Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

У листопаді 2013 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява. Позов мотивований тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» (Первинним кредитором) та відповідачем 21.01.2008 р. було укладено кредитний договір № 03004475668 відповідно до умов якого Первинний кредитор надав відповідачу кредит у сумі 46870,00 грн. 18.05.2012 р. між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» (позивачем у даній справі) було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов'язувалось відступити ТОВ «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення, в т.ч. і за кредитним договором № 03004475668 від 21.01.2008 р., а тому до позивача - нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором позивач просить стягнути на свою користь заборгованість за даним кредитним договором, а саме: 39104 грн. 27 коп. - з повернення тіла кредиту, 13586 грн. 50 коп. за відсотками та 262 грн. 48 коп. заборгованості за комісією. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач в особі свого повноважного представника через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, завчасно не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести заочний судовий розгляд за відсутності позивача, який подав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищевикладені норми та зміст договору купівлі-продажу кредитного портфелю /а.с. 14 - 18/ суд приходить до висновку, що позивач в даній справі дійсно є особою, який належить право вимоги за кредитним договором № 03004475668 від 21.01.2008 р. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або іншафінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, а згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Первинний кредитор свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу, кредит у сумі 46870,00 грн., що підтверджується заявою відповідача про перерахування коштів, та платіжним дорученням про перерахування коштів відповідно до заяви Відповідача. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних від непогашеної суми кредиту. Також відповідно до п. 2.3 кредитного договору Позичальник щомісячно сплачує комісію за управління кредитом в розмірі 0,07 % від початкової суми кредиту. Відповідно до умов п. 2.5. кредитного договору повна заборгованість позичальника за кредитним договором складається з суми кредиту, процентів за користування кредитом, суми комісії за управління кредитом, суми комісії за надання кредиту. З урахуванням наданих позивачем доказів /а.с. 8, 22 - 24/ суд приходить до висновку, що станом на 10.09.2013 р. відповідач має прострочену заборгованість з повернення тіла кредиту в сумі 39104,27 грн., заборгованість за відсотками в сумі 13586,50 грн. та 262,48 грн. заборгованості за комісією, а всього в сумі 52953 грн. 25 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049 та 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві (банку) надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів не подав, в судове засідання не з'явився без поважних причин. Суд вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог. Враховуючи, що судом задовольняються позовні вимоги на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати із сплати судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: approved