Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 3,70 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала його батькові [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія I - ПЛ № 025352, розташована на території Кіровської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, який помер [INFO]. Вона є спадкоємицею за законом. Відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки. Однак, оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки спадкодавець отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, але не встиг отримати державний акт на право власності на земельну ділянку. Позивачка прохала суд визнати за нею в порядку спадкування право власності за законом на земельну ділянку. В судовому засідання позивачка [PERSON] та представник позивачки адвокат [PERSON] позов підтримали повністю. Представник відповідача голова Кіровської сільської ради та відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, від них надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивачки та представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України «право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів». Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України « право власності припиняється у разі смерті власника» .Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України «у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки». Відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року за № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON].(а.с.4), який прийняв спадщину після померлого [INFO] свого батька [PERSON] (а.с.5), згідно свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.7). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ПЛ № 025352 [PERSON] належала земельна ділянка площею 3.70 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кіровської сільської ради Кобеляцького району, зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 59 (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] є спадкоємцем на земельну ділянку площею 3,70 га після смерті батька [PERSON] ( а.с.7). Позивачка є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження. (а.с. 6). Спадкодавець [PERSON] за життя не отримав Державний акт на право власності на успадковану земельну ділянку. Згідно довідки Кіровської сільської ради [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті з [PERSON] , тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вона прийняла спадщину(а.с.9,10). Ппостановою Кобеляцької ДНК від 11.11.2014 року державним нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.11). Оскільки позивачка є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину, то за нею необхідно визнати право власності в порядку спадкування на земельну ділянку. На підставі викладеного та

Outcome: approved