Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

У липні 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментних зобов`язань [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) на утримання дочки [PERSON] , визначених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2014, з 1 000 грн. до 4 650 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обґрунтований тим, що визначений судом розмір аліментів не є достатнім для забезпечення розвитку дитини. Позивач вказала, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів значно зросли розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та потреби дитини. На даний час дочка навчається у сьомому класі та у зв`язку з епідеміологічною ситуацією в Україні і зміною форми навчання виникла необхідність у придбанні сучасних засобів комунікації, зокрема планшета, також протягом останніх трьох років дочка додатково вивчає англійську мову, вартість навчання становить 790 грн. в місяць. У дочки є певні проблеми зі здоров`ям - плоскостопість та міопія обох очей, що зумовлює несення витрат на придбання спеціальних устілок супінаторів для взуття, середня вартість яких сягає 500 грн., на придбання окулярів та лінз. Також кожен рік для дитини купуються одяг, взуття, шкільне приладдя. Два роки поспіль дочка перебувала у літньому оздоровчому таборі, вартість перебування в якому становила близько 8 000 грн. Всі витрати позивач оплачує самостійно, відповідач не надає допомоги у вихованні дитини та не бере участі у витратах на школу, одяг, взуття, ліки, додаткове навчання та оздоровлення. Дочка висловлює бажання додатково навчатися у художній школі, проте коштів на це у неї немає. Позивач просила також урахувати її незадовільний стан здоров`я, пов`язаний з хронічними захворюваннями та операціями, та добрий стан здоров`я відповідача і наявність у його власності квартири, яку він здає в оренду. За міркуванням позивача відповідач у змозі сплачувати заявлений нею розмір аліментів. Ухвалою суду від 04.08.2020 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків. Ухвалою від 23.10.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи в судових засіданнях 24.11.2020 та 25.01.2021 відкладався у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. В судовому засіданні 19.02.2021 позивач позовні вимоги підтримала пославшись на наведені у позовній заяві обставини та обґрунтування. Додатково пояснила, що за її підрахунками для забезпечення повноцінного виховання, освіти та розвитку дитини щомісяця необхідно витрачати понад 13 тис. грн. і саме виходячи з цієї обставини та своїх реальних витрат на дочку вона визначила розмір своїх вимог. Вказала також, що відповідач ніколи не працював офіційно, проте працює по найму, займаючись ремонтами квартир, виїжджав на заробітки за кордон, мешкає з матір`ю, а свою квартиру здає в оренду, інших неповнолітніх дітей у нього немає. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. Заслухавши позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 27.05.2014, до досягнення дитиною повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Отже стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959. Згідно з визначеними Декларацією принципами, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом… . Найкраще забезпечення інтересів дітей має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть їх батьки. Відповідно до положень частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже за змістом цієї правової норми умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що визначений судом розмір аліментів на сьогоднішній день є недостатнім для забезпечення потреб дитини. Ці доводи позивача суд визнає слушними, оскільки на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів дочці сторін [PERSON] було 6 років, а зараз дитина має повних 12 років, у зв`язку з чим є очевидним, що забезпечення її фізичного існування і гармонійного розвитку потребує більше коштів, ніж шість років назад. До того ж того внаслідок інфляційних процесів за останні шість років вартість життя в Україні значно зросла, що є ще одним аргументом, який свідчить на користь доводів позивача про недостатність коштів, які сплачуються відповідачем, для утримання дитини. Позивачем також надано докази, які підтверджують наявність у дитини медичних діагнозів, зокрема плоскостопості та міопії обох очей, що зумовлює понесення додаткових витрат на її лікування та реабілітацію. Відповідно до положень статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до викладених у позовній заяві пояснень відповідач має нормальний стан здоров`я, працює без офіційного оформлення, отримує додатковий дохід від здачі в оренду нерухомості, у нього немає інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, яких він повинен утримувати, і вказані обставини відповідачем не спростовані. Водночас позивачем не наданожодних доказів на підтвердження достатності доходу відповідача для сплати аліментів у заявленому розмірі, який перевищує 1/3 частину статистично визначеної середньої заробітної плати працівника у м. Києві станом на січень 2021 р. (17 533 грн.). Зважаючи на викладене, при визначенні конкретного розміру аліментів суд керується принципом рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і такими загальними засадами цивільного законодавства як розумність і справедливість та вважає обґрунтованою і доведеною вимогу про збільшення розміру аліментних зобов`язань відповідача до 3 500 грн. На думку суду такий розмір аліментів, який перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, забезпечить достатнє утримання дитини обома батьками, і не поставить платника аліментів у занадто скрутне матеріальне становище. Що стосується витрат на лікування дочки, то такі витрати є додатковими витратами на дитину в розумінні положень статті 185 Сімейного кодексу України, у яких відповідач зобов`язаний брати участь, а тому разі спору про їх розмір позивач не позбавлена права звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про збільшення розміру аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial