Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У квітні 2021р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , власником якої є він; визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаною квартирою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як покупець, є власником кв. [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2020р., продавцем за яким виступав [PERSON] , від імені якого діяла за довіреністю [PERSON] . Після набуття у власність вказаної квартири було укладено договір щодо надання послуг з електроенергії; прийнято позивача до складу ЖБК «Залізничний-2». Позивач вказує, що він у квартирі не зареєстрований, у квартирі проживає його дочка. За умовами договору купівлі-продажу квартири, продавець брав зобов`язання зняти себе з реєстрації та інших зареєстрованих у квартирі осіб. На теперішній час не знято з реєстрації відповідачку [PERSON] , яка не є власником квартири, не проживає в ній. Місце проживання відповідачки позивачу не відомо, квартирою вона не користується. Наявність реєстрації відповідачки у квартирі перешкоджає позивачу вільно розпорядитись своєю власністю та обмежує законні права як власника житлового приміщення. Ухвалою Голосіївського районного суд м.Києва від 19.04.2021р. відкрито провадження, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.34,35). Відповідачка про розгляд справи повідомлялась судом через оголошення, також і за відомим місцем реєстрації, поштові відправлення поверталось до суд з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2020р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю., зареєстрованого в реєстрі № 1649. Продавцем за даним договором виступав [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] на підставі довіреності від 21.11.2019р. (а.с.10-12). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 14.09.2020р., власником вказаною квартири є [PERSON] , розмір частки: 1 (а.с.13). Згідно довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА № 14726983 від 22.04.2021р., відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 10.08.2013р. по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (а.с.33). На підтвердження факту непроживання відповідача у спірній квартирі, надано суду Акт про непроживання [PERSON] [INFO] в квартирі [ADDRESS] від 14.09.2020, який складено головою правління ЖБК «Залізничний-2» Лещенко В.М., а також громадянами [PERSON] та [PERSON] . Вказаним актом засвідчено, що [PERSON] не мешкає за вказаною квартирою з липня 2019 року. Крім того, відповідно до Довідки від 26.02.2021 голови правління ЖБК «Залізничний-2» Лещенко В.М. громадянка [PERSON] з заявами та скаргами до ЖБК «Залізничний-2» щодо вчинення їй перепон у користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , протягом часу з липня 2019 року по лютий 2021 року не зверталась. Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення його права власності. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Позивач зазначає, що відповідачка була зареєстрована попереднім власником квартири, її реєстрація перешкоджає у реалізації його прав жилого приміщення. Статтею1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №№ 1,2,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріпляє право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. про захист прав людини і основоположних свобод. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, як виплаває із вказаної норми Закону, зняття з реєстрації місця проживання можу бути здійснено на підставі рішення суд виключно, крім іншого, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідачка [PERSON] не є членом сім`ї позивача, спірна квартира не перебувала у власності відповідачки, в квартирі по теперішній час не проживає, особисті речі відповідачки у зазначеній квартирі відсутні, наміру проживати в спірній квартирі відповідачка не має, за комунальні послуги не сплачує та не несе інших витрат по утриманню житла, ці обставини підтверджуються відповідним Актом, який складено комісією у складі голови правління ЖБК «Залізничний-2» від 14.09.2020. На підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги зібрані і досліджені судом докази у справі, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим він підлягає задоволенню.

Outcome: approved