Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визначення порядку користування житловим приміщенням. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що у неї та відповідача на праві спільної часткової власності перебуває квартира [ADDRESS], яка складається із 2-х житлових кімнат площею 15,8 кв.м. та 10,5 кв.м. З огляду на те, що між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди, щодо порядку користування зазначеною квартирою, на даний час [PERSON] користується усією житловою площею. При цьому, між ними виникають непорозуміння з приводу користування квартирою, зокрема щодо правильного нарахування та своєчасної сплати квартплати та комунальних платежів. За таких обставин просить суд визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши у користування [PERSON] кімнату № 2-а площею 10,5 кв.м., а [PERSON] - кімнату № 1-а площею - 15,8 кв.м, залишивши у спільному користуванні: кухню площею 8,2 кв.м, ванну - 2,1 кв.м, вбиральню - 0,8 кв.м, коридор - 6,3 кв.м, балкон - 1,6 кв.м., вбудовану шафу. Ухвалою суду від 28.09.2017 року відкрито позовне провадження у справі. Представник позивача в останнє судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі із мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в останнє судове засідання не з'явився, при цьому у попередньому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів встановлено наступні фактичні обставини. Квартира [ADDRESS], перебуває у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] Так, [PERSON] належить 3/8 частини житлової квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину серії [NUMBER] від 04.09.2012 року № 521, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борисовою С.О. (а.с. 7-9). При цьому, [PERSON] належить 5/8 частин зазначеної вище квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.06.1997 року № 1074, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації, та свідоцтвом про право на спадщину № 3236 від 04.09.2012 року (а.с. 10). Згідно технічних характеристик квартира складається із двох житлових кімнат, площа який становить 10,5 кв.м та 15.8 кв.м, крім того в квартирі є балкон площею 1,6 кв.м, кухня площею 8,2 кв.м, ванні - 2,1 кв.м, вбиральню - 0,8 кв.м, коридор - 6,3 кв.м, вбудована шафа (а.с.14-16). Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як вбачається із матеріалів справи предметом спору являються правовідносини з приводу користування майном, що перебуває в спільній частковій власності сторін по справі. Суд враховує, що відповідно до ст. ст. 47, 48 Житлового кодексу УРСРС жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. За таких обставин, враховуючи розмір квартири та кількість її власників усунути непорозуміння в користуванні майном шляхом виділення в натурі кожному його частки без порушення прав інших співвласників неможливо, а тому єдиним можливим способом вирішення спору є визначення в судовому рішенні порядку користування вказаним майном. Сторони в судовому засіданні погодились із порядком користування майном, який визначений в позовній заяві. Тому суд приходить до висновку, що вказаний позивачами варіант найбільш враховує баланс інтересів кожного із співвласників майна. Таким чином, оскільки на даний час сторони позбавлені можливості вільно, на свій власний розсуд не порушуючи при цьому права один одного користуватись майном, яке перебуває у їх власності суд вважає за необхідне захистити їх взаємні права шляхом задоволення позовних вимог в частині визначення порядку користування спірною квартирою. Враховуючи викладене та

Outcome: approved