Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства „[PERSON] Аваль, Товариства з обмеженою відповідальністю „ФК „Довіра та гарантія про захист прав споживача, в обґрунтування якого зазначав наступне. 08.09.2008 року між ним та ПАТ „[PERSON] Аваль укладено кредитний договір № 014/0040/73/163093 у сумі 70000,0 гривень для придбання транспортного засобу. У серпні 2016 року позивачу стало відомо про відступлення права вимоги за вищевказаним кредитним договором на користь ТОВ „ФК „Довіра та гарантія. У травні 2017 року, виходячи з відсутності достовірної інформації про стан кредитної заборгованості, як на момент відступлення кредитної вимоги, так і про зміни розміру цієї заборгованості після переходу права вимоги до нового кредитора, позивач звернувся до первісного кредитора та нового кредитора з проханням надати у письмовому вигляді наступну інформацію: стан кредитної заборгованості (розмір кредиту, нарахованих процентів, штрафу та пені (якщо вони нараховувались) на момент відступлення кредитної вимоги та після такого відступлення; дотримання первісним та новим кредиторами вимог Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції відносно заборони нарахування штрафу та пені на основну суму заборгованості при обслуговуванні його кредиту; можливе укладення угоди, спрямованої на реструктуризацію кредитної заборгованості. 02.06.2017 року позивачем отримано листа від первісного кредитора, в якому зокрема викладено інформацію про відступлення останнім права вимоги на користь нового кредитора та припинення відносин між ним та Банком. При цьому, у наданні запитуємої інформації відмовлено та одночасно запропоновано звертатись з цього питання до нового кредитора. 13.06.2017 року ним також отримано листа від нового кредитора, в якому зокрема викладено інформацію про відступлення права вимоги на користь від ПАТ „Вектор Банк та наступне відступлення останнім цього права вимоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ФК „Довіра та гарантія. У наданні запитуємої інформації відмовлено та одночасно зазначено про те, що заборгованість є незмінною, відсотки за користування кредитом не нараховуються та запропоновано з питання звернутись до первісного кредитора, що порушує його права споживача, яке полягає в наступному: в безпідставному перешкоджанні в отриманні інформації відносно споживчого кредиту, тоді як норми ст. 5 Закону України „Про інформацію, ст. ст. 4, 11 Закону України „Про захист прав споживачів, ст. 11 Закону України „Про споживче кредитування, ст. 3 Закону України „Про звернення громадян надають позивачу таке право та одночасно зобов'язують кредиторів інформувати позивача як позичальника, подібне перешкоджання в отриманні інформації створює для позивача необізнаність у питанні обсягу кредитних обов'язків та цивільної відповідальності, інформаційний вакуум, наявність якого не надає можливість (як позичальнику) реалізувати належні мені права та встановлені обов'язки. Також зазначав, що погіршення стану психологічного здоров'я відбулось „завдяки безпідставному приховуванні від позивача запитуємої інформації, яке безумовне вказує на неякісні послуги (неякісний продукт) з боку відповідачів як осіб, які надають послуги споживчого кредитування, та наявність в таких послугах недоліків, неправомірно створених відповідачами. Позивач просив суд зобов'язати ПАТ „[PERSON] Аваль надати у письмовому вигляді інформацію про розмір кредитної заборгованості на момент відступлення права вимоги (17.06.2016) за кредитним договором № 014/0040/73/163093 від 08.09.2008 року, з розшифровкою даних про: розмір кредиту, що підлягає поверненню; нараховані проценти за користування кредитом за весь період (сплачені та несплачені позичальником); застосовані штрафи та пеню; дотримання банком вимог Закону України від 02.09.2014 №1669- VII „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції відносно заборони нарахування штрафу та пені на основну суму заборгованості при обслуговуванні мого кредиту, а також зобов'язати ТОВ „ФК „Довіра та гарантія надати у письмовому вигляді інформацію про розмір кредитної заборгованості за кредитним договором № 014/0040/73/163093 від 08.09.2008 року станом на травень 2017 року з розшифровкою даних про: розмір кредиту, що підлягає поверненню; нараховані проценти за користування кредитом за весь період (сплачені та несплачені позичальником); застосовані штрафи та пеню; дотримання вимог Закону України від 02.09.2014 №1669-УІІ „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції відносно заборони нарахування штрафу та пені на основну суму заборгованості при обслуговуванні мого кредиту. Також просив стягнути з ПАТ „[PERSON] Аваль на свою користь моральну шкоду у розмірі 20000,00 гривень. Стягнути з ТОВ „ФК „Довіра та гарантія на свою користь моральну шкоду у розмірі 20000,00 гривень. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просить задовольнити на підставах викладених у позові. У судове засідання представник ПАТ „[PERSON] Аваль не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду заперечення, в яких просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач не звертався до Банку з письмовим запитом про надання інформації про стан заборгованості саме на дату відступлення права вимоги, а вимоги щодо стягнення моральної шкоди є недоведеними. У судове засідання представник ТОВ „ФК „Довіра та гарантія не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення справи до суду не надав. Заслухавши пояснення учасників процесу, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. На підтвердження своїх доводів щодо порушення прав споживача з боку позивача належних та допустимих доказів не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України „Про захист прав споживачів захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. У відповідності до ст. 21 п. 5 Закону України „Про захист прав споживачів, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Згідно ст. 1 п. 19 Закону України „Про захист прав споживачів, продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Згідно з п. 1.2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.07 року № 168, ці Правила регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, банки зобов'язані забезпечувати виконання цих Правил: у разі усних чи письмових звернень споживачів. Судом встановлено, що 08.09.2008 між [PERSON] та ПАТ „[PERSON] Аваль укладено кредитний договір № 014/0040/73/163093 від 08.09.2008 року, відповідно до якого [PERSON] надав, а [PERSON] отримав Кредит у сумі 70000,0 гривень для придбання транспортного засобу, строком до 08.09.2015 року зі сплатою 20,7% річних за користування кредитом. На підставі договору відступлення права вимоги №114/21 від 17 червня 2016 року 22.06.2016 року ПАТ „[PERSON] Аваль відступив усі права вимоги до [PERSON] . за кредитним договором ПАТ „Вектор Банк. 30 травня 2017 року від [PERSON] на адресу ПАТ „[PERSON] Аваль надійшло звернення про надання інформації про стан кредитної заборгованості. Враховуючи те, що право вимоги за кредитним договором було відступлене на користь Нового кредитора, ПАТ „[PERSON] Аваль надав відповідь про те, що Позивач може отримати запитувану інформацію, у тому числі, стосовно розміру зобов'язання, нарахування штрафів/пені, порядку та умов погашення боргу, реквізитів, за якими необхідно здійснювати подальше погашення безпосередньо у Нового кредитора. Разом із тим, [PERSON] не звертався до ПАТ „[PERSON] Аваль з письмовим запитом про надання інформації про стан заборгованості саме на дату відступлення права вимоги, а, відтак, посилання Позивача на те, ПАТ „[PERSON] Аваль було порушено норми Законів України „Про Тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, „Про інформацію, „Про захист прав споживачів, „Про споживче кредитування, „Про звернення громадян, є безпідставними, а звернення до суду за таких обставин, є передчасним, оскільки права [PERSON] у тому числі і на отримання інформації на час звернення до суду не є порушеними, а тому підстав для покладення на відповідача зобовязання надати таку інформацію не вбачається за відсутністю спору щодо цього між сторонами. Що стосується вимог до ТОВ „ФК „Довіра та гарантія то слід зазначити, що на звернення [PERSON] від відповідача позивачу 13.06.2017 року було надано інформацію про відступлення права вимоги на користь від ПАТ „Вектор Банк та наступне відступлення останнім цього права вимоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ФК «Довіра та гарантія. Стосовно надання детального розрахунку суми заборгованості за кредитним договором було зазначено про те, що заборгованість є незмінною, відсотки за користування кредитом не нараховуються та запропоновано з питання звернутись до первісного кредитора. Разом із тим, матеріали справи не містять у собі доказів того, що [PERSON] звертався до ТОВ «ФК Довіра та гарантія» з проханням надати у письмовому вигляді інформацію про розмір кредитної заборгованості за кредитним договором № 014/0040/73/163093 від 08.09.2008 року станом на травень 2017 року з розшифровкою даних про: розмір кредиту, що підлягає поверненню; нараховані проценти за користування кредитом за весь період (сплачені та несплачені позичальником); застосовані штрафи та пеню; дотримання вимог Закону України від 02.09.2014 №1669-УІІ „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції відносно заборони нарахування штрафу та пені на основну суму заборгованості при обслуговуванні мого кредиту. З огляду на наведене, посилання позивача на ненадання цієї інформації та прохання зобовязати ТОВ „ФК „Довіра та гарантія її надати, є безґрунтовними, а права позивача відповідачем порушені не були, а тому підстав для покладення на відповідача зобовязання надати таку інформацію немає. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторонами зобовязана довести кожну обставину, на яку вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає, що визначення моральної шкоди міститься в Постанові Пленуму Верховного Суду від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Протиправна поведінка особи, яка завдала моральної шкоди, може полягати у: завданні каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, протиправної поведінки щодо членів сім'ї чи близьких родичів потерпілого, знищенні чи пошкодженні майна, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Також обов'язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою особи. Оскільки позивач не надав доказів про порушення своїх прав та законних інтересів відповідачами, суд вважає, що в частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди також слід відмовити.

Outcome: dismissed