overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

У квітні 2018 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 21 серпня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану ММУЮ в Донецькій області, актовий запис № 183. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони однією сімєю не проживають з грудня 2017 року, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обовязків, через що в сімї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує та вважає недоцільним призначати строк на примирення. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 21 серпня 2010 року в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану ММУЮ в Донецькій області, актовий запис № 183. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини сторони припинили в грудні 2017 року, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сімєю, втратили почуття любові та поваги один до одного. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

У квітні 2018 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 26 серпня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану ММУЮ в Донецькій області, актовий запис № 619. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Сторони однією сімєю не проживають тривалий час, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обовязків, через що в сімї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище «Ковалькова». Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує та вважає недоцільним призначати строк на примирення. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 26 серпня 2006 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану ММУЮ в Донецькій області, актовий запис № 619. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини сторони припинили, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сімєю, втратили почуття любові та поваги один до одного. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

У квітні 2018 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON] в період часу з 17 червня 2010 року по 01 грудня 2011 року, від якого народилась спільна дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, проти стягнення аліментів у вказаному розмірі не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебували в шлюбі з 17 червня 2010 року по 01 грудня 2011 року, від яких народилась спільна дитина -\~ [PERSON], 15 серпня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НО № 332729, виданого 25 серпня 2010 року Виконкомом Старо-Кримської селищної ради Іллічівського району м.Маріуполя Донецької області,\~ актовий запис № 25. Дитина мешкає разом з позивачкою в с..Старий Крим м.Маріуполя Донецької області по вул.Леніна( Центральній, буд.50, та знаходиться на повному її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~У квітні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що у них різні погляди на життя, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, немає згоди у вирішенні спільних сімейних питань. Сім`я фактично розпалася, а шлюб носить формальний характер. З 13 лютого 2018 року разом не проживають. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак останній подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просить суд розглядати справу без участі позивачки та у його відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] \~в судове засідання не з`явився, хоч належно повідомлявся про розгляд справи. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: \~ \~ \~ \~Сторони\~\~перебували у шлюбі, який було зареєстровано 19 грудня 2001 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції, актовий запис №107; \~ \~ \~ \~В шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] ; \~ \~ \~ \~Рішенням Бучацького районного\~суду Тернопільської\~області від 06.05.2004 року шлюб між сторонами розірвано; Після розірвання шлюбу сторони продовжували спільно проживати; [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] ; 27 червня 2017 року сторони повторно уклали шлюб, який було зареєстровано у Бучацькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, актовий запис №54; \~ \~ \~ \~З 13 лютого 2018 року сторони разом не проживають; \~ \~ \~ \~Ухвалою Бучацького\~районного суду\~Тернопільської області від 07.03.2018 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, по факту спричинення 13 лютого 2018 року [PERSON] легких тілесних ушкоджень; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судовий розгляд даного кримінального провадження триває; \~ \~ \~ \~Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29 березня 2018 року, яке набрало законної сили, задоволено частково заяву [PERSON] , видано обмежувальний припис [PERSON] на строк п`ять місяців, яким заборонено перебувати та наближатися на 20 метрів до місця проживання [PERSON] , особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; \~ \~ \~ \~27 квітня 2018 року в порядку вжиття заходів щодо збереження сім`ї суд постановив ухвалу, якою надав сторонам шестимісячний строк для примирення, однак сторони не примирилися. За встановлених обставин суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

У квітні 2018 року позивач ПАТ Банк « Траст»звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23332,00 грн. та судових витрат у розмірі 1762,00 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 553-554, 610, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

У квітні 2018 року позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 07.10.2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір у вигляді заяви про приєднання до договору комплесного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу . Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 4500,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 30 % річних, а в разі перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (овердафт) становить 40 % на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії платіжної картки. Відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 08.08.2017 року становить 3970грн. 55 коп. і складається з 2988 грн. 73 коп. - основна заборгованість, 73грн. 40 коп. - строкові проценти за користування кредитом, 768грн. 35 коп. - прострочені проценти за користування кредитом, 81 грн. 01 коп. - пеня за прострочену заборгованість, 6 грн. 00 коп. - комісія за розрахунково-касове обслуговування, 39грн.49коп.- сума інфляційних витрат,13грн.27коп.-3% річних на суму простроченого кредиту. У зв'язку з наявністю простроченої заборгованості у відповідача, ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до відповідача із листом вимогою від 03.05.2017 року № 100.19-07/822/91 про необхідність повернення суми боргу не пізніше 30 днів з дати отримання цього листа-вимоги. Однак, вказана вимога банку відповідачем не виконана, що стало причиною для звернення до суду. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-21 00:00:00

У квітні 2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 31.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 4 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 22.80% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії платіжної картки. 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». Відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 22.03.2018 року становить 12 435,60 грн. і складається з 137,11 грн. - заборгованість за кредитом, 5 732,13 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 498,00 грн. - заборгованість за пенею, 500,00 грн. - фіксована частина штрафу, 568,36 грн. - процентна складова штрафу. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-21 00:00:00

У квітні 2018 року позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 15.03.2017 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір № 93750117000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 30 479,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 28 % річних, строком до 15.03.2020 року. Відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 18.04.2018 року становить 39 255,62 грн. і складається з 26 310,83 грн. - заборгованість за кредитом, 3 746,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 8 4068,57 грн. заборгованість по комісії, 185,17 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 173,08 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, 371,15 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

У квітні 2018 року позивач подав позов до відповідача, яким просив суд стягнути з відповідача, в порядку регресу шкоду у сумі 100670,00 грн., витрат на оплату судового збору 1762,00 грн. Позивач надав заяву про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримані в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач сповіщався судом за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ) за адресою реєстрації, в судове засідання не з`явився повторно, причини своєї неявки суду не повідомив, за місцем реєстрації непроживає. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку: 02.06.2016 року в м. Одесі з вини відповідача, який керував автомобілем «ВАЗ [NUMBER] » державний номерний знак [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Субару» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вина відповідача у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.07.2016 року справа № 523/8340/16-ц. На момент скоєння ДТП відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 21013» державний номерний знак [NUMBER] застрахована не була. Відповідно до звіту (висновок експерта) про оцінку автомобіля № 15-06/1 від 29.07.2016 року та заяви від 17.06.2016 року власнику автомобіля марки «Субару» державний номерний знак [NUMBER] внаслідок пошкодження автомобіля МТСБ України виплачено 100000,00 грн. Крім того, МТСБУ понесло витрати в сумі 670,00 грн. на залучення суб`єкта оціночної діяльності. Відповідач у добровільному порядку не відшкодував МТСБУ сплачених у порядку регламенту коштів, а МТСБУ з урахуванням сплаченого страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який не застрахував своєї відповідальності. Відповідно до п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідачем не подано документів на підтвердження того, що він належить до будь-якої категорії осіб, що зазначені у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була забезпечена полісом, він є винуватцем ДТП та повинен нести відповідальність за завдану шкоду, то у позивача цілком законно виникло право на відшкодування витрат в порядку регресу з моменту виплати страхового відшкодування. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у сумі 1762 грн.00 коп. На підставі ст.ст. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

У квітні 2018 року позивач Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON]про стягнення надміру виплачених коштів. Одночасно з поданням позовної заяви позивачем заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Ч. 3 цієї статті передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. З огляду на зміст позовних вимог, розмір обов'язкового судового збору, який підлягає сплаті, зважаючи на ненадання позивачем доказів на підтвердження обставин, на які він посилався як на підставу для звільнення його від сплати судового збору, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про звільнення сплати судового збору. Зважаючи на вищенаведене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

У квітні 2018 року позивач Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON]. про стягнення надміру виплачених коштів. Одночасно з поданням позовної заяви позивачем заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Ч. 3 цієї статті передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. З огляду на зміст позовних вимог, розмір обов'язкового судового збору, який підлягає сплаті, зважаючи на ненадання позивачем доказів на підтвердження обставин, на які він посилався як на підставу для звільнення його від сплати судового збору, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про звільнення сплати судового збору. Зважаючи на вищенаведене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

У квітні 2018 року позивач Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів. Одночасно з поданням позовної заяви позивачем заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Ч. 3 цієї статті передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. З огляду на зміст позовних вимог, розмір обов'язкового судового збору, який підлягає сплаті, зважаючи на ненадання позивачем доказів на підтвердження обставин, на які він посилався як на підставу для звільнення його від сплати судового збору, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про звільнення сплати судового збору. Зважаючи на вищенаведене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

У квітні 2018 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в сумі 26 792,32 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі до суду не з'явилися, не повідомивши суду про причини неявки, хоча завчасно та належним чином були повідомлені про день та час судового засідання, зокрема, і через оголошення на сайті «Судова влада». На підставі вищезазначеного, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що взаємовідносини підприємства «Полтаватеплоенерго» та відповідачів по наданню послуг з теплопостачання врегульовані договором від 23.06.2014 року. Предметом даного договору є надання послуг теплопостачання за адресою: м.Полтава, [PERSON]Хмельницького, 9/7, кв.280, загальною опалювальною площею 47,8 кв.м. Відповідно до п.10 зазначеного договору споживач зобовязаний оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Розмір щомісячної плати за надані послуги становить: за послуги центрального опалення 1350,66 грн./Гкал. протягом опалювального періоду, за послуги з централізованого постачання гарячої води 75,27 грн./куб.м. Відповідачі порушили умови Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, обовязок по оплаті спожитих послуг теплопостачання виконував неналежним чином. Покладені законодавством зобовязання, щодо оплати послуг з теплопостачання, відповідачі виконували не належним чином. Покладені законодавством зобовязання, щодо оплати послуг з теплопостачання, відповідачі виконували частково, що відповідно до ст. 264 ЦК України свідчить про визнання відповідачами свого боргу та перериває перебіг строку позовної давності. За період з 01.10.2015 року по 01.01.2018 року утворилася заборгованість в сумі 23 850,82 грн. (а.с.6-7). Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. За період 01.12.2015 року по 01.01.2018 року нараховано індекс інфляції в сумі 2381,53 грн. та 3% річних в сумі 559,97 грн. (а.с.8-9). Загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 26 792,32 грн. У відповідності до ст.ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved