Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

У липні 2018 року позивач в особі директора Страшко О.С,звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], відповідно до якої просив стягнути звідповідача на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування»заборгованість за кредитним договором № 140729-145743 від 29 липня 2014 року у розмірі 20 804,00 грн., яка складається з наступного: 700,00 грн. - заборгованість за кредитом, 196,00 грн. - проценти за договором, 19 908,00 грн. - пеня за договором та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір по справі у розмірі 1 779,62 грн., а всього на суму 22 583,62 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 29 липня 2014 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір № 140729-145743, згідно умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 700,00 грн. За умовами договору, відповідач зобов'язаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 700,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 196,00 грн., що разом складає 896,00 грн. у строк до 11 серпня 2014 року. Всупереч чинному законодавству та умовам договору,[PERSON] належним чином покладені на неї обов'язки за договором №140729-145743 від 29 липня 2014 рокуне виконала, порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 03 липня 2018 року за відповідачем по укладеному з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитному договору наявна заборгованість на загальну суму 20 804,00 грн., яка складається з наступного: 700,00 грн. - заборгованість за кредитом, 196,00 грн. - проценти за договором, 19 908,00 грн. - пеня за договором. До теперішнього часу сума боргу за договором № 140729-145743 від 29 липня 2014року відповідачем не погашена. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 липня 2018 року, головуючим у вказаній цивільній справі було визначено суддю Волошина Є.В. Розпорядженням керівника апарату Індустріального районного суду м.Дніпропетровська № 198 від 22 жовтня 2018 року призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку із закінченням повноважень судді Волошина Є.В. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 жовтня 2018 року, цивільну справі передано судді Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Слюсар Л.П. від 26 жовтня 2018 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до [PERSON] про стягнення боргуприйнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з'явився, натомість спрямував на адресу суду заяву, відповідно до якої просив розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала, у зв'язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 140729-145743, згідно умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 700,00 грн. За умовами п.3.3 договору, відповідач зобов'язалась повернути отримані грошові кошти в розмірі 700,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 196,00 грн., що разом складає 896,00 грн. у строк до 11 серпня 2014 року. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору № 140729-145743від 29 липня 2014 року заборгованість за ним станом на 03 липня 2018 року склала 20 804,00 грн., яка складається з наступного: 700,00 грн. - заборгованість за кредитом, 196,00 грн. - проценти за договором, 19 908,00 грн. - пеня за договором. Таким чином, [PERSON] не виконала умови договору, чим порушила право позивача на кошти за кредитним договором. Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі, регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи із вищевикладеного, та враховуючи, що відповідач належним чином не виконала умови кредитного договору, допустила прострочення повернення грошової суми за умовами договору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Підстав для звільнення [PERSON] від сплати зазначеної суми або зменшення її розміру судом не встановлено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved