Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

У липні 2016 року з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява, в якій позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 53 180 грн. 15 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 05.03.2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 20\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2015 року має заборгованість перед банком у розмірі 53 180 грн. 15 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 615 грн. 53 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 29 556 грн. 04 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 2 508 грн. 58 коп. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив справу слухати без його участі. Відповідач у судовому засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги не визнав, у звязку з тим, що станом на 16 серпня 2016 року відповідач не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується довідкою банку, копією угоди про реструктуризацію, випискою по рахунку. Вивчивши матеріали справи, то докази надані відповідачем до своєї заяви, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У відповідності до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Згідно ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У судовому засіданні встановлено, що 05.03.2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 20\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості. Позивач зазначає, що у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2015 року має заборгованість перед банком у розмірі 53 180 грн. 15 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 615 грн. 53 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 29 556 грн. 04 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 2 508 грн. 58 коп. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи 10.02.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості. Згідно умов даної угоди п. 1.1.2 та 1.1.3 з дати підписання цієї угоди сума заборгованості встановлюється у розмірі 30\~000 грн., та дата остаточного погашення заборгованості 31.008.2016 року. Як вбачається з доданої копії платіжного доручення від 10.02.2016 року відповідачем [PERSON] на рахунок позивача було сплачено 3\~000 грн. Також, як вбачається з виписки по особовому рахунку [PERSON] станом на 16.08.2016 року заборгованість за генеральною угодою повністю погашена. Крім того, згідно наданої відповідачем довідки № BFBJ-CS3N-2QQB-JQBF, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16.08.2016 року, станом на 16.08.2016 року [PERSON] не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, не підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, у задоволенні позову відмовлено, то підстав для стягнення судового збору немає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed