Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом. Заяву мотивував тим, що у червні 2006 року відповідач керуючи власним автомобілем в с. Ізках, Міжгірського району здійснив на нього наїзд від чого він отримав тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Міжгірського райсуду від 30 грудня 2013 року залишеного в силі апеляційним судом Закарпатської області від 25.03.2014 р. [PERSON] визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання з іспитовим строком. Вирок набрав законної сили. Посилаючись на зазначене, і що вказаним злочином йому заподіяно матеріальні збитки на придбання лікарських препаратів та медикаментів, транспортні витрати та затрати на правову допомогу, які в цілому складають 12079,99 грн. і, що засуджений спричинив йому моральну шкоду внаслідок скоєного зазнав тяжкого фізичного болю та страждань, тривалим лікуванням та втратою заробітків, цю шкоду він оцінює в 50000 грн., то просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки на суму 12079,99 грн. та за моральну шкоду 50000 гривень. В суді позивач та його представник позов підтримали повністю. Відповідач та його представник позов заперечили. Третя особа [PERSON] пояснила суду, що з позивачем вони повністю розрахувалися і вона 4 дні знаходилася біля позивача в лікарні в м.Ужгороді, купляла такому харчі та медикаменти. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, третю особу, перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків до задоволення не підлягають, в частині моральної шкоди підлягають до повного задоволення, витрати на правову допомогу до часткового задоволення з наступних підстав і мотивів. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно вироку Міжгірського районного суду від 30 грудня 2013 року, який набрав законної сили у 2014 році [PERSON] визнано винним та засуджено за те, що він 09.06.2006 року керуючи власним автомобілем марки «Фіат -Фіоріно», біля 21 год. 30 хвилин в с. Ізки Міжгірського району вчинив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження у виді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки, перелому дужки 6-го шийного хребця, перелому 7-го шийного хребця. Позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] за заподіяні йому цим злочином матеріальні збитки, які він поніс на придбання лікарських препаратів та медикаментів в сумі 5679,99 грн. і транспортні витрати пов'язані з лікуванням та затрати на правову допомогу адвоката по веденню в його інтересах кримінальної справи та цієї цивільної справи. В підтвердження своїх майнових вимог [PERSON] подав суду в якості доказів рахунки-фактури від 26.06.2006 р. на суму 3499,99 грн. та від 06.07.2006 р. на суму 1600 грн. Суд ці докази відхиляє, вважає їх неналежними, оскільки позивач не довів належними доказами (квитанціями, чеками іншими платіжними документами), що ним куплялись ці набори та апарати. Крім цього суд також не визнає як доказ частину чеків і квитанцій, які подані позивачем до справи, оскільки на таких не читається запис і текст. Витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат відповідно до ст. 79 ЦПК України, а не до матеріальних збитків, заподіяних внаслідок злочину. Крім цього, згідно копії розписки, після скоєного ДТП [PERSON] надав [PERSON] 1000 доларів США 10.06.2006 року, що підтверджено в суді як відповідачем так і позивачем. За вищевстановлених обставин суд вважає, що відповідач повністю компенсував позивачу понесені останнім майнові збитки від злочину і, що позивач не довів перед судом належними доказами підставності своїх майнових вимог до відповідача і тому у задоволенні таких йому слід відмовити. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.п. 1),2) ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї …. . Внаслідок винних дій [PERSON] та скоєного ним ДТП потерпілий позивач [PERSON] поніс фізичний біль і страждання, оскільки дістав відкритий перелом обидвох кісток лівої гомілки, переломи 6-го та 7-го шийних хребців, тобто дістав тяжкі тілесні ушкодження. Після цього переніс три операції, більше півтора року відновлювався, щоб стати працездатним. Натомість відповідач всіляко намагався уникнути від покарання, не визнавав своєї вини, судова тяжба щодо такого тривала більше семи років, що призводило до душевних страждань позивача. Відповідно до п. 9 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з послідуючими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин, зокрема: враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час на зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача на його користь 50000 грн. за моральну (немайнову) шкоду заподіяну внаслідок злочину. Суд вважає, що дана вимога підлягає до повного задоволення, є підставною і правомірною, оскільки позивачу було заподіяно відповідачем тяжкі тілесні ушкодження, великий фізичний біль та страждання переніс позивач внаслідок цих ушкоджень, три операції, більше півтора року був непрацездатним і відновлював здоров'я, щоб стати працездатним і поїхати на заробітки, щоб утримувати сім'ю. Тому на теперішній час розмір суми 50000 грн. яку просить позивач стягнути з відповідача суд вважає справедливим і таким, що підлягає до задоволення. Вимога позивача про стягнення з відповідача 5000 грн., як витрати на правову допомогу адвоката підлягає до часткового задоволення. При цьому суд керується статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах від 20.12.2011 р. № 4191-VІ , де зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні … . Враховуючи, що позивачу надавалася правова допомога адвокатом щодо написання позову та формування матеріалів позову, участь адвоката у судовому засіданні то розмір компенсації витрат на правову допомогу, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до цього Закону та ст. 88 ЦПК України повинен становити 970 грн. Судових витрат по сплаті судового збору немає.

Outcome: approved