Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та вказав, що 29.12.2016 року між ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1478739. Зазначив, що 26.10.2017 року приблизно о 19 год. 30 хв. в м. Полтава по вул. Тирнівській, сталось ДТП за участю автомобіля «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля «ВАЗ 2105» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , а також за участю автомобіля «Skoda» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Внаслідок ДТП транспортному засобу «Skoda» д.н.з. [NUMBER] було завдано механічні пошкодження, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. ПрАТ «УПСК» було виплачено ПАТ «СК «УНІКА» страхове відшкодування у розмірі 11051, 29 грн.. Посилався на те, що 01.10.2020 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договору страхування. Просив суд стягнути з відповідача га користь ФОП [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 11051, 29 грн., правничу допомогу у розмірі 2500 грн. та сплачений судовий збір. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 14.04.2021 року дану справу передано за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою від 01 червня 2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою від 26.08.2021 року вирішено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» та [PERSON] укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/148739, забезпечений транспортний засіб «Peugeot Partner» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується полісом № АК/1478739./а.с.13/ 26.10.2017 року о 19 год. 30 хвл. [PERSON] керуючи автомобілем PEUGEOT PARTNER д.н.з. [NUMBER] по вул. В.Тирнівській в м. Полтава не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2105 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що зупинився попереду, в результаті зіткнення автомобіль ВАЗ 2105 д.н.з. [NUMBER] покотився вперед та зітнувся з стоячим попереду автомобілем SKODA OKTAVIA д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого всі автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП./а.с.16/ Крім того, 26.10.2017 року о 19 год. 30 хвл. [PERSON] керував автомобілем PEUGEOT PARTNER д.н.з. [NUMBER] по вул. В.Тирнівській в м. Полтава з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП./а.с.15/ Постановами Київського районного суду м. Полтави від 07.12.2017 року у справах №552/6954/17, №552/6953/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП. /а.с. 15-16/. Автомобіль Skoda, д.н.з. [NUMBER] було застраховано договором добровільного страхування №017056/4640/0000034 від 06.03.2017 року у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка»./а.с.30/ Згідно ст.9.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума , у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно страхового акту №ОЦ/036/012/18/0006 встановлено, що розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті ПрАТ «СК «УНІКА» страхування» становить 11051,29 грн../а.с.34/ Згідно платіжного доручення №659 від 11.04.2018 року ПОУ ПрАТ «УПСК» виплатило ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» 11051,29 грн. страхового відшкодування. /а.с. 38/ Згідно договору цесії №01/10/2020 про відступлення права вимоги від 01.10.2020 року укладеного між ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія»( первісний кредитор) та ФОП [PERSON] ( новий кредитор), первісний кредитор відступає ( передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, у тому числі по полісу № АК/1478739./а.с.8-12/ Як вказує ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно пп. 38.1.1 п.38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В даному випадку регресна вимога у [PERSON] виникла до [PERSON] як до водія, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та спричинив дорожньо - транспортну пригоду. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у порядку регресу сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 11051,29 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 2500 грн. позивачем надано акт здачі - прийому робіт до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року, додаткову угоду №07 до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076 -VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 2500 грн., оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі . Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2500 грн. на правничу допомогу та 908 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved