Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінпром маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., старший державний виконавець державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дорошенко А.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, В обґрунтування позову зазначив, що 20.05.2021 на адресу ТОВ «ДЖИ ЕФ СІ» за місце його роботи надійшла постанова старшого державного виконавця Дорошенко А.О. від 11.05.2021 у виконавчому провадженні №65347619 про звернення стягнення на заробітну плату, інші доходи позивача на користь ТОВ «Фінпром маркет». Підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис №4893, який вчинено 24.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у розмірі 38806,43 грн. Із заробітної плати позивача здійснюються відрахування грошових коштів за виконавчим провадження №65347619. Вказав, що у нього відсутні будь-які правовідносини з ТОВ «Фінпром маркет», та відповідно, відсутні підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення коштів на користь товариства, у зв`язку із чим просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4893, який вчинено 24.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у розмірі 38806,43 грн. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 02.08.2021 відкрито провадження у справі, зупинено стягнення за виконавчим провадженням № 65347619 до розгляду справи по суті. 27.09.2021 на адресу суду надійшло клопотання директора ТОВ «Фінпром маркет» Яворського Р.І. про врегулювання спору за участю судді. Ухвалою суду від 03.11.2021 у задоволенні клопотання директора ТОВ «Фінпром маркет» Яворського Р.І. про врегулювання спору за участю судді у вказаній цивільній справі, відмовлено. Також, 27.09.2021 директором ТОВ «Фінпром маркет» Яворським Р.І. подано до суду заяву про визнання позовних вимог, в порядку ст. 206 ЦПК України, у якій він також просив стягнути з ТОВ «Фінпром маркет» судовий збір у розмірі 454 грн. за подання позову, та 227 грн. за подання заяви про забезпечення позову, щодо іншої частини судових витрат вирішити відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України. проти стягнення орієнтовних витрат на правову допомогу заперечує, посилаючись на процесуальну поведінку відповідача у справі. Також 27.09.2021 директором ТОВ «Фінпром маркет» Яворським Р.І. подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. 03.11.2021 [PERSON] подав до суду уточнену позовну заяву, яка прийнята до розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Кравченко О.П. позовні вимоги підтримав. Представник відповідача, треті особи, у судове засідання не з`явились, звернулись із заявами про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на виконанні державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №4893, виданого 24.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» боргу у сумі 6243,97 грн. Між тим, виконавчим написом №4893, виданим 24.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., визначено стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20/ФК від 09.07.2020, якому в свою чергу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20.01.2020, якому в свою чергу ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги №195/К від 09.02.2018, відступлено право вимоги за кредитним договором №003-07592-170114 від 17.01.2014, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» і [PERSON] , за період з 08.02.2018 по 24.07.2020 суму у загальному розмірі 38806,43 грн. 20.05.2021 на адресу ТОВ «ДЖИ ЕФ СІ» за місцем роботи [PERSON] надійшла постанова старшого державного виконавця Дорошенко А.О. від 11.05.2021 у виконавчому провадженні №65347619 про звернення стягнення на заробітну плату, інші доходи позивача на користь ТОВ «Фінпром маркет». У позовній заяві [PERSON] зазначив, що він не має будь-яких правовідносин із ТОВ «Фінпром маркет», у зв`язку із чим не має будь-якої заборгованості перед ТОВ «Фінпром маркет». Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Постановою Кабінету Міністрів України№1172від 29червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014№ 662 (надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)». Крім того, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» доповнено пунктом 11 такого змісту: «Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». Також Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, пункти 1 і 2 Постанови № 662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 24.07.2020, що свідчить про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Тобто, станом на день вчинення спірного виконавчого напису було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Разом з тим, позивач у своїй позовній заяві вказує, що він не укладав будь-яких договорів із ТОВ «Фінпром маркет», що свідчить про те, що під час вчинення виконавчого напису у приватного нотаріуса не могло бути у розпорядженні кредитного договору, який би був посвідчений нотаріально. Доказів того, що кредитний договір, на підставі якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис був посвідчений нотаріально, ні приватним нотаріусом, ні відповідачем, суду не надано. Крім того, відповідач ТОВ «Фінпром маркет» подано до суду заяву про визнання позовних вимог, що свідчить про те, що вони погоджуються із доводами позивача, викладеними у позовній заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги, що відповідач визнав позов та погодився із доводами позивача, суд доходить до висновку, що у приватного нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, відповідно до норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки у приватного нотаріуса були відсутні відомості про безспірність заборгованості позивача перед ТОВ «Фінпром маркет», а також у його розпорядженні не було угоди, укладеної між сторонами, яка би була посвідчена нотаріально. З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку, що виконавчий напис №4893, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 24.07.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у загальному розмірі 38806,43 грн., є таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно доч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищевказані положення Закону, суд доходить до висновку, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 454,00 грн., а також за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 227,00 грн., а всього 681,00 грн., а інші 50 відсотків сплаченого судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 681,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. Вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягають, оскільки на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано Акт приймання-передачі наданих послуг від 20.07.2021, згідно якого виконавець надав, а замовник прийняв послуги з професійної правничої допомоги щодо «подання позовної заяви про визнання протиправним дій та скасування постанови», тобто позивачем та його представником не доведено, що заявлені до стягнення судові витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом даної справи про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved