Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений на підставі ухвали Народного суду м. Бровари, зареєстрований 11 серпня 2004 року Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області, реєстраційний номер обтяження 1230590. В обґрунтування позову зазначала, що вона із сином [PERSON] є співвласниками вказаної квартири. 28 жовтня 2016 року з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона дізналася, що 01 січня 1992 року на дану квартиру на підставі ухвали Народного суду міста Бровари накладено арешт. Документи, на підставі яких накладено зазначену заборону, відсутні, що підтверджується листом Київського обласного державного нотаріального архіву від 05 травня 2017 року. Наявність арешту на квартиру обмежує її права як власника та перешкоджає їй вільно користуватися і розпоряджатися своїм майном. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області у судове засідання не з'явився, подав до суду пояснення, у яких просив розглянути справу за відсутності їхнього представника та прийняти рішення на власний розсуд. Третя особа [PERSON] повторно до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 71692607 від 28 жовтня 2016 року вбачається, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є запис про обтяження реєстраційний номер 1230590, зареєстрований 11 серпня 2004 року Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області; тип обтяження: арешт (архівний запис); об'єкт обтяження: квартира, стан: добудоване, статус жиле, адреса: [ADDRESS], підстава обтяження: ухвала, б/н, Народний суд м. Бровари; власник: [PERSON], дата виникнення: 01 січня 1992 року; № реєстра: 97654-2095. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] Згідно із свідоцтвом про право власності на житло, виданим на підставі розпорядження Фонду комунального майна Броварського міськвиконкому від 10 серпня 1994 року № 1026, позивачу [PERSON] і третій особі [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Із листа від 05 травня 2017 року за вих. № 01-17-622 Київського обласного державного нотаріального архіву видно, що документи, ні підставі яких накладено заборону на вказану вище квартиру, у державному нотаріальному архіві відсутні. У алфавітній книзі реєстрації заборон за 1956 - 1995 роки по місту Бровари Київської області є запис про накладення арешту на майно [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], тобто за адресою належної позивачу на праві спільної сумісної власності квартири. У ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Наявність арешту на квартиру [ADDRESS] перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи той факт, що [PERSON] не був власником зазначеної квартири, на яку накладено арешт, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved