Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У липні 2016 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вказувала, що 23 квітня 2004 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ №108509, актовий запис №92. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з 01.07.2016. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач добровільно не надає. Позивач у судове засідання не прибула, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище «Васильєва») [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 23 квітня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ №108509, актовий запис №92. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з 01.07.2016. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач добровільно не надає. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно вимог ч.3 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст. 183 СК України частка заробітку, (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не подав до суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач не виконує належним чином обов'язок по утриманню дітей, та те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд, на підставі встановлених фактів, приходить до висновку, що позов підлягає дітей, суд вважає за можливе стягнути аліменти в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved