Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва зі спільною заявою, у якій просили розірвати шлюб між ними, зареєстрований 26.12.2014 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1899 Серія [NUMBER] (а.с. 4). Заява обґрунтована тим, що між заявниками укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO] . Разом з тим, сімейне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. За таких обставин просили шлюб розірвати. Крім того, між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини, участі у забезпеченні умов її життя, виховання. 23.07.2020 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. 25.09.2020 року від заявника 1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала у повному обсязі. 25.09.2020 року від заявника 2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримав у повному обсязі. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. 26.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований 26.12.2014 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1899 Серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO] , що пітверджується Свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , актовий запис № 1443. В своїй спільній заяві заявники пояснили, що сімейне життя між ними не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. При цьому, між заявниками 14.07.2020 року укладено Договір визначення місця проживання та участі батьків у вихованні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудік І.П., зареєстровано в реєстрі за № 594. Так, Договором врегульовано питання щодо визначення місця проживання та участі батьків у вихованні дитини. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. З врахуванням наведеного, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Крім того, судом також встановлено, що права спільних дітей заявників внаслідок розірвання шлюбу між ними порушені не будуть. Відповідно до ч. 3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 2 ст. 115 СК України). З врахуванням наведеного, суд приходить, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved