Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, Павлоградський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з нерухомого майна, в якому просила суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме житлового будинку № [ADDRESS] Дніпропетровської області, який належить їй та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 30.01.2008 року, накладений постановою Павлоградського міського суду Дніпропетровської області б/н від 23.06.2000 року, реєстраційний номер обтяження - 4841213. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 30.01.2008 року їй належить на праві власності 3/4 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Інша 1/4 частка вищезазначеного будинку належала на праві власності [PERSON], її матері, яка померла [INFO] року, спадкоємцем якої є вона. 23.06.2017 року у нотаріуса, під час оформлення спадщини після смерті матері, при отриманні інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, їй стало відомо, що на підставі постанови Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 23.06.2000 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, був накладений арешт на 1/2 частку належного їй на праві власності житлового будинку. Зазначений арешт будинку зареєстрований в реєстрі Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 20.04.2007 року за № 4841213. Ні вона ні її мати - [PERSON], не були сторонами в даній цивільній справі, по якій судом було накладено арешт на житловий будинок. Тому, вона звернулася до суду за захистом своїх прав та вважає, що її права, як власника майна і спадкоємця, порушуються, у зв'язку з накладенням арешту на це майно. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Павлоградського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позов за наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 2, 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 р. за № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 90448268 від 23.06.2017 року, 20.04.2007 року внесено обтяження: арешт нерухомого майна, а саме 1/2 частки будинку за адресою: [ADDRESS]; накладений постановою Павлоградського міського суду Дніпропетровської області, б/н від 23.06.2000 року. Зазначений арешт будинку зареєстрований в реєстрі Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 20.04.2007 року за № 4841213. Власником арештованого житлового будинку зазначено позивача [PERSON] - 3/4 частки та [PERSON] - 1/4 частка. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER], видане 30.01.2008 року виконкомом Павлоградської міської ради. [PERSON] померла [INFO] року, її спадкоємцем є дочка [PERSON] - позивач по справі, яка звернулася з приводу оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку до приватного нотаріуса Павлоградського міського нотаріального округу Іщика М.В. 25.07.2000 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу було винесено рішення про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 8 470,00 грн. Постанова суду б/н від 23.06.2000 року про накладення арешту по даній цивільній справі в архіві суду не збереглася, оскільки цивільну справу було знищено у зв'язку з закінченням терміну зберігання. Згідно довідки, виданої КП Павлоградське МБТІ за № 2540 від 26.06.2017 року, право власності на будинок № [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] - 1/4 частка будинку та [PERSON] - 3/4 частки будинку, станом на 01.02.2008 року на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30.01.2008 року виконкомом Павлоградської міської ради. Раніше, станом на 12.10.1995 року, право власності на вищезазначений будинок було зареєстровано за [PERSON], 1/5 частина будинку на підставі договору дарування, посвідченого 11.10.1995 року Першою Павлоградською держнотконторою, р.№ 2-4324, та 3/10 частини будинку на підставі договору дарування, посвідченого 11.10.1995 року Першою Павлоградською держнотконторою, р.№ 2-4326. Пізніше, станом на 14.09.2000 року, [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 08.09.2000 року приватним нотаріусом Кримським Л.П. за р. № 654 подарував свої частки в будинку № [ADDRESS] [PERSON]. Згідно рішення Павлоградського міськвиконкому № 1005 від 12.09.2007 року домоволодіння № [ADDRESS] було розподілено на два окремих домоволодіння стосовно частин, які належать власникам з присвоєнням нових адрес: [PERSON] - за адресою: [ADDRESS]; [PERSON] та [PERSON] - за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки, виданої Павлоградським міськрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області за № 29824 від 27.06.2017 року, на виконанні відсутні і ніколи не було виконавчих проваджень, в яких боржником значиться позивач та її мати [PERSON] Таким чином, арешт на 1/2 частку будинку за адресою: [ADDRESS], було накладено судом в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Відповідач по справі [PERSON] на час прийняття судом постанови про накладення арешту, був власником 1/2 частки даного житлового будинку. Даний житловий будинок на момент накладення арешту не було ще розподілено на два окремих домоволодіння та він значився за однією адресою. Після розподілення будинку на два окремих домоволодіння з присвоєнням нових адрес, накладений судом арешт залишився на будинку за адресою: [ADDRESS], власниками якого є позивач та її мати - [PERSON], яка померла [INFO] року, та спадкоємцем якої є позивач по справі. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Виходячи з вищевикладеного, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого позивач позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а також позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року, на належну їй на праві власності 1/4 частку будинку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved