Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача про виселення, вказуючи на те, що згідно особового рахунку №0042 від 20.04.2012 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровано [PERSON] та відповідача [PERSON], яка рішенням Приморського районного суду від 13.10.2014 року була позбавлена батьківських прав у відношенні позивача. Вироком Приморського районного суду м. Маріуполя від 20.09.2012 року, який було змінено вироком Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі від 29.11.2012 року [PERSON] була визнана винною за ст. ст.. 311 ч.1, 309 ч.2, 317 ч.1 КК України. У 2014 році після умовно - дострокового звільнення повернулась в квартиру, де продовжила свою злочинну діяльність, зборонивши позивачу користуватись закріпленою за нею квартирою. Відповідач звинувачена на момент звернення до суду за тими ж статтями КК України, руйнує закріплене за позивачем майно, руйнує квартиру, що робить неможливим сумісне мешкання з нею. Просить суд виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Позивач в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду лист, в якому просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає суд їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного: Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] зареєстрована разом з відповідачем [PERSON] в квартирі [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя (а. с. 26, 27) Однак користування закріпленою за позивачем рішенням колегії Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради, квартирою, ускладнюється діями та поведінкою відповідача (а. с. 11). Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 13.10.2014 року відповідач [PERSON] була позбавлена батьківських прав у відношенні позивача, [PERSON], згідно рішення колегії Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради піклувальником неповнолітньої [PERSON], як позбавленої батьківського піклування було призначено [PERSON] (а. с. 12, 19-20) [PERSON] після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не стала, повернувшись в квартиру, перешкоджала позивачу в користуванні житловим приміщенням, в зв'язку із чим прокуратурою Приморського району м. Маріуполя в інтересах неповнолітньої [PERSON] було подано позов до Приморського районного суду м. Маріуполя, рішенням якого від 12.06.2015 року було зобов'язано [PERSON] не чинити перешкод в користуванні житловим приміщенням (а. с. 9, 21-22). [PERSON] рішення суду не виконала, крім того, не ставши на шлях виправлення, продовжила займатись злочинною діяльністю, що змусило позивача звернутись із заявою до Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області, за результатами перевірки якої встановлено, що [PERSON] в закріпленій за позивачем квартирі виготовляє психотропні наркотичні речовини, відомості про що було внесено в ЄРДР та розпочато досудове слідство (а. с. 7,8) Згідно ст. 98 ЖК України наймач жилого приміщення та члени його сім'ї , які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні , що є в їх користуванні , інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням ( тимчасових жильців) , в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. Вселення тимчасових жильців на строк понад півтора місяця допускається за умови додержання розміру жилої площі, встановленого для надання жилих приміщень ( частина перша статті 48). Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї , які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення , а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до вимог ст. 99 ЖК України піднаймач і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сімї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст.. 157 ЖК України членів сім'ї власника будинку (квартири) може бути виселено у випадках , передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно вимог ст. 116 ЖК України якщо наймач , члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують або псують жиле приміщення , або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не стала на шлях виправлення, продовжує злочинну діяльність, не виконує судових рішень, які набрали законної сили, тому позовні вимоги позивача про виселення є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, оскільки якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів, антисоціальна, антигромадська поведінка мають тривалий характер, то особа має бути виселена з житлового приміщення. Задовольняючи позовні вимоги, суд, в порядку ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави сплачений судовий збір. Враховуючи вище викладені факти, що встановлені в судовому засіданні, та підтверджені письмовими матеріалами справа, та

Outcome: approved