Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

У липні 2020 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Корицький Євген Давидович, про визнання заповіту недійсним. В позовній заяві, яку було уточнено в ході підготовчого провадження зазначила, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , актовий запис № 101. Після його смерті відкрилась спадщина на: 1/3 частки квартири [ADDRESS] ; житловий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 10,69 га., кадастровий номер 2322181300:01:002:0021 на території Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. 17.12.2019 в день виписки батька, який страждав на злоякісне утворення підшлункової залози, з Центральної районної лікарні, до нього приїхала сестра - [PERSON] , яка використавши тяжкі для батька обставини, запропонувала йому скласти заповіт на її ім`я, відповідно до якого батько заповів відповідачці земельну ділянку площею 10,69 га. З метою складання заповіту відповідачка відвезла батька до приватного нотаріуса Корицького Е.Д., з яким вона заздалегідь домовилась і який посвідчив заповіт за реєстровим номером 1047. Отримавши заповіт на своє ім`я, відповідачка, яка обіцяла забрати батька до себе та доглядати та надавати йому матеріальну допомогу для лікування, вказані обіцянки не виконала, та батько був вимушений приїхати до позивача та її матері. З огляду на вищевикладене позивачка вважає, що спірний заповіт був підписаний її батьком не з власної волі, а під впливом тяжких для нього обставин і на вкрай невигідних умовах, у зв`язку з чим просила суд визнати його недійсним. Ухвалою 25.08.2020 відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив на первісну позовну заяву в якому зазначила, що позивачкою не надано будь-яких доказів, які б підтверджували обставини викладені в позові, щодо визнання недійсним заповіту. Вважає, що заповідальне розпорядження її брата [PERSON] , посвідчене 17.12.2019 приватним нотаріусом Корицьким Є.Д. відповідає волевиявленню померлого, у зв`язку з чим просить у задоволенні позову відмовити. Позивачка [PERSON] надала до суду відповідь на відзив в якому зазначила про те, що відзив не містить посилання на будь-які докази, якими відповідач обґрунтовує свій відзив, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] не скористалась можливістю подати до суду заперечення на відповідь на відзив. Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Корицький Є.Д. пояснення по справі не надав, однак в супровідному листі зазначив, що з позовом ознайомлений, при посвідченні спірного заповіту ним не було виявлено психічних вад або ознак недієздатності заповідача, просив справу розглянути без його участі. Ухвалою суду від 28.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Кадуліна І.С. позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Суду пояснили, що відповідачка пообіцяла батьку відповідачки доглядати його та оплачувати лікування, за умови складання на неї заповіту щодо земельного паю, однак не виконала взяти х обіцянок. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Василега І.М. проти задоволення позову заперечували в повному обсязі, просили у позові відмовити. Суду повідомили, що померлий не перебував в тяжких життєвих умовах, мав кілька джерел доходу. Жодної домовленості між відповідачкою та померлим не було, він діяв на власний розсуд, оскілки хотів повернути відповідачці земельну ділянку, яку заповіла їм їхня мати. Також відповідач суду повідомила, що на час складання заповіту [PERSON] не знав про те, що у нього онкологічна хвороба, оскільки йому про це, на той час, ніхто не повідомив. За клопотанням позивача допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є подругою [PERSON] та спілкувалась з ним напередодні смерті, також вона добре знає його доньку - [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] їй розповів про те, що він вирішив переписати землю на сестру в обмін на лікування, а потім збирався повернути землю доньці. Разом зі складанням заповіту у нього та [PERSON] була усна домовленість про те, що він напише заповіт в обмін на гроші, однак грошей не отримав. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є тіткою позивачки, також зазначила, що [PERSON] з 27.12.2019 проживав у доньки, свідок неодноразово приходила до племінниці та була з померлим в добрих стосунках. Він знав про діагноз та розумів, що йому потрібні гроші на лікування, тому вирішив зробити заповіт на сестру в обмін на гроші на лікування, однак журився через те, що він залишає доньку без грошей. На питання учасників судового розгляду повідомила, що йому нічого не заважало продати пай, заповіт [PERSON] вирішив скласти самостійно. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є матір`ю позивачки та колишньою дружиною померлого [PERSON] . Однак зазначила, що шлюб розірвано фіктивно з метою збереження субсидій. Також зазначила, що їхня спільна з померлим донька є інвалідом з дитинства. Померлий [PERSON] після проведеної 03.12.2019 операції дізнався, що у нього рак шлунку та йому потрібно проходити лікування на яке потрібні гроші. Його рідна сестра - [PERSON] погодилась допомогти, він з нею домовився про те, що вона повинна буде надати йому грошові кошти в обмін на заповіт. 27.12.2019 [PERSON] приїхав жити до них з донькою. Сам померлий казав, що якби не такі тяжкі обставини, то він би не написав заповіт на відповідачку. Про хворобу йому розказала свідок, оскільки його сестра це від нього приховувала. За клопотанням відповідача допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] суду повідомив, що він є чоловіком відповідачки, з [PERSON] у нього були добрі стосунки, вони часто бачились. Вони з дружиною їздили до с. Новопетрівка, де мешкав [PERSON] . До своєї смерті у січні 2020 року [PERSON] до останнього дня працював. За життя скаржився на грижу та ліг на операцію, під час якої у нього діагностували рак, однак про це йому ніхто відразу не сказав. Про заповіт свідок дізнався в кінці січня 2020 року. Земельний пай за заповіту спочатку належав матері [PERSON] та [PERSON] , та мав бути успадкованими відповідачкою за заповітом після матері, однак померлий [PERSON] все оформив на себе, а потім вирішив повернути пай своїй сестрі, для чого і склав заповіт. Домовленості щодо лікування або догляду [PERSON] між ним та [PERSON] не було. Свідок [PERSON] суду повідомив, що він є сусідом [PERSON] по дачі у с. Новопетрівка. Після того, як [PERSON] дізнався про хворобу він разом зі свідком їздили до квартири у м. Запоріжжі, приблизно 20-22 січня 2020 року, оскільки збирався переїхати з села до квартири, та вони їздили наводити там лад. З приводу будь-яких домовленостей з [PERSON] свідок повідомив, що йому з цього приводу нічого невідомо, ні про які домовленості він не чув. У них з сестрою були добрі стосунки. Щодо заповіту свідку також нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду повідомив, що вони з [PERSON] були добрі дружні стосунки та він мешкав з ним по сусідству в с. Новодніпровка. [PERSON] мешкав у с. Новодніпровка майже до смерті, за 10 дні поїхав. Він мав місце роботи, отримував пенсію, мав квартиру, яку здавав в оренду, отримував гроші за оренду паю. Свідок інколи позивач у померлого гроші. В ході розгляду справи досліджені наступні письмові докази та встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.01.2020 виданого Хортицьким районним у м. Запоріжжя ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 101. Відповідно до довідку про причини смерті до форми № 106/о № 50, причиною смерті [PERSON] є злоякісне утворення підшлункової залози. Відповідно до довідки виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 14.07.2020 № 08-23/0540 встановлено, що [PERSON] дійсно мешкав без реєстрації з грудня 2019 року по день смерті за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.06.1990 виданого Ленінським РАЦС м. Запоріжжя встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , актовий запис № 1450. Відповідно до копії заповіту від 17.12.2019 наданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корицьким Є.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 1047 встановлено, що [PERSON] заповів [PERSON] належну йому земельну ділянку, площею 10,69 га., кадастровий номер 2322181300:01:002:0021 на території Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При цьому [PERSON] у тексті заповіту самостійно виконано напис про те, що заповіт прочитано голос, з його слів, на його прохання записано вірно. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі статтею 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Стаття 1247 ЦК України визначає загальні вимоги до форми заповіту, змістом частини другої якої визначається, що заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Тлумачення частини другої статті 1257 ЦК України свідчить, що для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України. З огляду на вищевикладене суд констатує, що позивач не довів в ході судового розгляду належними та допустимими доказами факт перебування спадкодавця [PERSON] , в момент складання заповіту в будь-якому особливому стані, а відтак у суду відсутні підстави вважати, що померлий не вірно розумів значення своїх дій. Так само суд відхиляє доводи позову, які стосуються того, що заповіт складено [PERSON] під впливом тяжких обставин, а так само те, що заповіт складено на користь [PERSON] під впливом обіцянки, оскільки вказані обставини не встановлені в ході розгляду справи. Так в судовому засіданні встановлено, і це підтвердила зокрема свідок [PERSON] яка є матір`ю позивача, те, що про тяжку хворобу померлий [PERSON] дізнався не відразу після виписки з лікарні, а лише після того, як переїхав до будинку позивачки, від свідка [PERSON] , тобто після 27.12.2019 Таким, чином на момент складання спірного заповіту, тобто 17.12.2019, [PERSON] не знав про наявність у нього тяжкої хвороби, що відповідно спростовує доводи позивачки про вчинення заповіту під дією тяжких обставин. Доводам позовної заяви в частині того, що заповіт [PERSON] склав на користь [PERSON] під впливом обіцянки останньої надавати померлому кошти на лікування, суд оцінює з точки зору розумного сумніву та вважає, що зазначений довід не є переконливим, оскільки померлий, як грамотна, дієздатна особа, повинен був розуміти, і йому це роз`яснювалось нотаріусом, наслідки складення заповіту, та не скористався можливістю укласти інший правочин в наслідок якого міг отримати реальні грошові кошти, в тому числі забезпечивши правочин спірною земельною ділянкою, однак не зробив цього, що на переконання суду свідчить саме про намір померлого розпорядитись нерухомим майном на випадок своєї смерті, а не будь-яку іншу мету складання заповіту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, не доведені належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні позову слід відмовити через недоведеність.

Outcome: dismissed