Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

У квітні 2021 року позивач ТзОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» через представника - директора Скрипник Н.В. звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Чорнухинський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про звільнення майна з-під арешту, в у вимогах якого просив суд: - звільнити з-під арешту, накладеного постановою відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, серія та номер: 43166079 від 30.04.2014, нерухоме майно, яке належить на праві власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» (код ЄДРПОУ 40662938), а саме: квартиру [ADDRESS] (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер запису про обтяження № 9363960 від 14.07.2014); - звільнити з-під арешту, накладеного постановою Відділу державної виконавчої служби Чорнухинського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: ВП 46778206 від 05.03.2015, нерухоме майно, яке належить на праві власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» (код ЄДРПОУ 40662938), а саме: квартиру [ADDRESS] (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер запису про обтяження № 9363969 від 10.03.2015). Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Так, 03.08.2006 між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» був укладений Кредитний договір № 5/П/56/2006-840, за умовами якого ВАТ КБ «Надра» взяло на себе зобов`язання надати Позичальнику кредит в сумі 134 000,00 доларів США під 9,5 % річних на строк до 01 серпня 2036 року, а позичальник взяв на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, цільове використання кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 2789 від 03.08.2006, згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . 03.08.2006 між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» з метою забезпечення виконання зобов`язань за визначеним кредитним договором, був укладений Договір іпотеки, посвідчений Сніговою К.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 2792, за умовами якого [PERSON] передала ВАТ КБ «Надра» в іпотеку наступне нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 88,30 кв.м, яка складається з 2 жилих кімнат. 07.05.2020 між ПАТ «КБ «НАДРА», яке є правонаступником ВАТ КБ «Надра», та ТОВ «ФК «ФГІ» був укладений Договір № GL3N217046_ПВ216 про відступлення прав вимоги, посвідчений Швець P.O., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 1557, за умовами якого ПАТ «КБ «НАДРА» відступило ТОВ «ФК «ФГІ» права вимоги до [PERSON] , що належали ПАТ «КБ «НАДРА» на підставі вищевказаних кредитного договору та Договору іпотеки, а ТОВ «ФК «ФГІ» набуло зазначені вище права вимоги. 12.01.2021 в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором ТОВ «ФК «ФГІ» звернуло стягнення на Предмет іпотеки шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». З 12.01.2021 власником нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , є ТОВ «ФК «ФГІ», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.01.2021 № 240402023 та Інформаційною довідкою № 250571551 від 30.03.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Згідно Інформаційної довідки № 250571551 від 30.03.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна стосовно квартири [ADDRESS] було виявлено, що 14.07.2014 на вищезазначену квартиру накладено арешт на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (виконавче провадження № 43166079). Особою, майно якої обтяжується, зазначено [PERSON] , однак дана квартира не належить і ніколи не перебувала у власності останнього, оскільки станом на 14.07.2014 належала на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 03.08.2006, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сніговою К.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2789. У зв`язку із даною обставиною 11.03.2021 позивач звернувся до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із запитом щодо отримання інформації - на якій підставі в рамках виконавчого провадження № 43166079 було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що станом на 14.07.2014 належала на праві власності [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки № 247309300 від 09.03.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна стосовно квартири [ADDRESS] було виявлено, що 10.03.2015 на вищезазначену квартиру накладено арешт на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження Відділу державної виконавчої служби Чорнухинського районного управління юстиції (виконавче провадження № 46778206). Особою, майно якої обтяжується, також зазначено [PERSON] , який ніколи не був власником зазначеної квартири. У зв`язку із даною обставиною 11.03.2021 позивач звертався до Чорнухинського районного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із запитом щодо отримання інформації - на якій підставі в рамках виконавчого провадження № 46778206 було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що станом на 14.07.2014 належала на праві власності [PERSON] . За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 12.03.2021 виконавче провадження № 43166079 є завершеним, що підтверджується роздруківкою результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 12.03.2021. За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 12.03.2021 виконавче провадження № 46778206 є завершеним, що також підтверджується роздруківкою результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 12.03.2021. Таким чином, порушується право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , так як із-за накладеного на неї та не знятого арешту, не зважаючи на те, що інша фізична особа - боржник [PERSON] , не є власником обтяженого відповідачем нерухомого майна, та самого закінчення виконавчого провадження, позивач не має можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд і тому змушений звернутись до суду про звільнення майна з-під арешту. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача та третіх осіб судом направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які відповідач та третя особа отримали, згідно зворотних поштових повідомлень. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач [PERSON] не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Отже з огляду на те, що відповідач був належним чином повідомленим про розгляд справи, відзив до суду не подав, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подавши до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. У судові засідання третя особа [PERSON] не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, пояснень по суті позову від неї не надходило. Від представника третьої особи Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшло клопотання, в якому третя особа просить справу розглядати без участі представника відділу. Від представника третьої особи Чорнухинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшло клопотання, в якому третя особа просить справу розглядати без участі представника Відділу. Крім того, від відділу надійшли письмові пояснення на позов, у яких відділ заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень вказував, що виконавче провадження було знищено в зв`язку з завершенням терміну зберігання, тому згідно інформації з ВП - спец розділ в Чорнухинському районному відділі ДВС на виконанні перебував виконавчий лист № 712/5696/14-ц виданим 18.11.2014 Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором в сумі 233757,54 доларів СІЛА , що еквівалентно 1868423,99 грн. та 3654 грн. витрат по судовому збору, всього 1 872 077,99 гри. За виконавчим документом боржником був [PERSON] (адреса проживання за виконавчим документом с. Пізники, Чорнухинського р-ну, Полтавської обл.). Згідно ч. 3 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999, що діяв на час вчинення виконавчих дій) у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження. 05 березня 2015 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника - [PERSON] згідно поданої заяви стягувача. Арешт було накладено на все майно боржника - [PERSON] , а не конкретно визначене майно, тобто квартиру чи інше. У результаті вжитих заходів державним виконавцем було встановлено, що боржник зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 27.05.2015 вищевказане виконавче провадження було завершено на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (за належністю). Виконавчий документ (виконавчий лист № 712/5696/14-ц ) разом з постановою про закінчення виконавчого провадження був направлений в Дарницький PB ДВС м. Києва за місцем реєстрації боржника. Підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні. В позовній заяві позивач вказує про неправомірність накладення арешту на майно боржника - [PERSON] . Чорнухинський районний відділ державної виконавчої служби не погоджується з таким твердженням, оскільки арешт на майно був накладений з метою виконання судового рішення щодо стягнення з боржника - [PERSON] , позовні вимоги яким до цього часу не виконані; дії щодо арешту майна боржника були вчинені державним виконавцем виключно в рамках вимог діючого законодавства; боржник [PERSON] не є власником квартири, яка підлягає звільненню з-під арешту в разі наявності такого рішення, тому виникне питання як зняти арешт з майна боржника, яке йому не належить. Від представника позивача надійшли письмові заперечення на пояснення третьої особи Чорнухинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), у яких сторона позивача не погоджується з позицією відділу, з огляду на те, що Постановою Верховного суду від 27.03.2019 у справі № 712/5696/14-ц рішення попередніх інстанції були скасовані, у позовних вимогах ПАТ «КБ «НАДРА» в частині солідарного стягнення комісії в сумі 9 400,30 дол. США відмовлено, зменшено суму заборгованості, яка підлягає стягненню до 1 431 576,19 грн. Таким чином, з моменту скасування заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.08.2014 у справі № 712/5696/14-ц, виконавчий лист від 18.11.2014 є таким, що не підлягає виконанню, а отже зобов`язання боржників за цим виконавчим листом є припиненими. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З матеріалів цивільної справи вбачається, що 03.08.2006 між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 5/П/56/2006-840, за умовами якого ВАТ КБ «Надра» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит в сумі 134 000,00 доларів США під 9,5 % річних на строк до 01 серпня 2036 року, а позичальник взяв на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, цільове використання кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 2789 від 03.08.2006, згідно якого позичальник придбуває у власність нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 03.08.2006. 03 серпня 2006 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» з метою забезпечення виконання зобов`язань за визначеним кредитним договором, було укладено Договір іпотеки, за умовами якого [PERSON] передала ВАТ КБ «Надра» в іпотеку квартиру, за адресою: [ADDRESS] . 07 травня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА», яке є правонаступником ВАТ КБ «Надра», та ТОВ «ФК «ФГІ» був укладений Договір № GL3N217046_ПВ216 про відступлення прав вимоги, за умовами якого ПАТ «КБ «НАДРА» відступило ТОВ «ФК «ФГІ» права вимоги до [PERSON] , що належали ПАТ «КБ «НАДРА» на підставі вищевказаних кредитного договору та Договору іпотеки, а ТОВ «ФК «ФГІ» набуло зазначені вище права вимоги. 12 січня 2021 рокув рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором ТОВ «ФК «ФГІ» звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Таким чином, власником квартири [ADDRESS] , є позивач ТОВ «ФК «ФГІ», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.01.2021 № 240402023 та Інформаційною довідкою № 250571551 від 30.03.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Згідно інформації з ВП - спец розділ в Чорнухинському районному відділі ДВС перебувало виконавче провадження № 46778206 від 05.03.2015 з виконання рішення за виконавчим листом № 712/5696/14-ц виданого 18.11.2014 Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором в сумі 233757,54 доларів США , що еквівалентно 1868423,99 грн., та 3654 грн. судовому збору, всього 1872077,99 грн.За виконавчим документом боржником був [PERSON] ( адреса проживання за виконавчим документом с. Пізники, Чорнухинського району, Полтавської області). 05 березня 2015 року державним виконавцем Чорнухинського районного відділу ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладено арешт на майно боржника - [PERSON] , згідно поданої заяви стягувача. Як вбачається з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 247309300 від 09.03.2021 щодо об`єкта нерухомого майна стосовно квартири [ADDRESS] 10.03.2015 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження Відділу державної виконавчої служби Чорнухинського районного управління юстиції (виконавче провадження № 46778206) на вищезазначену квартиру накладено арешт. У подальшому шляхом вжитих заходів державним виконавцемЧорнухинського районного відділу ДВС було встановлено, що боржник [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , у зв`язку із чим, 27.05.2015 виконавче провадження № 46778206 від 05.03.2015 було завершено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у попередній редакції закону) за належністю. Згідно результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП виконавче провадження № 46778206 Чорнухинським районним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) завершено, що також підтверджується роздруківкою результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 12.03.2021. Виконавчий документ № 712/5696/ 14-ц було направлено до Дарницького PB ДВС м. Києва, за місцем реєстрації боржника. Як вбачається з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 250571551 від 30.03.2021 щодо об`єкта нерухомого майна стосовно квартири [ADDRESS] , 14.07.2014 на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (виконавче провадження № 43166079) на вищезазначену квартиру накладено арешт. Особою, майно якої обтяжується, зазначено [PERSON] , відповідач у справі. Крім того судом також встановлено, що виконавчий лист № 712/5696/14-ц від 18.11.2014, виданий на підставі заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.08.2014 у справі № 712/5696/14-ц, яким стягнуто користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованості за кредитним договором в сумі 233 757,54 дол. США, що еквівалентно 1 868 423,99 грн. та 3 654,00 грн. витрат по судовому збору, всього 1 872 077,99 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.08.2015 у справі № 712/5696/14-ц заочне рішення від 13.08.2014 було скасовано. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.11.2015 у справі № 712/5696/14-ц матеріали справи направлено до Дарницького районного суду м. Києва для розгляду справи по суті. Повторно заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.02.2016 № 712/5696/14-ц позовні вимоги ПАТ «КБ «НАДРА» було задоволено частково, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь банку заборгованість в розмірі 1 613 818,99 грн. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.07.2016 заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.02.2016 залишено без змін. Постановою Верховного суду від 27.03.2019 року у справі № 712/5696/14-ц рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.02.2016 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27.07.2016 було скасовано, та у позовних вимогах ПАТ «КБ «НАДРА» в частині солідарного стягнення комісії в сумі 9 400,30 дол. США відмовлено, зменшено суму заборгованості, яка підлягає стягненню до 1 431 576, 19 грн. Таким чином, з моменту скасування заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.08.2014 у справі № 712/5696/14-ц, виконавчий лист від 18.11.2014 є таким, що не підлягає виконанню, а отже зобов`язання боржників за даним виконавчим листом № 712/5696/14 є припиненими. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент скасування рішення) виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Згідно результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП виконавче провадження № 43166079 Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) завершено, що підтверджується роздруківкою результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 12.03.2021. Таким чином, порушуються права приватної власності на нерухоме майно - квартируза адресою: [ADDRESS] , так як із-за накладеного на неї відділами виконавчої служби та не знятого арешту, не зважаючи на те, що фізична особа - боржник [PERSON] не є власником обтяженого нерухомого майна, та закінчення виконавчого провадження, позивач не має можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (п. 3 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»). За змістом положень частин першої та другої ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999, в редакції від 28.12.2015, який діяв станом на момент винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження, тобто, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У свою чергу, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Судом встановлено, що одночасно із винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі ч. 1 ст. 40, п. 4 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем всупереч вимогам ст. 50 того ж закону, державними виконавцями не вирішено питання про зняття арешту з майна боржника. Крім того, позивач є власником нерухомого майна, однак позбавлений можливості на власний розсуд розпоряджатись своєю власністю, при цьому, позивач не є боржником за жодним виконавчим провадженням, яке б перебувало на виконанні у відділі виконавчої служби. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, зважаючи на відсутність підстав для обмеження права власності позивача, наявність заборони майна позивача, що перешкоджає йому вільно розпоряджатися таким майном, приймаючи до уваги, що іншого способу захисту порушеного права власності позивача, аніж того, що ним обрано, за наявних обставин не вбачається, ураховуючи завдання цивільного судочинства, метою якого є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, зокрема, фізичних осіб, правильним є висновок про необхідність задоволення позовних вимог та зняти арешти з квартири [ADDRESS] , накладені Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Чорнухинським районним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у межах виконавчих проваджень при виконанні виконавчого листа № 712/5696/14-ц, виданого 18.11.2014 на виконання заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.08.2014, які на даний час є завершеними. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved