Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.04.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір кредитної лінії (далі - договір), за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування коштами, на строк на 364 календарних дні. Станом на 18.08.2014 року відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 22298,50 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 9098,50 грн., простроченого тіла кредиту - 5850,00 грн., заборгованості по комісіям - 7350,00 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити і розглядати справу без його участі та проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Повно та всебічно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У судовому засіданні було встановлено, що 23.04.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір кредитної лінії, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування коштами, на строк на 364 календарних дні. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно із розрахунком, який міститься в позовній заяві, заборгованість відповідача станом на 18.08.2014 р. за договором становить 22298,50 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 9098,50 грн., простроченого тіла кредиту - 5850,00 грн., заборгованості по комісіям - 7350,00 грн. (а.с.2). Даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за договором кредитної лінії від 23.04.2013 року належним чином не виконала, а отже зобов'язана повернути позивачу борг по кредитному договору в розмірі 22298,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved