Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 11 лютого 1995 року Софіївською сільською радою Носівського району Чернігівської області, актовий запис № 1. В обґрунтування позову зазначала, що 11 лютого 1995 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через відсутність між ними взаєморозуміння, протилежність поглядів та характерів. Подружні відносини припинені між ними з 2017 року. Час для примирення подружжя просила не надавати, оскільки це суперечить її інтересам. Спір щодо поділу майна подружжя між ними відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами. Час для примирення подружжя не надавати, оскільки подружніх відносин сторони не підтримують та спільне господарство вони не ведуть. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 11 лютого 1995 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Софіївською сільською радою Носівського району Чернігівської області, актовий запис № 1. Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що з 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть, хоча проживають разом в одній квартирі. Позивач [PERSON] на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує, про що надав суду відповідну заяву. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved