Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила визнати недійсним та скасувати рішення 34 сесії Васильківської міської ради Київської області шостого скликання від 21.12.2012 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, розташовані по вулиці Володимирській, 35 в місті Василькові Київської області площею 0,0700 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № 3210700000:04:019:0061 та площею 0,0497 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № 3210700000:04:019:0062 на імя [PERSON] Вказуючи на те, що їй на праві спільної часткової власності належить 3/10 ідеальних частки будинку № 35 по вул. Володимирській в м.\~Василькові Київської області. До складу домоволодіння входить також сарай Б, погріб під Б, гаражі В, Г, Д, погріб під В та огорожа. Співвласником даного будинку був [PERSON] Рішенням 34 сесії 6 скликання відповідача від 21.12.2012 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки, розташовані за адресою: м.\~Васильків, вул. Володимирська, 35, площею 0,0700 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № 3210700000:04:019:0061, та площею 0,0497 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий №\~3210700000:04:019:0062 на імя [PERSON] На підставі вищевказаного рішення [PERSON] отримав свідоцтва про право власності № 13777407 та № 13783070 на вказані земельні ділянки. В подальшому 02.04.2014 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу продав належні йому 7/10 частин домоволодіння № 35 по вулиці Володимирській в місті Василькові Київської області та вищевказані земельні ділянки [PERSON] Рішенням суду апеляційної інстанції було встановлено, що її, позивача, гараж Д знаходиться в центрі земельної ділянки [PERSON], відповідно це порушує її право користування ним. В ході слухання вищевказаної справи та ознайомлення з технічною документацією нею було зясовано, що на акті про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки, які є невідємною частиною технічної документації, яка стала підставою для виготовлення вищевказаних свідоцтв про право власності на спірні земельні ділянки, стоїть не її підпис, крім того, вона не була присутня при винесенні меж спірних земельних ділянок в натуру на місцевості, коли працювала землевпорядна організація ПП «Гранд-С». Таким чином, технічна документація на спірні земельні ділянки була виготовлена з порушенням законодавства. Вищевказане в подальшому сприяло прийняттю відповідачем незаконного рішення про затвердження недостовірної технічної документації, виготовленої з порушеннями земельного та землевпорядного законодавства, яке повинно бути визнане недійсним у відповідності до вимог ч. 3 ст. 152 ЗК України як спосіб захисту її порушеного права. Представник позивача [PERSON] та позивачка в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали, просили їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] показав, що ним не ставиться питання про скасування свідоцтв про право власності, оскільки це питання вже вирішувалось в судовому порядку апеляційним судом, а визнання спірного рішення відповідача незаконним є підставою для звернення до апеляційного суду за нововиявленими обставинами. Представник Васильківської міської ради в судове засідання не зявився, до суду надіслав заперечення на позов, в якому просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, пояснив, що спірне рішення є ненормативно-правовим актом органу місцевого самоврядування, який є актом одноразового застосування та, у звязку із цим, вичерпав свою дію фактом їхнього виконання, а саме: виготовленням державного акту на землю та його державною реєстрацію. У звязку із цим, умовно порушене право позивача може бути відновлено лише шляхом скасування правовстановлюючих документів на землю виданих третім особам. Однак, позивач позовну вимогу про скасування права власності на землю не ставить, з огляду на це позивачем обрано не належний спосіб судового захисту свого порушеного права. Представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши наявні у справі докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з положеннями вимог ст. ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК\~України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 червня 2015 року встановлено, та, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не потребують доказуванню, що позивач на підставі договору дарування від 08 травня 2002 року є власником 3/10 частин будинку № 35 по вул. Володимирській в м. Василькові Київської області загальною площею 109,2\~кв.м., житловою площею 63,0 кв.м. До складу домоволодіння входить також сарай Б, погріб під Б, гаражі В, Г, Д, погріб під В та огорожа. Іншим співвласником даного будинку був [PERSON], якому належало 7/10 частин вищевказаного будинку на підставі договору дарування від 27 вересня 2006 року. До складу домоволодіння входять також гаражі В, погріб під В та огорожа у спільному користуванні. Рішенням Васильківської міськради 34 сесії 6 скликання від 21 грудня 2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, розташовані по вул. Володимирська, 35 в м.\~Василькові Київської області, площею 0,0700 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №\~3210700000:04:019:0061 та площею 0,0497 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № 3210700000:04:019:0062. На підставі зазначених рішень [PERSON] 2 грудня 2013 року на вказані земельні ділянки отримав свідоцтва про право власності. 02 квітня 2014 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу продав [PERSON] належні йому 7/10 частини домоволодіння № 35 по вул.\~Володимирській в м. Василькові Київської області та земельні ділянки за цією ж адресою площею 0,0700 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № 3210700000:04:019:0061 та площею 0,0497 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий №\~3210700000:04:019:0062. Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи № 37/36-14 від 7 листопада 2014 року, згідно з якими межі та розмір земельних ділянок, належних [PERSON], не відповідають діючому земельному законодавству та ДБН з врахуванням належності [PERSON] 3/10 частин житлового будинку № 35 по вул. Володимирській в м. Василькові Київської області в частині невиконання вимог\~ст.198 ЦК України,\~ст.28 Закону України «Про землеустрій», п.3.25*, п.7.26 ДБН 360-92. З доданого до висновку експерта плану до земельної ділянки видно, що гараж позивача знаходиться в центрі земельної ділянки відповідача, відповідно, це порушує право користування ним. Згідно з розясненнями, викладеними у п.7\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року,\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою\~статті 152 ЗК. Відповідно до п. г. ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частиною 1\~ст. 155 ЗК України\~передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Ч. 1 ст. 21 ЦК України визначає, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Згідно з положеннями ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної сільської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому ст. 151 ЗК України. Положення ст. 125 ЗК України зазначають, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до положень ч. 10 ст. 151 ЗК України, після отримання висновків органів, зазначених у частині сьомій цієї статті, про можливість відведення земельної ділянки для цілей, зазначених у заяві (клопотанні), та рішення Верховної [PERSON] України (у разі необхідності) відповідний орган місцевого самоврядування, згідно із своїми повноваженнями, у двотижневий строк розглядає матеріали вибору земельної ділянки і приймає рішення про затвердження зазначених матеріалів та надає дозвіл і вимоги на розроблення проекту відведення земельної ділянки або мотивоване рішення про відмову. Згідно з положеннями ч. 10 ст. 118 ЗК України, сільська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. До технічної документації проекту відведення земельної ділянки відноситься акт встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі, який підписується усіма суміжними землекористувачами. Судом встановлено, що на підставі рішення 52 сесії пятого скликання від 07 квітня 2010 року було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд для ведення особистого селянського господарства [PERSON] (а.с. 28-47). Рішенням 34 сесії Васильківської міської ради Київської області шостого скликання від 21.12.2012 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою громадянам» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 3210700000:04:019:0061) площею 0,0700 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] по вул.\~Володимирська, 35 у м. Васильків та передано безоплатно у власність [PERSON] вказану земельну ділянку (а.с. 13). Разом з тим, висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи у цивільній справі від 20.09.2016 року № 13759/13753/16-32 встановлено, що підпис від імені [PERSON] у графі «представник суміжних землевласників» у рядку «[PERSON]Ф.» у акті встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, розташовані по вул. Володимирська, 35 в м. Василькові Київської області площею 0,0700\~га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № 3210700000:04:019:0061 та площею 0,0497 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № 3210700000:04:019:0062 на імя [PERSON], виконано не [PERSON], а іншою особою (а.с. 209-212). Таким чином, судом достовірно встановлено, що, оскільки акт встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності [PERSON] на зазначені вище земельні ділянки, не підписувався позивачем як суміжним землекористувачем, то технічна документація проекту відведення земельної ділянки складена була з порушеннями чинного законодавства України, що потягло за собою прийняття рішення, яке не відповідає чинному законодавству України. Крім того, дане рішення, як було встановлено рішенням Апеляційного суду стало правовою підставою набуття [PERSON] права власності на спірні земельні ділянки, що порушує право користування позивачем належним йому гаражем, що знаходиться в центрі земельної ділянки [PERSON] Враховуючи все вище зазначене, а також те, що спірне рішення відповідача суперечить актам земельного законодавства і порушує цивільні права та інтереси позивача, воно підлягає визнанню недійсним та скасуванню.

Outcome: approved