Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У липні 2015 року позивачі звернулися\~\~до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що після смерті [PERSON] 29.03.2014 року відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0370 га за адресою: м. Житомир, вул. Северина Наливайка, 12-а, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1810136300:05:011:0059. Вони відносяться до першої черги спадкоємців, прийняли спадщину, але через те, що дана земельна ділянка належала спадкодавцю та [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності і при цьому частка померлого є невизначеною, нотаріусом відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки. Тому просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0370 га за адресою: м. Житомир, [PERSON], 12-а, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1810136300:05:011:0059. Сторони у справі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їхній відсутності. У поданій заяві позивачі уточнили позовні вимоги, вказавши, що оскільки позивач [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] 1/4 частку від спадкового майна, що становить 1/12 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS], а позивач [PERSON] успадкував після смерті свого батька [PERSON] 3/4 частку від спадкового майна, що становить 3/12 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS], тому просять визнати за ними - [PERSON] право власності на 3/12 часток зазначеної земельної ділянки, а за [PERSON] на 9/12 часток цієї земельної ділянки. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у направлених до суду заявах вказали про визнання заявленого позову. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 29.03.2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП № 234440 від 29.03.2014 року, виданого ВДРАЦС реєстраційної служби Житомирського МУЮ (а.с. 6). Особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив. Як встановлено судом, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], син [PERSON] та батьки [PERSON], [PERSON] (а.с. 8, 9, 60). 09.06.2015 року позивачі звернулися до Другої Житомирської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] (а.с. 85). 20.08.2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до Другої Житомирської державної нотаріальної контори заяви, в яких відмовилися від спадщини після смерті свого сина [PERSON] на користь онука позивача [PERSON] (а.с. 51, 54). Державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] 09.06.2015 року було видано свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу [PERSON] на 1/12 частку квартири [ADDRESS], а позивачу [PERSON] на 3/12 часткок квартири [ADDRESS]. Разом із тим, постановою державного нотаріуса Другої Житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] № 1178/02-32 від 09.06.2015 року (а.с. 119) позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0370 га за адресою: м. Житомир, вул. Северина Наливайка, 12-а, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1810136300:05:011:0059 з причини невизначеності частки земельної ділянки, яка належала померлому, так як вона перебуває у спільній сумісній власності спадкодавця та [PERSON], [PERSON] Як убачається з державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 217140 (а.с. 10), на підставі рішення Житомирської міської ради від 02.03.2010 року № 1206 земельну ділянку площею 0,0370 га за адресою: м. Житомир, вул. Северина Наливайка, 12-а, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 1810136300:05:011:0059 є спільною сумісною власністю спадкодавця [PERSON] та [PERSON], [PERSON] Згідно довідки ПП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 4» від 27.06.2015 року № 1496 (а.с. 22), у квартирі [ADDRESS] за шість місяців до смерті [PERSON], на день його смерті та протягом шести місяців після того були зареєстровані та проживали, зокрема позивачі [PERSON] та [PERSON] За положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, встановивши, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, постійно проживали разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини у квартирі [ADDRESS], чим прийняли спадщину, а інші спадкоємці відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини на користь [PERSON], на час відкриття спадщини спадкове майно у виді 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0370 га за адресою: м. Житомир, вул. Северина Наливайка, 12-а належало на праві власності спадкодавцю, та з урахуванням успадкованих позивачами часток спадкового майна, визнання відповідачами [PERSON] та [PERSON] позову, що приймається судом, оскільки таким визнанням не порушуються права інших осіб і воно не суперечить закону, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved