Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 03 жовтня 2009 року, актовий запис 1437, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. На підтвердження своїх вимог вказувала, що 03 жовтня 2009 року зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого має сина [PERSON], [INFO] народження. Шлюбні стосунки фактично припинені з червня 2012 року. Спільне життя з відповідачем не склалось по причині постійних сварок. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, вирішення побутових питань, сімейні цінності. Вказані обставини у своїй сукупності й стали підставою для звернення до суду з позовом. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримувала та просила суд їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 03 жовтня 2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області був зареєстрований шлюб між [PERSON], громадянином України, [INFO] та [PERSON] (Дошлюбне прізвище), громадянкою України, [INFO], актовий запис №1437 від 03.10.2009 р.(оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження [NUMBER], актовий запис №1070 від 05.10.2011 р.). В силу ст. ст. 21 та 24 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбно-сімейні відносини не склалися, сторони бажають розірвати шлюб. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, на підставі встановлених фактів, приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, враховуючи, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню малолітньої дитини. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В силу ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Outcome: approved