Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк», Відділ державної виконавчої служби Путильського районного управління юстиції, треті особи: [PERSON], Полк ДПС УДАІ ГУМВС України в м. Києві про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на майно та виключення майна із акту опису та арешт. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у січні 2008 року він придбав у представника [PERSON], [PERSON] автомобіль Opel Frontera, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER], шасі (кузов) № [NUMBER], що належав останній на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ТЗ [NUMBER], виданого ВРЕР для обслуг. м.Чернівці при ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області 10.01.2015 року. За вказаний автомобіль він відразу ж сплатив представнику [PERSON], [PERSON] 36 000,00 грн., а він передав йому автомобіль та документи на нього. Хоч вони і не посвідчували нотаріально даний договір, але домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, розпискою написаною [PERSON] про передачу йому 36 000,00 грн., договором купівлі продажу і фактично відбулося повне виконання договору. На підтвердження виконання умов договору купівлі продажу, 16.08.2009 року була видана генеральна довіреність на його ім'я на право розпорядження вказаним вище рухомим майном, що посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу №10 [PERSON] На час укладення договору купівлі продажу та посвідчення довіреності ніяких обтяжень на спірний автомобіль не було та він став власником автомобіля Opel Frontera, 1992 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. У 2012 році позивачу стало відомо про те, що в рамках виконавчого провадження, яке перебуває в Державній виконавчій службі Путильського районного управління юстиції, постановою державного виконавця було накладено арешт на спірний автомобіль. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату і час судового розгляду повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомили, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку. Відповідно до вимог статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Треті особи в судове засідання не з'явились, про дату і час судового розгляду повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 16.08.2009 року представник [PERSON], [PERSON] передав в користування [PERSON] автомобіль Opel Frontera, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER], шасі (кузов) № [NUMBER], що належав останній на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ТЗ [NUMBER], виданого ВРЕР ДАІ з обслуговування УДАІ УМВС в м.Чернівці 10.01.2015 року. За вказаний автомобіль він відразу ж сплатив представнику [PERSON], [PERSON] 36 000,00 грн., а він передав йому автомобіль та документи на нього. На підтвердження того, що представник [PERSON], [PERSON] продав [PERSON] автомобіль, продавцем було написано розписку про передачу йому в якості оплати за автомобіль грошової суми у розмірі 36 000,00 грн. 16.08.2009 року представник [PERSON], [PERSON] видав довіреність на ім'я [PERSON] про право розпорядження вказаним вище рухомим майном. Позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на автомобіль Opel Frontera, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER], посилаючись на розписку написаною [PERSON] про передачу йому 36 000,00 грн. в якості оплати за вищевказаний автомобіль, довіреність виданою представниким [PERSON], [PERSON] на його ім'я про право розпорядження вказаним вище рухомим майном. Згідно п.4 ч.1 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У відповідності п.3 ч.1 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, вчиняються у письмовій формі. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією субєкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання- передачі, що укладається між субєктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію вище вказаного транспортного засобу, серія [NUMBER], виданого ВРЕР для обслуг. м.Чернівці при ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області 10.01.2015 року, [PERSON] є власником зазначеного автомобіля. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Разом з тим, позивачем жодного договору купівлі-продажу не укладалось. За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону. Позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Автомобіль Opel Frontera, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER], на який позивач просить визнати за собою право власності, має власника [PERSON], який має право власності на майно (тобто вже став його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, тому відсутні правові підстави для визнання права власності за позивачем [PERSON] права власності на автомобіль а наданий позивачем договір купівлі продажу є неналежним і недопустимим доказом у справі, внаслідок його нікчемності. Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача [PERSON] щодо скасування арешту з автомобіля а наданий позивачем договір купівлі продажу є неналежним і недопустимим доказом у справі, внаслідок його нікчемності враховуючи наступні обставини. На виконанні Державної виконавчої служби Путильського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження №30823453 по виконанню виконавчого листа Макарівського міськрайонного суду Київської області у справі №2-61 від 30.05.2011 року про стягнення з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованості по кредиту в сумі 292 091, 06 грн. та судових витрат в сумі 1 950,00 грн. Згідно ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», якщо боржник не сплачує заборгованість самостійно в установлений законом термін, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. При перевірці державним виконавцем майнового стану боржника [PERSON] не було виявлено належного йому на праві власності майна, окрім зареєстрованого згідно облікової картки приватного транспортного засобу на праві власності на автомобіль Opel Frontera, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. На цій підставі державним виконавцем Державної виконавчої служби Путильського районного управління юстиції постановою від 24.01.2012 року було накладено арешт на вказаний автомобіль та постановою від 13.02.2012 року оголошено вищевказаний транспортний засіб в розшук. Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки, судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] не є власником автомобіля, на який накладено арешт, тому позовні вимоги про скасування арешту накладеного на автомобіль Opel Frontera, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER]задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed