Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення боргу. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 21 серпня 2014 року [PERSON] отримала від нього грошові кошти в борг в розмірі 3 700,00 доларів США, для оплати туристичних послуг для позивача. Відповідач своєчасно не організувала тур про який була домовленість з позивачем, за який взяла передоплату, тому позивач був змушений звернутися до ТОВ «Ньюз Тревел» з приводу оформлення аналогічного туру, але вже за більшу вартість, так як часу до поїздки майже не залишилось. Позивач оформив тур за 5 000,00 доларів США, тобто з вини відповідача втратив 1 300,00 доларів США. 09 лютого 2015 року направив вимогу на адресу відповідача про повернення грошових коштів, проте на день подачі позову борг не повернутий, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В позовних вимогах просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 84 841,00 грн., проценти в розмірі 19 580,84 грн., втрачену вигоду в розмірі 29 809,00 грн., витрати на юридичні послуги в розмірі 5 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 392,31 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував (а.с. 38). Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлена за місцем реєстрації. Суд вважає за можливим розглядати справу у її відсутність та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 серпня 2014 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в борг в розмірі 3 700,00 доларів США, для оплати туристичних послуг для позивача, що підтверджується розпискою (а.с. 8). Відповідач своєчасно не організувала тур про який була домовленість з позивачем, за який взяла передоплату. У зазначений строк Відповідач не повернув позивачу грошей, тим самим прострочив зобов'язання по розписці. Таким чином, борг відповідача складає 3 700,00 доларів США. Фактично між сторонами виникли правовідносини щодо договору позики. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Згідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також, відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та якості. Таким чином між сторонами були укладені договори позики грошових коштів. Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладеного між сторонами договору позики відповідач власноручно написав позивачеві розписку від 17.12.2014 р. Тобто договір позики був укладений з дотриманням вимог ст. 1047 Цивільного кодексу України. Відповідно до приписів статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також стосовно суми позики законодавством встановлено наступне, відповідно до розділу 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про системувалютного регулювання і валютного контролю» валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень оплати будь-яких вимог та зобов'язань. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу Українизобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншими нормативно-правовими актами. Станом на час подання позову офіційний курс НБУ становить: 1 долар США - 22,93 грн. Таким чином сума боргу, що підлягає стягненню з відповідача становить 84 841,00 грн. (3 700,00 дол. США / 1 дол. США х 22,93 грн. = 84 841,00 грн.) Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Розрахунок облікової ставки - облікова ставка НБУ 13% х 2 = 26 %; кількість днів прострочення - 324; розрахунок % = 26 / 365 = 0,07123287671; Розрахунок заборгованості 3 700 х 1 х 324 / 10 = 853,94 дол. США. Таким чином сума пені становить 853,94 доларів США, що еквівалентно 19 580,84 грн. (853,94 х 22,93 = 19 580,84). Наданий позивачем суду розрахунок сум заборгованості, відповідає вимогам закону та може бути покладений в основу рішення. Відповідачем доказів на спростування цього розрахунку суду не надано. Крім того, відповідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач своєчасно не організувала тур про який була домовленість з позивачем, за який взяла передоплату, тому позивач був змушений звернутися до ТОВ «Ньюз Тревел» з приводу оформлення аналогічного туру (а.с. 12-19). Позивач оформив тур за 5 000,00 доларів США (а.с. 20). Зазначені обставини свідчать про упущення позивачем доходів в розмірі 1 300,00 доларів США, що еквівалентно 29 809,00 грн. (1 300,00 х 22,93 = 29 809,00). Зазначена упущена вигода підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того в позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на юридичні послуги в розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Згідно ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: надання усних і письмових консультацій, роз'яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди). Як вбачається з матеріалів справи, 05 листопада 2015 року між фізичною особою -підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг (а.с. 22-23) та довіреність на представлення інтересів в суді (а.с. 26). Позивачу по справі була надана правова допомога по складанню позовної заяви про стягнення боргу. Вартість наданих послуг склала - 5 000 грн. 00 коп., яку фактично позивачем було сплачено (а.с. 24). За таких обставин розмір витрат на правову допомогу складає 5 000,00 грн., які підлягають відшкодуванню. Приписами статті 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, вимоги позивача про повернення боргу є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 139 230,84 грн., оскільки на час розгляду справи відповідач зобов'язання за розпискою не виконав. Судовий збір стягується з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України в розмірі 1 392,30 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved