Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Мукачівської міської ради, третя особа КП «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі - КП «Мукачівське МБТІ»), в якому просив визнати за ним право власності на самочинно збудовану закриту веранду площею 9,50 м.кв. Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . До даної квартири за письмовою згодою мешканців квартир розташованих в будинку [ADDRESS] самовільно в 2011 році добудовано закриту веранду. При цьому відповідних дозволів на будівництво в нього відсутні. Посилаючись на викладене просив позов задовольнити. З поданого відзиву на позовну заяву представника відповідача Савицької І. вбачається, що позов не визнають в повному розмірі, при цьому зазначають, що з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, а також згідно позиції Верховного Суду, висловленою у постанові від 19 вересня 2018 року у справі №2-962/2009 року суд не вправі заміняти собою органи державної влади, що уповноважені на здійснення оформлення права власності на нерухоме майно, та визнати на нього право власності за позивачем. В судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися. На адресу суду надіслали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. В судове засідання представник відповідача не з`явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позову просить відмовити. В судове засідання представник третьої особи КП «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» не з`явився, хоча належним чином був повідомлений, про причини неявки не повідомив. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , є співвласником квартири [ADDRESS] (а.с.5). З технічного паспорту на дану квартиру вбачається, що його приналежностями є: закрита веранда (а.с.8). В позові позивач ставить питання про визнання за ним права власності на вище вказану веранду в порядку, передбаченому ст. 376 ЦК України. При цьому, оскільки спірна прибудова (веренда) до житлового будинку, що є предметом спору, знаходиться на земельній ділянці, яка являється спільним двором, для квартир, то рішення суду безпосередньо стосується майнових інтересів мешканців будинку [ADDRESS] , а відтак останні вправі його оспорювати згідно ст. 352 ЦПК України. У позасудовому порядку щодо оформлення прав на вищевказаний об`єкт нерухомості до відповідних органів у передбачений законом спосіб позивач не звертався. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до положень частин першої, другої статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. При розгляді справ, пов`язаних із самочинним будівництвом, слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про містобудування», спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень. Не може бути застосовано правила статті 376 ЦК України при вирішенні справ за позовами: - про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири в багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема статтею 383 ЦК та відповідними нормами Житлового кодексу України щодо власників квартир; - про визнання права власності на самочинно збудовані тимчасові споруди; - про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо). Як роз`яснено в п.7 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року за №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо). Оскільки закрита веранда відповідно до положень статей 186, 381 ЦК України є приналежністю до основної речі - будинку, та зведена після набуття права власності на квартиру, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на вказане майно на підставі статті 376 ЦК України. Наразі це питання регулюється Порядком проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03 липня 2018 року № 158. Тобто існує позасудовий порядок вирішення даного питання, про що визнав в суді першої інстанції сам позивач, заявивши при цьому, що до відповідних органів він не звертався, оскільки така процедура коштує грошей. Окрім того, слід зазначити, що порушення прав позивача та, як наслідок, необхідність їх судового захисту не встановлено, оскільки останній не звертався у передбаченому законом порядку до компетентних органів для оформлення своїх прав на вказане вище майно та не позбавлений можливості такого звернення в подальшому. Враховуючи наведене суд вважає, що питання щодо узаконення прибудови, а саме закритої веранди до житлового будинку (приналежностей до головної речі) вирішується у позасудовому порядку, ст.376 ЦК України не може бути застосована в даному випадку, а відтак предявлений [PERSON] . позов задоволенню не підлягає. Виходячи з наведеного та

Outcome: dismissed