Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

У липні 2016 року до суду надійшла позовна заява Кредитної спілки «Профспілкова скарбниця» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 вересня 2015 року між КС «Профспілкова скарбниця» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1783-Л на суму 15 000 грн. 00 коп. Відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування в розмірі 26,00 % річних. В якості забезпечення вимог за кредитним договором 11 вересня 2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, у відповідності до умов якого [PERSON] зобов'язалась відповідати перед кредитором по зобов'язаннях [PERSON]. У зв'язку із невиконанням умов кредитного договору, позивач просить розірвати кредитний договір № 1783-Л від 11 вересня 2015 року укладений між КС «Профспілкова скарбниця» та [PERSON] та стягнути на його користь солідарно з відповідачів заборгованість, яка становить 17 333,69 грн. та судові витрати. В подальшому представником позивача було збільшено позовні вимоги та просив розірвати кредитний договір № 1783-Л від 11 вересня 2015 року укладений між КС «Профспілкова скарбниця» та [PERSON] та стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості у розмір 18 402,18 грн. та судові витрати у розмірі 1 378,00 грн. Представник позивача в судове засіданні не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив в адресу суду заяву де зазначив, що просить розглянути справу за його відсутність та позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заяв та клопотань від них на адресу суду не надходило. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін, суд, на підставі вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 вересня 2015 року між КС «Профспілкова скарбниця» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1783-Л на суму 15 000,00 грн. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно умовами кредитного договору кредитна спілка надала, а відповідач прийняв грошові кошти в розмірі 15 000, 00 грн. у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності у сумі, яку [PERSON] зобов'язався повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 1783-Л між Кредитною спілкою «Профспілкова скарбниця» та [PERSON] було укладено договір поруки. Згідно з п.п. 1.1 договору поруки, в порядку та на умовах визначених цим договором, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором по зобов'язаннях [PERSON], що виникли за договором кредиту. Відповідно до п. 2.1 договору поруки, відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання за договором, укладеним між кредитором та боржником. Відповідно до п. 2.3 договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає по зобов'язанням боржника в повному обсязі, тобто за повернення кредиту, процентів за його використання, а також за відшкодування збитків, завданих кредитору не виконанням або неналежним виконанням боржником умов договору кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно положень статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє, але не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобов'язань сторін, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення зобов'язань і після розірвання договору, з огляду на характер цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання. Отже, аналіз зазначених норм показує, що, припинення зобов'язання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином. Згідно положень ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З метою досудового врегулювання спору позивачем 09.12.2015 року було надіслано вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором, проте вказана вимога відповідачами була залишена без уваги. Відповідно до п.п. б, в п. 4.3.1 кредитного договору, передбачено право позивача вимагати дострокового повернення кредиту у разі: п. б - затримання сплати позичальником частини кредиту та/або процентів більш ніж один календарний місяць, п. в - перевищення сумою простроченої заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 1783-Л від 11 вересня 2015 року, у зв'язку з чим виникла заборгованість по виплаті за договором, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання договору кредиту та стягнення на його користь з відповідачів солідарно суми боргу у розмірі 18 402, 18 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 526, 553, 554, 598, 599, 611, 653, 1054 ЦК України,

Outcome: approved