Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У листопаді 2012 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 10 червня 2000 року по 02 липня 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Рішенням Дальницької сільської ради від 30.09.2002 р. [PERSON] надано дозвіл на будівництво жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці площею 0,35 га, яка розташована по вул. Леніна, 114 в с. Дальник Овідіопольського району. Після цього вона та відповідач за рахунок спільних коштів та праці до 2012 року здійснювали будівництво житлового будинку на зазначеній земельній ділянці. Станом на цей час будівництво не завершено, ступінь готовності будинку становить 70 % , в експлуатацію він не зданий. З наведених підстав позивач просила визнати недобудований житловий будинок по вул. Леніна,114 в с. Дальник Овідіопольського району спільною сумісною власністю її та [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач позов не визнав з тих підстав, що будівництво спірного жилого будинку було здійснено частково за рахунок його особистих коштів, отриманих ним від продажі його земельної ділянки, що будівництво жилого будинку не завершено, до експлуатації він не прийнятий, а тому не може бути обєктом права власності. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази у справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з 10.06.2000 р. до 02.07.2012 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. (а.с.7,9) Рішенням Дальницької сільської ради Овідіопольського району від 30.09.2002 р. [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці площею 0,35 га, яка розташована по вул. Леніна в с. Дальник. (а.с. 14) Згідно до чинного на той час законодавства [PERSON] отримав паспорт на забудову земельної ділянки, план забудови, проект забудови земельної ділянки, дозвіл №303 від 05.12.2002 р. інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельних робіт.(а.с. 10-18) Рішенням Дальницької сільської ради від 02.12.2005 р. №1309 земельна ділянка, площею 0,25 га по вул. Леніна,114 в с. Дальник була передана [PERSON] у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. В наступному [PERSON] був виданий державний акт на право власності на цю земельну ділянку. (а.с. 19-22) Згідно технічного паспорту, складеного комунальним підприємством «Овідіопольське РБТІ» 28.08.2012 р., готовність спірного жилого будинку становить 70%. (а.с. 40-45) Свідки [PERSON], яка є матірю відповідача, [PERSON], який є рідним братом відповідача, [PERSON], яка є племінницею відповідача, [PERSON], який є сином відповідача, а також свідки [PERSON] і [PERSON], які є сусідами сторін, показали, що будівництво спірного жилого будинку сторони розпочали під час шлюбу, приблизно у 2001 році, та здійснювали будівництво за рахунок спільних коштів і праці. Після припинення спільного проживання ніхто із сторін не здійснював будь-яких будівельних робіт щодо завершення будівництва жилого будинку. Свідок [PERSON] показав, що спірний жилий будинок сторони будували разом, а за чиї кошти йому не відомо. Після припинення спільного проживання сторони не виконували будь-яких робіт для завершення будівництва. Не приймає до уваги суд заперечення відповідача в тій частині, що будівництво спірного майна здійснювалось частково за рахунок його особистих коштів, отриманих ним від продажі належної йому земельної ділянки. Земельна ділянка відповідачем продана 07.03.2007 р., а будівництво жилого будинку розпочато сторонами у 2002 році. Ніяких допустимих доказів того, що виручені від продажі земельної ділянки грошові кошти були витрачені саме для будівництва жилого будинку, відповідач суду не надав. (а.с.119) Також не приймає суд надані відповідачем квитанції до прибуткових касових ордерів на підтвердження придбання ним у 1998 році будівельних матеріалів у виді 2 т цементу, вартістю 1600 грн. піску вартістю 120 грн. Хоча в цих квитанціях і проставлено, що будівельні матеріали були придбані у 1998 року, але з бланків квитанцій слідує, що вони були надруковані після 2000 року. (а.с. 114-115) Не приймає суд до уваги надану відповідачем накладну від 20.04.1998 р. про відпуск йому 2000 шт каміння вапняка та 48 шт фундаментних блоків тому, що відсутні докази оплати вартості відповідачем цих матеріалів торгівельному підприємству, а також що саме ці будівельні матеріали були використані для будівництва спірного майна. (а.с. 116) Не обґрунтованими вважає суд доводи відповідача про те, що визнання незавершеного будівництвом жилого будинку обєктом права спільної сумісної власності подружжя суперечить положенням ст. 331 ЦК України, оскільки позивач заявила вимоги не про визнання права власності на незавершений будівництвом жилий будинок, а про визнання його обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Верховний Суд України 20.06.2012 р. у справі № 6-56цс12 висловив правову позицію, яка відповідно до ст. 3607 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України, у якій зазначив, що доводи відповідачів, викладені в заяві про перегляд судового рішення, щодо порушення судами при розгляді справи вимог статті 331 ЦК України, яка визначає підстави та порядок набуття права власності на новостворені обєкти незавершеного будівництва, не можна визнати обґрунтованими, оскільки у справі, що розглядається, судом не ухвалювалось рішення про визнання права власності на незавершений будівництвом будинок, а лише визнано, що цей будинок є обєктом спільної сумісної власності подружжя на підставі статті 60 СК України. З наведених підстав суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 250 грн. (а.с. 1)

Outcome: approved