Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в адміністративних межах Турянської сільської ради Краснопільського району Сумської області, після роздержавлення і приватизації земель колишнього підсобного господарства «Сумського машинобудівного науково-виробничого обєднання ім. Фрунзе» /далі «СНВО ім. Фрунзе»/, яке було розташоване за адресою село Миропільське Турянської сільської ради у розмірі відповідної кількості умовних кадастрових гектарів, яка визначалася під час розпаювання земель колишнього підсобного господарства «СНВО ім. Фрунзе». Вимоги обґрунтовані тим, що з 15.10.2003 працював та був членом у Дочірньому підприємстві «Підсобне сільське господарство ВАТ «СНВО ім. Фрунзе», а з 15.10.2004 був звільнений у звязку з переведенням до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант» /далі ТОВ «Квант»/. 15 вересня 2006 року було видано розпорядження голови райдержадміністрації №278 про надання дозволу на роздержавлення і приватизацію земель ТОВ «Квант». 25 березня 2008 року було видано розпорядження голови райдержадміністрації №119 про надання дозволу на роздержавлення і приватизацію земель колишнього підсобного господарства «СНВО ім. Фрунзе», але під час складання та затвердження списків пайовиків позивача помилково не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Позивачв судовому засіданні підтримав позов з наведених у ньому підстав. Представники відповідачів в судове засідання не прибули, відповідно до поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову /ас 32, 46/. Третя особа явку представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила /ас 44-45/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у статтях 15 та 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» зазначив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. За матеріалами справи Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання набуття права на земельну частку /пай/. Згідно записів у трудовій книжці серія АА № 402441 [PERSON] дійсно з 15 жовтня 2003 року був прийнятий на роботу на посаду агронома до ДП «Підсобне сільське господарство» ВАТ «СНВО ім. М.В. Фрунзе» наказом №256/ВК від 15.10.2003. 15.10.2004 року звільнений за переведенням до ТОВ «Квант», в яке був прийнятий на посаду агронома наказом № 29/ ВК від 16.10.2004. Наказом № 13/ВК від 01.03.2006 переведений на посаду начальника відділу маркетингу, а з 01 листопада 2006 року по 03 січня 2013 року відповідно до наказу № 69/ВК від 31.10.2006 працював на посаді заступника директора підприємства /ас 8-9/. Згідно розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області № 119 від 25.03.2008 надано дозвіл на роздержавлення і приватизацію колишнього підсобного господарства «СНВО ім. Фрунзе» /ас 35/. Розпорядженням голови Краснопільської районної державної адміністрації № 582 від 21.11.2008 затверджено зведений список громадян, колишніх працівників ВАТ «Бурякорадгосп «Угроїдський», згодом підсобного господарства ім. Фрунзе, які мають право на земельну частку /пай/, та працівників соціальної сфери на території Турянської сільської ради з додатком № 1 та № 2 до даного розпорядження голови районної державної адміністрації /ас 36-39/, до якого не включено позивача [PERSON] Розпорядженням № 634 від 18.12.2008 голови районної державної адміністрації затверджено розмір земельної частки /паю/ в умовних кадастрових гектарах в розмірі 6,30 га і вартісному виразі ВАТ «Бурякорадгосп «Угроїдський», згодом підсобного господарства ім. Фрунзе на території Турянської сільської ради Краснопільського району Сумської області /ас 40-41/. Згідно протоколу загальних зборів, що мають право на земельну частку /пай/ в результаті приватизації земель колишнього підсобного господарства «СНВО ім. Фрунзе», що знаходяться на території Турянської сільської ради Краснопільського району Сумської області № 3 від квітня 2008 року [PERSON] помилково не включили до списку громадян, що мають право на земельну частку /пай/ в даному господарстві /ас 13/. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку / пай/ з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку /пай/. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку /пай/ з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України № 720 /95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» /далі Указ №720/95/, має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, повязані з паюванням земель /зокрема, про визнання права на земельну частку /пай/, її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі/ можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки / паю/ в натурі, тощо. Відповідно до частини першої статті 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоровя, розташованих на території відповідної ради. Згідно пункту 2 Указу Президента України № 720 /95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку / пай / мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювати в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу №720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: -перебування в членах КСП на час паювання; -включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; -одержання КСП цього акта. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток / паїв/ всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними . Відповідно до статей 1, 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» право особи на земельну частку /пай/ може бути встановлено в судовому порядку. Документом, що посвідчує право на земельну частку /пай/, також є рішення суду про визнання права на земельну частку /пай/. Враховуючи викладене, на день видачі розпорядження про надання дозволу на роздержавлення і приватизацію колишнього підсобного господарства [PERSON] відносився до категорії осіб, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, тому мала право на земельну частку /пай/. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на земельну частку /пай/ і врегульовані нормами цивільного та земельного законодавства України. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Згідно\~статті 22 Закону України «Про землеустрій»,\~землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б)\~укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень. Дане стверджується на підставі копій архівних витягів Архівного відділу Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області; розпорядження голови районної державної адміністрації № 119 від 25.03.2008 про надання дозволу на роздержавлення і приватизацію колишнього підсобного господарства «СНВО ім. Фрунзе»; розпорядження голови районної державної адміністрації № 582 від 21.11.2008 про затвердження зведеного списку громадян, колишніх працівників ВАТ «Бурякорадгосп «Угроїдський», згодом підсобного господарства ім. Фрунзе, які мають право на земельну частку /пай/, та працівників соціальної сфери на території Турянської сільської ради, з додатком № 1 та № 2 до даного розпорядження; розпорядження голови районної державної адміністрації № 634 від 18.12.2008 про затвердження розмірів земельної частки /паю/ в умовних кадастрових гектарах і вартісному виразі ВАТ «Бурякорадгосп «Угроїдський», згодом підсобного господарства ім. Фрунзе на території Турянської сільської ради Краснопільського району Сумської області /ас 35-41/. У теперішній час право позивача на земельну частку /пай/ ніким не оспорене, належними відповідачами по даній справі є Краснопільська районна державна адміністрація Сумської області таТурянська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане майно. Відповідно до частини третьої статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно працював та був членом колишнього підсобного господарства «СНВО ім. Фрунзе» Краснопільського району Сумської області, однак помилково не виключений до списків громадян - членів підсобного господарства, який додається до розпорядження голови районної державної адміністрації Краснопільського району Сумської області за № 582 від 21.11.2008. При таких обставинах суд вважає, що за ним слід визнати право на земельну частку (пай) в колишньому підсобному господарстві «СНВО ім. Фрунзе» Краснопільського району Сумської області. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачами позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд вважає, що [PERSON] має право на земельну частку /пай/ із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в адміністративних межах Турянської сільської ради Краснопільського району Сумської області, після роздержавлення і приватизації земель колишнього підсобного господарства «Сумського машинобудівного науково-виробничого обєднання ім. Фрунзе», яке було розташоване за адресою село Миропільське Турянської сільської ради у розмірі відповідної кількості умовних кадастрових гектарів, яка визначалася під час розпаювання земель колишнього підсобного господарства «СНВО ім. Фрунзе», що становить 6,30 умовних кадастрових гектарів, але отримати сертифікат на вказану земельну частку /пай/ не може, у зв'язку з помилковим не виключенням до списку громадян-членів колишнього підсобного господарства «СНВО ім. Фрунзе», які мають право на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Турянської сільської ради Краснопільського району Сумської області, тому його право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір неможливо. Заперечень проти позову і доказів відносно належності майна іншим особам в суд не надійшло. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved