Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У листопаді 2015 р. позивач звернулась до суду із даним позовом. В обґрунтування позову вказано, що [INFO] р. по мерла її мати - [PERSON] [INFO] після її смерті залишилось спадкове майно - [ADDRESS] та 1/3 частину будинку у с. Ставище Брусілівського району Житомирської обл., а також залишок не отриманої пенсії. Як вказує позивач, її мати 08.02.2008 р. склала заповіт на відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] При цьому 09.07.2015 р. позивач подала до 11 державної нотконтори заяву про прийняття спадщини, але їй було відмовлено, так як [PERSON] склала заповіт. Також позивач вказує, що її мати не могла скласти заповіт на відповідачів, так як була психічно хворою та перебувала на обліку у лікаря психіатра. У зв'язку із цим запропонувала суду провести судово-психіатричну експертизу відносно своєї матері, визнати заповіт недійсним та визнати її права власності на майно. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач № 1 та відповідач № 2 у судове засідання так і не з'явились, належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи. Представник відповідача № 3 [PERSON] після заявлення відводу головуючому, позов не визнала вказавши, що усі докази зібрані по справі є не належними та не допустимими. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого і визнання права власності. Судом встановлено, що приблизно [INFO] р. (як вказано у свідоцтві про смерть) померла мати позивача [PERSON] [INFO] Згідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На підставі ч. 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. За клопотанням позивача по справі було проведено посмертну судово-психіатричну експертизу відносно померлої [PERSON] [INFO] Як з'ясовано судом у відповідності до висновку судово-психіатричного експерта № 389 від 23.05.2016 р. [PERSON] станом на 08.02.2008 р. довготривало (з початку 2000 р.) страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді параноїчної шизофренії, безперевно-прогредієнтного перебігу з вираженим апато-дисоціативним дефектом. (а.с. 119-122) Відповідно ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлено ним. Таким чином судом встановлено, що заповіт складений [PERSON] 08.02.2008 р. є недійсним, так як не був спрямований на настання правових наслідків. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ч. 4 ст. 60 ЦПК України встановлює, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного вище, суд дійшов до висновку про те, що позивач [PERSON] довела обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому її позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved