Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що 07.07.2015 року ним укладено з [PERSON] договір позики за умовами якого він надав у борг 253 000 грн., що станом на день укладення договору становило 11 000 доларів США, а [PERSON] зобов`язався повернути борг згідно узгодженого графіку погашення, а саме: 3 300 доларів США до 12.10.2015 року, 3 300 доларів США до 12.12.2015 року та 4 400 доларів США до 15.01.2016 року. В подальшому ними змінено графік повернення грошових коштів, а саме: 3 500 доларів США до 15.05.2016 року, 3 500 доларів США до 15.09.2016 року, 4000 доларів США до 15.10.2016 року з кінцевим строком погашення боргу до 15.12.2016 року та в разі порушення боргових зобов`язань, застосування штафних санкцій у розмірі 10 % від суми залишку. Крім того, 20.06.2018 року ним укладено з [PERSON] додаткову угоду № 1 до договору позики, за умовами якого визначено новий графік сплату боргу та штрафні санкції за порушення виконання взятих на себе відповідачем зобов`язань. 03.10.2018 року відповідачем надано гарантійне зобов`язання по виконанню умов договору позики. Оскільки [PERSON] ухиляється від повернення позичених грошових коштів, [PERSON] просить суд стягнути на його користь з відповідача 305 140 грн. заборгованості за договором позики, 47 771 грн. - 15 відсотків від суми заборгованості, 10 000 грн. компенсації моральну шкоду. У поданому відзиві на позовну заяву, [PERSON] не заперечує невиконання договірних зобов`язань щодо не повернення боргу та процентів за користування позикою, а у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди просив відмовити. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, просив вимоги позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник [PERSON] позов просив задовольнити частково, а саме просив відмовити в частині відшкодування моральної шкоди, а також просив відмовити у стягнення витрат на правничу допомогу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 07.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 253 000 грн., що еквівалентно 11 000 доларам США на момент укладення договору, які зобов`язувався повернути згідно узгодженого графіку, а саме: 3 300 доларів США до 12.10.2015 року, 3 300 доларів США до 12.12.2015 року та 4 400 доларів США до 15.01.2016 року, що підтверджується розпискою відповідача від 07.07.2015 року (а.с. 13). 15.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON] змінено графік повернення позики, а саме: 3 500 доларів США до 15.05.2016 року, 3 500 доларів США до 15.09.2016 року, 4000 доларів США до 15.10.2016 року з кінцевим строком погашення боргу до 15.12.2016 року та в разі порушення боргових зобов`язань, зобов`язався виплатити штрафні санкції у розмірі 10 % від суми залишку, що підтверджується розпискою відповідача від 15.12.2016 року (а.с. 14). За змістом заяви [PERSON] від 05.09.2017 року він повідомляє [PERSON] , що його борг у розмірі 11 000 доларів СШАза двома раніше виданими ним розписками повернути не може та просить чергової відстрочки до 31.12.2017 року (а.с. 16). Зі змісту гарантійного зобов`язання від 03.10.2018 року, [PERSON] підтверджує, що порушує зобов`язання надане [PERSON] та зобов`язався виконати його двома платежами: 13.10.2018 року - 4 000 доларів США, 30.10.2018 року - 4 000 доларів США (а.с. 17). Відповідно до умов додаткової угоди № 1 до договору позики, укладеної 20.06.2018 між [PERSON] та [PERSON] , сторони угодили зменшення заборгованості в частині виплати відсотків та встановили заборгованість за договором у розмірі 11 000 доларів США, що складає заборгованість за основним боргом 253 000 грн., витрати, пов`язані із залученням юриста для надання правової допомоги, що складає 6 000 грн. та 10 % від суми та розділено її на рівні частини на день проведення розрахунку за договором в наступному порядку: 30.07.2018 року - грошову суму, що становить еквівалент 500 доларів США, 30 серпня 2018 року - грошову суму, що становить еквівалент 2 000 доларів США, 30 вересня 2018 року - грошову суму, що становить еквівалент 2 000 доларів США, 30 жовтня 2018 року - грошову суму, що становить еквівалент 2 000 доларів США, 30.12.2018 року - грошову суму, що становить еквівалент 2 000 доларів США, 30 січня 2019 року - грошову суму, що становить еквівалент 1 100 доларів США, що складає 10 % від загальної суми боргу витрачені на правову допомогу та 500 доларів США залишку боргу (а.с. 18). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що у судовому засіданні установлено те, що [PERSON] не виконав взяте на себе зобов`язання за укладеним із [PERSON] договором позики та не повернув взяті у борг грошові кошти, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 305 140 грн. 00 коп. боргу за договором позики, а також 47 771 грн. 00 коп. відсотків за договором позики. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи, що правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного між ними договору позики, який не містить такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування моральної шкоди, а також цей вид відповідальності не встановлений законом у грошових зобов`язаннях, суд не має правових підстав для задоволення вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, а тому у задоволенні в цій частині позову слід відмовити. Крім того, клопотання [PERSON] про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 29 000 грн. не підтверджені фактами реального надання послуг адвоката на вказану суму саме по цій цивільній справі. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 29 000 грн. є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним частково стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, а саме у розмірі 3 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial