Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 674 від 14 листопада 2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала на те, що у 2014 році між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , 2015 року народження. Спільне життя у сторін не склалося в наслідок чого проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Примирення та збереження шлюбу між сторонами не можливе. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача - [PERSON] про надання строку для примирення. 21 вересня 2021 року від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності при цьому зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Також у заяві [PERSON] повідомила, що подружніх відносин з відповідачем не підтримує, спільного господарства не веде починаючи з 01 листопада 2020 року та примиритися не бажає. Відповідачем до суду подано заяву про розгляд справи за його відстуності. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 674 від 14 листопада 2014 року. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (6 років). Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Із наявних у матеріалах справи слідує, що сторони з 01 листопада 2020 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше існування шлюбу суперечить інтересам позивачки. На підставі вищевикладеного, виходячи із принципу добровільності шлюбу,

Outcome: approved