Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

У квітні 2021 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, у якій просили встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог заявники посилалися на те, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку [ADDRESS] та земельних ділянок площею 0,2500 га, кадастровий номер 7423883500:01:001:1705 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,1000 га, кадастровий номер 7423883500:01:001:1706 для ведення особистого селянського господарства. До моменту смерті її син [PERSON] за нею доглядав, допомагав по господарству, приносив продукти, ліки тощо, а після смерті організовував поховання і поминальні обіди, обробляв її присадибну ділянку. Отже, [PERSON] вступив у фактичне управління та володіння спадковим майном померлої і відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом. Інші спадкоємці, які б претендували на спадщину після померлої, відсутні. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке він фактично успадкував після смерті матері. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли як спадкоємці першої черги за законом його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Заявники зверталися до Носівської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після померлого [PERSON] на вищевказане майно. Нотаріус повідомила про неможливість видачі свідоцтв про право на спадкове майно у зв`язку з тим, що [PERSON] не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , а також відсутні документи, які б підтверджували факт вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном померлої. У зв`язку з тим, що [PERSON] не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , а також у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт його вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном померлої, заявники звернулися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] та просили судовим рішенням встановити даний факт. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 05 травня 2021 року відкрито окреме провадження в цивільній справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні заявники підтримали заяву про встановлення факту прийняття спадщини, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, просив справу розглянути за наявними в ній матеріалами та дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до ч. 3 ст. 211 Цивільного-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить судове засідання за відсутності представника заінтересованої особи. У судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] дав показання, що він є односельцем заявників. Свідку достовірно відомо, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . За життя [PERSON] доглядав матір, проводив поховання, підтримував її домоволодіння в належному стані, обробляв земельну ділянку. У судовому засіданні допитана свідок [PERSON] дала показання, аналогічні показанням свідка [PERSON] . Вислухавши пояснення заявників, показання свідків, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом встановлено, що [INFO] у віці 82 років померла [PERSON] , про що виконкомом Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області було складено актовий запис № 17 від 28 квітня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 4). [PERSON] постійно на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області (а. с. 8). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку в [ADDRESS] та земельних ділянок площею 0,2500 га, кадастровий номер 7423883500:01:001:1705 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,1000 га, кадастровий номер 7423883500:01:001:1706 для ведення особистого селянського господарства, розташованих в [ADDRESS] (а. с. 5, 6, 7). Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності застосовуються норми Цивільного Кодексу Української РСР в ред. 1963 року. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (у ред. 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Судом установлено, що спадкодавцем [PERSON] заповіту складено не було, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 41). Отже, спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 44). Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був її син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 10). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Прийняття спадщини підтверджується різними діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили у володіння (користування, розпорядження) спадковим майном. Згідно ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом чи за заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом 6 місяців з дня її відкриття. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм Цивільного Кодексу 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Згідно з роз`ясненнями, даними в п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року заява про встановлення факту прийняття спадщини може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу або квитанції про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Даний факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 693/03-08 від 23 листопада 2020 року про те, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , а саме: доглядав матір, проводив поховання, підтримував домоволодіння в належному стані, обробляв земельну ділянку (а. с. 9). Фактичне прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] також підтверджується показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 11). Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке він фактично прийняв після смерті своєї матері [PERSON] , але на яке юридично не оформив спадкових прав. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заявник [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 14). Заявник [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 13). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . З копії довідки державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори вбачається, що 16 січня 2020 року Носівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 4/2020 після померлого [INFO] [PERSON] , який на момент смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Згідно з матеріалами спадкової справи спадкоємцями [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON] (а. с. 15). Судом установлено, що заявники не можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] не звертався з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , а також відсутні документи, які б підтверджували факт вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном померлої. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Докази по справі суд визнає належними і допустимими, та такими, що підтверджують факт, який просить встановити заявники. Доказів, які б спростовували доводи заявників щодо фактичного прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , не надано. Отже, суд робить висновок про доведеність того, що [PERSON] фактично прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його матері [PERSON] . Суд також зауважує, що встановлення цього факту необхідно заявникам для оформлення їх спадкових прав після смерті [PERSON] . З урахуванням викладених заявником обставин та досліджених доказів, суд вважає, що вимоги заяви підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved