Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

У липні 2021 року до Іллінецького районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки. Позов мотивувала тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу в них є донька [PERSON] [INFO] , яка після розлучення батьків проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. 27 травня 2021 року їх доньці виповнилось 18 років та на даний час вона є студенткою другого курсу факультету дошкільної освіти, денної форми навчання Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини. Повний курс навчання закінчується 01 липня 2024 року. Оскільки навчання доньки та супутні витрати пов`язані з навчанням, потребують значних фінансових витрат, позивач звернулася до суду із вказаним позовом та просить стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно починаючи з 14 липня 2024 року до закінчення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 15 липня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач [PERSON] у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву суду не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити у справі рішення, яким позов задоволити із наступних підстав. Судом установлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.06.2003 р., виданим Іллінецьким районним управлінням юстиції Вінницької області (а.с.4). [INFO] [PERSON] досягла повноліття та є студенткою другого курсу факультету дошкільної освіти, денної форми навчання Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, повний курс навчання закінчується 01 липня 2024 року, що підтверджується договором про навчання у закладі вищої освіти №194 від 16.09.2020 р. (а.с.7-10) Факт реєстрації адреси місця проживання [PERSON] разом з матір`ю підтверджується змістом акту обстеження на предмет проживання [PERSON] від 05.07.2021 (а.с. 11), в я кому вказано, що [PERSON] проживає разом із неповнолітнім братом [PERSON] та матір`ю - [PERSON] та перебуває на її повному утриманні. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність та допустимість кожного письмового доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Указані правовідносини регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжуються навчання і у зв`язку з чим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. Відповідно статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно змісту пункту 20 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 р. у справі № 748/2340/17 (провадження 61-12495св18) від 24 січня 2019 р. у справі № 225/1447/16-ц (провадження № 61-18843св18) та від 17 квітня 2019 р. у справі № 644/3610/16-ц (провадження № 61-12782св18). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що [PERSON] досягла повноліття, однак не досягла 23 років, навчається стаціонарно на другому курсі факультету дошкільної освіти Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, не працює, потребує утримання не лише від матері, з якою проживає, але й від батька. Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача піклуватися та матеріально забезпечувати свою повнолітню доньку [PERSON] , тобто сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За правилами частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання і не має змоги працювати, навчається на контрактній основі, суд враховує, що відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що за станом здоров`я чи за інших обставин він не може заробляти достатньо коштів, щоб сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Відповідач є здоровою особою працездатного віку (доказів іншого відповідачем суду не надано), має можливість працювати та отримувати доходи, є морально зрілою особою, а тому повинен розуміти реалії життя, що стосуються його обов`язку матеріально забезпечувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги не лише від матері, але й від батька. Судом не встановлено, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці, яка продовжує навчання, будь яких доказів по справі сторона відповідача з цього приводу суду не представила. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги матеріальний стан як платника аліментів, так і одержувача аліментів, тому суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання [PERSON] , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з даною позовною заявою і до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення донькою 23 років. Згідно змісту частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. З урахуванням зазначеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) грн. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу по аліментам за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved