Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

У липні 2021 року ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернулося в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 36 710,13 грн з урахуванням інфляційної складової боргу та 3% річних. Позовні вимоги мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем 17.09.2020 укладено Договір №440492/4 (о/р [NUMBER]) про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - Договір). За даним Договором позивач належним чином виконує свій обов`язок щодо надання послуг з централізованого опалення та гарячої води, однак відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 01.05.2021 утворилась заборгованість за оплату отриманих послуг гарячої води та централізованого опалення у розмірі 34 540,82 грн. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача на свою користь основний боргу у розмірі 34 540,82 грн, інфляційні втрати в розмірі 270,86 грн, 3% річних у розмірі 1 898,45 грн, що в сумі складає 36 710,13 грн та сплачений судовий збір. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.08.2021 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачем 12.10.2021 надано до суду відзив, у якому відповідач зазначає, що заперечує проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності в частині звернення з вимогою про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення та з постачання гарячої води, також відповідач протягом тривалого часу неодноразово зверталась з проханням здійснити перерахунок заборгованості, оскільки дані лічильника не співпадають із нарахуваннями позивача, а тому позивачем нараховується заборгованість в той час як відповідачем сплачуються послуги за показниками лічильника, які, до тог ж, не враховані позивачем при складанні бухгалтерських довідок. Також відповідач зазначає, що періодично перебувала за межами України чи міста Києва, а тому не могла користуватись послугами, наданими позивачем, крім того, в період з лютого по червень 2020 року була госпіталізована, а тому за даний період не користувалась послугами. У відповіді на відзив позивач просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у ній. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] /а.с.49/, є власником даного майна на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом /а.с.9,10,11-12/, а отже є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Як убачається з матеріалів справи, виконавцями послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по будинку за адресою [ADDRESS] є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (а.с.41). Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції Закону № 1875-VІ від 24.06.2004 р. передбачалось право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідав визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції Закону № 2189-VІІІ від 09.11.2017 р., споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Між позивачем та відповідачем 17.09.2020 укладено Договір №440492/4/100 (о/р [NUMBER]) про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води /а.с.13-16/. Відповідно до п. 1 Договору, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором. Як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, відповідач свої зобов`язання за договором про надання послуг належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість за послуги з гарячого водопостачання за період з лютого 2018 року по квітень 2021 року у сумі 23 492,91 грн та централізованого опалення за період з лютого 2017 року по квітень 2021 року в сумі 11 047,91 грн, що разом становить 31 511,51 грн, що підтверджується бухгалтерськими довідками за вказані періоди /а.с.7,8/. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. ст. 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, ураховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 270,86 грн, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 1 898,45 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обґрунтованість своїх позовних вимог. У спростування позовних вимог відповідач посилається на те, що не користувалась послугами позивача в період з лютого по червень 2020 року, оскільки була госпіталізована, що підтверджується довідкою від 28 вересня, видана Лікарнею ізраїльської сучасної онкологічної допомоги Lisod. Однак, суд не бере до уваги наведене обґрунтування відповідача, оскільки з вказаної довідки вбачається, що відповідач була госпіталізована 21-22.02.2020, 13-14.03.2020, 03-04.04.2020, 28-29.04.2020, 20-21.05.2020, 10-11.06.2020, тобто один-два рази на місяць в межах двох днів, що не може бути підставою для відмови у задоволенні позову за вказаний період, оскільки відсутність відповідача за місцем проживання було короткотривалим, в сукупності дванадцять днів за п`ять місяців, до того ж, судом не приймається посилання відповідача також і на те, що в літній період вона постійно знаходиться за межами міста Києва у житловому будинку в с. Вороньків, Бориспільського району, Київської області та періодично знаходиться за межами України. Дані обставини не доведені належними та допустимими доказами, з Паспорту [PERSON] для виїзду за кордон не можливо встановити дати виїзду-в`їзду, крім того, наведені обґрунтування не звільняють відповідача від обов`язку утримувати майно, власником якого вона є, та сплачувати комунальні послуги навіть якщо фактично не проживає у даному майні. Щодо посилання відповідача про сплив позовної давності, слід зазначити що, у відповідності до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З наданих бухгалтерських довідок вбачається, що відповідач частково сплачувала кошти за отримані послуги, а отже визнає наявний у неї обов`язок по сплаті за послуги, надані позивачем, та заборгованості по ним. За викладених обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Outcome: approved