Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

У липня 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом. В його обґрунтування послався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.04.2006 р. відповідач отримав кредит в сумі 5000,00 (Долар США)у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою 19,20 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому сторони передбачили право банку у будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Умов укладеного договору відповідач належним чином не виконав, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 18.04.2016 року становить 4267.83 долари США, яка складається з наступного: 3195,91 долари США - заборгованість за кредитом; 850.00 долари США - заборгованість за пенею та комісією; 19,63 долари США - штраф (фіксована частина); 202,30 долари США - штраф (процентна складова), а також понесені судові витрати. Просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився. Так, за зареєстрованим місцем проживання відповідача було надіслано копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів, із повідомленнями про виклики у судові засідання на 01.07.2016 року та 02.08.2016 року. Рекомендовані листи із вказаними документами повернулися до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Остання про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань не подавала. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив наступне: Відповідно до кредитного договору № б/н від 06.04.2006 року вбачається, що такий був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]на суму 5000 доларів США із платою встановлених договором відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Згідно п.п.8.6 кредитного договору при порушенні [PERSON] строків платежів по якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів у зв'язку з чим [PERSON] зобов'язана сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Проте, відповідач порушив умови договору, внаслідок чого станом на 18.04.2016 року заборгованість відповідача за цим договором становить: 108723,21 грн., яка складається з наступного: 3195,91 долари США - заборгованість за кредитом; 850.00 долари США - заборгованість за пенею та комісією; 19,63 долари США - штраф (фіксована частина); 202,30 долари США - штраф (процентна складова). Зазначені фактичні обставини та розмір кредитної заборгованості підтверджуються копією кредитного договору та розрахунком заборгованості за договором, і сторонами не оспорювались. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до вимог ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст.526 цього Кодексу. Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (чч. 1 і 3 ст. 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен встановити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонам домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Так як позивач в позовних вимогах ставить питання про стягнення заборгованості по кредиту у доларах США по курсу 25,48 грн. за курсом НБУ станом на 06.04.2016 року, тому суд, не виходячи за межі позовних вимог, вважає, що суму заборгованості слід рахувати за вище зазначеним курсом НБУ станом на 06.04.2016 року. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору в розмірі 4267,83 доларів США, що еквівалентно 108723, 21 грн. за курсом НБУ станом на 06.04.2016 року 25,48 грн.. Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути понесені стягувачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1630,85 грн.

Outcome: approved