Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення авансу та процентів за користування грошовими коштами, посилаючись на те, що між нею та [PERSON] був укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2233. Відповідно до умов п. 1 попереднього договору сторони домовились та зобовязались у строк до 31 березня 2016 року укласти основні договори купівлі-продажу: житлового-будинку, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова , вул. Набережна, буд. 18, загальною площею 113,1 кв.м., житловою площею 77,0 кв.м., та земельної ділянки площею 0,1723 га, кадастровий номер 3222481201:01:003:0001, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за вищевказаною адресою. Відповідно до умов п. 9 попереднього договору вона передала [PERSON] аванс у розмірі 120\~003 грн. 34 коп., що еквівалентно 5\~000 доларів США, згідно курсу НБУ на день укладення даного договору. Ця сума підлягає заліку в ціну житлового будинку та земельної ділянки при укладенні та нотаріальному посвідченні основних договорів купівлі-продажу. Пунктом 12 попереднього договору передбачено, що зобовязання встановлені попереднім договором, припиняються, якщо основні договори не укладені протягом строку, встановленого цим попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Станом на 31 березня 2016 року основні договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки укладені не були. У відповідності до умов п. 9 попереднього договору вона передала, а [PERSON] отримала аванс у розмірі 120\~003,34 грн.. На час звернення з позовом до суду, строк, визначений сторонами для укладення основних договорів купівлі-продажу обєктів нерухомості сплив, зазначені договори не укладені, аванс переданий [PERSON] у розмірі 120\~003,34 грн. повернутий не був. Оскільки договори купівлі-продажу будинку і земельної ділянки, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, передана грошова сума в розмірі 120\~003,34 грн. є авансом, який підлягає поверненню. На адресу [PERSON] було направлено вимогу про повернення суми авансу, однак аванс з 31 березня 2016 року повернуто не було. За період з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2017 року були нараховані проценти у розмірі 19\~969,39 грн.. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь суму авансу у розмірі 120\~003,34 грн. та 19\~969,39 грн. процентів за користування чужими коштами, а всього 139\~972,73 грн., судовий збір у розмірі 1399,70 грн., та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник не зявились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. Оскільки представник позивача у поданій до суду заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач неодноразово належним чином повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2233. Відповідно до умов п. 1 попереднього договору сторони зобовязалися у строк до 31 березня 2016 року укласти договори купівлі-продажу: житлового-будинку, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, вул. Набережна, буд. 18, загальною площею 113,1 кв.м., житловою площею 77,0 кв.м., та земельної ділянки площею 0,1723 га, кадастровий номер 3222481201:01:003:0001, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова , вул. Набережна, буд. 18; земельної ділянки площею 0,1723 га, кадастровий номер 3222481201:01:003:0001, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова , вул. Набережна, буд. 18, на умовах, встановлених цим договором. Згідно умов п. 2 сторони домовились, що істотними умовами основних договорів купівлі-продажу будуть такі: продаж зазначеного житлового будинку та земельної ділянки буде вчинено за ціною 2\~280\~063 грн. 37 коп., що еквівалентно 95\~000 доларів США, згідно курсу НБУ на день укладення цього договору. Умовами п. 9 попереднього договору передбачено, що при укладенні цього договору покупець [PERSON] передала, а продавець [PERSON] отримала аванс у розмірі 120\~003,34 грн., що еквівалентно 5\~000 доларів США, згідно курсу НБУ на день укладення цього договору. Ця сума підлягає заліку в ціну житлового будинку та земельної ділянки при укладенні та нотаріальному посвідченні основних договорів купівлі-продажу. Відповідно до умов п. 10 договору продавець, який отримав аванс у розмірі 120\~003,34 коп., в рахунок ціни житлового будинку та земельної ділянки, у разі односторонньої відмови від продажу житлового будинку та земельної ділянки у разі односторонньої відмови від продажу житлового будинку та земельної ділянки, у зазначений термін зобовязується негайно повернути подвійну суму авансу покупцеві. Звертаючись з позовом до суду позивач [PERSON] зазначила, що на час звернення з позовом до суду відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання згідно, укладеного договору не виконала. На час звернення з позовом до суду, строк, визначений сторонами для укладення основних договорів купівлі-продажу обєктів нерухомості сплив, зазначені договори не укладені, аванс переданий [PERSON] у розмірі 120\~003,34 грн. нею не повернуто. На адресу [PERSON] позивачем було направлено вимогу про повернення суми авансу від 01 червня 2017 року, однак аванс з 31 березня 2016 року повернуто не було. Згідно вимог\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до вимог\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 12 попереднього договору передбачено, що зобовязання встановлені попереднім договором, припиняються, якщо основні договори не укладені протягом строку, встановленого цим попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Як зазначила позивач у позовній заяві станом на 31 березня 2016 року основні договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки укладені не були. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що на час звернення з позовом до суду відповідач [PERSON] умови попереднього договору від 31 грудня 2015 року не виконала, відповідні договори купівлі-продажу з позивачем [PERSON] не уклала, аванс, отриманий нею у розмірі 120\~003,34 грн. [PERSON] не повернула. Згідно вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно розрахунки суми процентів відповідачу були нараховані проценти за користування грошовими коштами за період з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2017 року з урахуванням розміру облікової ставки НБУ у розмірі 19\~969,39 грн. за формулою: облікова ставка НБУ х (кількість днів : кількість днів у році) х сума одержаних коштів. Суд, зясувавши дійсні обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми авансу у розмірі 120\~003,34 грн. та 19\~969,39 грн. процентів за користування грошовими коштами, а всього 139\~972,73 грн.. Звертаючись з позовом до суду позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені витрати на надання правової допомоги адвоката у розмірі 10 000 грн., відповідно до наданих представником позивача доказів: Договір про надання правової допомоги від 24 травня 2017 року; рахунок-фактура № СФ-0000027 від 24 травня 2017 року, копія квитанції від 24 травня 2017 року на суму 10\~000 грн., копія акта приймання-передачі надання правової допомоги (юридичних послуг) від 09 листопада 2017 року. Понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~399,70 грн. слід стягнути з відповідача згідно зі 88 ЦПК України на користь позивача.

Outcome: approved