Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: відділ формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про зняття з реєстрації. В обґрунтування поданої позовної заяви позивачка зазначила, що згідно договору купівлі-продажу квартири вона є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. За декілька місяців позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] та зареєструвала його за вищевказаною адресою проживання. 27 січня 2015 року за рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано та відповідач майже два роки не проживає за вищевказаною адресою. Оскільки реєстрація відповідача змушує позивача нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та створює перешкоди у реалізації її права власності, просила зняття з реєстрації місця проживання у відділі формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Представник третьої особи відділу формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 02 жовтня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Бондар І.М., позивачка є власником квартири [ADDRESS]. 16 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2015 року було розірвано. Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 18 червня 2013 року. Разом з тим, з серпня 2014 року відповідач не проживає в зазначеній квартирі, комунальних платежів не сплачуює у зв'язку з чим погіршує матеріальне становище позивача, оскільки остання вимушена сплачувати комунальні послуги і за відповідача, який вже тривалий час не проживає в квартирі. Факт не проживання відповідача в зазначеній квартирі також підтверджується атом від 21 липня 2016 року, складеного [PERSON], [PERSON], [PERSON], затвердженого вик. директором КЖЕП Індустріального району м. Дніпропетровська [PERSON], де зазначено що з серпня 2014 року [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючі те, що відповідач звільнив житлове приміщення з серпня 2014 року, добровільно не бажає знятися з реєстрації у квартирі, суд приходить висновку що відповідач, відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, вважається таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] після спливу однорічного строку передбаченого ст.405 ЦК України. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved