Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] та [PERSON] , яким, після уточнення підстав, просила визнати за собою в порядку спадкування за законом після батька [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 7/20 частин житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер ОНМ 108968223239, до складу якого входять: житловий будинок літерою «А», сіни літерою «а»; житловий будинок літерою «Б», вбиральня літерою «Г»; погріб літерами «п-г»; літня кухня літерою «Ж»; гараж літерою «З»; колодязь літерою «к»; паркан №1; ворота №2; вбиральня літерою «И»; літній душ літерою «Л», з правом реєстрації права власності у компетентних організаціях та установах. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що є донькою [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . До складу спадщини батька входило на 7/20 частин житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу від 03.09.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори (реєстр. № 775) та зареєстрованого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 13.09.1986 року (запис в реєстровій книзі 3/318). Позивач на момент смерті батька була малолітньою, і тому не мала можливості звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Причини, з яких мати позивача цього не зробила, позивачу не відомі. Відповідачі своїх спадкових прав також в нотаріальному порядку не оформили. У червні 2021 позивач звернулась до Оріхівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову у вчиненні цієї нотаріальної дії з підстав пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини, передбаченого ст. 1270 ЦК України. Ухвалою суду від 29.07.2021 року було відкрите провадження у справі, а її розгляду визначений в порядку загального позовного провадження. Учасникам справи був наданий час для подання письмових заяв по суті позову та доказів на їх обґрунтування. В підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явились, подавши заяву про розгляд справи без їх участі. За клопотанням представника позивача, адвоката Лобаченка О.В., з Оріхівської державної нотаріальної контори була витребувана спадкова справа № 199/2021, відкрита після смерті [PERSON] . Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явились, подавши заяву про розгляд справи без їх участі. Письмових відзивів на позов не надали, однак у письмових заявах зазначили про визнання позовних вимог без будь-яких застережень. Ухвалою суду від 18.10.2021 підготовче провадження у справі було закрите, а справу призначено до судового розгляду. В судове засідання з розгляду справи по суті учасники справи також не з`явились, подавши заяви про розгляд справи без їх участі та відсутність заперечень по суті позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального права, суд приходить до такого. Як встановлено з матеріалів справи, позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] (на момент народження - [PERSON] ) та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області 03.07.2019 року (повторно). На підставі Договору купівлі-продажу від 03.09.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори (реєстр. № 775) та зареєстрованого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 13.09.1986 року (запис в реєстровій книзі 3/318), [PERSON] на праві власності належало 7/20 частин житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копіями вказаних документів. [INFO] батько позивача, [PERSON] , помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області 30.07.2015 року (повторно). Після смерті [PERSON] його вдова, [PERSON] , 14.08.2009 року уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , виданим Таганським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви. Вказані обставини також визнаються відповідачами, і тому окремому доказуванню не підлягають в силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Станом на час смерті батька позивачу виповнилось повних лише вісім років, тобто вона була малолітньою особою. Відповідно до ст. 548, ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, чинного на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , було передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Водночас, відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2003 року, правила книги шостої Цивільного кодексу України («Спадкове право») застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Доказів прийняття відповідачами спадщини після [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР матеріали справи не містять. Відтак, до спірних відносин мають застосовуватись положення Книги шостої чинного ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач вважається такою, що прийняла спадщину після батька незалежно від місця реєстрації та фактичного проживання на момент його смерті, оскільки на той час вона була малолітньою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Заповіту [PERSON] не залишав, у зв`язку чим спадкування має здійснюватися за законом. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Крім того, суд бере до уваги заяви відповідачів про визнання позову, а відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийняв в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України, спору щодо спадкового майна не існує, відповідачі визнанням позову фактично скористались правом відмовитись від своїх прав на спадкове майно, що не суперечить вимогам закону. Однак через відсутність правовстановлюючих документів позивач не може в позасудовому порядку оформити право власності в порядку спадкування, що саме по собі не може бути підставою для відмови у захисті права. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 1223, 1225, 1233, 1268, 1275, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved