Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення, яким розірвати трудовий договір № 21382 від 22.05.2006 року, що зареєстрований в Луганському міському центрі зайнятості, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON], з підстав припинення трудового договору з ініціативи працівника та зобовязати Луганський міський центр зайнятості зняти з реєстрації в односторонньому порядку трудовий договір № 21382 від 22.05.2006 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] зареєстрований в Луганському міському центрі зайнятості та внести відповідні записи до трудової книжки. В обґрунтування вимог зазначає, що він був прийнятий ФОП [PERSON] на посаду машиніста екструдера за трудовим договором № 21382 від 22.05.2006 року. [PERSON] не перебуває в процесі припинення своєї діяльності, проте у звязку з проведенням АТО працювати на цій посаді він не має можливості, адже м. Луганськ знаходиться на території, яка непідконтрольна органами державної влади України. У звязку з чим разом із родиною він був вимушений виїхати до м. Дніпро. Трудові відносини між ним та роботодавцем були фактично припинені, однак він не може зняти трудовий договір з реєстрації у Луганському міському центрі зайнятості. Враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, він позбавлений можливості самостійно зняти його з реєстрації та захистити своє порушене право. Тому, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі та справу слухати без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, та просив справу розглянути без його участі. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа \~має \~право в порядку, \~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні було встановлено, що 15 травня 2006 року між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено трудовий договір, зареєстрований в Луганському міському центрі зайнятості 22 травня 2006 року за № 21382. З 15 травня 2006 року по 28 квітня 2016 року [PERSON] працював на посаді машиніста екструдера, що підтверджується записом у трудовій книжці сері БТ-І № 8616704 Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 2842 від 01 листопада 2016 року, [PERSON] переселився з м. Луганська до м. Дніпро. З вищенаведених підстав позивач позбавлений можливості припинення трудових правовідносин у відповідності до норм\~ п. 4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка звільнилася з роботи (припинила інший вид зайнятості), за відсутності документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), періоди трудової діяльності та страхового стажу, реєструється як безробітна та отримує допомогу по безробіттю, соціальні та інші послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття відповідно до чинного законодавства. Відповідно до п. 3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 р. № 198, внутрішньо переміщені особи, які звільнилися з роботи (припинили зайнятість), за відсутності документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), предявляють: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України; облікову картку платника податків; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; заяву про припинення трудових відносин, справжність підпису на якій нотаріально засвідчена, або документ, що підтверджує факт припинення зайнятості (цивільно-правовий договір, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців),або відповідне рішення суду - у разі припинення трудових відносин (припинення зайнятості) у судовому порядку; розрахунковий документ (квитанцію), що підтверджує надсилання зазначеної заяви роботодавцю рекомендованим листом з описом вкладення. Згідно з положеннями п. 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого\~Наказом Мінпраці України від 08.06.2001 року № 260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті\~КЗпП України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 43\~Конституції\~України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Положеннями\~ст. 46 Конституції України, передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття, з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, однією з підстав припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39). Згідно з положеннями\~ст. 38 КЗпП України,\~працівник має право на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, за власним бажанням, попередивши роботодавця письмово за два тижні. Відповідно до вимог Порядку реєстрації трудового договору, затвердженого\~наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08 червня 2001 року за № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, провести дії по зняттю з реєстрації трудового договору в центрі зайнятості можливо лише у разі звернення обох сторін (роботодавця, працівника) та з належним їм документами. Згідно з положеннями\~Наказу міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою»\~та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично не існують, процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, відповідач фактично припинив свою діяльність та припинив виплачувати позивачу заробітну плату, однак, провести дії щодо розірвання трудового договору та зняття його з реєстрації за місцем його реєстрації у позивача не має можливості, у звязку з проведенням антитерористичної операції на території м. луганська, тому вбачаються підстави для задоволення позовних вимог. Що стосується вимог позивача щодо зобовязання Луганського міського центру зайнятості зняти з реєстрації в односторонньому порядку трудовий договір № 21382 від 22.05.2016 року, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вона буде порушувати права субєкта владних повноважень, в даному випадку Луганський міський центр зайнятості та вимоги чинного законодавства, так як Луганський міський центр зайнятості залучено у справу у якості 3-ї особи, до якої не може бути заявлено вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України,\~ якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати\~ у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial