Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на дитину. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що сторони уклали шлюб 25.11.2003 року, шлюб зареєстрували у виконавчому комітеті Боярської міської ради. Життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час проживають окремо. Від щлюбу в них народилась дитина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER]. Починаючи з квітня 2012 року сторони припинили жити як чоловік та дружина. Зі слів позивача, на даний час донька мешкає з нею та перебуває на її утриманні. В підтвердження надала суду довідку від 25.11.2014 р., видану виконавчим комітетом Боярської міської ради про те, що на її утриманні знаходяться малолітній син [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Позивач [PERSON] зазначила, що угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем у справі не досягнуто, стан здоров'я та матеріальний стан [PERSON] дозволяють йому утримувати малолітнього сина. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просила суд: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25 листопада 2003 року у виконавчому комітеті Боярської міської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 345; - визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO]за адресою його матері; - стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засідання позивачка та її представник позовні вимоги уточнили, та просили стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не заперечував проти позову. Суд, вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 жовтня 2003 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 345. Від щлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час проживають окремо. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривень 60 (шістдесят) копійок в дохід держави. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112, 160, 161, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved