Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що 14 січня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. був\~вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 478, про стягнення з позивача на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (як правонаступника прав та обов`язків АТ «Банк Ренесанс Капітал») невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №26255019374253 від 29 жовтня 2014 року за період з 02 січня 2018 року по 02 січня 2019 року грошових коштів в загальному розмірі 14\~900 грн., в тому числі 4\~323,20 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту, 5\~188,28 грн. простроченої заборгованості за відсотками, простроченої заборгованості з комісії в розмірі 13,51 грн., строкової заборгованості за тілом кредиту в розмірі 959,75 грн., строкової заборгованості за відсотками в розмірі 197.94 грн., неустойки за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі 4\~217,32 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 грн. Проте, вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а саме: -за відсутності договірних відносин між сторонами, оригіналу кредитного договору та документа, який міг би вважатися кредитним договором взагалі; -за відсутності доказів того, що АТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Банк Ренесанс Капітал»; -за відсутності виписки з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (замість цього подано розрахунок заборгованості); -без необхідної перевірки та встановлення нотаріусом безспірності боргу, а також зазначення цієї інформації у виконавчому написі. У зв`язку з наведеним [PERSON] просив про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснивши, що 29 жовтня 2014 року він дійсно уклав кредитний договір з АТ «Банк Ренесанс Капітал», отримав кредитну картку, якою скористався лише раз та повністю погасив заборгованість за кредитним договором, що було в усному порядку підтверджено працівником банку. Проте, наприкінці лютого 2019 року він дізнався про наявність виконавчого напису нотаріуса, яким з нього стягнуто борг за кредитним договором №26255019374253 від 29 жовтня 2014 року. Ознайомившись зі змістом виконавчого напису та документами, наданими стягувачем для його вчинення, позивачем було з`ясовано, що напис вчинено без проведення нотаріусом належної перевірки безспірності боргу та за відсутності необхідних для його вчинення документів. За таких обставин, [PERSON] просив про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, проте в матеріалах справи є її заява про розгляд справи без її участі. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. в судове засідання не з`явилася, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що 29 жовтня 2014 року між АТ «Банк Ренесанс Капітал» (правонаступником прав та обов`язків якого є відповідач) та [PERSON] був укладений кредитний договір №26255019374253, який складається\~ з пропозиції позичальника, Умов та Правил користування платіжною карткою, банківських тарифів. Відповідно до договору, банк видав [PERSON] кредитну картку з лімітом овердрафту у 8 000 грн. зі сплатою відсотків у пільговий період в розмірі 0,0001 % річних, загальний період 46 % річних, комісії за обслуговування кредитної заборгованості в пільговий період 0,0001 %, загальний період 3 %, з кінцевим строком повернення кредиту, що відповідає строку дії кредитної картки. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останнього сплачувати неустойку. 14 січня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. був\~вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 478, про стягнення з позивача на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (як правонаступника прав та обов`язків АТ «Банк Ренесанс Капітал») невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №26255019374253 від 29 жовтня 2014 року за період з 02 січня 2018 року по 02 січня 2019 року грошових коштів в загальному розмірі 14\~900 грн., в тому числі 4\~323,20 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту, 5\~188,28 грн. простроченої заборгованості за відсотками, простроченої заборгованості з комісії в розмірі 13,51 грн., строкової заборгованості за тілом кредиту в розмірі 959,75 грн., строкової заборгованості за відсотками в розмірі 197.94 грн., неустойки за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі 4\~217,32 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 грн. На час розгляду справи виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні. Аналізуючи доводи сторони позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 18\~ ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених\~законом. Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Зокрема, згідно Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~«Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~«Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»,\~затвердженому постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~року №\~1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в\~«Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц та підтвердив Верховний Суд в своїй постанові від 07 листопада 2018 року по справі 199/3452/16-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Як вбачається з матеріалів справи,\~представником\~ АТ «Перший Український Міжнародний Банк» для вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса\~останньому було надано: - оригінал пропозиції позичальника на отримання кредиту від 29 жовтня 2014 року (з якого була виготовлена нотаріально засвідчена копія), яка містить інформацію\~ щодо особи позичальника,\~ розміру та валюти кредиту, розміру плати за користування кредитом (процентів), комісії, неустойки, інших платежів, а також факт ознайомлення позичальника з Умовами та Правилами користування платіжною карткою, банківськими тарифами, що становлять собою кредитний договір; - копію розрахунку заборгованості по кредиту (іменований, як виписка з рахунку позичальника) за період з 02 січня 2018 року по 02 січня 2019 року однією сумою без щомісячної розбивки на періоди; - копію письмової вимоги до позичальника про усунення порушень; - інші супутні документи. Проте, матеріали справи не містять доказів, що представником кредитора нотаріусу було надано Умови та\~Правила користування\~платіжною карткою,\~банківські тарифи за весь період кредитування, які в сукупності складають зміст кредитного договору та в яких викладена необхідна для вчинення виконавчого напису інформація. Водночас, в своїй постанові від 26 листопада 2018 року по справі № 207/3365/16 Верховний Суд звертає увагу судів на те, що для вчинення виконавчого напису нотаріус повинен отримати від кредитора оригінал кредитного договору. Також, судом встановлено, що нотаріусу не було надано засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (замість цього надано розрахунок заборгованості, що не є тотожним поняттю «виписка банку», тобто первинний документ, який фіксує факт виконання господарської операції та служить підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах («Перелік типових документів», затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5)). Таким чином, в розпорядженні нотаріуса не було усіх необхідних для вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості документів, передбачених постановою від 29 червня 1999 року, №1172, а тому останнім порушено встановлену законом процедуру вчинення виконавчого напису. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість не є безспірною, оскільки її безспірність не підтверджена необхідними доказами (документами) та оспорюється позивачем. Разом з тим, нарахування банком комісії за обслуговування кредитної заборгованості, тобто комісії, яка не передбачає надання позичальнику будь-яких послуг та встановлена виключно в інтересах кредитора, є неправомірним та суперечить вимогам закону (правова позиція Верховного Суду в постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц), а тому не могла бути включена до стягнення у виконавчому написі. Решта доводів позивача не знайшли свого належного підтвердження, зокрема: -щодо відсутності між сторонами договірних відносин оскільки ці доводи спростовуються поясненнями самого позивача та матеріалами справи (а.с. 26); -щодо відсутності доказів того, що АТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Банк Ренесанс Капітал» - оскільки вказані доводи спростовуються копією статуту АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с. 14-18). За встановлених обставин, оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved