Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Департаменту транспорту та охорони навколишнього середовища Дніпропетровської міської ради, про стягнення невиплачених працівникові при звільненні грошових коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обгрунтування позову зазначив, що з 03.10.2011 року по 02.06.2016 рік він працював на посад заступника начальника управління начальника відділу поводження з відходами Управління охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської міської ради, проте вказана посада була скорочена,про що позивача відповідач повідомив листом. Наказом начальника Управління охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської міської ради від 02.06.2016 року № 34-к позивача звільнено з вказаної вище посади у звязку з реорганізацією установи, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України та зобовязано виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі однієї середньомісячної заробітної плати та згідно п.2 при здійсненні кінцевого розрахунку нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану щорічну відпустку за відпрацьований час із розрахунку 17 календарних днів. Позивач зазначає, що при звільненні відповідач заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку позивачу не сплатив. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь невиплачені при звільненні грошові кошти та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 68\~873, 48 грн, з яких: компенсацію за невикористану відпустку та компенсацію при звільненні - 11036, 56 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі - 57\~836, 92 грн У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача позов визнав в частині стягнення заборгованості невиплачених при звільненні працівнику грошових коштів. В частині позовних вимог щодо стягнення середньої заробітної плати просив позов залишити без задоволення. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 03.10.2011 року по 02.06.2016 рік позивач працював на посаді заступника начальника управління начальника відділу поводження з відходами Управління охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської міської ради, проте вказана посада була скорочена,про що позивача повідомлено листом. Наказом начальника Управління охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської міської ради від 02.06.2016 року № 34-к позивача звільнено з вказаної вище посади у звязку з реорганізацією установи, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України та зобовязано виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі однієї середньомісячної заробітної плати та згідно п.2 при здійсненні кінцевого розрахунку нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану щорічну відпустку за відпрацьований час із розрахунку за 17 календарних днів, проте відповідач при звільненні заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку позивачу не сплатив. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з абзацом 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8\~лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Оскільки відповідач не виплатив позивачу заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку при звільненні, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід сягнути компенсацію за невикористану відпустку та компенсацію при звільненні у розмірі 11036, 56 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 57\~836, 92 грн (середньомісячний заробіток із розрахунку двох місяців 7\~711, 59 грн х7, 5 міс=57\~836, 92 грн).

Outcome: approved