Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

У квітні 2019 року представник заявника [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, посилаючись на те, що [INFO] помер батько заявника та чоловік заінтересованої особи [PERSON] - [PERSON] . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) розміром 7,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), успадкована ним шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] та яка володіла нею у відповідності до сертифіката на право на земельну частку (пай). Спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на банківські вклади спадкодавця. У видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної частки (паю) спадкоємцям було відмовлено, оскільки не встановлений факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] шляхом управління або володіння спадковим майном, у зв`язку з чим [PERSON] був змушений звернутися до суду. Заявник [PERSON] до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заявлені у позові підтримує у повному обсязі. Представник заявника у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] з підстав, викладених у заяві. Заінтересована особа державний нотаріус Другої Добропільської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, заяву просила задовольнити. 22.04.2019 до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшло пояснення представника Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, у якому вказує, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Вважає, що заявником не надано належних доказів, що останній не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , а також, що у останньої не було інших спадкоємців. Крім того, вважає, що заявником не надано достатніх доказів прийняття спадщини [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, оскільки з дати смерті матері [PERSON] не здійснював управління земельним паєм, не використовував землю, та взагалі проживав в іншій області. Також існує невідповідність у наданих заявником документах, де у свідоцтві про народження дитини [PERSON] вказане ім`я « [PERSON] », а у всіх інших документах - « [PERSON] ». Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] після смерті матері [PERSON] вступив в управління спадковим майном, тобто прийняв спадщину. Інших спадкоємців у [PERSON] не було. [PERSON] не оформив своїх спадкових прав, бо вважав, що це не є обов`язковим, оскільки він і так управляв спадщиною. Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Відповідно до абз. 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Заслухавши представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) по КСП «Перемога» розміром 7,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташована на території с. Вечірки Пирятинського району Полтавської області, яка належала їй на підставі сертифікату серії [NUMBER] (а.с. 17). Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, до числа спадкоємців першої черги належать діти, дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не замінено заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син - [PERSON] (а.с. 10), шляхом фактичного вступу в управління майном, що підтверджується поясненнями свідків, наданих у судовому засіданні. Проте, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори спадкоємець за законом не подав, вважаючи, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 9). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить також земельна частка (пай), успадкована ним після смерті [PERSON] Дружина [PERSON] - [PERSON] та син [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК України. Інших спадкоємців, які бажали б прийняти спадщину немає, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 14). 27 липня 2007 року заявник [PERSON] отримав свідоцтво на право на спадщину за законом, а саме на грошові внески з належними відсотками та компенсаціями, а також нарахованими індексаціями (а.с. 13). Спадкоємці першої черги за законом подали заяви до Добропільської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини у виді вказаної земельної частки (паю), проте їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки правовстановлюючий документ у вигляді сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я померлої [PERSON] пред`явив не її син - [PERSON] , а його спадкоємці - син та дружина, чим порушено вимоги ч. 2 п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій від 18.06.1994 (а.с. 15-16). На даний час заявник має право на отримання спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) після смерті свого батька, проте, нотаріально оформити своє право на спадщину не може, оскільки не встановлено факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті його матері [PERSON] шляхом управління або володіння спадковим майном. Інакше, як у судовому засіданні цей факт встановити неможливо. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Доводи представника Білоцерківської сільської ради Пирятинського району про можливе прийняття спадщини після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління майном іншим спадкоємцем спростовуються поясненнями свідків, відповідно до яких управляв та володів спадковим майном лише [PERSON] Підстав ставити під сумнів пояснення свідків у суду немає. Крім того, вступ в управління та володіння спадковим майном [PERSON] підтверджується наявністю у нього оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Щодо невідповідності імені у свідоцтві про народження [PERSON] як «[PERSON]» іншим документам, суд зазначає наступне. Відповідно до історико-етимологічного словника Слов`янських особових імен українців (автор Павло Чучка, рецензент доктор філологічних наук, професор Ужгородського національного університету Світлана Пахомова, науковий редактор член-кор. НАН України [PERSON]) українське ім`я [PERSON] (паралельно [PERSON]) виникло у Середньовіччі як пестливий варіант до повного двоосновного слов`янського імені [PERSON] , а тому є одним і тим самим ім`ям. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що передбачено ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, факт, який просить встановити заявник доведений та знайшов підтвердження у судовому засіданні, і від його встановлення залежить виникнення майнових прав фізичних осіб, які є спадкоємцями і законом не визначено іншого порядку його встановлення, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved