Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

У липні 2017 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 14824,15 грн. та судових витрат. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 24.05.2013 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір № №76/02-ДК-29339/1 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. Відповідно до вказаного договору відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 8000,00 грн. зі сплатою 24% річних за користування кредитом. Для користування кредитною лінією було відкрито картковий рахунок і відповідачу було видано платіжна карта. Відповідач зобов'язався щомісячно отримувати звіт по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем або неробочим днем згідно з договором. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 08.06.2017 року має заборгованість у сумі 14824,15 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом 7989,03 грн., заборгованості за нарахованими процентами 4463,16 грн., інфляційне збільшення заборгованості 2020,02 грн., три проценти річних від суми заборгованості 351,94 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, був повідомлений належно про місце та час розгляду справи, через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 15.09.2017 року, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, 24.05.2013 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір № №76/02-ДК-29339/1 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. Відповідно до вказаного договору відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 8000,00 грн. зі сплатою 24% річних за користування кредитом. Для користування кредитною лінією було відкрито картковий рахунок і відповідачу було видано платіжна карта. Відповідач зобов'язався щомісячно отримувати звіт по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем або неробочим днем згідно з договором. Однак, в порушення умов договору відповідач несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за договором № 76/02-ДК-29339/1 від 24.05.2013 року про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки, укладеного між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] встановив, що станом на 08.06.2017 року має заборгованість у сумі 14824,15 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом 7989,03 грн., заборгованості за нарахованими процентами 4463,16 грн., інфляційне збільшення заборгованості 2020,02 грн., три проценти річних від суми заборгованості 351,94 грн. В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Донецьк. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Донецьк. Однак, в положеннях зазначеного Закону чітко визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування саме пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики. Виходячи з цього, нараховане банком інфляційне збільшення заборгованості в сумі 2020,02 грн. та три проценти річних від суми заборгованості в сумі 351,94 грн. не є штрафною санкцією або пенею в розумінні ст. 549 ЦК України. Виходячи з цього, вимоги позивача в частині стягнення інфляційного збільшення заборгованості та три проценти річних від суми заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі відповідно до розрахунку заборгованості по кредиту. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання повинна бути стягнена з відповідача. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, публікацію у газеті «Урядовий кур'єр» було сплачено позивачем, а тому слід стягнути з відповідача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення у розмірі 315 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору 1600 грн., що підтверджено платіжним дорученням.

Outcome: approved