Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

У квітні 2021 року до суду надійшла вищевказана позовна заява, яку позивачка обґрунтувала тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді 53/100 часток житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . При житті [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, в тому числі належну їй частину житлового будинку, заповідала позивачці. Позивачка зазначає, що спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадковому майні, немає. При оформленні своїх спадкових прав на частину житлового будинку з`ясувалось, що отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не виявляється можливим в зв`язку з тим, що право власності спадкодавця підтверджується договором купівлі-продажу нерухомості від 06.10.1997, який був посвідчений Запорізькою Універсальною Біржою «Україна» ЛТД, який на цей час не є дійсним. Постановою приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташової Т.М. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва по право на спадщину. Посилаючись на те, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку вона не має змоги, позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 53/100 частин житлового будинку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка до суду не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Представник позивача адвокат Завгородня В.В. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування процесу технічними засобами. Представник відповідача до суду не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав. Третя особа до суду не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином. Надала до суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі. На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 14 вересня 2020 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1126 (а.с. 8). Факт родинних відносин між позивачкою і померлою підтверджується документами, які містяться в матеріалах справи, а саме: копією Свідоцтва про народження позивачки, копією Свідоцтва про одруження позивачки, а також Повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00029699701 від 24.02.2021 та №\~00029699908 від 24.02.2021, в яких відображені зміни прізвища померлої (а.с. 9). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 53/100 часток житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії заповіту, складеного [PERSON] та засвідченого 14 травня 2020 року, все своє майно [PERSON] , заповідала своїй дочці [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи № 30/2021, наданої суду приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М., вбачається, що спадщину за заповітом, відкриту після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , прийняла позивачка [PERSON] , про що нею складено відповідну заяву. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Належність спадкодавцю [PERSON] 53/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією Договору № 2038 купівлі-продажу нерухомості від 06 жовтня 1997 року, який посвідчений Запорізькою Універсальною Біржою «Україна» ЛТД, зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 2038 від 06.10.1997. Покупцем частки зазначеного житлового будинку в договорі вказано [PERSON] . Відповідно до реєстраційного напису на договорі купівлі-продажу, право власності на підставі вказаного договору зареєстровано на ім`я [PERSON] в Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 10). Згідно з копією довідки Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 1845 від 02.04.2021, [PERSON] була зареєстрована та проживала на день смерті за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстрованих та проживаючих не було (а.с. 16). Широківською сільською радою Запорізького району Запорізької області надано копії облікових карток об`єкта погосподарського обліку (погосподарських книг), з яких вбачається, що [PERSON] дійсно значиться головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-20). При оформленні позивачем своїх спадкових прав на вищевказаний житловий будинок з`ясувалось, що документи, подані для вчинення нотаріальної дії, не відповідають законодавству України. Так, відповідно до копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташової Т.М від 17.03.2021 № 231/02-31, позивачу відмовлено в оформленні свідоцтва на право на спадщину за заповітом на 53/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , після померлої [PERSON] , оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути посвідчений нотаріально. Невиконання цієї вимоги несе за собою недійсність договору (а.с. 21). Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено положеннями ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] , є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка в установленому законом порядку прийняла спадщину. Договір № 2038 купівлі-продажу нерухомості від 06.10.1997, який посвідчений Запорізькою Універсальною Біржою «Україна» ЛТД та зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 2038 від 06.10.1997, був укладений згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», що діяв у той час, відповідно до якого, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто, за життя [PERSON] право власності на житловий будинок було набуте правомірно та зареєстровано належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов`язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації. У той же час, згідно з приписами ч. 4 ст. 3 вказаного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Така ж позиція викладена у п. 3.1. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24 753/0/04 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК». Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. На час укладення вищевказаного Договору купівлі-продажу будинку від 06.10.1997 діяли норми ЦК УРСР. Відповідно до п. 4 Заключних та перехідних положень Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року), до правовідносин, які виникли до вступу в силу цього кодексу, застосовуються норми законодавства, діючого раніше, а саме Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року (далі ЦК УРСР 1963 року). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна. Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved