Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 31 жовтня 2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2013 року шлюб між ними розірвано. Зазначає, що в період шлюбу за спільні кошти було придбано наступне майно: трикімнатна квартира [ADDRESS] вартістю 560 000 грн; автомобіль «Skoda Octavia A5 Elegance 1,8TSI/118kW» вартістю 199 130 грн; кухонні меблі вартістю 15 000 грн; духовка «Indesit» вартістю 3999 грн; витяжка «Pyramida KR-60 вартістю 1499 грн; поверхня «Gorenje IT 612 ASC» вартістю 3999 грн; холодильник «Bosch KGV36VW21R» вартістю 4299 грн; шафа-купе вартістю 5424 грн. При поділі майна просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], кухонні меблі, духовку «Indesit», витяжку «Pyramida KR-60, поверхню «Gorenje IT612ASC», холодильник «Bosch KGV36VW21R», шафу-купе, а відповідачу виділити у власність автомобіль «Skoda Octavia A5 Elegance 1,8TSI/118kW». У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що відповідач до укладення шлюбу був власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] та 3/8 часток квартири [ADDRESS], які продав 01 березня 2013 року, а на отримані кошти придбав зазначене в позові майно. Тому вважають, що спірне майно є особистою власністю відповідача, оскільки придбано під час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 жовтня 2008 року, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2013 року шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу сторін було придбано наступне майно: -трикімнатна квартира [ADDRESS] вартістю 560 000 грн, на підставі нотаріально посвідченого 14 березня 2013 року договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON]; -автомобіль «Skoda Octavia A5 Elegance 1,8TSI/118kW» вартістю 199 130 грн, на підставі договору купівлі-продажу від 05 березня 2013 року, укладеного між ДП «Автотрейдінг-Центр» та [PERSON]; -кухонні меблі вартістю 15 000 грн на підставі договору про продаж меблів № 32 від 17 березня 2013 року; -духовка «Indesit» вартістю 3999 грн, витяжка «Pyramida KR-60 вартістю 1499 грн, поверхня «Gorenje IT 612 ASC» вартістю 3999 грн, холодильник «Bosch KGV36VW21R» вартістю 4299 грн, що підтверджується фіскальним чеком від 17 березня 2013 року; -шафа-купе вартістю 5424 грн, що підтверджується замовленням № ДР 1357 від 06 квітня 2013 року. Судом також встановлено, що до шлюбу відповідачу на праві власності належала 1/2 частина квартири [ADDRESS] та 3/8 частини квартири [ADDRESS], які були відчужені ним 01 березня 2013 року за договорами купівлі-продажу, з яких вбачається, що продаж 1/2 частини квартири [ADDRESS] вчинено за 261850 грн, а продаж квартири [ADDRESS] вчинено за 1 438 740 грн. Наведене підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 16 вересня 1999 року, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 березня 2001 року, копіями договорів купівлі-продажу квартири від 01 березня 2013 року. 16 лютого 2013 року відповідач відкрив на своє ім'я рахунок [NUMBER] у Головному управлінні по м. Києву та Київській області ПАТ «Ощадбанк», що підтверджується довідкою від 19.12.2013 року та випискою з банку, з якої вбачається, що 01 березня 2013 року (в день продажу часток квартир) відповідач поклав на свій рахунок 1 039 090 грн, а 05 березня 2013 року закрив рахунок і цього ж дня відкрив новий рахунок [NUMBER], на який поклав 995 128,50 гривень, які зняв з цього рахунку 12 березня 2013 року. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.п. 1-3 ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. З огляду на наведене та враховуючи, що спірне майно було придбано протягом незначного періоду після продажу відповідачем належних йому часток квартир, а позивачем не надано належних доказів, що для придбання цього майно було використано спільні кошти подружжя, суд приходить до висновку, що спірне майно є особистою власністю відповідача, оскільки придбано за кошти, що належали йому особисто, а тому відмовляє у задоволенні позову. При цьому суд враховує, що для придбання спірного майна витрачено 793350 грн, а відповідачем отримано від продажу належних йому часток квартир 1 039 090 грн., тобто більше ніж вартість придбаного майна, що свідчить про реальну можливість придбання ним цього майна. Посилання позивача на її заяву про надання згоди на придбання квартири не може бути підставою для визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та спростовує висновків суду про те, що придбане майно є особистою власністю відповідача, оскільки придбано за його особисті кошти. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed