Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі договору дарування від 14.10.2011 року вона є власником квартири №71 у будинку №8 по бул. Краматорському у м. Краматорську Донецької області. В належній їй квартирі залишилась зареєстрованою колишня власниця квартири [PERSON] Умовами договору не передбачено її проживання в квартирі з 14.10.2011 року. Відповідачка не мешкає в квартирі з 2006 року. Речей відповідачки у її квартирі не має. Комунальні послуги сплачує вона самостійно, що становить її у скрутне матеріальне становище. Отримати державну допомогу вона не може, оскільки відповідачка у квартирі давно не мешкає, документів про її доходи вона надати не може. Враховуючи викладене просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №71 у будинку №8 по бул. Краматорському у м. Краматорську Донецької області. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала до суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала та просила суд розглянути справу у її відсутність. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом поштового направлення повістки. Про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 14.10.2011 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] за №1-7352, зареєстрованого 03.11.2011 року Краматорським міським бюро технічної інвентаризації, [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: бул. Краматорський, 8/71 м. Краматорську Донецької області. (а.с. 8-9) Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Як вбачається з довідки АВЖБ «Талісман» від 16.06.2015 року (а.с.6) та акту АВЖБ «Талісман» від 23.06.2015 року (а.с.7), відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: бул. Краматорський, 8/71 у м. Краматорську Донецької області з 1981 року, але за вказаною адресою не мешкає з 2006 року. ЇЇ речей в квартирі не має. Відповідно до п.4 ч. 1 ст.406 ЦК сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Відтак, враховуючи, що відповідачка не є власником або членом сімї власника квартири №71 у будинку №8 по бул. Краматорському у м. Краматорськ, тобто позивача по справі, а також те, що вона набула право користування зазначеною квартирою у 1981 р., тобто до моменту набуття права власності на неї позивачкою, суд вважає, що обставини, які були підставою для надання [PERSON] права користування квартирою [PERSON] на цей час припинені. Таким чином, позов [PERSON]В про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 71 у жилому будинку №8 по бул. Краматорському у м. Краматорськ Донецької області підлягає задоволенню.

Outcome: approved