Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер 21 травня 2015 року в м. Миколаєві. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки № 1-А, наданої для ведення садівництва, площею 0,0450 га, що розташована в межах території Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області в СТ Соснове вулиця Портова. Спадкодавець на випадок своєї смерті заповіту не залишив, спадкоємцями першої черги за законом є вона, як дружина, та яка спадщину прийняла, а також їх діти, відповідачі по даній справі [PERSON] та [PERSON], які від спадщини відмовилися, подавши заяви про відмову від прийняття спадщини до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори. У встановлений законом строк, позивач звернулася до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, яке відкрилось після смерті її чоловіка. 16 лютого 2016 року державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори позивачці було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом за Р/№ 3-41 на спадкову земельну ділянку. У видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] було відмовлено. Вищезгадана обставина обумовлена тим, що позивачем надано нотаріусу правовстановлюючий документ на право власності на спадкове майно, а саме - Свідоцтво про право власності на житло, видане Управлінням майном комунальної власності [PERSON] міської ради від 27.09.2000 року, право власності на яке у встановленому законному порядку, не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, тому на підставі ст.ст. 49,68 Закону України Про нотаріат, нотаріус запропонувала позивачу звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання за нею права власності у порядку спадкування на належну їй частку спадкового майна. Посилаючись на неможливість в позасудовому порядку оформити належну їй спадщину, позивач була змушена звернутися до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не зявилася, проте надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх. Відповідачі також не зявилися у судове засідання, надали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, вимоги, викладені у позові визнають. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилася, проте надала заяву про слухання справи за її відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності надані суду письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло, яке було видано Управлінням майном комунальної власності [PERSON] міськради від 27 вересня 2000 року, позивачці - [PERSON], її чоловікові - [PERSON] та їх синові - [PERSON] у спільну часткову власність, по 1/3 частки за кожним, була передана трикімнатна квартира, розташована за адресою : [ADDRESS] (а.с.9). Право власності на належну позивачці 1/3 частку вказаної квартири зареєстровано Державним реєстратором Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області 11.03.2016 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за номером довідки 54873113 (а.с.12). Право власності на належну синові [PERSON] 1/3 частку цієї ж квартири зареєстровано Державним реєстратором Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області 11.03.2016 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за номером довідки 54880257 (а.с.13). 21 травня 2015 року в м. Миколаєві помер чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вигляді 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки № 1-А, наданої для ведення садівництва, площею 0,0450 га, що розташована в межах території Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області в СТ Соснове вулиця Портова. Судовим розглядом встановлено, що на випадок своєї смерті спадкодавець заповіту не залишив. Із копії спадкової справи № 569/2015, заведеної Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою до майна померлого [PERSON], вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом є позивач [PERSON], як дружина, та яка спадщину в установленому законом порядку прийняла, а також діти спадкодавця, відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON], які від спадщини відмовилися, подавши заяви про відмову від прийняття спадщини до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори. Державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] через те, що вона не надала правовстановлюючий документ на право власності на спадкове майно, яке в установленому порядку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. Згідно ч.5 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до Закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У відповідності до ч.2 ст.3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя не зареєстрував право власності на належну йому частину квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ГК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved