Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Тернівці Дніпропетровської області про перерахунок щомісячних страхових виплат, стягнення моральної шкоди та зобовязання вчинити певні дії, в якому просить усі постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Тернівці Дніпропетровської області (далі Фонд) щодо призначення страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу потерпілому визнати такими що не відповідають діючому законодавству, скасувати їх та ухвалити нові постанови; стягнути на його користь з відповідача 280\~000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди; зобовязати відповідача виконати рішення судів; зобовязати відповідача забезпечити позивача усіма видами медичного обслуговування; зобовязати відповідача проводити доплату його дружині [PERSON] по догляду за ним; притягнути до відповідальності посадових осіб відповідача за ненадання позивачу автотранспорту та визнати їх такими, що не відповідають займаним посадам. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що, працюючи на підприємстві вугільної промисловості, позивач 28.05.1990 року травмувався, про що було складено 25.10.1990 року акт за формою Н-1 та у 1993 році МСЕК визнала його інвалідом 2 групи безстроково, з втратою 80% працездатності. У 2001 році його справа була передана до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Тернівці Дніпропетровської області та на даний час страхові виплати проводить Фонд, який порушує діюче законодавство та невірно проводить нарахування йому належних виплат. Крім того не в повному обсязі проводить усі необхідні йому виплати та не забезпечує його автотранспортом, чим порушуються його права, як інваліда. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі на доводах та підставах зазначених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні відповідно до наданих письмових заперечень просила у задоволенні позовних вимог відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю, підтверджуючі свої пояснення оригіналом особової справи. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши наявні докази по справі, встановив наступне. Статтею 55 Конституції встановлено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У судовому засіданні встановлено, що особова справа [PERSON] була передана до відділення ВД ФССНВУ в м. Тернівці з ДВАТ Тернівське Шахтобудівельне Управління № 3, згідно акту передачі № 4 від 01.06.2001 року та взята на облік з 01 квітня 2001 року під номером особової справи 39, з щомісячною страховою виплатою у розмірі 628, 98 грн., згідно наказу № 85-р від 29.12.2000 року - де середня заробітна плата складає 786, 23 грн, а відсоток втрати працездатності - 80% згідно Акту за формою Н 1 № 7 від 25 жовтня 1990 року та висновку МСЕК ДНА-01 № 146896 від 30.07.1999р. У своїй діяльності Фонд керується Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності № 1105-ХІУ від 23.09.1999 року, Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» № 77 від 28.12.2014 року, Постанов Фонду та інших розпорядчих документів. Відповідно до постанов Фонду позивачу призначені та нараховані щомісячні страхові виплати в таких розмірах: з 01 березня 2002 року страхова виплата складає 750,37 грн. після коригування на коефіцієнт 1,193, згідно з постановою правління Фонду № 15 від 14.03.2002 р. ( 628,98 грн. х 1,193 = 750,37 грн.); з 01 березня 2003 року страхова виплата складає 886,94 грн. після коригування на коефіцієнт 1,182, згідно з постановою правління Фонду № 3 від 04.03.2003 р. ( 750,37 грн. х 1,182 = 886,94 грн.); з 01 березня 2004 року страхова виплата складає 1021,76 грн. після коригування на коефіцієнт 1,152, згідно з постановою правління Фонду № 5 від 24.02.2004 р. ( 886,94 грн. х 1,152 = 1021,76 грн.); з 01 березня 2005 року страхова виплата складає 1264,93 грн. після коригування на коефіцієнт 1,238, згідно з постановою правління Фонду № 3 від 28.02.2005 р. ( 1021,76 грн. х 1,238 = 1264,93 грн.); з 01 березня 2006 року страхова виплата складає 1521,71 грн. після коригування на коефіцієнт 1,203, згідно з постановою правління Фонду № 3 від 06.03.2006 р. ( 1264,93 грн. х 1,203 = 1521,71 грн.); з 01 березня 2007 року страхова виплата складає 1800,18 грн. після коригування на коефіцієнт 1,183, згідно з постановою правління Фонду № 9 від 28.02.2007 р. ( 1521,71 грн. х 1,183 = 1800,18 грн.); з 01 березня 2008 року страхова виплата складає2025,20 грн. після коригування на коефіцієнт 1,125, згідно з постановою правління Фонду № 2 від 25.03.2008 р. ( 1800,18 грн. х 1,125 = 2025,20 грн.); з 01 березня 2009 року страхова виплата складає2152,79 грн. після коригування на коефіцієнт 1,063, згідно з постановою правління Фонду № 2 від 26.02.2009 р. ( 2025,20 грн. х 1,063 = 2152,79 грн. ); з 01 березня 2010 року страхова виплата складає2152,79 грн. після коригування на коефіцієнт 1,000, згідно з постановою правління Фонду № 1 від 02.03.2010 р. ( 2152,79 грн. х 1,0 = 2152,79 грн. ); з 01 березня 2011 року страхова виплата складає2372,38 грн. після коригування на коефіцієнт 1,102, згідно з постановою правління Фонду № 8 від 19.04.2011 р. ( 2152,79 грн. х 1,102 = 2372,38 грн. ); з 01 березня 2012 року страхова виплата складає2789,91 грн. Після коригування на коефіцієнт 1,176, згідно з постановою правління Фонду № 4 від 01.03.2012 р. ( 2372,38 грн. х 1,176 = 2789,91 грн. ). Крім того, у квітні 2012 р. було зроблено перерахунок щомісячної страхової виплати з 01.03.2012р. згідно з постановою правління Фонду від 30.03.2012р. № 15( 628,98 грн х 1,352 х 1,210 х 1,228 х 1,275 х 1,203 х 1,183 х 1,125 х 1,063 х 1,000 х 1,102 х 1,176 = 3553,28 грн ), страхова виплата з 01.04.2012р. становить 3553,28 грн. У квітні 2012 року було виплачено доплату за березень 2012р. у розмірі 763,37 грн. У вересні 2012 року було зроблено перерахунок щомісячної страхової виплати з 01.09.2012р. згідно з постановою правління Фонду від 21.09.2012р. № 31( 628,98 грн х 1,352 х 1,210 х 1,228 х 1,275 х 1,367 х 1,292х 1,125 х 1,063 х 1,000 х 1,102 х 1,176 = 4409,77 грн ), страхова виплата з 01.09.2012р. становить 4409,77 грн. З 01 березня 2013 року страхова виплата складає5066,82 грн. Після коригування на коефіцієнт 1,149, згідно з постановою правління Фонду № 1 від 19.03.2013 р. ( 4409,77 грн. х 1,149 = 5066,82 грн. ) З 23 січня 2015 року страхова виплата становить 5767,10 грн. згідно постанови від 23.01.2015 року, з призначенням виплати 01 березня 2014 року безстроково та проведено донарахування щомісячних страхових виплат з березня 2014 року по грудень 2014 року в розмірі 400,28 грн за кожен місяць. При проведенні індексації відповідач керується Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», а також Постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами та доповненнями, внесеними Постановою КМУ № 77 від 11.02.2016 року). Відповідно п. 5 Постанови КМУ від 19.07.2006 року № 999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» (із змінами та доповненнями) на облік беруться і забезпечуються автомобілями інваліди, які: - не мають в особистому користуванні автомобільного транспортного засобу, зазначеного в абзаці четвертому статті 1 Закону України «про автомобільний транспорт» (2344-14) (крім причепів, напівпричепів), у тому числі придбаного за власні кошти або отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції, що перебував в експлуатації менш як 10 років (крім випадків, передбачених пунктом 8 цього Порядку); - протягом семи років перед взяттям на облік і за час перебування на обліку не отримували автомобіль як благодійну допомогу, або протягом цього часу не реєстрували придбаний автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж пять років. Судом встановлено, що на підставі листа управління Державтоінспекції УМВС України в Дніпропетровській області» станом на 24.04.2007 року за [PERSON] був зареєстрований автомобіль ЗАЗ 110307, державний номер [NUMBER], 2005 року випуску, тому його було знято з обліку на забезпечення автомобілем за кошти Фонду. У зв»язку з тим, що вищезазначений автомобіль 17.10.2008 року був знятий з обліку для реалізації в межах України, то позивач не позбавлений права на даний час звернутися до Фонду з відповідною заявою для взяття на облік з метою забезпечення останнього автомобілем. Довідкою МСЕК № 251648 від 22.08.2001 року позивачу передбачена потреба у таких додаткових видах допомоги: 1.Санаторно-курортне лікування; 2.Медикаментозне лікування у лікаря невропатолога; згідно допису від 14.04.2009 року також було рекомендоване забезпечення: 1.Візком кімнатним; 2.Візком для прогулянок; 3.Сидіння для туалету; 4.Сидіння для ванної кімнати; 5.Поручень пристінний. Останній раз обома інвалідними візками інваліда було забезпечено 09.07.2015 року. Від сидіння для туалету, для ванної та поручня пристінного останній відмовився. Інших видів допомоги по догляду за позивачем медична документація, яка знаходиться в особовій справі не містить. Судом не було встановлено порушень діючого законодавства відповідачем стосовно належних виплат позивачу. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні не було доведено позивачем в чому полягають його порушені права та інтереси, а тому не має підстав і для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України. Відповідно 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Інші викладені позивачем позовні вимоги, крім відшкодування моральної шкоди, виходять за рамки зазначених способів захисту, які регламентовані ст. 16 ЦК України, а тому також не підлягають задоволенню. Тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Тернівці Дніпропетровської області про перерахунок щомісячних страхових виплат, стягнення моральної шкоди та зобовязання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed