Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким визнати договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 06.09.2013 року приватним нотаріусом [PERSON] в частині, що стосується покупця [PERSON] не дійсним, визнати позивача дійсним покупцем зазначеного договору і власником квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 02 грудня 2014 року померла онука Позивача - [PERSON]. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть, виданий відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 8963 від 13 грудня 2014 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить наступне нерухоме майно: двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 31,5 кв. м., житловою площею 22,3 кв. м., яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06 вересня 2013 року, номер запису про право власності 2400120. Вартість квартири на момент продажу складала 75\~530,00 грн. Спадкоємцем першої черги на спадкове майно за законом стала мати [PERSON] - [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила її. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження VI - КИ № 437273, виданий міським відділом ЗАЦС м. Павлограда 12 листопада 1991 року. Причиною звернення до суду із позовом до спадкоємця [PERSON] є те, що Позивач має законні підстави бути власником вищезазначеної квартири, яка була придбана [PERSON]О за власні гроші [PERSON] [PERSON] була онукою [PERSON] Стосунки між [PERSON] та її матірю були складними і онука більше тягнулася до Позивача. Маючи право власності на 1/2 частину індивідуального житлового будинку по провулку Давидова, 111, [PERSON] не мала можливості там жити. Причиною цьому були постійні скандали, ініціатором яких був Відповідач та її співмешканець. З огляду на такі обставини Позивач вирішила допомогти своїй онуці. Останні домовилися, що [PERSON] купує квартиру за власні гроші та оформлюэ її на онуку і вони проживають разом в цій квартирі. Натомість [PERSON] мала наглядати за Позивачем. Тобто фактично [PERSON] та [PERSON] домовилися про договір довічного утримання. На депозитному рахунку в Приватбанку Позивач зберігала гроші, отриманні від продажу попередньої квартири, також відкладала всю свою пенсію, бо жила довгий час у старшої дочки [PERSON] на повному її забезпечені. Попередню квартиру [PERSON] продала в жовтні 2012 року. Цей факт підтверджується випискою по карті - рахунку, виданою банком. Позивач зазначає, що першу квартиру їй купила старша дочка [PERSON] за свої кошти. Молодша дочка відповідач [PERSON] у цьому участь не приймала. На початку вересня 2013 року Позивач та [PERSON] обрали для купівлі двокімнатну квартиру № 3 по вул. Бабушкіна в м. Дніпропетровську. 04 вересня 2013 року Позивач передала завдаток продавцю квартири та оплатила послуги агентства нерухомості, що підтверджується відповідним договором від 04.09.2013 року та розпискою про отримання грошей. 06 вересня 2013 року [PERSON] зняла з депозитного рахунку в Приватбанку гроші в розмірі 18 304 доларів США, що підтверджується відповідною банківською випискою. Гроші Позивач передала продавцю квартири [PERSON] в приміщенні нотаріальної контори перед укладанням договору. Цей факт можуть підтвердити як продавець квартири, так і нотаріус, яка засвідчила договір купівлі - продажу квартири. [PERSON] передала власні гроші, а договір був оформлений на онуку [PERSON] На той момент Позивач керувалася звичайною життєвою логікою, що вона хвора людина похилого віку, і після її уходу з життя онука [PERSON] буде мати своє окреме житло та не буде мати клопоту по переоформленню квартири на себе. Але життя розпорядилося інакше. Після смерті онуки право власності на квартиру перейшло до єдиної спадкоємиці, матері [PERSON]. Спочатку Позивач та [PERSON] домовились, що вона відмовиться від прийняття спадщини на квартиру на користь Позивача. Належна заява була подана нею у нотаріуса. Але в останній день, коли закінчувався термін на прийняття спадщини відповідач відізвала дану заяву. Склалася несправедлива ситуація. Квартиру фактично купила Позивач, вклала свої гроші у її ремонт, проживає та має прописку за цією адресою, також оплачує комунальні послуги. Відповідач ні копійки не вклала в купівлю цієї квартири. Позивач зазначає, що в свій час вона з чоловіком, батьком відповідачки, подарували їй двокімнатну квартиру у м. Павлограді. Відповідачка має житло, вона прийняла у спадок 1/2 частку будинку по пров. Давидова, 111 та має двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Після смерті онуки, на яку була зареєстрована ця квартира, Позивач не можу переоформити договори в комунальних службах, тому що відповідач не планує оформляти цю квартиру, бо має кредитні борги перед банками. Існує небезпечна ситуація. Квартиру, де проживає та зареєстрована Позивач, можуть відібрати за борги відповідача і [PERSON] залишиться без житла. Саме тому [PERSON] звернулася із позовом до суду. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечували. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є донькою Позивача. Відповідач по справі це її рідна молодша сестра. Раніше вона разом зі своїм чоловіком купила своїм матері та батьку квартиру у м. Павлограді. Але через деякий час, у звязку з постійними сварками у родині з молодшою донькою, матір була вимушена переїхати до неї у м. Дніпропетровськ. Спочатку матір жила в неї, а потім вона купила їй квартиру однокімнатну у м. Дніпропетровську по вул. Вайцеховича. У звязку з тим, що квартира була маленькою, у 2011 році [PERSON] її продала та почала знову проживати разом з нею, а гроші від продажу квартири внесла на депозитний рахунок у Приват-банк, з метою придбання іншої квартири. У 2013 році придбали іншу квартиру у м. Дніпропетровську по вул. Бабушкіна та вирішили оформити її на внучку, [PERSON], оскільки матір вже перебувала у літньому віці. Гроші на квартиру були виключно її матері, яка їх збирала з пенсії та своєї підробітки працюючи у магазині продавцем. При купівлі квартири вона зняла гроші з депозиту та купила квартиру, оскільки грошей вистачало і на купівлю і на ремонт квартири. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] і добре знайома з її матірю [PERSON] з 2001 року. Вона часто спілкувалася з позивачем, коли та проживала в їхньому будинку. [PERSON] проживала у своєї доньки з метою назбирати грошей на власне житло. Всю пенсію яку вона отримувала та підробіток у магазині вона відкладала на купівлю квартири. У 2013 році коли зібралася купувати квартиру, вона казала що оформить її на свою внучку [PERSON], оскільки вона вже стара та невідоме, що буде в майбутньому, а так у внучки буде власне житло. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона покійна [PERSON] була її найближчою подругою. [PERSON] жила разом з бабусею та доглядала за нею. [PERSON] обіцяла оформити на неї квартиру, але [PERSON] це було не важливо, вона і так би її доглядала, оскільки в них були гарні відносини. Коли [PERSON] ходила знімати гроші з банку, в той день вона була у них вдома і вони всі разом ходили до Приват-банку. Ці гроші були на квартиру. В цей же день вони відвезли завдаток за квартиру, а через декілька днів купилу всю квартиру та оформили договір. [PERSON] казала їй що ці гроші бабуся збирала на квартиру, після купівлі якої оформилаквартиру на її імя. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона товаришувала з покійною [PERSON] [PERSON] [PERSON] подарувала їй квартиру по вул. Бабушкіна де вони разом проживали. Квартиру оформила на імя [PERSON]. Гроші за квартиру були бабусині, оскільки [PERSON] на той час не працювала та не могла собі дозволити самостійно купити квартиру. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (надалі - Договір). Зазначений договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі № 2309 (а.с. 15-16). Право власності на квартиру було зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом № 9060975 від 06.09.2013 року, рішення про державну реєстрацію індексний номер № 5656754 від 06.09.2013 року, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 150939112101 (а.с. 17). Судом встановлено, що [PERSON] народилася 16 жовтня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії VI-КИ № 437273, яке видано міським відділом ЗАГС № 3 м. Павлограда 12.11.1991 року. Батьками згідно свідоцтва зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). 02 грудня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 607080, яке видано відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 13 грудня 2014 року, актовий запис № 8963 (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме: квартиру розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, , вул. Бабушкіна, б. 63, кв. 3. Згідно заяви № 36/02-14 від 27.05.2015 року відповідач по справі [PERSON], звернулася до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] з заявою про відмову від належної їй частини спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON], на користь своєї матері [PERSON] (а.с. 44). Судом встановлено, що 28 травня 2015 року [PERSON]В, звернулася до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті її онуки [PERSON], померлої 02 грудня 2014 року, що підтверджується завою № 39/02-14 від 28.05.2015 року (а.с. 45). Пізніше, 02 червня 2015 року, до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] звернулася відповідач - [PERSON] з заявою про відкликання раніше поданої нею заяви № 36/02-14 від 27.05.2015 року про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON], що підтверджується заявою № 40/02-14 від 02.06.2015 року (а.с. 46). Згідно довідки № 378 від 03.12.2015 року виданої КП «Житлове господарство Красногвардійського району» [PERSON], яка померла 02.12.2014 року, проживала за адресою: [INFO], б. 63, кв. 3 разом зі своєю бабусею [PERSON], яка зареєстрована за вказаною адресою з 10.09.2013 року (а.с. 39). Судом встановлено, що померла [PERSON] доводилася Позивачу по справі, [PERSON] - онучкою, а відповідачу, [PERSON] донькою. Згідно договору про задаток між покупцем та продавцем на купівлю і продаж обєкту нерухомості від 04 вересня 2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], сторони досягли згоди, що продавцем отримано завдаток за квартиру, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бабушкіна, б. 63, кв. 3 за усною домовленістю між ними, квартира оцінена у 160\~000,00 грн., що на день укладення договору дорівнює 20\~000,00 доларів США, а договір купівлі-продажу зазначеної квартири повинен бути укладений не пізніше 06 вересня 2013 року. Крім того, згідно умов зазначеного договору покупець сплачує за надані послуги агентству з нерухомості 8\~000,00 грн. Зазначений договір посвідчений директором агентства з нерухомості «РЕАЛ» [PERSON] (а.с. 21-22). Факт отримання винагороди за надані послуги агентством нерухомості підтверджується розпискою від 04.09.2013 року, згідно якої [PERSON] отримала від [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 1\~000,00 доларів США (а.с. 23). Крім того, суд зазначає, що згідно нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (зареєстрованої у реєстрі № 8250) заяви [PERSON] від 21 грудня 2015 року встановлено, що на початку вересня 2013 року він домовився з [PERSON], про продаж належної йому квартири, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бабушкіна, б. 63, кв. 3. 04.09.2013 року він уклав з [PERSON] договір завдатку. 06 вересня 2013 року він зустрівся з [PERSON] в офісі у нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу квартири, де вона особисто передала залишок суми за купівлю квартири в присутності нотаріуса. Безпосередньо перед укладенням договору він дізнався, що покупцем квартири у договорі буде зазначено її онучку [PERSON] 06.09.2015 року він продав свою квартиру, де покупцем було зазначено [PERSON], а гроші за продаж квартири він отримав безпосередньо від [PERSON] (а.с. 48). Згідно нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (зареєстрованої у реєстрі № 2660) заяви [PERSON] від 04 серпня 2015 року встановлено, що у 2009 році її опікуном було призначено [PERSON], з якою вони проживали разом у м. Дніпропетровську з її матірю [PERSON] 02 грудня 2014 року померла онука [PERSON]- [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді квартири, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бабушкіна, б. 63, кв. 3. [PERSON] дуже любила свою онуку а тому 06.09.2013 року придбала за власні кошти, які вона збирала та отримала за продаж однокімнатної квартири, двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бабушкіна, б. 63, кв. 3. З того часу вони проживали там разом з онукою, а [PERSON] проживає там і по теперішній час (а.с. 37). Судом також встановлено, що на імя позивача у ПАТ КБ «Приватбанк» було відкрито депозитний рахунок № 26354621148777. Згідно виписки по карт-рахунку № № 26354621148777 за період з 01.09.2013 року по 31.10.2013 року, 06.09.2013 року грошові кошти у розмірі 18\~304,00 доларів США та у розмірі 6\~000,00 доларів США разом з процентами та іншими платежами були переведені на картку згідно умов депозитного договору, а баланс на картці позивача на початок періоду складав 24\~636,58 доларів США, що підтверджується листом ПАТ КБ «Приватбанк» № 150609/392 від 09.06.2015 року (а.с. 19), та листом ПАТ КБ «Приватбанк» від 21.12.2015 року (а.с. 56). Факт наявності грошових коштів у розмірі 24\~638,58 доларів США (24\~460,00 сума вкладу + 178,58 сума нарахованих відсотків) на рахунку № 26354621148777 підтверджується також листом ПАТ КБ «Приватбанк» № 150609/939 від 09.06.2015 року (а.с. 20). Після зняття грошових коштів з зазначеного рахунку та придбання квартири залишок коштів на рахунку № 26354621148777 дорівнює 0,00 доларів США, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» від 21.12.2015 року (а.с. 57). З огляду на наведене суд приходить до переконливого висновку про те, що покупцем за Договором купівлі-продажу від 06.09.2013 року квартири, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бабушкіна, б. 63, кв. 3 фактично є Позивач по справі [PERSON], яка за свої власні грошові кошти придбала зазначену квартиру. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 655 ЦК України\~передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до вимог\~ст. 235 ЦК України\~визначено, що\~\~удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним із підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбане за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір відповідно до статей\~217, 235 ЦК України\~\~визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір. Зокрема, за умови доведеності, що за договором купівлі-продажу квартира насправді була куплена не зазначеним у договорі покупцем, а іншою особою, за її кошти, суд відповідно до\~ст. 235 ЦК\~ може визнати, що вказаний договір у частині, що стосується покупця, є удаваною угодою і що дійсним покупцем за цим договором є особа, для якої за її кошти насправді купувалося майно. Таким чином, оскільки безспірно доведено, що фактично покупцем за договором купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бабушкіна, б. 63, кв. 3, від 06.09.2013 року був позивач - [PERSON], для якої і за кошти якої купувалася квартира, цей договір купівлі-продажу у частині покупця слід визнати недійсним, перевести права покупця за цим договором на позивача та визнати її власником зазначеної квартири, оскільки угода у частині покупця є удаваною. Відповідно до\~ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачі на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 6\~090,00 грн. На підставі ст.ст. 203, 217, 235, 655, Цивільного кодексу України та

Outcome: approved