Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

У квітні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, в якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни від 17 лютого 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 6611. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між позивачем [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи з видачею платіжної кредитної картки № 004-03035- 151007 від 15 жовтня 2007 року. 17 лютого 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна вчинила виконавчий напис № 6611 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 30 548,89 грн. На виконання зазначеного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровській області Шаган Олексій Анатолійович 04 березня 2021 року відкрив виконавче провадження ВП № 647393 щодо примусового виконання виконавчого напису. На даний час приватний виконавець Шаган О. А. вчиняє виконавчі дії щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором. 10 березня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] та згідно постанови від 19 квітня 2021 року накладено арешт на кошти боржника. Згідно з ЄДРЮОФП [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець та має розрахункові рахунки в банківських установах, на які накладено арешт, що унеможливлює в подальшому підприємницьку діяльність позивача. Позивач не згодна з діями приватного виконавця та приватного нотаріуса. Вважає, що вищезазначений виконавчий напис нотаріуса вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. З тексту оскаржуваного виконавчого напису позивачу стало відомо, що ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги № 2242/К від 07.05.2020 року з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». З заявою про вчинення виконавчого напису відповідач звернувся до приватного нотаріуса 17 лютого 2021 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності (кредитний договір було укладено 15.10.2007 року, право вимоги за договором у банківській установі настало ще 15.10.2008 року за умовами договору). Крім того, стягувачем за виконавчим документом на теперішній час є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», з яким позивач не укладала жодних договорів, не отримувала листів про зміну сторони у договорі та нових реквізитів для сплати заборгованості за вказаним кредитом, а отже не згодна з нарахованою сумою заборгованості у розмірі, який визначив стягувач, вважає дану заборгованість по кредитному договору спірною. Викладені обставини виключають безспірність вимоги про стягнення боргу. Однак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не перевірила безспірність вимог банку, чим порушила ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Також, кредитний договір № 004-03035-151007 від 15 жовтня 2007 року нотаріально не посвідчений та був укладений позивачем з ПАТ «Дельта Банк» в простій письмовій формі. Оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України Про нотаріат» та постанові Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, оскільки вчинений на борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що не передбачено Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. 31 травня 2021 року від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Виссал В.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 15 жовтня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та позивачем було укладено Договір № 004-03035-151007 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговуванням платіжної картки. 07 травня 2020 року між Акціонерним товариством «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 2242/К, у відповідності до вимог якого правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за кредитним договором № 004-03035-151007 від 15 жовтня 2007 року. 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6611, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості у розмірі 30 548,89 грн. Щодо твердження позивача, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчиняючи виконавчий напис, не врахувала та не перевірила факту безспірності (наявності чи відсутності) спору щодо заборгованості, то зазначає, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідач, вважає, що ним виконано вимоги передбачені п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівні вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий напис, вчинений 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 6611, не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною. Щодо твердження позивача, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. пропущено строк позовної давності для вчинення виконавчого напису, зазначає, що загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. З оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що строк для звернення до нотаріуса перебуває у межах з 07 травня 2020 року по 07 травня 2023 року, а отже помилковим є твердження позивача щодо пропуску строку позовної давності, адже право вимоги виникло у відповідача 07 травня 2020 року. У зв`язку з викладеним просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу за відсутності відповідача, позовні вимоги не визнав та просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 жовтня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] було укладено Договір № 004-03035-151007 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до умов якого Банк, серед іншого, надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 30 000,00 грн. та на день укладення даного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 1 500,00 грн. (а.с. 19-20). Відповідно до п. 1.4 вказаного договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів; кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами в цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод. 07 травня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір № 2242/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги Банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників та інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами тощо), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору (а.с. 71-73). З додатку № 1 до Договору № 2242/К про відступлення прав вимоги від 07.05.2020 року вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», зокрема, свої права вимоги до [PERSON] за Договором № 004-03035-151007 від 15.10.2007 року (а.с. 74-75). 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6611, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 004-03035-151007 від 15 жовтня 2007 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі Договору № 2242/К про відступлення прав вимоги, укладеного 07.05.2020 року, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором за період з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року на суму 29 898,89 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 22 114,35 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 7 784,54 грн. (а.с. 18). Також, за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача у розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню - 30 548,89 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексієм Анатолійовичем 04 березня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 64739382 з виконання вищезазначеного виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 17 лютого 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6611, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у загальному розмірі 30 548,89 грн. (а.с. 22-24). 10 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. було винесено постанову, якою звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промоушн Аутсорсинг», із здійсненням відрахування з доходів боржника у розмірі 20 відсотків до виплати загальної суми 34 003,78 грн., яка підлягає стягненню із боржника за виконавчим провадженням № 64739382 (а.с. 7-9). Також, 19 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. було винесено постанову, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 34 003,78 грн. (а.с. 10-11). Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] посилалась на те, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 17 лютого 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 6611, вчинений з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки з заявою про вчинення виконавчого напису відповідач звернувся з пропущенням строку позовної давності, з нарахованою сумою заборгованості вона не згодна, жодних договорів з відповідачем вона не укладала, повідомлень щодо заміни сторони у договорі вона не отримувала, а також на сьогоднішній день редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, а укладений між банком та позивачем кредитний договір не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення виконавчих написів регламентовано главою 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно п. 1.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 глави 16 Розділу ІІ вказаного Порядку визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2, а саме пункту 13, вбачається, що при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З тексту оскаржуваного виконавчого напису від 17 лютого 2021 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172 (а.с. 18). Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік № 1172). Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік № 1172 доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22.02.2017 року, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на момент ухвалення вказаного судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. До аналогічних по суті висновків дійшов Верховний Суд й у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 17 лютого 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 17 лютого 2021 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі. Судом встановлено, що укладений 15 жовтня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] Договір № 004-03035-151007 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. У зв`язку з викладеним суд не приймає до уваги та відхиляє як такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства України, твердження представника відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, про те, що відповідачем виконано вимоги передбачені п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та подано приватному нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису. Крім того, обов`язковій перевірці підлягає встановлення строку, з якого у кредитора виникло право вимоги до боржника і чи не сплинув вказаний строк на момент звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечними, та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. У вищезазначеному виконавчому написі нотаріуса зазначено, що заборгованість позивача при вчиненні виконавчого напису обчислювалась за період з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року. Разом з цим, нотаріус може вчиняти виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а якщо для вимоги за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, нотаріусом не було перевірено додержання відповідачем строків на звернення з заявою про вчинення виконавчого напису, не з`ясовано коли виникло право примусового стягнення боргу з боржника, не надано цим обставинам відповідної правової оцінки. У пункті 1.4 Договору № 004-03035-151007 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 15 жовтня 2007 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] , було обумовлено, що кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів, кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами в цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод. При цьому, у долученому самим відповідачем до відзиву на позовну заяву Додатку № 1 до Договору № 2242/К про відступлення прав вимоги від 07.05.2020 року зазначено, що датою погашення [PERSON] кредиту за договором № 004-03035-151007 є 12 жовтня 2015 року. Однак, при цьому, виконавчий напис нотаріусом було вчинено 17 лютого 2021 року, тобто вочевидь після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги. За таких обставин слід констатувати, що вчинивши 17 лютого 2021 року виконавчий напис № 6611 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. допустила істотне порушення п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки вказаний виконавчий напис було вчинено за період, який значно перевищує три роки з дня виникнення права вимоги до боржника. Також, суд зауважує, що період виникнення заборгованості, який зазначений нотаріусом у виконавчому написі від 17 лютого 2021 року, був внесений до змісту виконавчого напису лише на підставі даних зазначених представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки з аналізу наданого відповідачем розрахунку суми заборгованості [PERSON] (а.с. 76) та Додатку № 1 до Договору № 2242/К про відступлення прав вимоги від 07.05.2020 року вбачається, що прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 22 114,35 грн. та прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 7 784,54 грн. була нарахована [PERSON] ще Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» при відступленні Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги до [PERSON] , тобто, вочевидь не за період з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року. При цьому, твердження сторони відповідача про те, що в даному випадку він мав право звертатись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису в межах строку з 07 травня 2020 року по 07 травня 2023 року є помилковими та такими, що не беруться судом до уваги. Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що укладаючи 07 травня 2020 року Договір № 2242/К про відступлення прав вимоги та підписуючи Додаток № 1 до вказаного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вже було достовірно обізнано про те, що Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» як дату погашення [PERSON] кредиту (тобто і дату виникнення у первісного стягувача права примусового стягнення боргу з [PERSON] ) зазначено саме 12 жовтня 2015 року, а отже Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» придбав права вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , будучи обізнаним про сплив трирічного строку, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис нотаріуса. Також, слід зазначити, що до суми, яка підлягає стягненню з позивача за оспорюваним виконавчим написом, нотаріусом безпідставно були включені витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 650,00 грн., оскільки можливість стягнення таких витрат шляхом їх включення до розміру безспірної заборгованості за виконавчим написом законом не передбачена. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду справи належних доказів, у розумінні ст.ст. 12, 77, 81 ЦПК України, що відповідачем було надано нотаріусу всі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором, стороною відповідача надано не було. За таких обставин, враховуючи встановлені обставини справи та обставини, на яких наполягає позивач, оскільки оскаржуваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 17 лютого 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, а укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, з урахуванням того, що згідно наявних у справі матеріалів виконавчий напис нотаріусом було вчинено після спливу трирічного строку з дня виникнення у кредитора права вимоги, що в свою чергу унеможливлює здійснення виконавчого напису відповідно до вимог ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат» та порушує принцип безспірності заборгованості, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни від 17 лютого 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 6611, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем у зв`язку з розглядом справи в суді було сплачено судовий збір у наступних розмірах: - за подання позовної заяви до суду - 908,00 грн. (квитанція № 0.0.2104754751.1 від 26 квітня 2021 року; - за подання до суду заяви про забезпечення позову - 454,00 грн. (квитанція № 0.0.2104755411.1 від 26.04.2021 року, яку ухвалою суду від 28 квітня 2021 року було задоволено. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 362,00 грн. (908,00 грн. + 454,00 грн. = 1 362,00 грн.). Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, та

Outcome: approved