Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], треті особи: Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області; Індустріальний районний відділ державної міграційної служби України в місті Дніпропетровська про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. В обґрунтування поданої заяви позивачі зазначила, що вона проживає в домоволодінні за адресою: м. Дніпропетровськ, пр-т Миру, 6/224. Разом з нею в зазначеному вище домоволодінні зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який фактично там ніколи не проживав. Відповідач проживає в іншому місці, адреса якого їй невідома. Відповідач до житла не з'являється, комунальні послуги у звязку зі своєю реєстрацією не сплачує, його особистих речей в квартирі не має, перешкод у користуванні житлом відповідачу ніхто не чинить. Реєстрація відповідача за адресою: м. Дніпропетровськ, пр-т Миру, 6/224 змушує позивача нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позов підтримує в повному обсязі.Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, в зв'язку з чим суд, враховуючи заяву позивачів, ухвалив відповідно до\~ст. 224 ЦПК України\~проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно до ордеру на житлове приміщення №308 серії 01, виданого 11 квітня 1989 року виконавчим комітетом Індустріального райради народних депутатів м. Дніпропетровська, [PERSON] на родину з 2 чоловік ([PERSON], [PERSON]С.) надана двокімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки ВАДР Управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС в Дніпропетровській області у вищезазначеній квартирі з 22 січня 2010 року також зареєстрований [PERSON]. Факт не проживання відповідача\~\~за вказаною адресою підтверджується актом квартального комітету від 05 червня 2015 року, затвердженого головою начальником КП ЖРЕП Індустріального району м. Дніпропетровська, згідно якого [PERSON] з моменту реєстрації ніколи не проживав за адресою: [INFO]. Згідно з\~ст. 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1\~ст. 71 цього Кодексу\~передбачено, що за наймачем або членами його сім'ї при їх тимчасовій відсутності жиле приміщення зберігається протягом шести місяців. За правилами\~ст. 71 ЖК України\~\~у справах про визнання наймача або членів сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, обов'язковим є з'ясовування причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Поважними причинами відсутності визнаються перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо. Судом встановлено, що відповідач з моменту реєстрації не проживає за адресою: [INFO] без поважних причин понад чотири роки. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Вирішуючи позовні вимоги в частині зняття з реєстрації відповідача суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстраційного обліку проводиться компетентними органами на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням. Таким чином, порядок зняття з реєстрації визначений законом та підстав для задоволення позовних вимог щодо зняття з реєстрації відповідача, суд не вбачає. Позивач не надав доказів порушення його права, а саме доказів звернення до третьої особи з вимогою про зняття відповідача з реєстраційного обліку та відмови йому.\~\~ Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial