Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

у листопаді 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що вона, [PERSON], зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 17 жовтня 1998 року та від подружнього життя вони мають доньку [PERSON], [INFO]. 02 листопада 2016 року Шевченківським районним судом м. Львова ухвалено рішення, яким шлюб між нею та відповідачем розірвано. Їх спільна донька навчається на денному відділенні вищого навчального закладу, тому щоденне проживання потребує постійних витрат. При зміні сезонів протягом року її потрібно забезпечити одягом та взуттям. Самостійно оплачувати усі потреби неповнолітньої доньки їй складно. Відповідач ухиляється від покладеного обовязку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявилося у тому, що відповідач інтересами сімї не цікавиться, відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, тощо. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач офіційно працевлаштований та отримує високі доходи, які використовує на власні потреби. Наскільки їй відомо, то відповідач нікому аліменти не платить, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, у шлюбі після розлучення не перебував, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає. В судове засідання 06 лютого 2017 року о 12.00 год. позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, однак подали до суду заяву, в якій зазначають, що вони підтримують позов та просять суд розглядати справу у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання 06 лютого 2017 року о 12.00 год. не зявився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення та просить суд розглядати справу за його відсутності. У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17 жовтня 1998 року. Від спільного життя з відповідачем у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Даний факт стверджується копією свідоцтва про народження серія 1-СГ № 074037 від 18.09.1999 року (а.с. 6). Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 листопада 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.4). Згідно довідки №16 від 22.11.2016 року [PERSON] є студентом І курсу денного відділення факультету прикладної математики та інформатики Львівського національного університету імені [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач не надає кошти на утримання дітей, а тому з нього слід стягувати ці кошти в примусовому порядку. Згідно з ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного Кодексу України. Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved