Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

у листопаді 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 50% від усіх видів доходів щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також витрати на правову допомогу. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що вона, [PERSON], зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 09 червня 2006 року та від подружнього життя вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Станом на теперішній час вони із чоловіком не проживають як подружжя та не ведуть спільного господарства. Зараз вона, [PERSON], проживає разом із своїми батьками за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького,239/53. Після припинення спільного проживання з відповідачем [PERSON] не цікавиться та не займається вихованням дитини. Відповідач одноразово надавав кошти на утримання дитини, обіцяючи, що буде такі кошти систематично надавати надалі. Коли вона, [PERSON], звернулася до відповідача із проханням надати кошти на утримання та виховання їхньої доньки, відповідач відмовився. Оскільки відповідач відмовився добровільно врегулювати питання про надання ним допомоги на утримання та виховання дитини, то для оформлення звернення до суду вона, [PERSON], змушена була звернутися про надання правової допомоги до спеціаліста даної галузі. 04 листопада 2016 року було укладено договір про надання правової допомоги. Вартість послуг адвоката становив 800 грн., які вона оплатила. У звязку в вищенаведеним, вона вирішила звернутись в суд. В судовому засіданні 19 грудня 2016 року позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 40% від усіх видів доходів щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також витрати на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували між собою шлюб 09 червня 2006 року та від подружнього життя вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін в судовому засіданні, долученою до справи копією свідоцтва про народження дитини, та ці обставини в судовому засіданні ніким з учасників процесу не оспорювались. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей. Згідно з положеннями ст.ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.3 ст. 183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи матеріальне становище сторін та положення вищевказаного матеріального законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на дитину слід задовольнити частково. Положеннями п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 84 витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Outcome: partial