Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON], навчається у Національному університеті біоресурсів і природокористування України, Відокремленому підрозділі національного університеті буоресурсів і природокористування України «Прибрежненському аграрному коледжі». Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути на його користь аліменти у розмірі 500 гривень, до досягнення [PERSON] 23 річного віку . Позивач про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву із змісту якої вбачається, що на задоволенні позову і просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засіданні не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У заяві також зазначив, що позов визнає частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 350 гривень щомісячно, офіційно не працює, та має мінливий не регулярний дохід. На підставі положень частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки всі особи, які беруть участь у справ, у судове засіданні не з'явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюються. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Ліснівською сільською радою Сакського району Автономної Республіки Крим(а.с.3) [PERSON] навчається у Національному університеті біоресурсів і природокористування України, Відокремленому підрозділі національного університеті буоресурсів і природокористування України «Прибрежненському аграрному коледжі»., що підтверджується довідкою № 478 від 01 жовтня 2013 року, виданою навчальним закладом(а.с.6) Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Відповідно до частини 1 статті 199 та частини 1 статті 200 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Таким чином, обов'язковою умовою для стягнення аліментів з батьків на утримання повнолітніх працездатних дітей є можливість відповідача надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень частини 1 статті 11, частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заперечуючи проти позову, відповідач надав суду копію довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, відповідно до якої [PERSON] відсутній у відомостях юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців(а.с. 25). В матеріалах справи доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 500 гривень не має, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідач позов визнав частково та подав заяву про те що може сплачувати аліменти у сумі 350 гривень, тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у вказаній сумі. Враховуючі наведене, на підставі статей 182,199,200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial