Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У липні 2013 р. Публічне акціонерне товариство «Акцент-банк» (раніше - Закрите акціонерне товариство «Акцент-банк», далі ПАТ «А-Банк», Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сум заборгованості за кредитним договором в сумі 115 145,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 01.10.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Акцент-банк» (далі ЗАТ «А-банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №ACELRX28900023 (далі договір) про надання кредиту в сумі 8 485,54 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 01.10.2010 р. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 30.04.2013 р. за ним виникла заборгованість у загальній сумі 115 145,00 грн., яку до теперішнього часу не погашено. Представник позивача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 14, 30, 67, 186). Представник відповідача - [PERSON]. у судовому засіданні обставини справи не визнала, у задоволенні позовних вимог просила відмовити, суду пояснила, що [PERSON] кредитний договір із ПАТ «А-Банк» не укладав, його не підписував, гроші не отримував. Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1,2 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 01.10.2008 року від імені [PERSON] із ЗАТ «Акцент-банк» та було укладено кредитний договір №ACELRX28900023 (далі договір) про надання кредиту в сумі 8 485,58 грн. для придбання товару з кінцевим терміном повернення - 01.10.2010 р. (а.с.164-165). Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2374/02 від 05.02.2015 р. рукописні записи на електрофотографічних копіях сторінок паспорту - «Копия верна [PERSON] 01.10.2008» та підписи у заяві позичальника №ACELRX28900023 (анкета позичальника) від 01.10.2008 р. в нижній частині документу, у графі «Підпис», вище друкованого запису «(один примірник оригіналу договору мною отримано)» про видачу кредиту в розмірі 8 485,58 грн., виконані від імені [PERSON] не самим [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його підписам (а.с. 155-161). Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 204 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Установивши, що спірний договір, який за формою і змістом відповідає вимогам закону, але експертизою підтверджено, що одна із сторін його не підписувала, суд виходить з того, що такий договір є вчиненим. Однак, зазначене вище є підставою для визнання договору недійсним за ст. ст. 203, 215 ЦК України як підписання договору особою, яка не має на це повноважень та волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Акцент-банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №ACELRX28900023 від 01.10.2008 р. Згідно з ч.1,п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Вартість проведення судової почеркознавчої експертизи №2374/02 від 05.02.2015 р. складає 3 019,20 грн. (а.с. 152), що відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з ПАТ «Акцент-банк» на користь [PERSON]

Outcome: approved