Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

У липні 2021 року представник позивача - адвокат адвокатського бюро «Калінін і Партнери» Калінін Сергій Костянтинович звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позову зазначив, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис №82342 від 24.10.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 21614,02 грн. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі договору, який нотаріально не посвідчений, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчиненого виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.07.2021 року задоволено заяву адвоката Калініна Сергія Костянтиновича в інтересах [PERSON] про забезпечення позову, якою зупинено стягнення по виконавчому провадженні ВП №65677362 від 03.06.2021 року, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича №82342 від 24.10.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія» «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором в розмірі 21614,02 грн. (а.с.32-35). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29.07.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.36-37). Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача направив заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.44). Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 жовтня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Товариство) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено договір №356216599, відповідно до пунктів 1.1-1.3 умов якого Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит строком на 28 днів без конкретної споживчої мети, на суму 4000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом й інші платежі у відповідності до умов договору, що підтверджується копією договору (а.с. 14-15). 24.10.2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №82342, про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №356216599 від 26.10.2018 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28.11.2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», заборгованості за кредитним договором №356216599 від 26.10.2018 року у загальному розмірі 20414,02 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3998,01 грн., прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 917,46 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн., стокова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями - 15498,55 грн. Також стягнуто витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» в розмірі 1200 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню складає 21614,02 грн. У виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором №356216599 від 26.10.2018 року настав. Боржником допущено прострочення платежів, що підтверджується копією виконавчого напису (а.с.13). 03.06.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. відкрито виконавче провадження ВП №65677362 з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса (а.с.16). Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом 24.10.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. Зважаючи на те, що спірний виконавчий напис вчинений на підставі боргового документу - кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, що підтверджується його копією (а.с.14), тому даний виконавчий напис вчинений з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис №82342 від 24.10.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Саме такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17 (провадження № 61-14105 св 18). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1ч.2 ст.137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.06.2021 року №159/5837/19. Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано: Договір №б/н/21 про надання професійної правничої (правової допомоги) від 22.06.2021 року, укладеного між адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та [PERSON] , згідно якого сторони домовились, що за правничу допомогу клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) розмір якого, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього договору, з урахуванням рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» №3/2018 від 17.07.2018 року (а.с.18-19); Додаток №1 від 22.06.2021 року до Договору про надання професійної правничої (правової допомоги) №б/н/21 від 22.06.2021 року, в якому сторони домовились, що за надання професійної правничої (правової допомоги) клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) в розмірі 5000 грн. (а.с.20); рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» №3/2018 від 17.07.2018 року (а.с.21); меморіальний ордер №@2PL781167 від 12.07.2021 року на суму 1000 грн. (а.с.22); меморіальний ордер №@2PL657378 від 24.06.2021 року на суму 1000 грн. (а.с.23) та Додаток №2 від 19.07.2021 року до Договору про надання професійної правничої (правової допомоги) №б/н/21 від 22.06.2021 року акт виконаних робіт (наданих послуг) (а.с.24). Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу здійснений адвокатом на загальну суму 5000 грн. суд вважає співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом та значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що позовні вимоги було задоволено повністю, доказів неспівмірності витрат на правову допомогу до суду не надано, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Також в матеріалах справи містяться документально підтверджені докази понесених позивачем витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 908 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн., який у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved