Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом посилаючись на те, що 26.01.2011 року помер [PERSON], який за життя склав заповіт, яким все належне йому майно заповідав [PERSON], [INFO]. Вважає, що на момент смерті [PERSON] йому належало ? частки домоволодіння № 76 по вул. Кузбаській в м. Дніпропетровську. У звязку з визнанням за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2014 року недійсним розподілу спадщини між спадкоємцями [PERSON] та неповнолітнім [PERSON], закріпленого рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2013 року без урахування інтересів спадкоємця [PERSON]. Вважає, що розмір обовязкової частки [PERSON] у спадщині після смерті [PERSON] складає 3/16, загалом частка відповідачки складає 17/48, частка неповнолітнього [PERSON] за заповітом складає 27/48. Просив визнати за неповнолітнім [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті прадіда [PERSON], померлого 26 січня 2011 року на 27/48 частин домоволодіння № 76 по вулиці Кузбаській у м. Дніпропетровську. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Суду пояснила, що вважає рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2013 року помилковим. Позивач звертався до апеляційного суду із заявою про перегляд даного рішення за нововиявленими обставинами, однак у задоволенні заяви йому було відмовлено. До касаційної інстанції позивач оскаржував тільки ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року про залишення без задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Відповідачка у судове засідання зявилася, позовні вимоги не визнала. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що за відповідачкою рішенням суду було визнано право власності за законом після смерті матері [PERSON] на ? частину домоволодіння № 76 по вул. Кузбаській в м. Дніпропетровську та після смерті батька [PERSON] на 3/16 частини домоволодіння № 76 по вул. Кузбаській в м. Дніпропетровську. Дане рішення є діючим. У разі задоволення даного позову відповідачці буде належати 52/48 частин домоволодіння № 76 по вул. Кузбаській в м. Дніпропетровську, що є неможливим. Просила у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання зявилася. Проти задоволення позову не заперечувала. Суду пояснила, що вона не була залучена до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Крім того, вона була впевнена в тому, що спадщину прийняла. Представник третьої особи шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився. Причину неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, подружжя [PERSON] та [PERSON] побудували домоволодіння № 76 по вул. Кузбаській в м. Дніпропетровську, де були зареєстровані та проживали. Право власності на домоволодіння було зареєстровано за [PERSON] та Дніпропетровським МБТІ видано реєстраційне посвідчення від 03.02.1986 року. 27.11.2005 року померла [PERSON]. Спадкоємцями після її смерті були: її чоловік [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняли фактично, оскільки проживали разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Всім спадкоємцям належало по 1/6 частки у домоволодінні № 76 по вул. Кузбаській в м. Дніпропетровську. 07 серпня 2008 року помер [PERSON]. До Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулася із заявою його дочка [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину на належну спадкодавцеві ? частку майна. Іншу ? частку спадкового майна отримав його батько [PERSON], який на момент смерті спадкодавця проживав разом із ним. 26 січня 2011 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з ? частки домоволодіння № 76 по вул. Кузбаській в м. Дніпропетровську. [PERSON] подала до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька. За життя [PERSON] склав заповіт від 17.10.2008 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Цим заповітом [PERSON] все належне йому майно заповів [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON]. [PERSON] відмовився від свого права на обовязкову частку у спадщині, про що подав заяву до нотаріальної контори від 14.03.2011 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2012 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], як законного представника малолітнього [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та визнання частково недійсним заповіту у задоволенні позову було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2013 року дане рішення було скасовано. Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] на ? частку домоволодіння № 76 по вул. Кузбаській в м. Дніпропетровську, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на 3/16 частини домоволодіння № 76 по вул. Кузбаській в м. Дніпропетровську, а всього визнано за [PERSON] право власності на 7/16 частин домоволодіння № 76 по вул. Кузбаській в м. Дніпропетровську . Дане рішення суду ніким оскаржено не було і набрало законної сили. У подальшому до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] про перерозподіл спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2014 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені. Визнано недійсним розподіл спадщини між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] як законним представником малолітнього [PERSON], закріплений рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2013 року без урахування інтересів спадкоємиці [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на 1/12 частину домоволодіння № 76 по вул. Кузбаській в м. Дніпропетровську. [PERSON] звернувся до апеляційного суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2013 року за нововиявленими обставинами. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.01.2015 року дану заяву було залишено без задоволення. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.06.2015 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.02.2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Оскільки [PERSON] не отримувала свідоцтво про право на спадщину після смерті батька [PERSON], рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області була визначена її частка у спадковому майні, дане рішення позивачем в інтересах неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] оскаржено не було та є чинним, у суду відсутні підстави для задоволення позову Відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: dismissed