Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

у липні 2013 року Київський національний університет імені Тараса Шевченка звернувся в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] і [PERSON], третя особа: Міністерство оборони України, про стягнення заборгованості та виселення, при цьому пояснив наступне. Згідно договору «Про підготовку спеціалістів» від 11.09.1995р. та додаткових угод за № 07-94 від 21.02.1997р., № 07-94-1 від 28.10.1998р. укладених між позивачем та Міністерством оборони України, останньому було передано у користування блок-секції у гуртожитку [ADDRESS], для проживання офіцерів, слухачів та членів їх сімей із внесеннями ними оплати за проживання в бухгалтерію позивача у розмірі, що визначається за згодою сторін. При цьому відповідачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] були заселені до кімнат [NUMBER] і [NUMBER] вищезазначеного гуртожитку [ADDRESS]. Крім того 22.12.1997р. між позивачем та Міністерством оборони України було укладено договір № 135 та додаткову угоду № 303/44/09 від 19.08.2009р., відповідно до умов яких Міністерство оборони України зобов'язалося після введення в експлуатацію житлового будинку [ADDRESS], вивільнити та передати позивачу у термін до 31.12.2011р. житлові кімнати в гуртожитку [ADDRESS]. Разом з цим, позивач зазначив, що Міністерство оборони України не виконало своїх зобов'язань та фактично не звільнило надані приміщення, у тому числі зайняті відповідачами [PERSON], [PERSON] і [PERSON] кімнати [NUMBER] і [NUMBER] у гуртожитку [ADDRESS], оскільки відсутні підстави для їх проживання як сімї військовослужбовця у кімнатах [NUMBER] і [NUMBER] гуртожитку [ADDRESS] та відповідачі порушують п. 2.3 Додаткової угоди № 303/44/09 і ст. 132 Житлового кодексу Української РСР. Крім того позивач просив стягнути з відповідачів не сплачену у повному обсязі суму коштів за користування кімнатами [NUMBER] і [NUMBER], місцями загального користування та надані житлово-комунальні послуги згідно наказу ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 21.03.2006р. за № 184-32 «Про оплату за користування гуртожитками Університету». В подальшому, тарифи на проживання було змінено відповідно до наказу ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 13.05.2009р. за № 871-32 «Про оплату за користування гуртожитками Університету» та відповідно до наказу від 13.05.2011р. за № 370-32 «Про оплату за користування гуртожитками Університету». Позивач зазначив, що відповідачами сплачувалися кошти за проживання у кімнатах [NUMBER] і [NUMBER] з розрахунку 110 грн. за ліжко-місце на місяць, однак вартість наведеного проживання відповідно до змінених тарифів складає 402 гривні. На підставі вищевикладеного позивач просив суд виселити відповідачів із пійманих кімнат [NUMBER] і [NUMBER] у гуртожитку [ADDRESS], стягнути із відповідачів суму боргу 47144,87 грн. та судовий збір. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги повністю. Представник відповідачів у судовому засіданні та наданих суду письмових запереченнях не визнав позов та просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки відповідачі на є стороною та не зобов'язувалися за укладеними між позивачем і Міністерством оборони України договором «Про підготовку спеціалістів» від 11.09.1995р., договором № 135 від 22.12.1997р., договором № 67 від 24.07.2006р., а тому відповідачі не порушували положення вищезазначених договорів і не є належними відповідачами по справі. Крім того, позивачем було збільшено розмір оплати за користування приміщеннями за відсутності зміни ціни на енергоносії та безпідставно, а про наведені зміни тарифів відповідачі не попереджалися, в наслідок чого останні сплачували кошти за тарифом 110 грн. за ліжко-місце на місяць та відсутні підстави для стягнення заборгованості за проживання у кімнатах [NUMBER] і [NUMBER]. Представник третьої особи - Міністерства оборони України в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову. Врахувавши надані сторонами пояснення, на основі з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд робить висновок про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору «Про підготовку спеціалістів» укладеного 11.09.1995р. та додаткових угод до нього за № 07-94 від 21.02.1997 р., № 07-94-1 від 28.10.1998р. укладених між позивачем Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та Міністерством оборони України, останньому було передано у користування блок-секції у гуртожитку [ADDRESS], для проживання офіцерів, слухачів та членів їх сімей із внесеннями ними оплати за проживання в бухгалтерію позивача у розмірі, що визначається за згодою сторін. Крім того 22.12.1997р. між позивачем та Міністерством оборони України було укладено договір № 135 та додаткову угоду № 303/44/09 від 19.08.2009р., відповідно до умов яких Міністерство оборони України зобов'язалося після введення в експлуатацію житлового будинку № 26 за адресою: м. Київ, вул.. Бориспільська, вивільнити та передати позивачу у термін до 31.12.2011р. житлові кімнати в гуртожитку [ADDRESS]. Сторонами по справі визнано, що у кімнатах [NUMBER] і [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS] проживають [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Відповідно до п. 2.3 Додаткової угоди № 303/44/09 від 19.08.2009р. до договору № 135 укладеного 22.12.1997 р. між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та Міністерством оборони України, до кінця 2011р. Міністерство проводить відселення всіх сімей військовослужбовців звільнених у запас або відставку і передає Університету вивільнені житлові кімнати в студентському гуртожитку [ADDRESS]. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Разом з цим сторонами договору № 135 від 22.12.1997р. та Додаткової угоди № 303/44/09 від 19.08.2009 р. є безпосередньо Київський національний університет імені Тараса Шевченка та Міністерство оборони України, а відповідачів не визначено як сторону наведених договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд не бере до уваги посилання позивача на ту обставину, що саме у відповідачів виникло зобов'язання за Додатковою угодою № 303/44/09 від 19.08.2009р. до договору № 135 укладеного 22.12.1997р. між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та Міністерством оборони України. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси(частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Зобов'язання виконати умови п. 2.3 Додаткової угоди № 303/44/09 від 19.08.2009 року до договору № 135 укладеного 22.12.1997 року між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та Міністерством оборони України, виникло саме у Міністерства оборони України, починаючи з 01 січня 2012 року і обов'язок його виконати не може бути покладений на відповідачів, оскільки такі не є стороною зазначеного договору і додаткової угоди і умовами останніх не передбачено покладення обов'язку за їх виконання на відповідачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Зважаючи на вищевикладене відповідачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] є третіми особами по відношенню до умов вищенаведеної Додаткової угоди № 303/44/09 від 19.08.2009р. та визначених нею взаємних зобов'язань між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та Міністерством оборони України. В свою чергу положеннями ст. 511 ЦК України, зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. До того ж передання позивачем в безоплатне користування Міністерству оборони України приміщення на виконання умов договору на є порушенням чи обмеженням прав позивача, оскільки здійснене за його згодою згідно договору. Крім того суд вважає безпідставним та необґрунтованим посилання представника позивача на необхідність застосування правил статті 132 Житлового кодексу Української РСР, як на правову підставу для виселення відповідачів із займаного жилого приміщення, оскільки у статті 132 Житлового кодексу Української РСР зазначено вичерпний перелік осіб, які підлягають виселенню з гуртожитків без надання іншого жилого приміщення, за умови, що таке жиле приміщення було надано у зв'язку з навчанням чи роботою. При цьому позивачем не надано суду доказів поселення відповідачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON] у гуртожиток [ADDRESS], безпосередньо у зв'язку з роботою чи навчанням. Сторонами спору визнана та не оспорювалася обставина, що заселення відповідачів відбулося у зв'язку з укладенням між позивачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору договору № 135 та Додаткової угоди № 303/44/09 від 19.08.2009 р., що на погляд суду не пов'язане з роботою чи навчанням, а тому застосування до спірних правовідносин правил статті 132 Житлового кодексу Української РСР є неприпустимим і таким, що суперечить вимогам Закону. Стосовно вимог про стягнення з відповідачів суми заборгованості за тимчасове користування жилим приміщенням та спожиту електроенергію, суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно п. 3.2 Додаткової угоди № 303/44/09 від 19.08.2009 р. до договору № 135 укладеного 22.12.1997р. між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та Міністерством оборони України визначено, що в разі зміни цін і тарифів на житлово-комунальні послуги та енергоносії Університет може змінювати розмір оплати за проживання в гуртожитку з обов'язковим попередженням про це мешканців не менш ніж за місяць на підставі наказу ректора. Проте, доказів настання обставин, що слугували б підставою для підвищення плати за тимчасове користування жилим приміщенням у розумінні підвищення цін і тарифів на житлово-комунальні послуги та енергоносії, що є обов'язковою передумовою для винесення відповідного наказу ректора про оплату за користування гуртожитками Університету, суду надано не було. Крім того лише одна калькуляція послуг, надана представником позивача, без надання доказів на підтвердження настання вищезазначених обставин, правового значення не має. Разом з цим судом зазначає, що оплата за проживання у гуртожитку змінювалась два рази, відповідно до наказу ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 13.05.2009 року за № 871-32 «Про оплату за користування гуртожитками Університету» та наказу від 13.05.2011 року за № 370-32 «Про оплату за користування гуртожитками Університету». Доказів попередження відповідачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про зміну розміру оплати за проживання у гуртожитку з 110 гривень за ліжко-місце на 282 гривні, відповідно до наказу ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 13.05.2009 року за № 871-32 «Про оплату за користування гуртожитками Університету», суду надано не було. Оцінюючи наданий суду акт про відмову відповідачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в отриманні попередження про зміну розміру оплати за проживання у гуртожитку з 282 гривень за ліжко-місце на 402 гривні, відповідно до наказу ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від від 13.05.2011 року за № 370-32 «Про оплату за користування гуртожитками Університету», суд не бере до уваги, оскільки нова плата у розмірі 402 гривні за ліжко-місце почала нараховуватися з 01 червня 2011 року, а виходячи з матеріалів акту попередження про таке відбувалося 18 травня 2011 року, тобто у термін менший ніж один місяць про зміну такої плати, що прямо суперечить механізму такого попередження закріпленого у п. 3.2 Додаткової угоди № 303/44/09 від 19 серпня 2009 року до договору № 135 укладеного 22 грудня 1997 року між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та Міністерством оборони України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України. Суд звертає увагу, що згідно вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed