Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 08.08.2003 року у Сокілецькій сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис № 4. Позов мотивовано тим, що 08.08.1998 року сторони уклали шлюб у Сокілецькій сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області. У шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, їх стосунки охололи, зникли теплі сімейні відносини. Сторони мають різні погляди на сімейні відносини, обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Фактично шлюбні стосунки припинені, сторони тривалий час спільно не проживають і сім`я розпалась. Спору про поділ спільного майна подружжя немає, щодо утримання дітей досягнуто угоди. Тому позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 18.07.2018 року у справі відкрито провадження. У підготовче судове засідання 11.09.2018 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій справу просила розглянути за її відсутності, та шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] також подав до суду письмову заяву, в якій справу просив розглянути за його відсутності, визнав позовні вимоги та шлюб просив розірвати. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 08.08.1998 року за актовим записом № 4 у Сокілецькій сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області. Від шлюбу у подружжя народилась дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Протягом шлюбного життя стосунки подружжя охололи, зникли теплі сімейні відносини. Сторони мають різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Подружні стосунки між сторонами фактично припинились, та кожен живе своїми інтересами, позивач примирення із відповідачем вважає неможливим, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб існує формально, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак, беручи до уваги, що позивач наполягає на припиненні шлюбу, відповідач позов визнав повністю, сторони тривалий час проживають порізно, шлюбних стосунків не підтримують, тому суд вважає за недоцільне надавати подружжю строк для примирення.

Outcome: approved