Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки. В позовній заяві зазначила що 01.03.1997 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 03.11.2011 р. шлюб між ними було розірвано. Підчас шлюбу на підставі договорів купівлі-продажу від 24.04.2009 р. посвідченних приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за р.№ 547, р.№552 були придбані житловий будинок з господарськими будівлями та спорудам та земельна ділянка площею 0,1250 гектарів за адресою: [ADDRESS] По обопільній згоді зазначений житловий будинок був оформлений на ім'я відповідача. Відповідач продав зазначені житловий будинок та земельну ділянку по угоді без нотаріального посвідчення, не повідомивши про це позивачку. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05 вересня 2012 року, визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 29 січня 2013 року рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 05 вересня 2012 року скасовано. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 29 квітня 2013 року заяву позивачки про поворот виконання рішення суду задоволено. Посилаючись на вимоги ч.1 ст. 60, ч.1 ст. 69, ст.70 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України [PERSON] просить визнати житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку та земельну ділянку, розташовані за адресою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] своєчасно повідомлений про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не з'явився, заперечень не надав. Повторно просив суд відкласти розгляд справи у зв'язку з зайнятістю його представника. Однак доказів щодо поважності своєї неявки та неявки свого представника в судове засідання не надав, а відтак суд, беручи до уваги позицію позивача та її представника, які заперечували проти відкладення розгляду справи, вважає, що клопотання відповідача задоволенню не підлягає. Крім того відповідачем була подана письмова заява про залучення до розгляду справи у якості третьої особи [PERSON], при цьому відповідач зазначив, що вказана особа напряму пов'язана зі спірним майном, однак будь-яких доказів цього суду не надав, суд беручи до уваги позицію позивачки та її представник, які також заперечували проти залучення до участі у справі у якості 3-ї особи [PERSON], суд вважає вказане клопотання таким, що подане з метою затягування судового розгляду, та відповідно воно не підлягає задоволенню. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши надані докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.1997 р. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.11. 2011 р. справа №2-2144/2011 шлюб розірвано. Як вбачається із матеріалів цивільної справи №0810/1794/2012 №/п2/0810/1025/2012, яка була досліджена в ході розгляду справи, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 24.04.2009 року за р.№ 547 на ім'я [PERSON] було придбано житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS]; на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки [NUMBER] 20 002 0018 загальною площею 0,1250 гектарів, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 24.04.2009 року за р.№ 552, на ім.'я [PERSON] була придбана земельна ділянка, розташована за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ. Так рішенням апеляційного суду Запорізької області від 29.01.2013 року № 22-ц/778/535/13 по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, яке було досліджено в ході розгляду справи, при перегляді рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 05.09.2012 року було встановлено, що спірні житловий будинок та земельна ділянка були придбані [PERSON] та [PERSON] 24.04.2009 року під час перебування у шлюбі і в силу ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них на мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба і т. і.) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, отримані одним з подружжя та внесені в сімейний бюджет або внесені на її, його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним з подружжя укладений договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, отримані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а відповідно до ст. 70 СК при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка рівні, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним контрактом. У зв'язку з викладеним, всебічно оцінивши надані сторонами фактичні дані, виходячи з презумпції належності майна чоловіку та жінці на праві спільної сумісної власності, суд знаходить підстави для визнання спірних об'єктів нерухомості предметом спільної сумісної власності сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню, понесені позивачем, судові витрати по сплаті державного мита в сумі 500 грн. та підтверджуються квитанцією наявною в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved