Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її дідусь [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається із 2,1354 % від земельної ділянки, загальною площею 98,57 га та 0,9357 % від земельної ділянки, загальною площею 60,88 га, переданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області померлій [INFO] [PERSON], спадкоємцем якої був [PERSON], який за життя не оформив своїх спадкових прав. Вказані частки земельних ділянок належали померлому на праві спільної часткової власності на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] від 20.04.2005 року та [NUMBER] від 18.04.2005 року. Спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] [PERSON], який не оформив своїх спадкових прав та прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] є [PERSON]. З метою отримання свідоцтв про право на спадщину [PERSON] звернулася до нотаріуса, але отримала відмову через відсутність правовстановлюючих документів на відповідні частки земельних ділянок. В зв'язку з чим, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на частки розміром 2,1354 % від земельної ділянки, загальною площею 98,57 га та 0,9357 % від земельної ділянки, загальною площею 60,88 га, переданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON], який є спадкоємцем майна, що належало померлій [INFO] [PERSON]. Ухвалою суду від 30.07.2018 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін. Позивача у підготовче засідання не з'явилася, заявою від 20.08.2018 року просила розглянути справу за її відсутності, на задоволені позову наполягала. Представник відповідача у підготовче засідання не з'явився, заявою від 07.08.2018 року просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Бургунською сільською радою Бериславського району Херсонської області 20.04.2005 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 08.02.005 року №52, титульним власником якого є [PERSON], [PERSON] належить частка розміром 2,1354% від земельної ділянки, загальною площею 98, 57 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с.13-14). Згідно із копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Бургунською сільською радою Бериславського району Херсонської області 18.04.2005 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 08.02.005 року №52, титульним власником якого є [PERSON], [PERSON] належить частка розміром 0,9357% від земельної ділянки, загальною площею 60,88 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с.15-16). За свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], про що складено відповідний актовий запис №10 (а.с.12). Відповідно до заповіту, посвідченого та зареєстрованого секретарем Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області Вергун М.І. за №297 від 21.09.006 року, [PERSON] заповів земельні ділянки, які знаходяться на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області - [PERSON] (а.с.9). За свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO], про що складено відповідний актовий запис №16 (а.с.11). Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 04.10.2010 року зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с.10). Відповідно до довідки Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 05.06.2018 року [PERSON] згідно з матеріалами спадкової справи №602/2008 є спадкоємцем після дідуся [PERSON], який помер [INFO], який є спадкоємцем та прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], яка померла [INFO]. Крім неї інших спадкоємців у померлого, які б прийняли спадщину немає (а.с.19). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.01.2018 року вбачається, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на відповідні частки земельних ділянок нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування (а.с.8). Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадщина вважалася прийнятою за умови, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В силу ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Оскільки земельні ділянки належали померлій [INFO] [PERSON], спадкоємцем майна якої за законом є її чоловік [PERSON], який помер [INFO] та за життя не оформив своїх спадкових прав, на праві спільної часткової власності, тобто земельні ділянки включають в себе декілька земельних ділянок, об'єднаних у два державних акти, а цими державними актами не визначено майно, на яке можуть видаватися свідоцтва про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та вона правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрала спосіб захисту порушеного права. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених обставин, зважаючи на те, що судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом після померлого [INFO] [PERSON], який за життя не оформив своїх спадкових прав після померлої [INFO] дружини [PERSON], у передбачений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтва про право на спадщину не змогла через те, що державні акти на право власності на земельні ділянки видані на 48 співвласників ([NUMBER]) та на 108 співвласників ([NUMBER]), оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved