Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17 вересня 2015 року близько 12 год. 50 хв. у с. Петропавліська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області по вул. Садовій відбулася дорожньо- транспортна пригода за участю транспортних засобів «Рено» д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON] та транспортного засобу «Ніссан» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Згідно постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 29 вересня 2015 року, котра набрала законної сили, винним у вчиненні зазначеної ДТП визнано водія транспортного засобу «Рено» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] З метою визначення розміру заподіяної шкоди [PERSON] звернулася із відповідною заявою до суб'єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр Голосїївський» про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного [PERSON] пошкодженням транспортного засобу «Ніссан» д.н.з. [NUMBER]. Оцінювач Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр Голосіївський» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 16815/14 від 13.08.14 р.) 31 березня 2016 року надав висновок експертного дослідження про оцінку вартості матеріального збитку КТС, № 620 у відповідності до висновків якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ніссан» д.н.з. [NUMBER], внаслідок пошкодження при ДТП, складає 228 395 грн. 24 коп. Позивач зазначає, що загальна сума матеріального збитку, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 378395 (сто сімдесят вісім тисяч триста дев'яносто п'ять) гривень 24. Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд стягнути з стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 178395 (сто сімдесят вісім тисяч триста дев'яносто п'ять) гривень 24 коп. та витрати зі сплати судового збору. В судове засідання позивач не з»явилася, представник позивача звернувся до суді із заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про дату,час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 939390 від 17 вересня 2015 року вбачається, що 17 вересня 2015 року близько 12 год. 50 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Рено», державний номерний знак [NUMBER], по вул. Садовій на перехресті рівнозначних доріг, в с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, не надав переваги в русі автомобілю марки «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER], який рухався праворуч від нього по прямій на вул. Весняна. В результаті відбулось зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] порушив вимоги п.п. 16.12 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. [PERSON] на виклик до суду з`явився, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав. Даний факт підтверджується постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.09.2015 року, відповідно до якої винним у вчиненні вище вказаної пригоди визнано [PERSON], винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень на користь держави. Відповідно до експертного висновку Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр Голосїївський» матеріальний збиток, заподіяного [PERSON] пошкодженням транспортного засобу «Ніссан» д.н.з. [NUMBER]. внаслідок пошкодження при ДТП, складає 228 395 грн. 24 коп. Отже, враховуючи викладене, позивачу внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди шляхом механічного пошкодження автомобіля позивача завдано прямих збитків у розмірі 228 395,24 грн. Згідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода , завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1188 Цивільного кодексу України передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальник, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, МТСБУ та потерпілі. Відповідно до пн..4. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до пн..6. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пн. 14 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене відповідно до ст. 23, 1166, 1187, 1192 ЦК України, Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,

Outcome: approved