Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просить стягнути з останнього аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовувано тим, що 07 лютого 2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 132. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 10 червня 2015 року, який проживає разом із позивачем. На час подачі позовної заяви, шлюб між позивачем та відповідачем не розірвано. Відповідач більше ніж рік ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Так, відповідач останній раз надавав кошти на утримання дитини в липні 2020 року через своїх родичів. Щомісячний розмір витрат, які позивач одноособово несе на дитину, складає 20 000,00 грн. Як відомо позивачу, відповідач має нерегулярний дохід, в зв`язку з чим вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідач не надає кошти на утримання дитини, не бажає узгоджувати фінансові витрати на розвиток дитини. Враховуючи вищевказані обставини, позивач вимушена звертатись з даним позовом до суду. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою сторонам надано строк на подання заяв по суті спору. 14 вересня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не заперечував щодо обов`язку батька утримувати дитину, більше того, наголошував, що регулярно сплачує грошову допомогу позивачу на утримання дитини, однак, заперечував щодо розміру заявленої до стягнення суми аліментів. Вважає її явно завищеною, оскільки отримує пенсію, розмір якої складає 7 238,72 грн за останні шість місяців, про що свідчить довідка долучена до відзиву. Вказував на те, що позивач жодним чином не підтвердила заявлені щомісячні витрати на дитину в розмірі 20 000 грн. Просив визначити аліменти у розмірі ј частини від його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 07 лютого 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 07 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 132. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на прізвище чоловіка « [PERSON] ». [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 10 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві. Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач проживає окремо, в добровільному порядку регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має фінансову можливість сплачувати аліменти у розмірі 10 000,00 грн. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, статті 27 Конвенції ООН від листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року) та статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач має регулярний дохід, який полягає у пенсійному забезпеченні в розмірі 7 238,72 грн, що підтверджується довідкою з березня по серпень місяць 2021 року долученою до матеріалів справи, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, суду не надано. Також, суду не надано доказів щодо наявності у відповідача інших утриманців. Більше того, відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує проти стягнення аліментів з останнього в розмірі ј частини від його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до роз`яснень пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. За таких обставин, зважаючи на те, що позивач наполягала на стягненні з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі та вказувала на те, що відповідно до статті 181 СК України передбачене таке право того, з ким проживає дитина, враховуючи зазначену позивачем суму щомісячних витрат на дитину, а також те, що відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує проти стягнення аліментів з останнього в розмірі ј частини доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що, становить 1 809,68 грн (відповідно до довідки про доходи відповідача), однак відповідач вважає доцільним саме в такому розмірі надавати утримання дитині, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000,00 грн щомісячно. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дитини та відповідач взмозі сплачувати аліменти у такому розмірі, виходячи із доказів, долучених сторонами до матеріалів справи, а тому задовольняє позовні вимоги частково. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідач спроможний забезпечити сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 10 000,00 грн, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази в їх обґрунтування. Інші доводи та твердження позивача на висновки суду не впливають та підстави для стягнення аліментів у більшому розмірі не дають. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 15 квітня 2021 року. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у справі у розмірі 908,00 грн, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial