Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним в якому вказувала, що 27 липня 2002 року між її батьком - [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] придбав в останнього житловий будинок [ADDRESS] . В цей же день договір було зареєстровано на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі за №472. Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього. Однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме, продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. [INFO] [PERSON] помер. Позивачка, звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті батька, дізналася, що договір купівлі-продажу є недійсним. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з об`єктивних причин неможливе (сторона договору, а саме покупець, помер), що перешкоджає позивачці належним чином оформити спадщину, а тому остання просила суд визнати договір дійсним в судовому порядку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте остання надала суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб порталі судової влади України, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка в своїй заяві не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що 27 липня 2002 року батько позивачки - [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , уклавши та зареєструвавши в цей же день письмовий договір купівлі-продажу на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі про що в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю внесено запис за №472. Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього. [INFO] [PERSON] помер. Позивачка, звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті батька, дізналася, що договір купівлі-продажу є недійсним. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з об`єктивних причин неможливе (сторона договору, а саме покупець, помер), що перешкоджає позивачці належним чином оформити спадщину. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору сторони угоди узгодили всі її істотні умови і виконали свої зобов`язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов`язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. В п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами) Пленум Верховного Суду України зазначив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту, а позов - задоволенню.

Outcome: approved