overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка - [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем - [PERSON], зареєстрований 21 жовтня 1994 року Бердичівським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області, актовий запис №686. Від шлюбу сторони мають дитину - донька [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що їх спільне життя не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені в наслідок чого їх спільне життя та збереження вказаного шлюбу стало суперечити її інтересам, а тому позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.6) та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження вище вказаного шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка - [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем - [PERSON], зареєстрований 29 січня 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 25. Від шлюбу дітей сторони не мають. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що подружні відносини припинились досить давно, почали виникати непорозуміння щодо побудови сім'ї, подружжя втратило взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на сім'ю та ведення спільного господарства. Протягом останнього часу спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально, підстав для збереження шлюбу та підстав для примирення немає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, не заперечив проти його задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.6) та врахувавши обставини справи, викладені в позовній заяві, суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Заяв від сторін щодо примирення подружжя суду не надавалось. Враховуючи вище викладене та те, що стосунки в сторін розладналися, вони як сім'я не проживають, миритися не бажають, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у на користь позивачки, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом про стягнення аліментів на її користь з відповідача - [PERSON] на їх повнолітню дитину [PERSON], [INFO] яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на період навчання але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. З 22.02.1997р. позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 20.07.2012р. шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного життя народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO], який на даний час є неповнолітнім, та донька - [PERSON], [INFO], яка вже досягла повноліття. Донька [PERSON], [INFO], навчається в комунальному вищому навчальному закладі «Житомирський базовий фармацевтичний коледж ім. Г.С. Протасевича» на факультеті «Фармація» 3-ого курсу денної форми навчання на контрактній основі. У зв'язку з навчанням донька потребує матеріальної допомоги на витрати щодо придбання продуктів харчування, навчальної літератури, проїзд, одяг, взуття та інші потреби. Відповідач є інвалідом ІІ-ої групи та отримує пенсію, а тому на думку позивачки має можливість надавати вказаній вище доньці матеріальну допомогу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з наведених у позові підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково, а саме просить суд стягувати з нього мінімальний розмір аліментів у зв'язку з тим, що він є інвалідом II-ої групи та має на утриманні ще одну дитину. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, згідно із положенням ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, син, а також самі діти, які продовжують навчання. Відповідно до положень ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми донькою, сином. Виходячи з положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. Н підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона 17 липня 2007р. уклала шлюб з відповідачем - [PERSON], який було зареєстровано у міському відділі РАЦС Бердичівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №389. 26 лютого 2008р. у шлюбі народилася дочка - [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.10.2011р. по справі №2-1977/11 шлюб між сторонами було розірвано. Дочку залишено проживати разом з позивачкою. Дане рішення суду набрало чинності 28.10.2011р. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Інших утриманців відповідач не має, аліменти нікому не сплачує. В свою чергу, позивачка працює швачкою в ФОП [PERSON], її дохід становить в середньому 1.300,00 грн. в місяць, тому самостійно їй дуже важко забезпечити в повному обсязі всі потреби зазначеної дитини. Враховуючи вище наведене, вона змушена звернутися до суду та просити стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з подання позовної заяви до суду і до досягнення повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з наведених підстав, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином згідно ст.74-78 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Згідно положень статей 180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач, як батько дитини, повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу та строків утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, враховуючи положення статей 182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси дитини, можливість відповідача як батька надавати матеріальну допомогу своїй дитині, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з подання позовної заяви до суду, а саме з 13.11.2015 року, і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що з 16 травня 1992 року по 14 березня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Чортківського районного суду від 16 січня 2012 року на утримання сина з відповідача стягувались аліменти, однак із 30 червня 2015 року сплата аліментів припинилась. Син на даний час навчається на денній формі навчання п'ятого курсу інституту комп'ютерних інформаційних технологій Національного авіаційного університету м.Києва, перебуває на утриманні позивачки. Допомоги на утримання повнолітнього сина відповідач [PERSON] не надає, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 500 гривень. Позивачка [PERSON] в судове засідання подала письмову заяву, просить справу розглядати без неї, підтримує позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина до закінчення ним навчання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, зявитись в судове засідання він не може, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнає повністю, витрати по судовому збору покласти на позивачку. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 16 травня 1992 року по 14 березня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Національного авіаційного університету № 1451 від 05 жовтня 2015 року [PERSON] є студентом 5 курсу денної форми навчання іституту комп'ютерних інформаційних технологій Національного авіаційного університету IV рівня акредитації. Термін навчання з 1 вересня 2015 року по 30 червня 2017 року. У відповідності до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи наведене, суд визначає аліменти, які підлягають стягненню на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) грн. до 22 грудня 2016 року до досягнення віку 23 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 25% відсотків від заробітної плати відповідача до виповнення нею 22 років. В своїй заяві та в судовому засіданні позивачка вказала, що до виповнення 18 років доньці відповідач сплачував аліменти без затримок, з вересня 2014 року донька навчається у Полтавському національному педагогічному університеті імені [PERSON] на денному відділенні факультету філології та журналістики, термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року, а тому потребує матеріальної допомоги. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 26.10.1996 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано 13 лютого 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серія І-КЕ №112910, виданого відділом РАЦС Полтавського районного управління юстиції. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Як вбачається з довідки №206-03 від 22.10.2015 року [PERSON], навчається у на другому курсі денного відділення державної форми навчання факультету філології та журналістики Полтавського національного педагогічного університету імені [PERSON], термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Відповідач [PERSON] працює та не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у навчальному закладі . Ст. 199 ч.1 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.3 ст.199 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] та зареєстрований 07 червня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровській області, зроблено запис №298. Від спільного життя мають доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою. Шлюбні відносини припинено з червня 2009 року, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя, постійних сварок. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, у звязку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 червня 1997 року, шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровській області, зроблено запис №298. Шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою. Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. У позовній заяві вказує, що знаходиться у шлюбі з відповідачем по справі, зареєстрованому 29.04.2011 року в Василівській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області. Від спільного проживання мають одного неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Позивачка [PERSON] прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.04.2011 року в Василівській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області (а.с.4). Від шлюбу мають одного неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а.с.3). Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальну допомогу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, суд вважає стягувати з відповідача аліменти на корись позивачки на утримання дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки. У позовній заяві вказує, що знаходиться у шлюбі з відповідачем по справі, зареєстрованому 14.06.2008 року в відділі ДРАЦС РС Кобеляцького РУЮ Полтавської області. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Позивачка [PERSON] прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. Суд, заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.06.2008 року в відділі ДРАЦС РС Кобеляцького РУЮ Полтавської області (а.с.2). Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO] (а.с.3). Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні . Відповідач матеріальної допомоги не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, суд вважає стягувати з відповідача аліменти на корись позивачки на утримання дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 29.12.2001 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Бутенки по вул. Полтавська, 196 Кобеляцького району Полтавської області. Вона є спадкоємицею за заповітом. Однак, оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні первинна реєстрація та правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивачка прохала суд визнати за нею в порядку спадкування право власності за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України «право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів». Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України» право власності припиняється у разі смерті власника». З матеріалів справи вбачається, що 29.12.2001 року померла [PERSON] (а.с. 4). Позивачка є спадкоємицею за заповітом (а.с.10). Згідно довідки [PERSON] сільської ради за померлою [PERSON] значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Бутенки по вул. Полтавська, 196 Кобеляцького району Полтавської області ( а.с. 9), однак свідоцтво про право власності та первинна реєстрація права власності відсутні. Держаавна реєстрація права власності на житловий будинок не здійснена, оскільки не була передбачена в сільській місцевості згідно законодавства, яке діяло на час забудови будинку. Позивачка прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Оскільки позивачка є спадкоємицею за заповітом, то за нею необхідно визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. На підставі викладеного та

Outcome: approved