Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 25 квітня 2015 року виконавчим комітетом Рожівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 1. В обґрунтування позову зазначала, що з 25 квітня 2015 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб виявився невдалим, сімейне життя із відповідачем у них не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, права та обов'язки подружжя. Із вересня 2017 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб існує лише формально, примирення і подальше збереження їхнього шлюбу є неможливими та суперечить її інтересам. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя між ними немає. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила суд строк для примирення подружжя не надавати та розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає повністю, просив суд строк для примирення не надавати та розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 25 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Рожівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 1. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з вересня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved