Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

у липні 2021 року [PERSON] звернувся до Машівського районного суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 24.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 52038 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Веллфін»» заборгованості в розмірі 27 722,00 грн,та державним виконавцем Машівського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Карпенко А.Р. відкрито виконавче провадження № 65955178 про стягнення заборгованості. Натомість позивач вважає, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, зокрема тому, що нотаріусу не було надано усіх необхідних документів, які свідчать про безспірність заборгованості, а тому просить визнати вказаний вище виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 26.07.2021 суддя Машівського районного суду Полтавської області Косик С.М. задовольнила заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинила стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса (а.с.58). 26.07.2021 суд відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та одночасно залучив до участі в справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олену Василівну та Державного виконавця Машівського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Карпенко Анну Романівну (а.с. 59). У судове засідання позивач не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.53,54). Інші учасники справи в судове засідання не з`явились вдруге та повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с.65-67, 74-76). Від начальника Державного виконавця Машівського РАДВС Дрозда О.Г. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Відділу (а.с. 67). Виходячи з вищевикладеного, суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, що не з`явились, та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 24.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 52038 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Веллфін»» заборгованості за Кредитним договором № 644726 від 26.11.2018 року в розмірі 27 722,00 грн, що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1500,00 грн, заборгованості за несплаченими відсотками в розмірі 25 472,00 грн та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 750,00 грн. стягнення за період з 26.11.2018 по 01.03.2020 (а.с. 16). Згідно із укладеним між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] договором позики № 644723 від 26.11.2018 сума по договору становить 1500,00 грн з датою погашення 26.12.2018, проценти в розмірі 876,50 грн (а.с.17-26). 02.07.2021 Державний виконавець Машівського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Карпенко А.Р. відкрила виконавче провадження № 65955178 за вказаним вище виконавчим написом нотаріуса (а.с.27,28). Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно із п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст.87 Закону України Про нотаріат, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідчені угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Відповідно до п.п.1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. У даному випадку, на думку суду, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, належності всіх документів, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки розрахунок містить прострочені відсотки за користування кредитом, які нараховані після закінчення строку дії договору та з якими позивач не погоджується. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. За встановлених обставин, суд прийшов до висновку про обґрунтованість доводів позивача, а іншого не було спростовною стороною відповідача, а відтак, оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 908,00 грн та судовий збір за забезпечення позову в розмірі 454,00 грн потрібно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved