overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 4 серпня 2007 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований виконкомом Новоекономічної селищної ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 11. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], 10 листопада 20111 року народження. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені близько року тому, у звязку з різними поглядами на сімейне життя, проявів неповаги, постійних сварок. Вони проживають разом, але спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом телефонограми, не повідомив про причини неявки, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 4 серпня 2007 року виконкомом Новоекономічної селищної ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 11. Від шлюбу мають двох дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], 10 листопада 20111 року народження. Шлюбні відносини між подружжям припинені рік потому у звязку з різними поглядами на сімейне життя, проявів неповаги один до одного, наявністю сварок між подружжям. Сторони проживають разом, однак не пов'язані спільним побутом та взаємними права та обов'язками, а тому суд вважає недоречним вжиття заходів щодо примирення подружжя. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 551,21 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 04.08.2012 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них 11.06.2013 р. народилась дочка [PERSON]. Посилаючись на припинення спільного проживання з відповідачем у травні 2015 року і що дитина перебуває тільки на її утриманні, а відповідач не приймає ніякої участі в утриманні дитини, позивачка просила шлюб розірвати і стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідач позов визнав повністю. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони спільне проживання припинили у травні 2015 року, помиритися не бажають. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є батьком дитини та висловив згоду щодо сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 1500 грн. щомісячно. (а.с. 6)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] Позов мотивовано тим, що спільне життя не склалося внаслідок несумісності характерів, зникло почуття любові та припинено через зневажливе ставлення відповідача до сім`ї. Подальше сумісне проживання та збереження шлюбу, який носить формальний характер, неможливе. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище «[PERSON]», обране нею під час реєстрації шлюбу. Просила позов задовольнити. В судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка на позові наполягає, відповідач з позовом згодний. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2002 року (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.5). Між подружжям сімейні стосунки не склалися. Збереження шлюбу не можливе. Примиритися вони не бажають. Спору про місце проживання дитини та поділ майна немає. Враховуючи той факт, що позивачка категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомила про те, що подружжя тривалий час окремо проживають, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 551,20 грн. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилається на те, що з 21 вересня 2013 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 194. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинили з травня 2016 року. Причиною розпаду сім'ї стали: протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, різниця характерів. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Між ними спору стосовно поділу спільного майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом з нею. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилась. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Пред'явлені позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився. Подав суду заяву про розгляду справи у його відсутність. Пред'явлені позовні вимоги визнав. Не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з травня 2016 року. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою. Між сторонами спору стосовно поділу спільного майна немає. Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишається проживати та виховуватись позивачкою. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилається на те, що з 24 квітня 2010 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 143. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинили з лютого 2016 року. Причиною розпаду сім'ї стали: протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, різниця характерів. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Між ними спору стосовно поділу спільного майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом з нею. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилась. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Пред'явлені позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився. Подав суду заяву про розгляду справи у його відсутність. Пред'явлені позовні вимоги визнав. Не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з лютого 2016 року. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою. Між сторонами спору стосовно поділу спільного майна немає. Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишається проживати та виховуватись позивачкою. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 02 серпня 2014 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що виконавчим комітетом Комінтернівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області складено відповідний актовий запис №4. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], яка народилась [INFO]. Спільне сімейне життя не склалось через різні типи характерів, а відносини після народження дитини ставали все більш напруженими, та відсутність взаєморозуміння з питань ведення сумісного господарства. Проживають за різними адресами. Дитина проживає з нею, оскільки відповідач повністю усунувся від її виховання та матеріального утримання. У судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але надали письмові заяви з проханням розглядати справу в їх відсутність. Відповідач позовні вимоги визнав, позивач підтримала їх у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ОЛ №084031, виданого 22.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Олександрійському району реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] та [PERSON] 02 серпня 2014 року зареєстрували шлюб, про що Виконавчим комітетом Комінтернівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області складено відповідний актовий запис №4. Прізвище після державної реєстрації шлюбі [PERSON]. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], яка народилась 17 лютого 2015 року. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинено, рішення про розірвання шлюбу прийнято спільно, що підтверджується заявами сторін. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та збереження родини суперечило б їх інтересам. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У позовній заяві вона посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебували з 01 вересня 2007 року по 23 вересня 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач не надає кошти на утримання дитини, [PERSON] просить стягувати з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно Також просить зобов'язати відповідача повернути неповнолітньому сину [PERSON] вилучені телефон і електричний автомобіль. У судовому засіданні позивач не з'явився, просив слухати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, що свідчить про наявність підстав для розгляду даної справи у його відсутність у заочному порядку. Вивчивши зміст позовної заяви, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову, виходячи із такого. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2007 року по 23 вересня 2011 року. Також встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 19 вересня 2011 року був укладений договір про сплату аліментів на дитину. На даний час сторони проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] і зобов'язаний його утримувати, то суд, з урахуванням статей 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову - 02.07.2016 року. При цьому суд зменшує суму стягнення з урахуванням того, що відповідач, з народження дитини і до дня подачі [PERSON] позову, надавав позивачці грошові кошти для утримання дитини. При цьому суд відмовляє у вимозі позивача про зобов'язання відповідача повернути неповнолітньому сину [PERSON] вилучені телефон і електричний автомобіль за недоведеністю та необгрунтовністю. На підставі зазначеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 1000 гривень на кожну дитину, щомісячно до повноліття дітей. В обґрунтування предявленого позову позивачка посилається на те, що з 08 жовтня 2005 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 417. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею. Батьком дітей є відповідач. Спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей добровільно не надає. Просить позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги змінила. Не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку /доходу/. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1000 гривень на кожну дитину до їх повноліття. Пояснив, що тривалий період часу ніде не працює, хворіє. Проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку /доходу/ не заперечував. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 16 січня 2007 року, які мешкають разом з позивачкою. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач добровільно не надає. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач не працює, матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей добровільно не надає, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування предявленого позову позивачка посилається на те, що у 2015 році вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від даних відносин вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею. Батьком дитини є відповідач. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає. На теперішній час вона ніде не працює у звязку з тим, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не зявилась. Подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився. Подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає. На теперішній час позивачка ніде не працює у звязку з тим, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач не працює, матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини добровільно не надає, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування предявленого позову позивачка посилається на те, що з 18 грудня 2004 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який 12 вересня 2011 року було розірвано рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно надає, але не у повному обсязі. Просить позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Пояснив, що аліменти на утримання дитини сплачує у добровільному порядку. Не заперечув проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з 01 серпня 2016 року Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач не працює, матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини добровільно надає, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved