Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON], який уточнивши та збільшивши в ході розгляду справи, просив визнати його батьківство щодо дитини - дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказував на те, що з 2007 по 24 жовтня 2013 року він без реєстрації шлюбу спільно проживав із [PERSON], [INFO]. У зазначений період, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були поєднані спільним побутом. Крім того, у період їх спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Запис про батька у свідоцтві про народження дитини вчинено за вказівкою матері на підставі ст. 135 СК України, оскільки заяви про своє батьківство він не подавав, що також вбачається із копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дитини, відповідно до якого відомості про батька дитини зазначено його ім'я, однак прізвище дитини, вказано дівоче прізвище його дружини [PERSON] Також вказував на те, що у період фактичних шлюбних відносин із [PERSON] та спільного проживання, він публічно визнавав себе батьком майбутньої дитини. Коли настав час дружині народжувати, він особисто домовлявся з лікарями про медичну допомогу при пологах, забирав дружину з пологового будинку. З дня народження та станом на сьогоднішній день, його донька проживає разом із ним за адресою: [ADDRESS], та перебуває на його утриманні та вихованні, що підтверджується рішенням служби у справах дітей Чернівецької міської ради від 01.11.2013 року № 1/2011. Факт його батьківства, а також факт спільного проживання однією сім'єю з [PERSON] та донькою підтверджується численними фото та відео записами, а також показами свідків. Разом з тим, [INFO] року його дружина [PERSON] померла й відповідно вчинити запис про своє батьківство відносно доньки [PERSON] у добровільному порядку він позбавлений можливості. Крім того, з 11 грудня 2013 року брат [PERSON] - [PERSON], з невідомих йому причин, почав стверджувати, що він не є батьком його доньки [PERSON] , тому що він її не утримував. Зазначає, що донька називає його «папа». Зазначає, що встановлення батьківства йому потрібно саме для визнання його батьком дитини [PERSON], яка народилася [INFO] року, та для внесення відповідного запису у свідоцтво про народження дитини. На підставі вищевикладеного, просив визнати його батьківство стосовно дитини - дочки [PERSON], [INFO], та внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON], [INFO], яку народила [PERSON], [INFO], вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 15 вересня 2010 року №1979, змінивши в графі відомості щодо батька дитини: з [PERSON] на [PERSON] та в графі щодо прізвища дитини: з [PERSON] на [PERSON]. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили про задоволення позову. Відповідач, його представник, а також треті особи: [PERSON], [PERSON] та представник органу опіки і піклування, у судовому засіданні, ураховуючи висновок проведеної експертизи, позов визнали у повному обсязі. Третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького МУЮ в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Так, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, а також ураховуючи визнання відповідачами та третіми особами позову, суд вважає, що позов підлягає задоволення в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно із положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Відповідно до чч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. За положеннями ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. При цьому, висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Такий позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК); у разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання запис про неї та про батька дитини вчинено за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина (ч. 1 ст. 135 СК; батьки дитини невідомі і запис про них у Книзі реєстрації народжень учинено за рішенням органу опіки та піклування (ч. 2 ст. 135 СК). Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ст. 135 СК України). Так, у судовому засіданні встановлено, що з 2007 по 24 жовтня 2013 року позивач без реєстрації шлюбу спільно проживав із [PERSON], [INFO]. У зазначений період, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були поєднані спільним побутом, що також підтверджується наданими суду доказами (а.с. 27-29). У період їх спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO]. Запис про батька у свідоцтві про народження вчинено за вказівкою матері на підставі ст. 135 СК України. Заяви про своє батьківство позивач не подавав, що також убачається із копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дитини, де в графі батько зазначено ім'я та по-батькові позивача, тобто [PERSON], а прізвище дитини- зазначено дівоче прізвище його дружини [PERSON](а.с. 31). [INFO] року мати дитини [PERSON] - [PERSON] померла що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 30). Відповідно до рішення служби у справах дітей, [PERSON] після смерті матері тимчасово влаштовано у сім`ю позивача, та покладено на нього відповідальність за виховання та матеріальне утримання дитини (а.с.32). Крім того, в ході судового розгляду також встановлено, що позивач [PERSON] визнає себе батьком дитини - [PERSON], [INFO] й відповідно відповідач [PERSON], а також треті особи не оспорюють даний факт, що підтверджується наданими ними суду поясненнями, а також письмовими заявами про визнання позову. Ураховуючи те, що мати дитини померла, позивачу відмовлено відділом реєстрацій актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції у внесені змін до актового запису про народження дитини [PERSON] відповідно до ст. 126 СК України, а також роз'яснено право визнання батьківства на підставі ст. 128 СК України в судовому порядку й відповідно за рішенням суду, що підтверджується листом відділом реєстрацій актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції від 15 листопада 2013 року № 4399/04-03-25 (а.с. 12). Крім того, відповідно до висновку судово-медичної ДНК-експертизи № 11 від 24 січня 2014 року, призначеної в ході розгляду даної справи за клопотанням позивача, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що [PERSON], [INFO], може являтися біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], з ймовірністю 99,999 %, таким чином батьківство практично доведене (а.с. 91-98). Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм відповідну правову оцінку, а також заяви визнання відповідачем батьківства позивача відносно дитини [PERSON], суд приходить переконання, що позивачем у визначеному законом порядку доведено своє батьківство відносно дитини [PERSON], народженої [PERSON] й відповідно заявлений ним позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Також обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню заявлені позивачем вимоги в частині внесення змін про батька дитини та прізвища дитини в актовий запис про її народження. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved