Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 20.06.1998 року по 27.12.2010 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO], який з 01.09.2016 навчається у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені [PERSON]» на факультеті авіаційних і космічних систем. Син навчається за держзамовленням з денною формою навчання, закінчує університет 30.06.2020 року. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, в звязку з чим позивачка вимушена звернутись до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 25% від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання повнолітнього сина до закінчення сином навчання. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили у задоволенні позову відмовити. Крім того пояснили, що матеріальний стан відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, оскільки не він не має постійного місця роботи, працює за наймом. Він сплачує аліменти позивачці на утримання іншої неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] Крім того, він 07.11.2013 року уклав шлюб з іншою жінкою, та в нього 27.09.2013 року народилась інша дитина [PERSON], яка також знаходиться на його утриманні. При цьому він не має власного житла та вимушений проживати в найманому житлі. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КГ №071132 виданого 28.10.1998 р., [PERSON] народився 18.10.1998 року, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Відповідно до рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 27.12.2010 по справі №2-1465/10, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі 250,00 грн. щомісяця (а.с.3). Відповідно до довідки №1148 від 25.04.2018 р. [PERSON] є студентом 2-го курсу групи ВМ-61-2 факультету авіаційних і космічних систем, Національного технічного університетуі України «Київський політехнічний інститут імені [PERSON]», за держзамовленням з денною формою навчання, закінчує університет 30.06.2020 року (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КГ №084837 від 07.11.2013 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.11.2013 року, та їм присвоєно прізвища [PERSON]» і [PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ №167978 виданого 24.12.2013 р., [PERSON] народився 27.09.2013 року, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин, оскільки, відповідно до ст. 199 СК України, батьки зобовязані утримувати повнолітніх дітей які продовжують навчання до досягнення двадцяти трьох років лише за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а позивачем не надано належних доказів, що матеріальний стан відповідача дозволяє надавати таку допомогу, кріім того відповідач не має постійного місця роботи, має на утриманні інших неповнолітніх дітей, суд приходить до переконання що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомого своїй повнолітній дитині, яка навчається та потребує такої допомоги. В звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст. 18, 183, 199, 200 СК України, ст.ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed