Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] в особі представника адвоката [PERSON] /ордер від 07.11.2016 № 139 / звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 28244 грн. по праву спадкування за заповітом після померлої 25 березня 2011 року [PERSON], яке належало померлій 07 квітня 1997 року матері [PERSON] згідно Сертифіката на право на земельну частку / пай / серія СМ № 0165658 від 27.09.1996 на підставі розпорядження Краснопільської районної державної адміністрації від 19.06.1996 № 276 та зареєстрованого 27.09.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів за № 452, спадщину після якої вона фактично прийняла, але юридично не оформила. Вимоги обґрунтовані тим, щопозивач являється спадкоємцем за заповітом, і на частину спадкового майна отримала Свідоцтво про паво на спадщину за заповітом, проте позбавлена можливості отримати спадщину на право на земельну частку/пай/ у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно, який був втрачений власником за життя, про що зроблено оголошення в засобах масової інформації, і постановою нотаріуса їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. На переконання позивача її право на спадщину порушено і підлягає судовому захисту, а відділ держгеокадастру у свою чергу відмовив у видачі його дублікату. Сторони та третя особа у судове засідання не прибули, згідно поданих заяв їх представники просили справу слухати у їх відсутність, представник позивачапозовні вимоги підтримує, представник відповідач не заперечує проти задоволення позову /ас. 69,74-75/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 28244 грн. виникло у громадянки [PERSON] відповідно до Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 0165658 від 27.09.1996 року, який власником за життя втрачений, про що зроблено оголошення в Краснопільській районній газеті «Перемога» № 89 від 05 листопада 2016 року. 07 квітня 1997 року [PERSON] померла, після смерті якої відкрилась спадщина на її майно, зокрема на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі та на земельну ділянку площею 0,25 га при жилому будинку номер 11 по вулиці Хутір у с. В. Пожня Краснопільського району Сумської області. За життя 08 січня 1991 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала [PERSON], остання 14 травня 1999 року на частину спадкового майна у вигляді земельної ділянки площею 0,25 га отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 25 березня 2011 року [PERSON] померла. За життя 07 лютого 2008 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала доньці [PERSON]. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно, і врегульовані нормами цивільного та земельного законодавства України. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК України у редакції 2004 року, так як спадщина після померлої [PERSON] відкрилась після 01.01.2004 року. Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України). Після смерті [PERSON]згідно статті 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі,належне померлій [PERSON], спадщину після якої [PERSON] фактично прийняла, але юридично не оформила. Як було встановлено судом та підтверджується матеріалами спадкової справи № 291 після померлої 25 березня 2011 року [PERSON] спадщину після неї прийняла шляхом подачі заяви до нотаріуса донька [PERSON], тобто вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог статті 1269 ЦК України, який діяв на час відкриття спадщини. 13 жовтня 2016 року в. о. завідувача Краснопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємиці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку), але позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірне майно, оскільки Сертифікат на право на земельну частку /пай/ втрачений спадкодавцем за життя. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до статті 392 ЦК України лише власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зверталась до відділу Управління Держземагенства у Краснопільському районі Сумської області з заявою про видачу дублікату Сертифікату на земельну частку /пай/ серія СМ № 0165658 на імя [PERSON] взамін втраченого, але їй в цьому було відмовлено по причині смерті його власника та відсутності факту встановлення спадкоємця. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що не отримання Сертифікату на право на земельну частку (пай) та неможливість отримання його спадкодавцем, який би підтверджував факт права на спірну земельну частку/пай/, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. У теперішній час право позивача на спадщину за зповітом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Славгородська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, не має. Відповідно до частини третьої статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі \~частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає. Заперечень проти позову і доказів відносно належності майна іншим особам в суд не надійшло, інших спадкоємців, які б вступили у спадщину, немає, спадщина не визнана відумерлою. Право, яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, це право в порядку спадкування перейшло до спадкоємиці за заповітом [PERSON], але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну ділянку в нотаріальній конторі остання за життя не встигла. Право, яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини. Це право власності після його смерті перейшло в порядку спадкування до позивача [PERSON], котра є спадкоємицею за заповітом, прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 28244 грн., внотаріальній конторі не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому її право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved