Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

У квітні 2019 року представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що 26 вересня 2013 року між банком та [PERSON] був укладений договір № 1178/13 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, згідно умов якого [PERSON] було відкрито рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний». 17 січня 2015 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1, за умовами якого відповідачці було встановлено кредит у сумі 4600,00 грн. на строк дії платіжної карти, зі сплатою за користування кредитом 24% річних. Позивач зобов`язання виконав належним чином та надав відповідачу кредит у розмірі 4600 грн., натомість [PERSON] свої зобов`язання не виконала. Станом на 17.10.2018 року він має заборгованість за кредитним договором у розмірі 7141,20 грн., у тому числі: загальна сума основної заборгованості 3377,58 грн., загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 1512,16 грн., загальна сума нарахованої пені 1603,49 грн., сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту 371,53 грн., сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 111,78 грн., 3% річних на суму простроченого кредиту 124,65 грн., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 40,01 грн. За таких підстав позивач був вимушений звернутися до суду та просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 7141,20 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1921 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив відповідачка не надала. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач\~ своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 26 вересня 2013 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений договір № 1178/13 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, згідно умов якого [PERSON] було відкрито рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний». 17 січня 2015 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1, за умовами якого відповідачці було встановлено кредит у сумі 4600,00 грн. на строк дії платіжної карти, зі сплатою за користування кредитом 24% річних. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, у порушення умов договору [PERSON] не сплачувала суми кредиту та відсотки за його користування, внаслідок чого утворилася заборгованість. Суд, перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором від 17.01.2017 року, укладеного між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] , встановив, що станом на 17.10.2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 7141,20 грн., у тому числі: загальна сума основної заборгованості 3377,58 грн., загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 1512,16 грн., загальна сума нарахованої пені 1603,49 грн., сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту 371,53 грн., сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 111,78 грн., 3% річних на суму простроченого кредиту 124,65 грн., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 40,01 грн. Крім того, суд зазначає, що ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, у відповідності з нормами ст. 625 ЦК України, позивачем нараховані також сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту 371,53 грн., сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 111,78 грн., 3% річних на суму простроченого кредиту 124,65 грн., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 40,01 грн. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань від 17.12.2013 року №14, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки зазначені суми нараховані позивачем у відповідності з діючим законодавством та є цілком обґрунтованими. Як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 76-78 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів і показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивачем було доведено належними доказами заявлений розмір заборгованості відповідача за кредитним договором. Проте, зі свого боку відповідачка не надала суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання нею грошових обов`язків у повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. Суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачка неналежно виконала своє зобов`язання за кредитним договором від 17.01.2017 року та з неї підлягає стягненню заборгованість за цим договором у розмірі 7141,20 грн., оскільки це підтверджується письмовими матеріалами справи. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн., то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved