Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

У квітні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною від 08.05.2018 року, зареєстрований в реєстрі №3647, щодо стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № 26254018618836 від 07.12.2011 року у розмірі 29076,72 грн. та витрат на вчинення виконавчого напису та стягнути судові витрати. \~ \~ \~ \~Згідно ухвали суду від 09 квітня 2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалами суду від 17 липня 2019 року, 18 вересня 2019 року явку представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» визнавалось судом обов`язковою в судове засідання. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, але надали на адресу суду заяву, в якій прохали проводити судовий розгляд справи у відсутність представника позивача та позивача по справі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в судове засідання не з`явився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомленим належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи мається повідомлення про отримання поштового відправлення, направленого рекомендованим листом, стороною відповідача особисто. Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна в судове засідання не з`явились, але надали на адресу суду заяви в яких прохали проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представників, при вирішенні спору покладались на розсуд суду. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~ Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 08 травня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №3647, яким запропоновано: звернути стягнення на [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 26254018618836 від 07.12.2011 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 2625401861883,6 від 07.12.2011 року за період з 26.04.2017року по 26.04.2018 року на загальну суму 29076,72 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 17149,27 грн., прострочена заборгованість за процентами 11589,16 грн., строкова заборгованість за процентами 338, 29грн.. \~ \~ \~ \~Так, 28 грудня 2018 року приватним виконавцем Вольф Т.Л. було відкрито виконавче провадження ВП № 57970838про стягнення з позивача суми боргу за виконавчим написом від 08.05.2018 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С.. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову позивачем вказувалось про те, що про наявність виконавчого напису останньому стало відомо з постанови ВП № 57970838 від 14.01.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка була винесена приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. та направлена по місцю роботи позивача на адресу Виробничого підрозділу «Полтавське територіальне управління» Філії «Центр будівельно монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» ПАТ «Укрзалізниця», вул. Сакко,124а, м. Полтава. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються\~Законом України «Про нотаріат»\~та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Так, згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передбачену або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставне майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до п. 2.3. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту від 22.02.2012 року № 296/5, визнано, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, виконавчий напис може бути виданий лише за умови, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та за наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Судом встановлено, що нотаріусу для здійснення виконавчого напису стороною відповідача було надано наступні документи: виписка з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 26254018618836 від 07.12.2011 року ( а.с.11). Будь-яких інших доказів безспірності заборгованості, яка виникала у [PERSON] , зокрема кредитного договору стягувачем надано не було. В позові стороною позивача наголошувалось на тому, що у позивача [PERSON] відсутній Кредитний договір № 26254018618836 від 07.12.2011 року, оскільки даний договір останній не укладав з АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «Перший Український міжнародний Банк» . Так, у 2011 році [PERSON] було підписано пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) із АТ «Банк Ренесанс Капітал», яка як зазначалась позивачем в позові була втрачена. Тому, вказані обставини, вказують про наявність спору між сторонами, а саме позивачем та відповідачем, та в свою чергу виключають дані зазначені у виконавчому написі про безспірність заборгованості. \~ \~ \~ \~ Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку або позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безпірними. \~ \~ \~ \~При цьому, судом встановлено, що відповідачем перед вчиненням виконавчого напису, не було направлено на адресу боржника письмове повідомлення про порушення зобов`язання. На підставі вище викладеного, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, а також нотаріусом не було належним чином дотримано і самого порядку вчинення виконавчого напису, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Наведені вище обставини вчинення виконавчого напису нотаріуса не були спростовані стороною відповідача шляхом подання належних та допустимих доказів у відповідності до ст. 81 ЦПК України. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд приходить до висновку про позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення возову на відповідача. Таким чином, з урахування положення ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що понесені позивачем судові витрати у розгляді даної справ, які складаються з судового збору у сумі 768,40 грн. підлягають стягненню з відповідача. Поряд з цим, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 5842,20 грн.. Судом встановлено, що 14 лютого 2019 між адвокатом Олефір А.Р. та позивачем у справі [PERSON] було укладено договір на надання правової допомоги, що підтверджується ордером, який міститься матеріалах справи. \~ \~ \~ \~Суду стороною позивача надано примірник договору зазначеного вище, з зазначенням виду правової юридичної допомоги її обсягу та термінів виконання. \~ \~ \~ \~Статтею 137 ЦПК України визначено поняття витрат на правничу допомогу та порядок їх відшкодування, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 7. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. \~ \~ \~ \~Стороною Позивача на адресу суду та адресу відповідача подано заяву про розподіл судових витрат з урахуванням Акту приймання - передачі №1, наданих адвокатом Олефіром А.О. замовнику [PERSON] , згідно Договору про надання юридичних послуг від 14.02.2019 року та квитанцію про сплату [PERSON] витрат за надану правову допомогу, яка складається з складання, підписання та подання до суду позовної заяви -3338,40 грн. та участі представника в судових засіданнях 23 травня 2019 року, 17 травня 2019 року, 18 вересня 2019 року 2503,80, всього на суму 5842,20 грн.. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved