Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд усунути перешкоди у праві власності шляхом зняття арешту та оголошення заборони на відчуження з належної йому на праві приватної власності квартири [ADDRESS], яка зареєстрована на [PERSON] на підставі договору дарування від 25.10.2010 року, накладеного на підставі постанови старшого державного виконавця Євтєєвою М.А. відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 22.07.2014 року. У обґрунтуванні позову позивач посилався, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом № 623/832/13-ц, виданий 25.03.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], у зв'язку із виникненням заборгованості по аліментам понад 3 місяці на підставі постанови старшого державного виконавця Євтєєвою М.А. відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 22 липня 2014 року було накладено арешт та оголошення заборону на відчуження на майно боржника, а саме квартири [ADDRESS]. Оскільки він сплатив заборгованість по аліментам у повному обсязі відсутні підстави для арешту та оголошення заборони на відчуження належної йому на праві приватної власності квартири. (а.с. 2-3) Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує свої вимоги і просить суд позов задовольнити (а.с. 31). Представника позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги і підтвердив обставини справи, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, підтвердила обставини справи, але просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись, що зняття арешту та оголошення заборони на відчуження з належної позивачу на праві приватної власності квартири [ADDRESS], в якій вона значиться зареєстрованою, призведе до виникнення заборгованості по аліментам за виконавчим листом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON]. Представник третьої особи відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області (далі - відділ ДВС) в судове засідання не прибув, надали пояснення на позов, просить позов вирішити на розсуд суду (а.с. 19). Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши і дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтями 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частин 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник може чинити стосовно своєї речі усе, що не заборонено законом. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як установлено судом і не заперечується сторонами, квартира [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування від 25.10.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області 25.10.2010 року за реєстровим № 2041, зареєстрований Ізюмським БТІ 06.12.2010 року (а.с. 5). Статтею 57 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (Із наступними змінами) передбачено арешт і вилучення майна боржника, а саме: 1. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. 2. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно вимог до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Судом установлено, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області знаходиться виконавче провадження № 37282136 за виконавчим листом № 623/832/13-ц, виданий 25.03.2013 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. У зв'язку із виникненням заборгованості по аліментам понад 3 місяці на підставі постанови старшого державного виконавця Євтєєвою М.А. відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 22 липня 2014 року було накладено арешт та оголошення заборону на відчуження на майно боржника [PERSON], а саме квартири [ADDRESS] (а.с. 7, 19). Судом установлено та не заперечується сторонами, що заборгованість по аліментам за виконавчим провадженням № 37282136 за виконавчим листом № 623/832/13-ц, виданий 25.03.2013 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, - станом на 01.11.2014 року, станом 12.01.2015 року і на день розгляду справи складає менше 1 гривні (а.с. 4, 32). Згідно ч.5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Виходячи зі змісту наведеної норми Закону, право на звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту належить особі, яка вважає себе власником спірного майна. Позивач володіє та користується вказаним майном, всі правові документи на вказане майно знаходяться у позивача, але позивач не може належним чином розпоряджатися вказаною квартирою, так як на підставі постанови старшого державного виконавця Євтєєвою М.А. відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 22 липня 2014 року було накладено арешт та оголошення заборону на відчуження на майно боржника [PERSON], а саме квартири [ADDRESS], що підтверджується відомостями з єдиного Реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та копією постанови відділу ДВС (а.с. 6-7). Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати, які документально підтверджуються квитанцією № 29 від 04.11.2014 року в сумі 121,80 грн, позивач просив залишити за ним і не відшкодовувати з відповідача (а.с. 1).

Outcome: approved