Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] і згідно комплексного договору про участь у витратах на утримання будинку від 22 листопада 2011 року зобов'язувалася сплачувати житлово-комунальні послуги. Проте, відповідач свої обов'язки по оплаті спожитих житлово-комунальних послуг належним чином не виконує, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість у розмірі 1 007 грн. 21 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача разом з інфляційними витратами в розмірі 56 грн. 11 коп., 3 % річних в сумі 11 грн. 44 коп., пенею в сумі 173 грн. 75 коп., а всього 1 248 грн. 51 коп. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп. В подальшому, позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 679 грн. 19 коп., інфляційні витрати в розмірі 86 грн. 38 коп., 3 % річних в сумі 20 грн. 50 коп., пеню в сумі 132 грн. 94 коп. та сплачений судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на доводи, що викладені в позовній заяві. Крім того, представник позивача пояснив, що відповідач систематично не доплачувала за житлово-комунальні послуги, на власний розсуд встановлювала пільги по сплаті, в результаті чого і утворилася заборгованість. Відповідачв судовому засідання позов не визнала, посилаючись на те, що не погоджується з розрахунком позивача, стосовно боргу за надання житлово-комунальних послуг. При цьому відповідач пояснила, що офіційного повідомлення про підвищення тарифів вона не отримувала, а тому сплачувала за старими тарифами. Послалася на те, що позивач на протязі шести місяців не надавав послуги з гарячого водопостачання, тому в будинку люди вимушені були встановлювати бойлери для нагрівання води, вважає, що позивач несправедливо нараховує кошти за житлово-комунальні послуги, оскільки гарячою водою вона не користується на протязі 3-х років. Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та докази, які знаходяться в матеріалах справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до акту передачі генеральним підрядником та прийняття на баланс експлуатаційною організацією житлового будинку по вул. Княжий Затон, 9 від 1 червня 2011 року вказаний житловий будинок був переданий ТОВ «Адоніс-Сервіс» в експлуатацію та обслуговування /а.с. 17/. Згідно з довідкою Ф № 3 [PERSON] є власником особового рахунку та зареєстрована в квартирі [ADDRESS] /а.с. 15/. Як вбачається з матеріалів справи, 22 листопада 2011 року між ТОВ «Адоніс-Сервіс» та [PERSON] укладено комплексний договір на технічне обслуговування комунікаційних мереж квартир, участь у витратах на утримання будинку та прибудинкових територій, надання комунальних та додаткових послуг, згідно з яким відповідач зобов'язувалася своєчасно сплачувати комунальні послуги /а.с. 6-10/. Позивач вказує, що свої обов'язки виконує належним чином, своєчасно та якісно. Проте, відповідач свої обов'язки по оплаті житлово-комунальних послуг належним чином не виконує, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість, якастановить 679 грн. 19 коп. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ від 14.01.2009 року № 5, власники та наймачі квартири, житлового приміщення у гуртожитку, зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідач є боржником, яка прострочила виконання грошового зобов'язання, а отже остання відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов'язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з наданим позивачем розрахунком витрати від інфляції становлять 86 грн. 38 коп., три проценти річних - 20 грн. 50 коп., та пеня в розмірі 132 грн. 54 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 526, 530, 611 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи, що заявлена позивачем сума заборгованості відповідачем не спростована, доказів відсутності заборгованості суду не надано, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 919 грн. 01 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved