Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

У липні 2020 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності від 31 серпня 1988 року записаного у реєстрі книги 3 сторінка 163 № 793 на будинок, розташований за адресою [ADDRESS] [PERSON] , яка померла [INFO] , обгрунтовуючи тим, що [PERSON] , належало на праві власності домоволодіння в [ADDRESS] . Заявник є спадкоємцем за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Великобобрицької сільської ради народних депутатів 12 липня 1996 року, на все майно [PERSON] . Але отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначене домоволодіння заявник не може, оскільки в Свідоцтві про право власності на домоволодіння, виданому Великобобрицькою сільською радою Краснопільського району Сумської області 31.08.1988 року на підставі рішення Краснопільської районної ради народних депутанів від 08.06.1988 № 114 була допущена помилка і замість вірного прізвища, [PERSON] зазначено власником [PERSON] . Просив підтвердити, що документ про право власності на домоволодіння належав за життя [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі, представник заявника -адвокат Вдовіченко О.Л. заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в с. Великий Бобрик Краснопільського району Сумської області померла мати заявника [PERSON] ( ас.5,6). Згідно заповіту, посвідченного 12 липня 1996 року секретарем виконавчого комітету В.Бобрицької ради народних депутатів Краснолпільського району Сумської області Дюкаревою Є.Є., [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] (а.с.8). Згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 31 серпня 1988 року на підставі рішення виконкому Краснопільської селищної ради народних депутатів від 08.06.1988 №114 та зареєстрованого 25.05.1993 року Сумським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №3 за реєстром № 793 ст. 163 громадянці [PERSON] на праві особистої власності належить домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] (а.с.7). Постановою приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області Вангородського В.В. 23 червня 2020 року заявнику відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] в зв`язку невідповідністю відомостей у поданих документах (ас.9). За змістом п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ, який дає право власності на житло, а саме: свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 31 серпня 1988 року належить [PERSON] , а також, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає заявнику в реалізації його права на отримання свідоцтва про право на спадщину. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документу. Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України суд не відшкодовує судові витрати.

Outcome: approved