Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Пархомівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що в листопаді 2010 р. померла її мати [PERSON] , яка мала на праві приватної власності земельну ділянку площею 5,3132 га , що розташована на території Пархомівської сільської ради. Після смерті матері відкрилася спадщина . Позивач звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину , однак отримала відмову, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа. Іншим шляхом питання про спадщину вирішити не можливо , тому позивач звертається до суду за захистом своїх прав. Прохала поновити строк звернення до суду та визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , просив задовольнити . Представник відповідача у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував , просив вирішити справу на розсуд суду . Відповідач [PERSON] до суду не з»явилася , подала заяву слухати справу у її відсутність , проти позову не заперечувала , просила задовольнити . Суд, заслухавши пояснення представника позивача , вивчивши матеріали справи , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] , згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , є власником земельної ділянки площею 5,3132 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. [INFO] року [PERSON] померла , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Заповітом посвідченим секретарем Пархомівської сільської ради від 01.12.2004 р. [PERSON] заповідала земельну частку (пай) , згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] ( на даний час - [PERSON] ). Згідно довідки Пархомівської сільської ради від 19.07.2017 р., [PERSON] на день смерті була зареєстрована з [PERSON] Однак , згідно акту встановлення місця проживання від 11.07.2017 р. ,складеного депутатом Пархомівської сільської ради та 2 сусідами, [PERSON] фактично останні 5 років проживала в м.Харкові у своєї дочки [PERSON] Відповідно до оголошення в газеті « Промінь» , розміщено повідомлення про втрату державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на ім»я [PERSON] Згідно до постанови державного нотаріуса Краснокутської ДНК від 05.07.2017 р. , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку. З вказаної постанови вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Факт того , що позивач є дочкою [PERSON] та спадкоємицею першої черги підтверджується матеріалами справи. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. [PERSON] спадщину не прийняла , до нотаріальної контори не зверталася та наміру приймати не має. Згідно з ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною другою статті 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця … Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав, що передбачено ч.1 ст.125 ЗК України. Відповідно дост.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.ч.1,2 ст.78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право [PERSON] на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що надало позивачу, в порядку ст.3 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав . В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON], до складу спадкового майна входить земельна ділянка ,яка знаходиться на території Пархомівської сільської ради. Іншого шляху, ніж визнання права власності на дану земельну ділянку в судовому порядку, у позивача немає. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як він надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того , [PERSON] пропустила строк звернення до суду ,який прохала поновити. Суд, розглянувши вказане клопотання , вважає , що строк пропущений з поважних причин , який підлягає поновленню.

Outcome: approved