Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У липня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в частці від доходу на утримання дитини та на утримання дружини. В обґрунтування позову зазначала, що в період з 23 квітня 2009 року по 10 листопада 2012 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Кіцманського районного суду від 30 жовтня 2012 року, шлюб між ними розірвано. Від вказаного шлюбу у них з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Син [PERSON], народився [INFO], тобто після припинення шлюбу, які проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Зазначає, що рішенням Кіцманського районного суду, від 20 листопада 2013 року, вирішено стягнути з відповідача у її користь аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі по ? частині всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, після розірвання шлюбу, відповідач почав ухилятися від своїх батьківських обов'язків щодо утримання їхніх малолітніх синів, жодної допомоги на утримання дітей добровільно не надає, участі у вихованні не бере, знаючи, що діти потребують постійної батьківської уваги і допомоги, а вона на сьогоднішній день не має можливості, ніде не працює, оскільки здійснює догляд за дітьми та знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. При цьому, вказувала на те, що у зв'язку з підняттям цін на послуги та товари, вона самостійно не в змозі забезпечити повноцінне утримання синів та забезпечити їх усім необхідним для їхнього повноцінного розвитку, оскільки соціальної виплати по догляду за дитиною та аліментів, які відповідач сплачує на утримання старшого сина, не вистачає. Крім того, син [PERSON], з народження є хворою дитиною, яка потребує постійного лікування, проходження додаткових обстежень, аналізів, курсів лікувального масажу та постійного контролю лікарів. Обґрунтовуючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, позивачка вказувала на те, що останній офіційно працевлаштований, безкоштовно забезпечений роботодавцем житлом, а тому має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання сина. При цьому, аліменти на утримання інших дітей та непрацездатних батьків не сплачує та стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. Тому, посилаючись на вказане, просила на підставі ст. ст. 180, 182, 184 СК України стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі по ? частині всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, вказуючи на те, що вона на даний час не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, отримує соціальну допомогу на дитину та іншого самостійного доходу не має, просила на підставі ст. 84 СК України стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вказуючи, що вони є незаконними і не можуть підлягати до задоволення, так як ґрунтуються на не належних та не допустимих доказах. При цьому вказали, що він фізично не може бути батьком сина позивачки [PERSON], оскільки її син народився за сплином майже двох років, після припинення між ними шлюбних відносин. Вказав, що йому надається житло безоплатно за місцем роботи, а розмір заробітної плати йому не відомий, оскільки 25% із заробітної плати він сплачує на утримання першої дитини. Крім того, на його утриманні також знаходяться батьки пенсійного віку, які мають ще меншого сина. Тому, просив відмовити у позові. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2012 року №2-1135/12, шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано, що підтверджується копією рішення . Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини Серії [NUMBER], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]. Після розірвання шлюбу, [INFO], позивач народила сина, [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 10 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіцманського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №08. В актовому записі про народження дитини батьком дитини записано [PERSON] Згідно досліджених довідок Драчинецької сільської амбулаторії від 20 червня 2014 року та міської клінічної лікарні від 23 червня 2014 року, вбачається , що [PERSON], [INFO], хворіє рахітом ІІ ст. та потребує оперативного втручання. Також судом встановлено і не заперечується сторонами, що згідно рішення Кіцманського районного суду від 20 листопада 2013 року №718/2902/13-ц, з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки, для утримання сина [PERSON], у розмірі по ? частині всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час позивачка разом із синами, своїми батьками та сестрою проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою та актом обстеження матеріально-побутових умов, виданих Драчинецькою сільською радою, від 01 липня 2014 року й відповідно діти проживають разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, згідно довідки Драчинецької сільської ради від 20 червня 2014 року. Крім того, відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає, у звязку з чим, усі витрати по утриманню дитини в повному об'ємі несе особисто позивачка. Угоди щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. Також судом встановлено, що позивачка на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач має постійне місця роботи, регулярний доход, що також не заперечується поясненнями сторін, наданими в судовому засіданні. Частиною 2 ст. 122 СК України, передбачено, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Так, відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України однім з способів виконання батьками обов'язків щодо утримання дитини є присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Такими чином, виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання сина, який як встановлено судом проживає разом з позивачем. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд, враховуючи вищевказані вимоги закону та обставини справи, підтверджені дослідженими судом доказами, а також виходячи з матеріального стану позивачки, яка на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, матеріального стану відповідача, який на даний момент офіційно працює, його доходи мають регулярний характер, однак сплачує аліменти за рішенням суду на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частині всіх видів його заробітку, та наявність у відповідача непрацездатних батьків, суд вважає за можливе і доцільне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі по ? частині всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача також аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, то суд зазначає наступне. Так, згідно із положеннями ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Однак, як встановлено судом, відповідач на даний час не має фізичної можливості забезпечити позивачку матеріальної допомоги, до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей та непрацездатні батьки, виходячи з принципу справедливості та розумності, обов'язку та можливості надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитина, суд вважає за можливе відмовити у цій частині позовних вимог. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 367 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання в межах суми платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 243 гривні 60 коп., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів, бо позивач при подачі позову до суду по закону була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial