Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що сторони 24 червня 1989 року зареєстрували у виконкомі Вишневої міської ради Київської області шлюб, актовий запис №104. Від цього шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Між сторонами виникають конфлікти, у них різні погляди на життя, вони проживають окремо з березня 2016 року, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалась, її збереження недоцільне. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 24 червня 1989 року у виконкомі Вишневої міської ради Київської області, актовий запис №104. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що відповідачка є агресивною людиною та провокує конфлікти, які створили йому умови, неможливі для подальшого спільного проживання. Категорично заперечував проти можливості надання строку на примирення, та наголосив на необхідності задоволення позову. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити у задоволенні. Пояснила, що з позивачем вони прожили разом 27 років, виростили дітей, та що на її думку, збереження сім'ї можливе. Дійсно, у них виникають конфлікти, але вона вважає, що до цього призводить агресивна поведінка позивача. Крім того, заявила про існування у сторін спору про майно, що також вважає підставою для відмови у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі,приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 24 червня 1989 року зареєстрували у виконкомі Вишневої міської ради Київської області шлюб, актовий запис №104. Від цього шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Між сторонами виникають конфлікти, у них різні погляди на життя, вони проживають окремо з березня 2016 року, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалась, її збереження недоцільне. Вбачається, що між сторонами тривалий час існує конфлікт на побутовому грунті, сторони проживають окремо, та не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалась, її збереження недоцільне. Наявність майнового спору між сторонами чи факт того, хто саме був ініціатором конфлікту, що призвів до судового спору про розірвання шлюбу, не може слугувати підставою твердження про наявність сімейних відносин, що можуть бути збережені. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Зі змісту ст. 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між сторонами. З огляду на те, що від відповідачки не надходило клопотань про зміну її прізвища на дошлюбне, суд вважає за доцільне під час розірвання шлюбу та його державної реєстрації залишити відповідачці прізвище «[PERSON]». Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved