Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про захист прав споживача та повернення коштів по депозитному вкладу, поточному рахунку, відшкодування збитків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.08.2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» було укладено договір №1460000878 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу від 20.01.2014 року (в гривнях), у відповідності з яким він розмістив вклад на суму 111000 грн. на строк до 05.11.2014 року, зі щомісячною виплатою 25% річних. Після закінчення строку вкладу, позивач письмово (15.11.2014, 18.11.2015) звертався до відповідача з вимогою повернення коштів, але письмової відповіді так і не отримав. Однак, як вказує позивач, у зв'язку з відсутністю готівкових коштів у відділенні, позивачу було повідомлено про те, що видати вклад у повному обсязі немає можливості, встановлено ліміт на видачу готівки - 500 грн. на день. На теперішній час виплата виконана частково, отже, за відповідачем залишається заборгованість по видачі вкладу на суму 108000,00 (сто вісім тисяч) грн. Просив стягнути з відповідача суму вкладу, пеню, відсотки. Позивач у судове засідання не з'явився, надіславши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.08.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» було укладено договір №1460000878 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу від 20.01.2014 року (в гривнях), у відповідності з яким він розмістив вклад на суму 111000 грн. на строк до 05.11.2014 року, зі щомісячною виплатою 25% річних. Після закінчення строку вкладу, позивач письмово (15.11.2014, 18.11.2015) звертався до відповідача з вимогою повернення коштів, але письмової відповіді так і не отримав. Однак, як вказує позивач, у зв'язку з відсутністю готівкових коштів у відділенні, позивачу було повідомлено про те, що видати вклад у повному обсязі немає можливості, встановлено ліміт на видачу готівки - 500 грн. на день. На теперішній час виплата виконана частково, отже, за відповідачем залишається заборгованість по видачі вкладу на суму 108000,00 (сто вісім тисяч) грн. У відповідності зі ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення й використання продукції, яка реалізується не території України, для задоволення своєї особистої потреби мають право, зокрема, на захист своїх прав державою; належна кількість продукції й обслуговування; звертання до суду й іншим уповноваженим органам державної влади за захистом порушених прав. Згідно зі ст. 41 Конституції України, «кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є недоторканим…». Згідно з положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Встановленим фактам відповідають правовідносини, які регулюються ст.ст. 15, 16, 626, 629, 638, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України, відповідно до яких договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на установлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту відсотки. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Ухилення відповідача від повернення вкладу є незаконним та безпідставним, оскільки відповідно до вимог статті 1066 ЦК України, банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Він не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Оскільки стороною договору банківського вкладу є фізична особа, то відповідач не міг відмовити у видачі вкладу. Закон (стаття 1074 ЦК України) не допускає обмежень прав клієнта щодо розпорядження такого вкладу. Такі обмеження можливі лише у випадках, передбачених законом і на підставі судового рішення. Вказаний закон станом на день подання позовної заяви відсутній. Отже, дії відповідача, направленні на ухилення від повернення вкладу є протиправними. Відповідно до ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача складає 108000,00 грн. основного боргу. Крім того, з суд приходить до висновку, що з відповідача мають бути стягнені відсотки за користування коштами позивача у визначеному договором розмірі, за ставкою 25% річних, тому розмір заборгованості по відсоткам складає 6144,76 грн. та пеня за прострочення виконання зобов'язання у сумі 8971,77 грн. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 25 грудня 2013 року розглянув справу № 6-140 цс 13, предметом якої був спір про стягнення з банку на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасне повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту). При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого за змістом ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, загальна сума заборгованості за договором №1460000878 від 04.08.2014 року про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу від 20.01.2014 року, яку необхідно стягнути з відповідача становить - 108000,00 (сто вісім тисяч) грн. 00 коп., відсотки по неповернутому вкладу - 6144,76 (шість тисяч сто сорок чотири) грн. 76 коп., пеня за прострочення виконання зобов'язання - 8971,77 (вісім тисяч дев'ятсот сімдесят одна) грн. 77 коп., 3% річних за несвоєчасне повернення вкладу - 736,84 (сімсот тридцять шість) грн. 84 коп., інфляційні втрати - 7831,23 (сім тисяч вісімсот тридцять одна) грн. 23 коп., всього у сумі 131684,60 (сто тридцять одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) грн. 60 коп. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved