23 та 24 червня 2021 року мати не хоче піклуватися про малолітню дитину. Служба зверталася з поданням до Ніжинського районного ВП ГУ НП щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] 29 вересня та 26 жовтня 2020 року. Також служба неодноразово проводила бесіди з матір`ю щодо відповідальності за порушення прав і обмеження зак5онних інтересів дітей, невиконання та ухилення від батьківських обов`язків відповідно до чинного законодавства. На попередження відповідачка жодним чином не реагує та не бажає співпрацювати. Вказані обставини свідчать про самоусунення від виконання батьківських обов`язків. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 09-00 год. 09 серпня 2021 року; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради. У судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог, справу просив розглянути у його відсутність. Відповідачка подала до суду заяву, в якій позов визнала повністю, просила провести підготовче засідання без неї. Представники третіх осіб подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позов підтримали, просили задовольнити. Згідно із ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Згідно зі ст. 2 ЦПК України з авданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як передбачено у ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. За змістом п. 8 постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 16 і 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Зокрема, за ч. 3 ст.170 СК України, передбачено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав носить тимчасовий характер, та відповідачі мають право в будь-який час ставити перед судом питання про повернення дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному її вихованню. При ухваленні рішення суд ураховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, про те, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст. 191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення в підготовчому засіданні рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved