Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У листопаді 2013 року ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № AN3NRX33660003 від 02.06.2011р. [PERSON] отримала в банку кредит у розмірі 6023,70 грн. строком по 01.06.2013р. включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач своєчасно взяті на себе зобов'язання не виконує. В результаті утворилась заборгованість, яка станом на 25.10.2013 р. складає 22501,13 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму боргу. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю, а також про те, що вимоги позову підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила. Відповідно до ухвали суду ведеться заочний розгляд справи. Дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] уклали договір № AN3NRX33660003 від 02.06.2011р., відповідно до якого [PERSON] отримала в банку кредит у розмірі 6023,70 грн. строком по 01.06.2013р. включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 203,70 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 210,83 грн., якщо інше не зазначено в Умовах та правилах, в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 5» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 462,14 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами та правилами. Згідно ст.ст. 525-526 ЦК України не допускається однобічна відмова від зобов'язання або зміна умов договору, зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і норм законодавства. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Пунктом 5 договору передбачена відповідальність сторін за порушення умов договору, а саме пунктом 5.1 Умов передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує пеню в розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочення. Пункт 5.3 Умов передбачає, що при порушенні позичальників строків платежу по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів позичальник сплачує штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Положеннями пункту 5.5 Умов встановлено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Позивач свої зобов'язання за договором № AN3NRX33660003 від 02.06.2011р. виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 6023,68 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з липня 2011р. [PERSON] порушила кредитні зобов'язання, несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала щомісячні платежі. В результаті утворилась заборгованість, яка станом на 25.10.2013р. складає 22501,13 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 4569,97 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 4,52 грн., заборгованості по комісії - 2529,96 грн., пені - 13849,01 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1047,67 грн. При цьому пеня розрахована в межах строку позовної давності п'ять років, який було узгоджено кредитним договором, складовою якого є Умови. Разом з тим, частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013р. по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996р. дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Вимога позивача про стягнення пені в розмірі, який в три рази перевищує заборгованість [PERSON], спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985р. № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України. Враховуючи вимоги норм цивільного, конституційного та міжнародного законодавства, суд вважає можливим зменшити розмір пені до 4569,97 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу, то вказані вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Зі змісту ч. 2 та ч. 3 ст. 549 ЦК України вбачається, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання . Виходячи з вказаного, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Пенею ж є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Отже, за змістом Умов пеня нараховується за кожний день прострочення виконання зобов'язання, а нарахування штрафу пов'язано з певною подією - прострочення виконання на строк понад 30 днів та має разовий характер. Відповідно до п. 5.3 Умов, які діяли на час укладення кредитного договору, складовими штрафу є фіксована сума - 500 грн. та розрахункова - 5% від суми заборгованості. За змістом цієї норми нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу пов'язано не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення понад певний строк), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання. До того ж цю складову штрафу позивач розраховує не тільки з суми заборгованості за тілом кредиту та процентами, а й суми нарахованої пені. Штраф, який нарахований на пеню, суперечить принципу недопустимості подвійної відповідальності. Таким чином, суд вважає, що обґрунтованим є лише штраф в розмірі фіксованої частини - 500,00 грн. У зв'язку з наведеним відповідному корегуванню підлягає і загальний розмір боргу, належний до стягнення з відповідача. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість у розмірі 12174,42 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 4569,97 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 4,52 грн., заборгованості по комісії - 2529,96 грн., пені - 4569,97 грн., штрафу - 500,00 грн. Таким чином, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягується судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial