Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову зазначила, що з 21 лютого 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Починаючи з квітня 2016 року відповідач почав ухилятись від свого обовязку щодо утримання родини. На даний час сімя розпалась та позивач разом з дитиною проживає окремо від відповідача за адресою; м.Дніпро, вул.Калинова, буд.№98, кв.№61. На підставі вищевикладеного просила суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON] за місцем проживання його матері [PERSON] та скасувати державну реєстрацію [PERSON] за місцем проживання відповідача м.Дніпро, пр.Миру, буд.№17, кв.№149. Ухвалою суду від 29 грудня 2016 року, за заявою [PERSON], позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації [PERSON] за місцем проживання відповідача залишені без розгляду. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив. Через канцелярію суду надав заперечення проти позову, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. 31 серпня 2016 року через канцелярію суду відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі Представник органу опіки та піклування Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив. Через канцелярію суду надав висновок органу опіки та піклування Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради про доцільність визначення місця постійного проживання дитини [PERSON], [INFO], разом з матірю (позивачем по справі), за адресою: м.Дніпро, вул.Калинова, буд.№98, кв.№61. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вислухавши сторін, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного Кодексу України\~мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №547889, повторно виданого 22 квітня 2015 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. З 21 лютого 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. З квітня 2016 року сторони фактично розірвали подружні відносини. Після фактичного розірвання подружніх відносин, позивач разом з дитиною проживає окремо від відповідача за адресою; м.Дніпро, вул.Калинова, буд.№98, кв.№61. [PERSON] займається вихованням дитини, постійно дбає про стан здоровя, моральний, духовний, фізичний розвиток дитини, дитина забезпечена всім необхідним для проживання та повноцінного розвитку. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з вимогами\~ст.157 Сімейного кодексу України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Як передбачено\~\~ч.4\~ст.19 Сімейного кодексу України,\~\~при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини та відібрання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який надає письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, а також на підставі інших документі, які стосуються справи. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року зі змінами та доповненнями № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», відповідно якого вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради про визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], затвердженого рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 20 грудня 2016 року №422, враховуючи інтереси дитини, орган опіки та піклування Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради вважає за доцільне визначити місце постійного проживання дитини [PERSON] разом з матірю [PERSON] за адресою: м.Дніпро, вул.Калинова, буд.№98, кв.№61. У вищезазначеному висновку зазначено, що за місцем мешкання [PERSON] за адресою: м.Дніпро, вул.Калинова, буд.№98, кв.№61 створені всі необхідні умови для повноцінного життя та розвитку, квартира обладнана сучасними новими меблями та побутовою технікою, в квартирі новий сучасний ремонт, чисто та затишно, в наявності різноманітні іграшки, дитячі речі, стільчик для годування, окреме дитяче ліжко. Згідно довідки, виданої АТ «УкрСиббанк» від 08 червня 2016 року [PERSON] з 01 листопада 2011 року обіймає посаду регіонального представника Дніпровського управління споживчого кредитування департаменту з продажів продуктів споживчого кредитування АТ «УкрСиббанк». Відповідно до ст.ст. 3, 9, 12, 16, 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації. В судовому засіданні встановлено, що сторони приділяють достатньо уваги своїм дітям. Позивач не перешкоджає відповідачу брати учать у вихованні дитини. Відповідно до принципів 2, 6, 9 Декларації прав дитини прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Дитина повинна бути захищена від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості і експлуатації. Вирішуючи спір про місце проживання дитини суд виходить з того, що дитина з народження та до вирішення справи по суті проживає з матір'ю. Жодного доказу неналежного ставлення до своїх батьківських обов'язків матір'ю дитини відповідач не надав. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved