Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних коштів, пені та списання безпідставно нарахованої заборгованості по кредиту. В обґрунтування заявлених позовних вказувала, що у 2009 році між нею та відповідачем був укладений договір та підписана угода на відкриття та обслуговування карткового рахунку № [NUMBER]. У 2014 році, за порадою спеціаліста з обслуговування банку, була додатково оформлена кредитна карта № [NUMBER] за кредитним договором № б/н від 13.01.2014 року та угодою № SAMDNWFC00001733391 від 18.02.2014 року, з автоматично встановленим кредитним лімітом у розмірі 8 000 грн. Вказувала, що 12.07.2015 року отримавши смс-повідомлення від банку про те, що на вказаних вище карткових рахунках не вистачає коштів для проведення регулярного платежу, зайшовши в особистий кабінет Приват24, позивач переконалася в тому, що всі грошові кошти в розмірі 7 053 грн. 79 коп. на карткових рахунках відсутні, а того ж дня з'явилась заборгованість по кредиту у розмірі 7 935 грн. 39 коп., хоча позивач не проводила жодних транзакцій того дня, що підтверджується банківською випискою по картці № [NUMBER]. Позивач вказувала, що ще неодноразово зверталася до відповідача з письмовими та усними зверненнями про безпідставне списання грошових коштів та з вимогою повернути кошти, а також зі скаргою до Національного Банку України, проте Відповідач ухилявся від відповідальності і надсилав у зворотну відповідь формальні відписки, які взагалі не стосувалися предмету звернення. Окрім того, незважаючи на проведення досудового розслідування, службові особи Відповідача постійно телефонували на мобільний телефон і в грубій формі вимагали погасити грошові кошти по кредиту. У зв'язку з вказаним вище обставинами, позивач вважає, що банк порушив взяті на себе зобов'язання в частині збереження її коштів, як клієнта банку, тому просила ухвалити рішення, яким: стягнути на свою з відповідача грошові кошти у сумі 15 059 грн. безпідставно списані з карткових рахунків № [NUMBER] та № [NUMBER]; зобов'язати відповідача списати (погасити) заборгованість по кредитному ліміту карткового рахунку № [NUMBER], що виникла в результаті безпідставного списання коштів 09.07.2015 р., що на дату підписання позовної заяви складає - 84 853 грн. 88коп.;стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за три роки у сумі 16 489 грн.60 коп. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.07.2018 року відкрито провадження у справі та з урахуванням ч.4 ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв'язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву, у встановлений законом строк, не надходило. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Так, судом встановлено, що у 2009 році між позивачем та відповідачем був укладений договір та підписана угода на відкриття та обслуговування карткового рахунку № [NUMBER]. У 2014 році, за порадою спеціаліста з обслуговування банку, була додатково оформлена кредитна карта № [NUMBER] за кредитним договором №б/н від 13.01.2014 року та угодою № SAMDNWFC00001733391 від 18.02.2014 року, з автоматично встановленим кредитним лімітом у розмірі 8 000 грн. Також встановлено, що 12.07.2015 року з рахунків позивача було несанкціоновано списано кошти в розмірі 7 053 грн. 79 коп., в результаті чого, з'явилася заборгованість за кредитом у розмірі 7 935 грн. 39 коп. Зі змісту витягу з кримінального провадження № 12015100050006963 вбачається, що по вказаному вище факту 21.07.2015 року СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві було встановлено, що невідома особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами позивача в сумі 15059 грн. та відкрито кримінальне провадження. На письмову вимогу до відповідача про повернення списаних з поточних рахунків грошових коштів та проведення службового розслідування за фактом несанкціонованого списання з її рахунків коштів, позивач отримала лист № 20.1.0.0.0/7-20151009/226 від 04.11.2015 року про відмову в задоволенні її вимог, з підстав, що нею, як клієнтом банку, не були прийняті належні заходи для захисту свого рахунку і аккаунта Приват24 від компрометації . Станом на день підписання позовної заяви Позивач є боржником у виконавчому провадженні № 54208846, що було відкрите на підставі виконавчого напису № 96 від 24 січня 2017 року нотаріуса Дніпровського міського національного округу Бондар Іриною Михайлівною. За вказаним виконавчим провадженням сума, що підлягає стягненню з Позивача становить 27 271 грн. 39 коп., з яких станом на момент підписання позовної заяви Позивачем погашено 4 12 2 грн. 09 коп., що підтверджується банківською випискою . Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списувати кошти з рахунка на підставі розпорядження клієнта. Тобто тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк в свою чергу зобов'язаний ідентифікувати його особу. Встановлення, що власник рахунка та ініціатор списання коштів є однією особою - запорука належного виконання банком умов договору. Саме тому у випадку допущення працівником банку халатності, внаслідок чого незаконно списуються гроші з поточного рахунку клієнта, фінустанова повинна нести відповідальність. Положенням ст. 1073 ЦК України встановлено, що у випадку несвоєчасного зарахування коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити відсотки та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд дійшов висновку про відсутність вини позивача як підстави цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути незаконно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Доводи позивача про те, що умови договору про обслуговування карткового рахунку вона не порушувала; терміново проінформував Банк про незаконне використання картки та здійснений переказу коштів, та те що відповідач неналежно виконував умови договору по обслуговуванню та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи. Крім того, згідно п.37.2 ст.37 ЗУ « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунку неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Так, з відповідача га користь позивача необхідно стягнути пеню в розмірі 16 489 грн.60 коп. Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даного позову. До стягнення з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача слід стягнути безпідставно списані кошти в розмірі 7 053 грн. 79 коп. - з картки № [NUMBER]; 16 489 грн. 60 коп. пені, а також відновити кредитний ліміт позивача за картковим рахунком № [NUMBER], що існував до несанкціонованого списання, а саме - 8 000 грн, а також необхідно списати безпідставно нарахований борг по вказаному рахунку у розмірі 84 853 грн. 88 коп. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі ст.ст. ст. ст. 10, 11, 19, 76, 77, 79, 80, 209, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст. ст. 22, 321, 1071, 1073 ЦК України, п.37.2 ст.37 ЗУ « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», суд, -

Outcome: approved