Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

У липні 2013 року ПАТ «Укргазвидобування» звернувся до суду з позовом, в якому просить: зобов'язати відповідача повернути позивачу майно, що було передано у позичку за договором №110-22 від 26.03.2009 року; зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні майном шляхом звільнення приміщення за адресою: [ADDRESS]; стягнути судові витрати у розмірі 3311 грн. 55 коп. В своїх доводах посилається на те, що 26 березня 2009 року між ним та [PERSON] укладено договір позички № 110-22, відповідно до якого позивач передав у тимчасове користування квартиру [ADDRESS] та інші товарно-матеріальні цінності згідно з додатком № 1 до даного договору. На час укладення договору [PERSON] була працівником ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» ГПУ «Харківгазвидобування» і вказане житлове приміщення було надано їй для тимчасового користування. Наказом від 10 лютого 2011 року відповідача звільнено, тому умови договору щодо забезпечення позивачем житлом на неї не розповсюджуються. 3 січня 2011 року ГПУ «Харківгазвидобування» ліквідовано та 27 грудня 2012 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи шляхом перетворення в ПАТ «Укргазвидобування». Оскільки в договорі позички від 26 березня 2009 року не встановлений конкретно строк його дії, він вважається укладеним на невизначений строк. У зв'язку із проведеною перевіркою було встановлено неефективне використання майна філії, тому на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про відмову від договору позички № 110-22 від 26 березня 2009 року з вимогою про звільнення спірного житлового приміщення та передання майна позивачу. Однак, вона вказані вимоги не виконала. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення відповідно до викладених у позові вимог. Представник відповідача позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила у задоволенні вимог відмовити, надала письмові заперечення. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 827 ЦК України, за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. 26 березня 2009 року між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в особі заступника директора ГПУ Харківгазвидобування» (позичкодавцем) та [PERSON] (користувачем) укладений договір №110-22, згідно умов якого позичкодавець передає, а користувач приймає у тимчасове користування житлове приміщення та інші матеріальні цінності згідно з додатком № 1 до даного договору відповідно до ст.ст. 827-836 ЦК України та умов цього договору. Житлове приміщення, право на користування яким надається користувачу представляє собою квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-19). Позивач ПАТ «Укргазвидобування» в особі філії ГПУ «Шебелинкагазвидобування» є правонаступником усіх майнових та немайнових прав і обов'язків ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в особі ГПУ «Харківгазвидобування» згідно зі статутом від 25.12.2012 року (а.с.11-12). Відповідно до п.1.2 вказаного договору, майно надається для проживання з правом прописки/реєстрації користувача та членів його сім'ї до надання йому ДК «Укргазвидобування» квартири в порядку, встановленому в Компанії. Вказаним договором позички передбачені умови повернення майна (п.5.1.), термін дії договору (п.п. 6.1, 6.2), умови припинення договору (п.п.8.1.,8.2.) та інші умови. Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 договору, позичка встановлюється терміном відповідно до п.1.2., але не більше 49 років. Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до його припинення згідно із умовою, передбаченою п.1.2. цього договору. Згідно з вимогами ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Частиною другою даної статті передбачено, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до п. 1.2 договору від 26 березня 2009 року спірна квартира була передана [PERSON] для проживання з правом прописки/реєстрації користувача та членів її сім'ї до надання їй ДК «Укргазвидобування» квартири в порядку, встановленому в Компанії. Як вбачається з виписки трудової книжки, згідно з наказом Філії українського науково-дослідного інституту природних газів ПАТ «Укргазвидобування» №329-к від 26.09.2014 року [PERSON] прийнята на роботу за строковим трудовим договором на посаду інженера сектору геологічного забезпечення проектів розробки відділу вторинних технологій розробки нафтогазоконденсатних родовищ (т. 2 а.с. 29) Відповідно до довідки Філії «УКРНДІГАЗ» ПАТ «Укргазвидобування» від 12.11.2014 року, [PERSON] з 26.09.2014 року до теперішнього часу працює на посаді інженера ІІІ категорії відділу економічних досліджень. Отже, відповідачка є працівником Компанії ПАТ «Укргазвидобування». На теперішній час відповідачка не отримала квартиру в порядку, встановленому в Компанії. Таким чином, п.1.2 договору від 26 березня 2009 року, відповідно до ст. 252 ЦК України, повинен вважатись датою настання події, з якою сторони пов'язували настання події припинення договору, оскільки зазначена подія може відбутись у зв'язку з наданням відповідачці, як працівнику підприємства, квартири в порядку, встановленому в Компанії. У зв'язку з цим, договір позички від 26.03.2009 року діє до надання ДК «Укргазвидобування» квартири відповідачці, яка є працівником підприємства і має право на забезпечення її житлом від підприємства. Відповідно до п. 3.1.4 договору, позичкодавець має право вимагати від користувача дострокового повернення майна, що є предметом Договору, тільки після забезпечення його квартирою в встановленому в ДК «Укргазвидобування» порядку. Так, згідно з п.8.1 договору, дія договору позички припиняється лише у випадку: відмови Користувача від Договору; надання Користувачу житлового приміщення відповідно до п. 1.2 Договору; продажу/передачі Позичкодавцем Користувачу майна, що є предметом Договору відповідно до вимог та порядку встановленому в ДК «Укргазвидобування» і законодавства України; взаємної згоди сторін. Згідно з п. 8.2 договору, даний перелік підстав припинення дії договору є вичерпаним і не підлягає розширенню. Враховуючи, що жодна з обставин, зазначених в п.8 договору не настала, то правових підстав вважати даний договір припиненим не має. Суд, оцінивши належність, допустимість, достатність доказів, вважає, що позовні вимоги про зобов'язання повернути майно за договором позички №110-22 від 26.03.2009 року та усунення перешкод в користуванні майном шляхом звільнення - не підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, то вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат задоволенню не підлягають. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: dismissed