Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] на період його навчання, але не більше як досягнення ним 23 - річного віку в розмірі 500 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що відповідач не надає матеріальної допомоги повнолітньому сину [PERSON], який навчається та потребує такої допомоги. Вона перебуває у декретній відпустці. Відповідач позов не визнав з тих відстав, що він не в змозі сплачувати аліменти, так як не працює та має хвороби. Власних доходів не має та проживає за кошти дружини. Він не працює, бо не має можливості влаштуватися на роботу. Має диплом за спеціальністю економіст. На обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває. Він в даний час ще сплачує аліменти рішенням суду на користь позивачки на сина - сина [PERSON], 2001 року народження. Аліменти він платив у травні 2013 року - 1000 гривень, у вересні 2013 року - 200 гривень, у лютому 2014 року 200 гривень. Позивачка проживає у фактичних шлюбних відносинах з чоловіком, є багатодітною матір'ю, отримує соціальну допомогу на утримання дітей. Дослідивши докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO] ( а.с. 4 ). [PERSON] навчається на 4-му курсі Бердичівського коледжу промисловості економіки та права, денного відділення, на бюджетній основі. Не отримує стипендії ( а.с. 8,12). Виходячи із загальновідомих потреб дитини в їжі та одязі, із врахуванням того, що внаслідок навчання на стаціонарі повнолітній [PERSON] не має можливості працювати, суд приходить до висновку, що у зв'язку з навчанням повнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги. Позивачка проживає в [ADDRESS]. Разом з нею проживають діти: [PERSON], 1995 року народження, [PERSON], 2001 року народження, [PERSON], 2007 року народження, [PERSON], 2013 року народження. Відповідно до виконавчого листа з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON], 2001 року народження в розмірі 180 гривень щомісячно. Відповідач одружений з [PERSON] Його дружина має сина [PERSON], [INFO] (а.с. 33, 34). Відповідач має хвороби - хронічний гепатит та хронічний гастроуденіт. В серпні 2012 року лікувався в стаціонарному відділенні Бердичівської ЦМЛ ( а.с. 36, 37). Cуд вважає, що позивач може надавати матеріальні допомогу повнолітньому сину, виходячи з наступного. Відповідач підтвердив в судовому засіданні, що він має освіту за спеціальністю «економіст». Відповідач є працездатним, з його слів він на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває. Щодо твердження відповідача про його хвороби, суд зазначає, що відповідач будь-яких належних доказів того, що йому протипоказана певна праця і він не може влаштуватися на роботу суду не надав. Те що відповідач не працював ніде офіційно з 2007 року, як вбачається з довідок з МК ВЖРЕП № 7, не маючи протипоказань за станом здоров'я та маючи фахову освіту на переконання суду може свідчити про умисне погіршення свого матеріального стану для ухилення від сплати аліментів. Крім того з 2006 року відповідач сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення 18 річного віку в розмірі 180 гривень щомісячно. Відповідачем не надано доказів того, що він був позбавлений можливості сплачувати аліменти в такому розмірі. Суд також зважає на ту обставину, що позивачка, перебуваючи в декретній відпустці, та маючи на утриманні ще троє неповнолітніх дітей, не в змозі в повній мірі надати повнолітньому синові належного забезпечення. Визначаючи розмір аліментів, суд зважає на те, що повнолітній син навчається на бюджетній основі, однак не отримує стипендію. Суд бере до уваги стан здоров'я відповідача, його сімейний стан, тому визначає розмір аліментів в сумі 150 гривень щомісячно. На переконання суду така сума є мінімально необхідною для забезпечення потреб повнолітнього сина, з врахуванням обов'язку другого з батьків утримувати повнолітню дитину у зв'язку з навчанням. Оскільки право на аліменти пов'язується безпосередньо з навчанням, аліменти підлягають стягненню з дня звернення до суду і до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2014 року. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 88 ЦПК України, судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 229 гривень 40 копійок слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial