Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

У квітні 2021 року позивач через свого представника адвоката Гусакову О.Б. звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 09 вересня 2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , однак сімейне життя з відповідачем перестало складатись через сварки, прояв агресії, насильства фізичного та психологічного характеру з боку відповідача, наявність у нього стосунків з іншою жінкою, у зв`язку з чим шлюбні відносини, спільне господарство та спільне проживання припинені з травня 2019 року. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 21 травня 2021 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Відповідач 14 липня 2021 року подав відзив на позов, в якому визнавши обставини неможливості збереження шлюбу і необхідність його розірвання, не визнав позов в частині обґрунтування підстав розірвання шлюбу, заперечуючи тим, що він ніколи не погрожував позивачці фізичною розправою, не застосовував фізичне чи психологічне насильство до дружини, а так само ніколи не зраджував дружині і завжди приймав участь у фінансовому забезпеченні сім`ї. Крім того, відповідач не визнав заявлений розмір витрат на професійну правову допомогу у 3000,00 грн. як не співмірний складності справи та витраченому часу, тому просив відмовити в стягненні судових витрат у сумі 3908,00 грн. У відповіді на відзив представник позивача на спростування доводів позивача про недоведеність та неспівмірність розміру витрат на правову допомогу навела аргументи про фактичний обсяг виконаних робіт, підтверджений актом та фактичною сплатою обумовленої договором суми гонорару, а також посилалась про безпідставність тверджень відповідача стосовно перекладення понесення тягара судового збору на позивача, що суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України. Позивач та її представник в судове засідання не прибули та у поданій 03 червня 2021 року заяві клопотали п ро розгляд справи у їх відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, наполягаючи на інших підставах розірвання шлюбу, пов`язаних із втратою взаєморозуміння, різні погляди на спільне життя та обов`язки, в тому числі на виховання дитини, визначення закладу освіти, де донька буде навчатися, у зв`язку з чим шлюбні відносини, спільне господарство та спільне проживання остаточно припинені з травня 2020 року. Крім того, наполягав на розподіленні судових витрат, в тому числі судового збору і витрат на професійну правничу допомогу порівну з позивачкою. Суд, вислухавши усні пояснення відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 09 вересня 2009 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 602, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, залученим до матеріалів справи в копії (а.с.19). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , про що Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції вчинено актовий запис № 65 12 лютого 2014 року та видане свідоцтво про народження, долучене до матеріалів справи в копії (а.с.18). Сімейне життя не склалося з причин втрати взаєморозуміння, різних поглядів на взаємні права і обов`язки подружжя, через сварки на побутовому ґрунті, взаємні звинувачення один одного, через що втрачене почуття любові і поваги один до одного, у зв`язку з чим сторони шлюбні стосунки припинили, спільне господарство не ведуть та проживають окремо не пізніше як з жовтня 2020 року, що встановлено в судовому засіданні. Доводи позивача у позовній заяві про застосування до неї насильства фізичного та психологічного характеру належними та допустимим доказами в судовому засіданні підтвердження не знайшли та таких позивачем до позовної заяви не долучено, у зв`язку з чим судом до уваги не приймаються. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, при цьому, бере до уваги наявність у подружжя малолітньої дитини, враховує також її інтереси та зазначає про те, що задля охорони її інтересів є кращим проживання в повній родині, проте зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення як позивача, так і відповідача проти збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат та вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.п.1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу позивач сплатила судовий збір у розмірі, визначеному пп.3 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908,00 грн. згідно квитанції 58652 від 19 квітня 2021 року (а.с.4). Розподіл судових витрат між сторонами здійснюється за правилами, визначеними ст. 141 ЦПК України. Так, за вимогами ч .1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача в повному обсязі в сумі 908,00 грн., з огляду на те, що позов він не визнавав у повному обсязі до початку розгляду справи по суті, що визначало б інші правила розподілу судових витрат за ч.1 ст.142 ЦПК України. Крі того, відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. В підтвердження визначення розміру судових витрат та суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат на професійну правничу допомогу адвоката Гусакової О.Б. суду наданий договір про надання правової допомоги № 29 від 15 квітня 2021 року за умовам п. 1 та п.3.1 якого адвокат надає правову допомогу із представництва інтересів [PERSON] щодо розірвання шлюбу з [PERSON] з гонораром 1800,00 грн. за одну годину роботи, але не більше 3000,00 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру № 25 від 15 квітня 2021 року на суму 3000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за договором про надання правової допомоги 29 від 15 квітня 2021 року»; акт виконаних робіт від 19 квітня 2021 року, згідно якого на консультацію та складання позовної заяви витрачено 1 год. 40 хв., вартість послуг за які згідно умов договору складає 3000,00 грн. (а.с.7-8, 9, 10), а тому вказані витрати як фактично понесені та розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи, обсягом наданих послуг, а також із ринковою вартістю аналогічних послуг на ринку юридичних послуг, підлягають покладенню на відповідача згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України в повному обсязі, а доводи відповідача про недоведеність, завищену вартість послуг на професійну правничу допомогу з наведених мотивів суд відхиляє. На підставі викладеного,

Outcome: approved