overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

У липні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що шлюб розпався, спільного господарства не ведуть, між ними чисельні сварки. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб з [PERSON] Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу з позивачем. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.09.1988 року (а. с. 4). Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а. с 3). Сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та фактично проживають окремо. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

У липні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, мотивуючи тим, що через різні погляди на життя та втрату взаємного інтересу з серпня 25 грудня 2013 р. вона та відповідач не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Подальше спільне життя збереження сім'ї , вважає, неможливим та таким, що перешкоджає її інтересам та інтересам їх спільної дочки. [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Проти можливість примирення заперечувала. [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, надавши суду відповідну заяву в якій просив позовні вимоги позивачки задовольнити. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 листопада 2002 р., який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №2582, свідоцтво серія [NUMBER] (а.с.3) Від даного шлюбу подружжя мають спільну дитину [PERSON], [INFO], актовий запис №1574, свідоцтво серія [NUMBER] (а.с.4). Як встановлено судом сторони з 25.12.2013 р. проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, шлюбних відносин не підтримують, заперечують можливість примирення. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

У липні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення на її користь аліментів та витрат на оплату правової допомоги. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.08.2014 р. позовні вимоги [PERSON] задоволено та cтягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 18.07.2014 р. до досягнення дочкою [PERSON], [INFO] трьох років, тобто до [INFO]. (а.с. 16-17). Проте, 28.01.2015 р. до суду надійшла заява позивачки [PERSON] про ухвалення по справі додаткового рішення, а саме: вирішити питання про стягнення з відповідача [PERSON] витрат по оплаті правової допомоги в розмірі 250 грн. Сторони в судове засідання не з'явились, проте, суд вважає можливим розглянути заяву про постановленя додаткового рішення по справі за відсутності останніх. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви про постановлення додаткового рішення з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які брали участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Встановлено, що при подачі позову до Святошинського районного суду м. Києва позивачка просила суд також стягнути на її користь витрати по оплаті правової допомоги (а.с. 2). Судом встановлено, що в матеріалах справи наявний оригінал квитанції до прибуткового касового ордера серії 12 АААМ 226702 від 15.07.2014 р. виданого АО «Юридична консультація Святошинського району м. Києва», відповідно до якого позивачка [PERSON] сплатила кошти за складання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 250 грн. (а.с. 11). Таким чином, під час постановлення судового рішення судом не вирішено питання щодо позовної вимоги про стягнення понесених позивачкою коштів на оплату правової допомоги, фактичне понесення яких доведено оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера, наявного в матеріалах даної цивільної справи, у зв'язку з чим заява позивачки [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

У липні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила поділити спільне сумісне майно набуте у шлюбі з відповідачем [PERSON], визнавши за нею право власності на ? частину житлового будинку по [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав. Просив покласти судові витрати на позивачку. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2011 р. у справі №2-3069/11, яким розірвано шлюб між сторонами, вони перебували в шлюбі з 23 жовтня 1993 р., мають двох дітей, [INFO] та [INFO] (а.с.5). Цим самим рішенням встановлено, що шлюбні стосунки припинилися з червня 2011 р. Припинення шлюбу органами РАЦС зареєстровано з 16 грудня 2011 р., про що свідчить відмітка у паспорті відповідача (а.с.26). Під час шлюбу [PERSON] купив за біржовим договором від 15 березня 2002 р. на своє ім'я житловий будинок по [ADDRESS]. Цей договір був визнаний дійсним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2005 р. у справі №2-4659/2005 і за [PERSON] цим рішенням визнано право власності на будинок (а.с.6). Рішення суду пройшло державну реєстрацію 14 лютого 2006 р. (а.с. 6 зворот). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 серпня 2014 р. Як пояснив суду [PERSON], це свідоцтво видане йому як наслідок введення в експлуатацію спірного будинку з поліпшеннями, які були зроблені під час шлюбу з позивачкою, а тому вони також є спільною сумісною власністю подружжя. Суд, з врахуванням встановлених обставин, вважає позов доведеним, його слід задовольнити на підставі ст. 22, 28 КпШС України. Зазначення позивачкою в позові норм СК України не впливають на обґрунтованість підстав позову, оскільки дійсні правовідносини врегульовані обома кодексами аналогічним чином. Згідно ст. 154 ч. 6 ЦПК України заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 26 серпня 2014 р. в справі слід скасувати шляхом зняття накладеного на ? частину житлового будинку арешту. У зв'язку із взяттям на себе позивачкою судових витрат, з неї слід достягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1343,50 грн., виходячи з вартості ? частини житлового будинку, яка встановлена із технічного паспорту від 26 червня 2014 р. (158709,50 грн.) і оплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

У липні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх синів [PERSON], 2008 року народження, та [PERSON], 2013 року народження, а також на її утриманння до досягнення молодшим сином трьох років в розмірі 1/6 частки всіх його доходів. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, погодилися на заочний розгляд справи. Відповідачі в судовому засіданні проти позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14 грудня 2007 року (а.с.9). Мають дітей [PERSON], 2008 року народження і [PERSON], 2013 року народження, які проживають з матір'ю. (а.с. 7,8,10). Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років (а.с. 11). Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання кожного з синів в розмірі 1/6 частини її доходів, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч. 1 ст. 182 СК України. Частинами 2, 4 статті 84 СК України передбачено право дружини, з якою проживає дитина на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно частини 1 статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на її утримання щомісячно в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), до досягнення сином [PERSON] трирічного віку згідно ч. 1 ст. 80 СК України. Таким чином позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У липні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 14 липня 2014 р. на утримання неповнолітньої доньки [INFO] аліменти в розмірі ? частини всіх доходів відповідача до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2012 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, останній відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 4). Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Дитина проживає із матір'ю і перебуває на її утриманні (а. с. 5). Позивачка не працює, доходу не має, даних про надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання доньки не надано. Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обов'язку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч. 1 ст. 182 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

У липні 2014р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 02.07.2011р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №38. Від шлюбу у сторін є донька: [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначала, що з жовтня 2013року вони разом з відповідачем не проживають. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, несумісність характерів та, як наслідок, втрата почуття любові та взаємоповаги. Тому, вона не бажає проживати з відповідачем однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки, так як шлюб між ними існує формально. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивачка просила шлюб між нею та відповідачем, розірвати, у зв'язку з тим що їх спільне проживання в шлюбі неможливе і вона не бажає підтримувати подружні відносини, так як сім'я розпалася остаточно і збереження шлюбу є недоцільним. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог, а також просила суд розглянути справу за її відсутністю (а.с.18). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог, а також просив суд розглянути справу за його відсутністю (а.с.19). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 02.07.2011р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №38, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (а.с.4). Від шлюбу у сторін є донька: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. Судом встановлено, що сторони з жовтня 2013р. припинили подружні відносини, у зв'язку з відсутністю між ними взаєморозуміння, та втрати почуття любові та взаємоповаги. Позивачка не бажає продовжувати з відповідачем подружні стосунки та проживати однією сім'єю. На примирення сторони не згодні, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. За такими обставинами, суд доходить до висновку, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судовий збір по справі складає 243,60 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с.2). На підставі ч.3 ст.105, ст.ст. 110, 112,115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

У липні 2014р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 05.02.2013р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №111. Від шлюбу у сторін є дві неповнолітніх доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з матерію. Позивачка зазначала, що причиною розпаду сім'ї є відсутність між нею та чоловіком взаєморозуміння, несумісність характерів, сварки та, як наслідок, втрата почуття любові та взаємоповаги. Тому вона не бажає проживати з відповідачем однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки, так як шлюб між ними існує формально. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивачка просила шлюб між нею та [PERSON], розірвати, у зв'язку з тим що їх із відповідачем спільне проживання в шлюбі неможливе і вона не бажає підтримувати подружні відносини, так як сім'я розпалася остаточно і збереження шлюбу є недоцільним. Позивачка та її представник, діючий за ордером та витягом із договору про надання юридичних послуг №31 від 07.09.2014р., в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити, про що до суду було надано відповідну заяву (а.с.15,16,19). Представник відповідача, діюча за довіреністю від 01.09.2014р., в судовому засіданні визнала позовні вимоги та просила їх задовольнити, про що надала заяву (а.с. 20,21). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 05.02.2013р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №111, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (а.с.5). Від шлюбу у сторін є дві неповнолітніх доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.7,8). Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, у зв'язку з відсутністю між ними взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги. Позивачка не бажає продовжувати з відповідачем подружні стосунки та проживати однією сім'єю. На примирення сторони не згодні, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. За такими обставинами, суд доходить до висновку, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судовий збір по справі складає 243,60грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с.3). На підставі ч. 3 ст.105, ст. ст. 110, 112,115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

У липні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду із заявою, якою просила визнати свого неповнолітнього сина [PERSON], який народився [INFO]. недієздатним. Заяву обґрунтовано тим, що після отриманої у 2002 р. травми на той час 6 річний син впав у кому і досі в ній перебуває. Дитина визнана інвалідом дитинства 1 групи, знаходиться постійно без свідомості. Встановлення факту недієздатності потрібна їй для оформлення паспорту сину та для повноцінного її представництва сина як законному представнику. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала. Представник органу опіки та піклування проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення заявниці,дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Заявниця згідно копії свідоцтва про народження є матір'ю неповнолітнього [PERSON], який народився [INFO]. в м. Миколаєві (а.с.6). Згідно корінця медичного висновку від 31 липня 2013 р. дитина визнана інвалідом дитинства підгрупи А, діагноз: відділені наслідки тяжкої травми головного мозку, аполітичний синдром, стійкий спастичний тетрапарез (а.с.8). Заявниця з лютого 2003 р. має посвідчення матері інваліда дитинства по відношенню до сина (а.с.10). Заявниця з сином та чоловіком [PERSON] проживають разом [ADDRESS] (а.с.5,9). У відповідності до довідки Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 від 31 липня 2014 р. [PERSON] на обліку в цій установі не перебуває (а.с.21). Відповідно до акту судово - психіатричної експертизи №385 від 26 серпня 2014 р. терен А.М. страждає стійким психічним розладом - органічним розладом внаслідок ушкодження головного мозку, дементний синдром з 2002 р., за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 28-31). Частиною 1 статті 39 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними. Враховуючи надані докази, суд дійшов до висновку, що є достатні підстави для визнання неповнолітнього [PERSON] недієздатним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

У липні 2014 р. [PERSON] звернулася з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], відновити їй дошлюбне прізвище - [PERSON], визначити місце проживання малолітнього сина з батьком. Позов обґрунтований тим, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, наміру їх відновлювати сторони не мають. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої просила слухати справу про розірвання шлюбу у її відсутність, вимоги позову про розірвання шлюбу підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 25 вересня 2010 року Котовською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області, актовий запис № 2. Сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7). Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Позовна вимога про визначення місця проживання дитини підлягає залишенню без розгляду в зв'язку з не підтримкою позивачкою позовних вимог в цій частині. Згідно ст. 113 СК України позивачці слід відновити дошлюбне прізвище - [PERSON]. Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

У липні 2014 р. [PERSON] звернулася з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, не виявила бажання відновити дошлюбне прізвище, пояснила, що подружні відносини припинилися після народження доньки. Відповідач в судове засідання не з'явився, електронною поштою направив листа зі згодою на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 11 січня 2013 р. Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №4. Мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 243,60 грн. судового збору оплаченого нею при подачі позову.

Outcome: approved