Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на дитину. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2014 року. У сторін є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Відповідач жодним чином не допомагає в утриманні дочки, тому остання перебуває на повному утриманні позивача. Відповідач не виконує свої обов`зки, не приймає участь у її вихованні, матеріальної допомоги не надає. Посилаючись на викладене, враховуючи, що відповідач є працезданим, однак відомостей про своє місце роботи не надає, з його слів має мінливий та нестабільний дохід, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 4000,00 грн. щомісячно починаючи з дати звернення до суду з позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 13 травня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому за згоди позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2009 року, який рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2014 року розірвано. (а.с. 8). За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 6). Дочка проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про місце проживання особи від 09.11.2018 року (а.с. 7). При цьому, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а в добровільному порядку узгодити питання про матеріальне забезпечення дитини між сторонами не є можливим. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком. Відомостей про перебування на його утриманні інших осіб, а також даних про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до частин 1 та 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи обсавини справи, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у ромірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, розмір аліментів у розмірі 2500,00 грн. є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дитини, оскільки рівнозначний обов`язок щодо його утримання покладається також на позивача по справі. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial