Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

У липні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] який зареєстрований 23 березня 2017 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису № 39. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти, непорозуміння один одного, необґрунтовані недовіри, підозри, внаслідок чого між ними припинилися шлюбні стосунки та вони перестали вести спільне господарство. З червня 2018 року вона з відповідачем проживають окремо друг від друга. Посилаючись на дані обставини позивач просить шлюб з відповідачем розірвати, так як їх спільне проживання в шлюбі не можливе і вона не бажає підтримувати подружні відносини, справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки вона є малозначною. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд справи у її відсутність, у разі неявки до суду відповідача без поважної причини не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. (а.с.32). Відповідач, а ні в підготовче засідання, а ні в судове засідання - не прибув, повідомлявся за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. (а.с.17,19;20;29). Суд направляв відповідачу повідомлення про виклик в судове засідання на 10.09.2019 року та 09.10.2019 року, які повернулися на адресу суду з відміткою про отримання ним викликів. (а.с.21). Згідно ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч.2). Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач по справі повідомлений належним чином про час та місце розгляду даної справи. Будь-яких заяв, заперечень, відзиву щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві, до суду наданих ним не було. Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендацією R (84) 5 Комітету міністрів державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України (а.с.32). Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, врахувавши заяву позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 23 березня 2017 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису № 39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 23.03.2017 року.(а.с.6). Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, серії [NUMBER] , виданим 22.12.2017 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського району Комітету по справам РАЦС Уряду Санкт - Петербургу.(а.с.7). Позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки це фізично не можливо, так як відповідач з нею не підтримує стосунків з червня 2018 року. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя та права їх дітей. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивач в позовній заяві зазначила клопотання про залишення їй прізвища, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с.3). Відповідно до ст. 113 СК України, позивачу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається « [PERSON] ». На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved