Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У листопаді 2015 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року в справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні власниками права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS]. [PERSON] в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що суд ухвалючи рішення у справі взяв до уваги неналежні докази. Крім того, розглядаючи справу в заочному порядку за відсутності відповідача, суд позбавив можливості останнього подати свої заперечення та спростувати позовні вимоги. В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву про скасування заочного рішення. Представник [PERSON], [PERSON], [PERSON] заперечив проти поданої заяви вказуючи, що уповноважений представник [PERSON] 19 жовтня 2015 року з власної ініціативи залишив зал судового засідання. Таким чином, твердження [PERSON] про те, що його позбавлено можливості участі у справі та можливості подати свої заперечення проти позову не заслуговують на увагу і свідчать лише про зловживання своїми процесуальними правами. Вивчивши заяву про скасування заочного рішення, вислухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року, ухваленого в порядку заочного розгляду справи, задоволено позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] та зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права власності позивачів квартирою [ADDRESS]. Цим же рішенням виселено [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово викликався в судові засідання достовірно знав про час та місце розгляду справи більше того, представник [PERSON] 19 жовтня 2015 року після відмови в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі з власної ініціативи залишив зал судового засідання. Таким чином, судом встановлено, що рішення було винесено без участі відповідача оскільки останній був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, при цьому особисто не з»являвся до суду, а його представник з власної ініціативи залишив зал судового засідання. Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Ініціюючи питання про скасування заочного рішення відповідач не посилається та не наводить доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а аналізує і надає оцінку тим доказам, які досліджувались і оцінювались судом при розгляді справи. З огляду на зазначене суд не знаходить підстав для скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду в загальному порядку, тому заяву відповідача про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Outcome: dismissed