Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

у квітні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та неустойки (пені) по виплаті аліментів, в якому просила суд стягнути з нього на її користь заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 138 237,34 грн., а також неустойку (пеню) в розмірі 138 237,34 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що 28.10.1999 року було розірвано шлюб між нею та [PERSON] , від якого [INFO] у них народився син - [PERSON] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.1999 року на її користь було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18.01.2016 року аліменти було встановлено в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. на місць. Проте, [PERSON] жодного разу аліментів не сплатив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. В ході розгляду справи, [PERSON] збільшила розмір позовних вимог та остаточно просила суд стягнути на її користь: - заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 158 237,34 грн.; - неустойку (пеню) в розмірі 2 788 202,91 грн.; - 50% сплачених нею грошових коштів за навчання сина в розмірі 8 236,50 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.04.2019 року відкрито провадження у цивільній справі з призначенням розгляду у порядку загального позовного провадження та підготовчого судового засідання на 19.08.2019 року (а.с. 22-23). 19.08.2019 року підготовче засідання відкладено на 11.11.2019 року (а.с. 29-30). 11.11.2019 року справа не розглядалась, розгляд призначено на 13.02.2020 року (а.с. 40). 13.02.2020 року підготовче засідання відкладено на 26.05.2020 року (а.с. 71-72). Ухвалою від 26.05.2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд на 01.09.2020 року (а.с. 83). 01.09.2020 року справа не розглядалась, розгляд відкладено на 01.02.2021 року (а.с. 87). В судове засідання позивач не з`явилась, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності та зазначенням того, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, котрий в установленому законом порядку повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, не заперечено сторонами, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий розірвано 28.10.1999 року, запис № 320 (а.с. 5). [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] , котрий як після розірвання шлюбу, так і на даний час проживає з матір`ю (а.с. 6). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.1999 року на користь позивача було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 06.10.1999 року. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18.01.2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 07.09.2015 року на час його навчання до досягнення ним двадцяти трьох років. На виконання вказаних судових рішень було видано виконавчі листи, які, як вбачається з металів справи, були пред`явлені позивачем до примусового виконання (а.с. 7-10). Проте, навіть за наявності відкритого виконавчого провадження про стягнення аліментів, відповідач рішення суду належним чином не виконує, аліменти не сплачує. Докази в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. Відповідачем не надано суду і доказів поважності обставин та причин несплати заборгованості за аліментами. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] посилалась на складені Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Запорізбкого міського управління юстиції розрахунку заборгованості від 01.09.2015 року та Заводським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області довідки від 26.03.2019 року й від 03.04.2019 року та розрахунок заборгованості від 03.02.2020 року (а.с. 8, 10, 11, 54-56). Так, згідно розрахунку від 01.09.2015 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 06.10.1999 року, згідно заяви стягувача рахується з 01.08.2000 року та станом на 01.09.2015 року становила 56 191,00 грн. З довідки від 26.03.209 року вбачається, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 06.10.1999 року, станом на 26.03.2019 року становить 56 704,00 грн. Відповідно до довідки від 03.04.2019 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 07.09.2015 року на час його навчання до досягнення ним двадцяти трьох років, станом на 03.04.2019 року становить 81 533,34 грн. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 07.09.2015 року на час його навчання до досягнення ним двадцяти трьох років, станом на 01.02.2020 року остання становить 105 533,34 грн. З огляду на вказане, позивач просила стягнути на її користь заборгованість з аліментів у розмірі 158 237,34 грн. (56 704,00 грн. + 81 533,34 грн. + 20 000,00 грн. (за період з 01.04.2019 року по 01.02.2020 року). Так, Закон України від 26.04.2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 155 СК України передбачає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний нести витрати по її утриманню, однак, однак, аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду не сплачує, тим самим фактично намагається перекласти свій обов`язок піклуватись та матеріально забезпечувати сина виключно на позивача, що є порушенням норм чинного сімейного законодавства України. За таких обставин, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача у цій частині, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 158 237,34 грн. Розглядаючи вимоги щодо стягнення з [PERSON] пені, суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц. У справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16, і вважала, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Аналогічно вирішено питання також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), згідно якої загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Матеріали справи, містять розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, що, на думку суду, свідчить про те, що [PERSON] свої зобов`язання вчасно та в повному обсязі не виконує. Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний нести витрати по її утриманню. Разом з тим ч. 1 ст. 196 СК України встановлено, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Проте, суд, в даному випадку виходить з того, що обмеження щодо стягнення пені у розмірі, який не перевищує розмір заборгованості застосовуються лише з часу внесення змін до СК України, а саме: 17.05.2017 року № 2037-VIII, котрі набрали чинності 08.07.2017 року, а до внесення таких змін пеня стягується у повному обсязі, навіть якщо її розмір перевищує розмір заборгованості. Тому, здійснюючи розрахунок пені, необхідно враховувати положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, з 08.07.2017 року. Пред`являючи дану вимогу, позивач надала розрахунок пені, згідно якого сума останньої становить 2 788 202,91 грн., котру й просила стягнути в повному обсязі (а.с. 57-61). Перевіряючи наданий позивачем розрахунок, суд надходить до висновку про те, що останній за принципом та алгоритмом розрахунку повністю відповідає формулі: p = (A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn) і здійснений у повні відповідності до даних, наявних в матеріалах справи. Отже, пеня за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2000 року по червень 2017 року становить 2 559 362,91 грн. Вказана сума підлягає стягненню в повному обсязі з огляду на положення ст. 196 СК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин і до внесення змін, що набули чинності 08.07.2017 року. Пеня за період з липня 2017 року по січень 2020 року становить 283 660,00 грн.: Пеня за прострочення сплати аліментів за липень 2017 року: 2 000,00 грн. х 1% х 914 днів (з 01.08.2017 року по 01.02.2020 року) = 18 280,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за серпень 2017 року: 2 000,00 грн. х 1% х 883 дні(з 01.09.2017 року по 01.02.2020 року) = 17 660,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за вересень 2017 року: 2 000,00 грн. х 1% х 853 дні (з 01.10.2017 року по 01.02.2020 року) = 17 060,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за жовтень 2017 року: 2 000,00 грн. х 1% х 822 дні (з 01.11.2017 року по 01.02.2020 року) = 16 440,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за листопад 2017 року: 2 000,00 грн. х 1% х 792 дні (з 01.12.2017 року по 01.02.2020 року) = 15 840,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за грудень 2017 року: 2 000,00 грн. х 1% х 761 день (з 01.01.2018 року по 01.02.2020 року) = 15 220,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за січень 2018 року: 2 000,00 грн. х 1% х 730 днів (з 01.02.2018 року по 01.02.2020 року) = 14 600,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за лютий 2018 року: 2 000,00 грн. х 1% х 702 дні (з 01.03.2018 року по 01.02.2020 року) = 14 040,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за березень 2018 року: 2 000,00 грн. х 1% х 671 день (з 01.04.2018 року по 01.02.2020 року) = 13 420,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за квітень 2018 року: 2 000,00 грн. х 1% х 641день (з 01.05.2018 року по 01.02.2020 року) = 12 820,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за травень 2018 року: 2 000,00 грн. х 1% х 610 днів (з 01.06.2018 року по 01.02.2020 року) = 12 200,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за червень 2018 року: 2 000,00 грн. х 1% х 580 днів (з 01.07.2018 року по 01.02.2020 року) = 11 600,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за липень 2018 року: 2 000,00 грн. х 1% х 549 днів (з 01.08.2018 року по 01.02.2020 року) = 10 980,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за серпень 2018 року: 2 000,00 грн. х 1% х 518 днів (з 01.09.2018 року по 01.02.2020 року) = 10 360,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за вересень 2018 року: 2 000,00 грн. х 1% х 488 днів (з 01.10.2018 року по 01.02.2020 року) = 9 760,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за жовтень 2018 року: 2 000,00 грн. х 1% х 457 днів (з 01.11.2018 року по 01.02.2020 року) = 9 140,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за листопад 2018 року: 2 000,00 грн. х 1% х 427 днів (з 01.12.2018 року по 01.02.2020 року) = 8 540,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за грудень 2018 року: 2 000,00 грн. х 1% х 396 днів (з 01.01.2019 року по 01.02.2020 року) = 7 920,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за січень 2019 року: 2 000,00 грн. х 1% х 365 днів (з 01.02.2019 року по 01.02.2020 року) = 7 300,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за лютий 2019 року: 2 000,00 грн. х 1% х 337днів (з 01.03.2019 року по 01.02.2020 року) = 6 740,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за березень 2019 року: 2 000,00 грн. х 1% х 306 днів (з 01.04.2019 року по 01.02.2020 року) = 6 120,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за квітень 2019 року: 2 000,00 грн. х 1% х 276 днів (з 01.05.2019 року по 01.02.2020 року) = 5 520,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за травень 2019 року: 2 000,00 грн. х 1% х 245 днів (з 01.06.2019 року по 01.02.2020 року) = 4 900,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за червень 2019 року: 2 000,00 грн. х 1% х 215 днів (з 01.07.2019 року по 01.02.2020 року) = 4 300,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за липень 2019 року: 2 000,00 грн. х 1% х 184 дні (з 01.08.2019 року по 01.02.2020 року) = 3 680,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за серпень 2019 року: 2 000,00 грн. х 1% х 153 дні (з 01.09.2019 року по 01.02.2020 року) = 3 060,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за вересень 2019 року: 2 000,00 грн. х 1% х 123 дні (з 01.10.2019 року по 01.02.2020 року) = 2 460,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за жовтень 2019 року: 2 000,00 грн. х 1% х 92 дні (з 01.11.2019 року по 01.02.2020 року) = 1 840,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за листопад 2019 року: 2 000,00 грн. х 1% х 62 дні (з 01.12.2019 року по 01.02.2020 року) = 1 240,00 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за грудень 2019 року: 2 000,00 грн. х 1% х 31 день (з 01.01.2020 року по 01.02.2020 року) = 620,00 грн. Заборгованість зі сплати аліментів за вказаний період становить згідно розрахунку головного державного виконавця станом на 01.02.2020 року 62 000,00 грн. Тому, з урахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України, суд провівши нарахування, надійшов до висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає пеня по сплаті аліментів за період з липня 2017 року по січень 2020 року в розмірі 62 000,00 грн., а загалом, стягненню підлягає пеня за прострочення сплати аліментів в сумі 2 621 362,91 грн., тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Вказане відповідачем не спростовано доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. Розглядаючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача половини понесених нею додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 8 236,50 грн., суд дійшов наступного. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Позивач зазначає, що за період з серпня 2018 року по лютий 2020 року нею понесені додаткові витрати на навчання сина. Аналіз даної вимоги позивача дає суду підстави для висновку про наявність підстав стягнення половини суми додаткових витрат на дитину з відповідача, оскільки позивач підтвердила належними доказами фактично понесені витрати на навчання дитини у розмірі 7 000,00 грн. (а.с. 62-64), у загальному розмірі 7 850,000 грн. (а.с. 65-70). Разом із цим, суд не знаходить підстав для задоволення визначеного позивачем розміру понесених нею додаткових витрат на дитину. Враховуючи викладене, сума стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини підлягає зменшенню. Тобто стягненню підлягає половина загальної суми додаткових витрат позивача на дитину - 14 850,00 грн., а саме: 7 425,00 грн. Вказане відповідачем не спростовано доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. За таких обставин, суд надходить до висновку часткове задоволення вимог позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі в розмірі 9 265,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial