Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 23 травня 2012 року між нею та [PERSON] укладено та нотаріально посвідчено договір позики, за яким вона передала відповідачу грошові кошти в сумі 6000 доларів США, що на момент укладення договору становило 47940 гривень, які відповідач зобов'язався повернути в строк до 20 вересня 2012 року. У зв'язку з неповерненням суми позики до цього часу, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача суму боргу - 90 636,26 гривень, інфляційні втрати - 18 723,44, 3% річних - 6 278,64 грн, проценти за користування грошовими коштами - 4 494,67 грн та судові витрати. У судове засідання позивач не з'явилась, повідомивши письмово про розгляд справи в її відсутності. Відповідач на неодноразові виклики у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідоми, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило, тому суд визнає причини неявки неповажними і вважає за можливе за згодою позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 23 травня 2012 року між сторонами укладено та нотаріально посвідчено договір позики, за яким позивач передала відповідачу грошові кошти в сумі 6000 доларів США, що на момент укладення договору становило 47940 гривень, а останній зобов'язався повернути їх в строк до 20 вересня 2012 року (п.п. 1, 2). Борг відповідачем до цього часу не повернуто. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що сума боргу в перерахунку за офіційним курсом валют НБУ на 02 грудня 2014 року становить 90636,26 грн. Відповідно до положень ст.ст.625, 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити три проценти річних від простроченої суми. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов у частині повернення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних підлягає задоволенню. Згідно розрахунку наданого позивачем інфляційні втрати складають 18723,44 грн, 3% річних - 6278,64 грн. Зазначені суми підлягають стягненню з відповідача в повному об'ємі. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Згідно розрахунку наданого позивачем, сума по відсотках за користування грошовими коштами понад строк встановлений договором складає 4494,67 грн., яка також підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок повернення боргу 120133,01 грн. (90636,26 + 18723,44 + 6278,64 + 4494,67 = 120133,01). На підставі викладеного та

Outcome: approved