Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про розірвання договору підряду, відшкодування матеріальної та моральної шкоди вказавши, що 20 вересня 2015 року між ним та [PERSON] був укладений договір підряду. Відповідно до договору відповідач взяв на себе зобов'язання виконати роботи (перекрити дах гаражу) в строк до 20.10.2015 року, а позивач зобов'язувався оплатити послуги відповідача, передавши йому 6000 гривень. 20.09.2015 року на виконання умов вказаного договору позивачем було передано відповідачу 6000 гривень, чим виконав взяті на себе зобов'язання. Відповідач, в свою чергу, вказані грошові кошти отримав, але робіт по перекриттю даху гаражу так і не було виконано. Посилаючись на ту обставину, що у визначений договором строк відповідач роботу не виконав, просить суд розірвати договір підряду, укладений між сторонами 20.09.2015 року,стягнути з [PERSON] 6000 гривень - передоплату за невиконання договору підряду та 2000 гривень моральної шкоди. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, які в ньому зазначені. Відповідач позов визнав частково, зобов'язався повернути позивачу передоплату за невиконання договору підряду у розмірі 6000 гривень, вважає що моральна шкода не обґрунтована. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено і дана обставина об'єктивно підтверджується наявними у справі письмовими доказами та не заперечується сторонами, що 20.09.2015 року між позивачем і відповідачем було укладено договір підряду, за умовами якого останній зобов'язувався виконати в строк до 20 жовтня 2015 року роботи по перекриттю даху гаражу. Обумовлена договором вартість робіт складала 7000 гривень. Згідно з договором, позивач передав, а відповідач отримав 6000 гривень за виконання робіт, а саме перекриттю даху гаражу. Вказані роботи відповідач зобов'язувався зробити до 20.10.2015 року. Проте свої зобов'язання не виконав, вказані роботи виконані не були. 20 жовтня 2015 року [PERSON] сплатив [PERSON] 6000 грн. авансу в рахунок оплати за вищевказаним договором, про що свідчить написана відповідачем розписка. Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторонни (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 857 ЦК України, робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. В ч. 1 ст. 902 ЦК України вказано, що виконавець повинен надати послугу особисто. Відповідно до ч.1 ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Крім того, згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. А порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання), як передбачено в ст. 610 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем - [PERSON] не виконані умови договору підряду від 20.09.2015 року у встановлений строк. Зазначиними вище нормами законодавством України, передбачена в такому випадку, відмова від договору або розірвання договору та відшкодування завданих збитків. Отже, суд вважає за необхідне розірвати договір підряда, укладений між сторонами 20.09.2015 року та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача сплачені ним кошти в сумі 6000 гривень. Також, суд вважає, що до часткового задоволення підлягають позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди і суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 500 гривень, яка полягає в тому, що в результі невиконання відповідачемумов договору, позивач змушений був звертатися за захистом своїх прав до суду, витрачати свій час і все це потребувало додаткових затрат. Згідно з ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому, з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральноі шкоди підлягає стягненню сума у розмірі 500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial