Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 15.04.2013 року, дітей від шлюбу не мають. Спільне життя не склалося через виникнення непорозумінь у шлюбному житті, втратою почуттів, які мають бути між подружжям, через що з серпня 2015 року кожен з них вважав шлюбні відносини припиненими. Проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу вважає неможливим, тому просить його розірвати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та її представник у судовому засіданні позов визнали. Відповідач пояснила, що із середини грудня 2015 року припинилося спілкування з позивачем та їй стало відомо про те, що у позивача є інша жінка, а також просила змінити прізвище на дошлюбне «Мисько». Суд, заслухавши представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до 4 ст. 174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 15.04.2013 року виконавчим комітетом Сущанської сільської ради Олевського району Житомирської області між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб за актовим записом № 4, дітей від якого вони не мають. У звязку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння шлюбні відносини між ними припинені з 2015 року, наміру зберігати сім'ю вони не мають, примирятись сторони не бажають, мір для цього не приймають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, внаслідок чого наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу за проханням відповідача суд вважає можливим відновити їй дошлюбне прізвище «Мисько». Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у сумі 551,20 грн., що підтверджено документально і тому підлягає стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved