Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовом до Ніжинської міської ради, АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-по 1 / 2 частці житлового будинку разом із господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що позивачі у 1996 році отримали в усному порядку дозвіл від керівника пункту технічного обслуговування вагонів ст.Ніжин на заселення та подальше проживання у будинку, який знаходився у смузі відведення Регіональної філії Південно-західної залізниці. Позивачі фактично з 1996 року почали проживати у даному будинку, здійснили його ремонт та підтримують його належний стан, між позивачами встановився фактичний порядок користування будинком. В 2001 році позивачі почали самостійно сплачувати комунальні платежі за постачання електроенергії та телефонного зв`язку, стали проживати у будинку разом із своїми сім`ями. У 2007 році рішенням сесії Ніжинської міської ради від 28 березня 2007 року комплексу будівель, в тому числі будинку за місцем проживання позивачів, присвоєно адресу- [ADDRESS] . Власник чи балансоутримувач будинку відсутній, на балансі регіональної філії «Південно-Західної залізниці» обліковується лише будівля оглядачів вагонів та будівля майстерні. Земельна ділянка за місцем розташування будинку знаходиться в смузі відведення регіональної філії «Південно-Західної залізниці». Позивачі мають намір здійснити реєстрацію свого місця проживання у даному будинку та його ремонт. Позивачі добросовісно та відкрито володіють та користуються даним будинком понад 10 років. Просять позов задовольнити. Згідно відзиву від 06 вересня 2019 року представник відповідача АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» адвокат Никипорець І.Ф. позов не визнає з посиланням на те, що на момент вселення відповідному приміщенню адреси присвоєно не було, усне розпорядження не є підставою для вселення. Спірна будівля була нежитловою і досить тривалий час Філією не використовувалась, вказана будівля перебуває на балансі Філії, що сторонами визнається. Вказа будівля, яка складається з трьох нежитлових приміщень, є нежитловою, що унеможливлює, згідно чинного законодавства, проживання фізичних осіб у нежитлових приміщеннях. Присвоєння адреси вказаним нежитловим приміщенням проведено без згоди АТ «Укрзалізниця». Пункт технічного обслуговування вагонів ст.Ніжин існує до теперішнього часу, за вказану ділянку даним АТ сплачується податок на земельну ділянку. Добросовісність позивачами не доведена, АТ «Укрзалізниця» станом на 1996 рік була господарюючим суб`єктом, на даний час даний статус чинний. Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 24 лютого 2020 року позивач [PERSON] позов підтримав, пояснивши, що вселився до спірного будинку за усним розпорядженням начальника станції [PERSON] , перебуває на квартирному обліку, у спірному будинку проживає останні 20 років. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником позивача адвокатом Царенко А.А., який зазначив, що за адресою- [ADDRESS] , розміщені три нежитлові будівлі, з 1996 року позивачі стали проживати за даною адресою, приміщення використовуються, як житлові, 2 будівлі перебувають на балансі залізниці, 3 будівля-не перебуває, наявний технічний паспорт, за даною адресою перебувають майстерня, кімната оглядачів вагонів, приміщення, де проживають позивачі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 24 лютого 2020 року позов підтримала, пояснивши, що до спірного будинку її вселили за усним розпорядженням начальника станції, її будинок перед цим згорів. Представник відповідача Ніжинської міської ради Лях О.М. в судовому засіданні 24 лютого 2020 року позов не визнала, пояснивши, що спірне майно не відноситься до комунальної власності і на балансі не перебуває, згідно інформації з реєстру прав власності воно належить укрзалізниці, земля під спірним приміщенням також належить укрзалізниці, відомості про прийняття до експлуатації відсутні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 24 лютого 2020 року показав, що у пункті оглядачів вагонів та майстерні проживали люди, проживали молоді спеціалісти та працівники залізниці, всі поселялись з усного розпорядження начальника станції, позивачі проживають у даному приміщенні з 1996 року за усним розпорядженням начальника станції, адреса присвоєна 3 будівлі-старому приміщенню ПТО, нове приміщення ПТО та майстерня, позивачі зробили ремонт криші, замінили вікна, прибудували сарай. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 24 лютого 2020 року показав, що проживає разом із позивачами по [ADDRESS] , адреси немає, начальник станції усно надавав дозвіл, позивачі проживають останні 20 років, їх ніхто не виганяє, залізниця дані приміщення не використовує. Відповідно до заяви від 11 грудня 2020 року позивач [PERSON] підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності. Згідно заяви від від 11 грудня 2020 року позивач [PERSON] підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності, зазначає, що за результатами комісійного обстеження АТ «Українська залізниця» спірний будинок на балансі залізниці не обліковується і не використовується у діяльності товариства. Відповідно до заяви від 10 грудня 2020 року представник відповідача АТ «Українська залізниця» Домбровський С.І. позов не визнає з підстав поданого відзиву, просить розглянути справу за відсутності. Згідно заяви від 11 грудня 2020 року представник відповідача Ніжинської міської ради Лях О.М. позов не визнає, просить розглянути справу за відсутності. Інші заяви, клопотання сторін станом на 11 грудня 2020 року відсутні. Фіксування судового процесу 11 груудня 2020 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі судом встановлено слідуюче. Згідно копії витягу із рішення Ніжинської міської ради від 28 березня 2007 року комплексу будівель вагонників Київського парку вагонного депо «Дарниця» ДТГО «Південно-Західна залізниця» присвоєно адресу-м.Ніжин, вул.Добролюбова, 29. Відповідно до копії повідомлення Міськрайонного управління у Ніжинському районі та м.Ніжині ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 28 грудня 2018 року земельна ділянка по [ADDRESS] , знаходиться у смузі відведення Регіональної філії «Південно-Західна залізниця». Згідно копії Державного акту на право постійного користування землею І-ЧН №002773 від 09 липня 1999 року наявна інформація щодо надання Ніжинському пункту технічного обслуговування вагонів вагонного депо «Дарниця» Південно-Західної залізниці у постійне користування для виробничих цілей 0,8371 га землі, за яку сплачується плата за землю, що підтверджується копією податкової декларації ДТГО «Південно-Західна залізниця» за 2019 рік. Відповідно до копії повідомлення Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» від 19 грудня 2018 року будівля та інші об`єкти нерухомості за адресою- [ADDRESS] , обліковуються на балансі регіональної філії «Південно-Західна залізниця», а саме будівля оглядачів вагонів та будівля майстерні пункту технічного обслуговування знаходяться на балансі виробничого підрозділу експлуатаційно-ремонтне вагонне депо Конотоп. Вказані відомості зазначені також у копіях повідомлень АТ «Укрзалізниця» від 09 грудня 2019 року, 24 грудня 2019 року, 16 січня 2020 року-за адресою [ADDRESS] , обліковуються нежитлові будівлі, які внесені до статутного капіталу АТ «Укразалізниця» та перебувають на балансі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця», останні використовуються у виробничій діяльності структурних підрозділів даної філії. [PERSON] із складом родини в 4 особи перебуває на квартирному обліку в колективі працівників станції Ніжин з 23 вересня 2003 року. Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… від 30 січня 2020 року щодо об`єкту нерухомості за адресою- [ADDRESS] , зазначені слідуючі дані: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1698645174104, загальна площа 562,2 кв.м., додаткові відомості: нежитлова будівля…будівля оглядачів вагонів…будівля майстерні пункту технічного обслуговування; державна реєстрація 16 листопада 2018 року; підстава виникнення права власності-зведений перелік майна…; форма власності-державна; власники-Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця». Відповідно до копії акту від 06 листопада 2018 року, за участі представників виконавчого комітету Ніжинської міської ради, щодо обстеження будівель під [ADDRESS] ,-в окремих частинах будівлі перебували [PERSON] , [PERSON] , правовстановлюючі документи на будівлю та земельну ділянку не надані, вказані будівля та земельна ділянка у комунальній власності не перебувають. У копії повідомлення Департаменту майнової політики від 26 червня 2020 року, 30 червня 2020 року зазначено, що будинок, який використовується для житлових потреб сімей [PERSON] та [PERSON] , на балансі залізниці не обліковується. Правовстановлюючі документи на нерухомість та право користування земельною ділянкою у мешканців відсутні. Житловий будинок підключений до електричних мереж, водопостачання, телефонний зв`язок та інтернет. Будівля приміщення пункту технічного огляду вагонників «…ні є об`єктом виробничого призначення і не відноситься до таких, що можуть передаватись в комунальну власність згідно з Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності». Позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання згідно копій сторінок паспорта громадянина України з 1982 року в [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки Філії «Енергозбут» виробничого структурного підрозділу «Київське регіональне відділення» від 23 серпня 2018 року [PERSON] за адресою-м.Ніжин, приміщення ГО, о/р 6-702-0280 від 12 грудня 2008 року, споживає електричну енергію з 2001 року, заборгованість станом на 01 липня 2018 року відсутня. Позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання згідно копій сторінок паспорта громадянина України з 2006 року в [ADDRESS] , останній отримує послуги телефонного зв`язку згідно з договором №431 від 04 січня 2003 року, відповідно до копії довідки Філії «Енергозбут» виробничого структурного підрозділу «Київське регіональне відділення» від 23 серпня 2018 року [PERSON] за адресою-м.Ніжин, льодопункт, о/р [NUMBER] від 10 серпня 2016 року, споживає електричну енергію з 2001 року, заборгованість станом на 01 липня 2018 року відсутня. Спірні правовідносини сторін виникли з приводу набуття права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, розташоване в [ADDRESS] . Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном-протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних у ч.1 ст.344 ЦК України умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. За змістом ч.1 ст.344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Також йдеться мова про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. В обгрунтування позову [PERSON] та [PERSON] посилаються на надання ним спірних приміщень для проживання під час трудових відносин за усним розпорядженням начальника станції Ніжин, при цьому володіння спірним нерухомим майном за договором, в даному випадку, за усною домовленістю, що не передбачено чинним законодавством при вселенні, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Також судом враховується, що після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Під час судового розгляду суду подано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… від 30 січня 2020 року щодо об`єкту нерухомості за адресою- [ADDRESS] , де зазначені слідуючі дані: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1698645174104, загальна площа 562,2 кв.м., додаткові відомості: нежитлова будівля…будівля оглядачів вагонів…будівля майстерні пункту технічного обслуговування; державна реєстрація 16 листопада 2018 року; підстава виникнення права власності-зведений перелік майна…; форма власності-державна; власники-Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця». Земельна ділянка за вищезазначеною адресою знаходиться у смузі відведення Регіональної філії «Південно-Західна залізниця», згідно копії Державного акту на право постійного користування землею І-ЧН №002773 від 09 липня 1999 року Ніжинському пункту технічного обслуговування вагонів вагонного депо «Дарниця» Південно-Західної залізниці у надано у постійне користування для виробничих цілей 0,8371 га землі, за яку сплачується плата за землю, що підтверджується відомостями податкової декларації ДТГО «Південно-Західна залізниця» за 2019 рік. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Матеріали справи не містять доказів належності Ніжинській міській раді, як відповідачу, спірного нерухомого майна на праві власності, при цьому відповідно до повідомлення Департаменту майнової політики від 26 червня 2020 року, 30 червня 2020 року будівля приміщення пункту технічного огляду вагонників «…ні є об`єктом виробничого призначення і не відноситься до таких, що можуть передаватись в комунальну власність згідно з Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності». Позивачі просять визнати право власності за набувальною давністю на частки житлового будинку, при цьому нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Докази щодо віднесення спірного об`єкту нерухомості до статусу житлового будинку не подані, не спростовують цього і копія довідки СГ ФОП « [PERSON] від 16 січня 2019 року стосовно технічного стану нерухомого майна, копія технічного паспорта на садибний житловий будинок від 10 січня 2019 року. Встановлені судом обставини свідчать про відсутність правових підстав для застосування положень ст.344 ЦК України, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. Принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Outcome: dismissed