Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

У квітні 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Солом`янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, згідно з якою позивач з урахування позовних вимог просила суд: 1.позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; 2.позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; 3.стягнути аліменти з громадянина [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожитого мінімуму на дитину відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є батьком двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, в службі у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. Так, позивач вказує, що [PERSON] , [INFO] , згідно з розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.12.2015 № 799, надано статус дитини, позбавленої: батьківського піклування, у зв`язку з позбавленням матері дитини [PERSON] , батьківських прав, згідно з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2015 р., та засудженням батька до позбавлення волі, згідно з вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17.07.2013 р. Згідно з розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.12.2015 № 805, [PERSON] призначено опікуном дитини. При цьому позивач зазначає, що [PERSON] , [INFO] , згідно з розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.12.2015 № 797, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку з позбавленням матері дитини [PERSON] , батьківських прав, згідно з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2015 р., та засудженням батька до позбавлення волі, згідно з вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17.07.2013 р. Згідно з розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.12.2015 № 804, [PERSON] призначено опікуном дитини. Позивач вказує, що вона з [PERSON] та [PERSON] мешкаю та зареєстрована у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Діти займають окрему кімнату в якій мають окремі ліжка, парти для навчання, шафу для одягу. Другу кімнату займає - [PERSON] . За місцем проживання мною створені умови для проживання та розвитку дітей. При цьому, позивачем зазначено, що батько дітей [PERSON] звільнився з місць позбавлення волі 21 квітня 2017 року та почав проживати разом із нею та дітьми за адресою: [ADDRESS] . Відповідач повідомив позивача про те, що працевлаштується, буде займатись вихованням та малювальним утриманням своїх дітей. Проте, протягом 2017 - 2019 років батько дітей - [PERSON] , не працевлаштувався, не надає кошти на утримання дітей, вихованням дітей не займається, з ними не проживає. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей. [PERSON] за місцем своєї реєстрації ( [ADDRESS] ) не проживає, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення; не дає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не створює умов для отримання дітьми освіти. Він не звернувся до служби у справах дітей та сім`ї із заявою про повернення дітей йому на виховання та не зібрав документи, які б свідчили про те, що він мас можливість матеріально утримувати дітей, що спроможний виконувати обов`язки з виховання своїх дітей. Цими питаннями завжди займалась і займається позивач влаштовувала дітей до першого класу, відвідувала з ними лікарів, лікувала дітей, коли вони хворіли, турбувалась засвоєнням дітьми знань, які вони отримують в школі, займалась організацією їхнього відпочинку влітку та під час канікул. Також, після повернення з місць позбавлення волі 18 червня 2017 року [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України. У зв`язку із викладеним, позивач вважає, що зазначені факти свідчать про те, що [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання своїх дітей, не цікавиться їхнім життям та здоров`ям, не турбується їхньою долею, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківською районною суду м. Києва від 30.04.2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні 23.09.2021 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просила суд стягнути на користь позивача з відповідача на утримання дітей 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, яка прийнята судом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. 11.11.2021 року до суду надійшло клопотання представника Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про приєднання до матерів справи висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подано заяву від 26.10.2021 року, яка завірена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харкова О.В, у якій [PERSON] , не заперечує проти позбавлення його батьківських прав на його малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , та на його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] і не заперечує проти встановлення опіки над ними їх бабусею - [PERSON] . Просить розгляд справи проводити без його участі. Представник третьої особи Служба в справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Третя особа Солом`янський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи. Вислухавши учасників справи, які з`явилися у судове засідання, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітніх дітей: - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.05.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві (а.с.9); - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.04.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві (а.с. 9, 10). Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач, в якості обґрунтування своїх позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей, зазначає, що батько дітей [PERSON] звільнився з місць позбавлення волі 21 квітня 2017 року та почав проживати разом із нею та дітьми за адресою: [ADDRESS] . Відповідач повідомив позивача про те, що працевлаштується, буде займатись вихованням та малювальним утриманням своїх дітей. Проте, протягом 2017 - 2019 років батько дітей - [PERSON] , не працевлаштувався, не надає кошти на утримання дітей, вихованням дітей не займається, з ними не проживає. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей. [PERSON] за місцем своєї реєстрації ( [ADDRESS] ) не проживає, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення; не дає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не створює умов для отримання дітьми освіти. Він не звернувся до служби у справах дітей та сім`ї із заявою про повернення дітей йому на виховання та не зібрав документи, які б свідчили про те, що він мас можливість матеріально утримувати дітей, що спроможний виконувати обов`язки з виховання своїх дітей. Цими питаннями завжди займалась і займається вона влаштовувала дітей до першого класу, відвідувала з ними лікарів, лікувала дітей, коли вони хворіли, турбувалась засвоєнням дітьми знань, які вони отримують в школі, займалась організацією їхнього відпочинку влітку та під час канікул. Також, після повернення з місць позбавлення волі 18 червня 2017 року [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України. При цьому, як вбачається зі змісту висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 10.11.2021 року за №109/04/40-8054 про доцільність позбавлення прав громадянина [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити його батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] відносно його малолітніх дійте [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 84-85). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2015 року позбавлено [PERSON] , [INFO] прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-12). [PERSON] , [INFO] , згідно з розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.12.2015 № 799, надано статус дитини, позбавленої: батьківського піклування, у зв`язку з позбавленням матері дитини [PERSON] , батьківських прав, згідно з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2015 р., та засудженням батька до позбавлення волі, згідно з вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17.07.2013 р. Згідно з розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.12.2015 № 805, [PERSON] призначено опікуном дитини (а.с. 24-25). [PERSON] , [INFO] , згідно з розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.12.2015 № 797, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку з позбавленням матері дитини [PERSON] , батьківських прав, згідно з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2015 р., та засудженням батька до позбавлення волі, згідно з вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17.07.2013 р. Згідно з розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.12.2015 № 804, [PERSON] призначено опікуном дитини (а.с. 26,27). Позивач з [PERSON] та [PERSON] мешкає та зареєстрована у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Діти займають окрему кімнату в якій мають окремі ліжка, парти для навчання, шафу для одягу. Другу кімнату займаю я - [PERSON] . За місцем проживання мною створені умови для проживання та розвитку дітей, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 02.04.2018 року (а.с. 28). Вимогами ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Водночас, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.ст. 3,18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, як роз`яснено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі зазначеного, оцінивши зібрані по справі докази, а також враховуючи те, що обставини ухиляння відповідача від виконання своїх обов`язків по належному вихованню та утриманню своєї дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, також враховуючи заяву відповідача в якій він фактично визнав позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача стягнення аліментів з громадянина [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожитого мінімуму на дитину відповідного віку, слід зазначити наступне. Звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів, позивач, як на підставу для його задоволення, вказувала, що [PERSON] за місцем своєї реєстрації ( [ADDRESS] ) не проживає, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення; не дає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не створює умов для отримання дітьми освіти. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відомостей про доходи відповідача матеріали справи не містять. Водночас, доказів, які б свідчили як про безумовну відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини, так і те, що він є непрацездатною особою, останнім до суду не надано. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано. При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривень, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривня. Згідно із з положеннями ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (стаття 12 Закону). Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, зокрема положення ст. 182 Сімейного кодексу України, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14.04.2021 року і до досягнення донькою [PERSON] повноліття, а вподальшому, стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 908,00 грн. Та відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved