Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У листопаді 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна, визнання права власності на автомобіль В обґрунтування позову посилався на укладення сторонами договору №0403 про спільну діяльність (простого товариства) від 04 березня 2013 року згідно якого сторони за цим договором зобов'язалися об'єднати свої вклади та спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення господарської мети - відновлення такого, що втратив свої споживчі якості, суттєво пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, 2007 року випуску, номер шассі (кузова, рами) [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] та подальшого спільного використання відновленого автомобіля у порядку визначеному цим договором. Сторони вклади у спільну діяльність внесли відповідно до умов укладеного договору. Відповідач вніс в якості вкладу у спільну діяльність пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, який оцінено сторонами в 95 916 грн. 00 коп., що складало суму еквівалентну за курсом Національного банку України на день укладення договору 12 000 доларів США 00 центів. Позивач вніс в якості вкладу в спільну діяльність грошові кошти, необхідні для здійснення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, в розмірі 184 266 грн. 00 коп., що становить 100 відсотків вартості відновлювального ремонту автомобіля та складало суму еквівалентну на день укладення договору 23 053 доларам США 42 центам, а також професійні та інші знання, навички та вміння, ділову репутацію та ділові зв'язки, особисту трудову участь з підбору виконавця робіт та контролю за виконанням ремонтно-відновлювальних робіт виконавцем. Сторони в договорі визначили частки кожної із сторін у спільній власності, а саме встановили умовами договору, що частка відповідача у спільній власності, створеній у результаті спільної діяльності складає 7/20, а частка позивача - 13/20 у праві власності на відновлений автомобіль. Відповідно до визначеного сторонами в договорі про спільну діяльність розміру часток кожної із сторін в спільній власності на відновлений автомобіль вартість частки позивача становить 250 877,56 грн., а вартість частки відповідача - 135 987,92 грн. 04 липня 2014 року позивачем вручено відповідачу заяву про відмову від договору №0403 про спільну діяльність (простого товариства) від 04 березня 2013 року. Тому, посилаючись на умови договору, яким передбачено умови поділу спільного майна в разі припинення договору, просив спільне майно, яке складається з легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN, моделі TOUAREG, 2007 року випуску, номер шассі (кузова, рами) [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 1-м МРЕВ ДАІ при ВДАІ УМВС України в Черкаській області 22.11.2007 р. поділити між сторонами. Визнати за позивачем, [PERSON], право власності на легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, моделі TOUAREG, 2007 року випуску, номер шассі (кузова, рами) [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 1-м МРЕВ ДАІ при ВДАІ УМВС України в Черкаській області 22.11.2007р. Зобов'язати позивача, [PERSON], сплатити на користь відповідача, [PERSON], 135 987 (сто тридцять п'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят сім) грн. 92 коп. грошової компенсації. У судове засідання позивач не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. До суду подав заяву, у якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомляв. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов висновку про обгрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення в повному обсязі. Судом встановлено, що 04 березня 2013 року між позивачем, [PERSON], та відповідачем, [PERSON], було укладено договір №0403 про спільну діяльність (простого товариства) згідно якого сторони зобов'язалися об'єднати свої вклади та спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення господарської мети - відновлення такого, що втратив свої споживчі якості, суттєво пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, 2007 року випуску, номер шассі (кузова, рами) [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] та подальшого спільного використання відновленого автомобіля у порядку визначеному цим договором. Згідно вищевказаного договору вкладом відповідача в спільну діяльність є виділене ним для спільної діяльності майно, а саме: автомобіль пошкоджений, тобто такий, що втратив свої споживчі якості, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, 2007 року випуску, номер шассі (кузова, рами) [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого РГ 1-го МРЕВ ДАІ при ВДАІ УМВС України в Черкаській області 22.11.2007 р. Вклад відповідача у спільну діяльність оцінено сторонами в 95 916 грн. 00 коп., що складало суму еквівалентну за курсом Національного банку України на день укладення договору 12 000 доларів США 00 центів. Вкладом позивача у спільну діяльність сторони визначили грошові кошти, необхідні для здійснення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, в розмірі 184 266 грн. 00 коп., що становить 100 відсотків вартості відновлювального ремонту автомобіля та складає суму еквівалентну на день укладення договору 23 053 доларам США 42 центам, а також професійні та інші знання, навички та вміння, ділову репутацію та ділові зв'язки, особисту трудову участь з підбору виконавця робіт та контролю за виконанням ремонтно-відновлювальних робіт виконавцем. Виходячи з оцінки вкладів сторін у спільну діяльність сторони визначили частки сторін у спільній власності, а саме встановили умовами договору, що частка відповідача у спільній власності, створеній у результаті спільної діяльності, зокрема на відновлений автомобіль, складає 7/20, а частка позивача - 13/20. На виконання умов п. 4.2. договору, 04 березня 2013 року відповідач передав, а позивач прийняв в якості вкладу відповідача виділене ним для спільної діяльності майно - зазначений в договорі пошкоджений автомобіль. Вказана обставина підтврджується актом приймання-передачі вкладу за договором №0403-13 про спільну діяльність (простого товариства) від 04 березня 2013 року, складеним та підписаним сторонами 04 березня 2013 року. Позивач на виконання умов вказаного договору підібрав виконавця відновлювального ремонту автомобіля, уклав з ним договір №1503-1 про надання послуг по відновлювальному ремонту автомобіля від 15 березня 2013 року та згідно калькуляції вартості запасних частин та робіт на загальну суму 184 266 грн. 00 коп. та рахунку-фактури виконавця здійснив оплату вартості відновлювального ремонту автомобіля в повному обсязі. Вказані обставини підтверджуються договором №1503-1 про надання послуг по відновлювальному ремонту автомобіля від 15 березня 2013 року, складеною виконавцем калькуляцією вартості запасних частин та робіт на загальну суму 184 266 грн. 00 коп., рахунком-фактурою №40 від 15 березня 2013 року, наданим виконавцем, актом приймання-передачі виконаних ремонтно-відновлювальних робіт №29 від 20 травня 2013 р., підписаним позивачем та виконавцем відновлювального ремонту автомобіля. Позивач після виконання ремонтно-відновлювальних робіт в повному обсязі отримав правовстановлюючі документи на вказаний автомобіль, ключі від автомобіля і користується автомобілем на час вирішення справи. Згідно висновку №24-14 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту від 30 квітня 2014 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля станом на 20.03.2013 року, повинна була складати 191 376,40 грн. При цьому ринкова вартість даного автомобіля станом на дату оцінки, 30 квітня 2014 року, складала 385 965,48 грн. Відповідно до визначеного сторонами в договорі про спільну діяльність розміру часток кожної із сторін в спільній власності на відновлений автомобіль вартість частки позивача становить 250 877,56 грн., а вартість частки відповідача - 135 987,92 грн. 04 липня 2014 року позивачем вручено відповідачу заяву про відмову від договору №0403 про спільну діяльність (простого товариства) від 04 березня 2013 року, що підтверджується підписом відповідача. Відповідно до п.9.3. договору №0403-13 про спільну діяльність (простого товариства) від 04 березня 2013 року, кожна із сторін може зробити письмову заяву про відмову від подальшої участі у договорі не пізніше як за три місяці до виходу з договору. В такому разі цей договір припиняється з дня наступного за останнім днем трьохмісячного строку, перебіг якого починається з дня вручення письмової заяви іншій стороні договору про відмову від договору. Таким чином, з 05 жовтня 2014 року вищевказаний договір припинено відповідно до умов договору. Відповідно до п.9.4. договору №0403 про спільну діяльність (простого товариства) від 04 березня 2013 року, у випадку припинення договору незалежно від підстав такого припинення Об'єкт підлягає поділу між сторонами шляхом виділення його в натурі одній із сторін з виплатою іншій стороні грошової компенсації в розмірі частини його ринкової вартості, що припадає на належну їй відповідно до умов цього договору частку в праві власності на Об'єкт, визначеної експертним шляхом та затвердженої сторонами. Сторона, якій належить більша за розміром частка в праві власності на спільне майно - Об'єкт, має переважне право на виділення їй у власність Об'єкта в натурі з виплатою іншій стороні грошової компенсації в розмірі частини його ринкової вартості, що припадає на належну їй відповідно до умов цього договору частку в праві власності на Об'єкт. Ринкова вартість Об'єкта підлягає визначенню фахівцем-оцінювачем автотоварознавцем. У разі недосягнення згоди сторін з будь-якої з умов поділу поділ Об'єкта здійснюється в судовому порядку шляхом визнання права власності на Об'єкт за стороною, яка має переважне право на виділення їй Об'єкта в натурі з покладенням на неї зобов'язання щодо виплати іншій стороні грошової компенсації в розмірі частини його ринкової вартості, що припадає на належну їй відповідно до умов цього договору частку в праві власності на Об'єкт. Відповідно до ч.2 ст.1141 Цивільного кодексу України у разі припинення договору простого товариства, речі передані у спільне володіння та (або) користування учасників, повертаються учасникам, які їх надали, без винагороди, якщо інше не передбачено домовленістю сторін. Поділ майна, що є у спільній власності учасників, і спільних прав вимоги, які виникли у них, здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно з вимогами ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Оскільки спосіб поділу спільного майна в разі припинення договору передбачено сторонами умовами вказаного договору, то поділ спільного майна за позовом пред'явленим позивачем повинен бути здійснений в судовому порядку в передбачений договором спосіб. З урахуванням вищенаведеного, позивач має право на визнання за ним права власності на спірний автомобіль в судовому порядку з покладенням на нього обов'язку сплатити відповідачу 135 987,92 грн. грошової компенсації вартості його частки в праві власності на спірний автомобіль. На підставі ст.ст. 355-357, 367, 627, 1130, 1132, 1134, 1139, 1141, 1142 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved