Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і[PERSON], зареєстрований 22 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~879, та відновити йому дошлюбне прізвище Тетянич. В обґрунтування позову зазначав, що з 22 жовтня 2011 року він перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння,різні погляди на сімейне життя, права та обовязки подружжя. Протягом тривалого часу подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За цей час вони стали зовсім сторонніми людьми. Їхній шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище Тетянич. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, у поданій до суду позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просила суд розглянути справу за її відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 22 жовтня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~879. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. У ст. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимога позивача [PERSON] про відновлення йому дошлюбного прізвища Тетянич ґрунтується на вимогах закону, тому теж підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved