Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача кошти в сумі 3010, 24 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 09.04.2013 року [PERSON] звернулася до управління за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 року №2811-XII та «Порядку призначення і виплати держаної соціальної допомоги сім`ям з дітьми» затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. №1751, представивши необхідні документи. На підставі зави від 09.04.2013 р. та представлених документів, було з`ясовано, що [PERSON] , [INFO] являється одинокою матір`ю та на її утриманні перебуває дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Управління про призначення допомоги сім`ям від 10.04.2013 р. [PERSON] було відмовлено у призначенні допомоги, оскільки вона не мала права на допомогу одиноким матерям, з урахуванням отриманих доходів. Повторно за призначенням допомоги одиноким матерям [PERSON] звернулася 15.03.2016 р., на підставі наданих документів їй була призначена допомога з 01.01.2016р. по 30.06.2016 року в сумі 596,46 грн. на місяць. На підставі заяви від 27.07.2016 р. [PERSON] була призначена допомога з 01.07.2016 р. по 31.12.2016 р. в сумі 221,81 грн. на місяць. В ході проведення перевірки правильності та повноти інформації про доходи та майновий стан, що надається заявником для призначення соціальної допомоги встановлено, що [PERSON] отримувала дохід від Первинної профспілкової організації ПАТ «Укрпатнафта», а саме в липні 2015 р. - 2690,74 грн., в серпні 2015 р. - 413,96 грн. та в червні 2016 р. - 3380 грн., про що відповідач не вказала при заповненні декларацій про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів допомог. Комісією встановлено, що у зв`язку з наданням недостовірної інформації про доходи у липні, серпні 2015 р. та у червні 2016 р. виникла переплата допомоги у період з 01.01.2016 р. по 30.06.2016 р. у сумі 1552.38 грн. та з 01.07.2016 р. по 31.12.2016 р. у сумі 1457,86 р., всього 3010.24 грн. 14.05.2018 р. [PERSON] була написана заява, що на протязі 6-ти місяців переплата буде компенсована за рахунок заробітної плати. Однак відповідач па листи не реагує, заборгованість державних коштів до цього часу не повернула, тому виникає необхідність стягнення державних коштів у судовому порядку. Ухвалою Октябрського районного суду від 30.07.2019 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилась, направила заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі, прохала суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] , яка про час та дату судового засідання повідомлена належним чином за останнім відомим місцем проживання та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так судом встановлено та підтверджено документально, що 09.04.2013 року [PERSON] звернулась до управління соціального захисту населення Шевченківської районної у м.Полтаві ради за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 року №2811-XII та «Порядку призначення і виплати держаної соціальної допомоги сім`ям з дітьми» затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. №1751. На підставі зави від 09.04.2013 р. та представлених документів, управлінням було з`ясовано, що [PERSON] , [INFO] являється одинокою матір`ю та на її утриманні перебуває дочка [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28.03.2013, видане повторно ( а.с.42). Рішенням управління соціального захисту населення Шевченківської районної у м.Полтаві ради про призначення допомоги сім`ям від 10.04.2013 року [PERSON] було відмовлено у призначенні допомоги, оскільки вона не мала права на допомогу одиноким матерям, з урахуванням отриманих доходів ( а.с. 34). Повторно за призначенням допомоги одиноким матерям [PERSON] звернулася 15.03.2016 р., на підставі наданих документів їй була призначена допомога з 01.01.2016р. по 30.06.2016 року в сумі 596,46 грн. на місяць, рішення від 24.03.2016 року (а.с.25). Зокрема позивачем надано декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням соціальної допомоги, де у графі «відомості про доходи», зазначено: допомога УПСЗН - 2402, 49 грн., стипендія - 10560 грн., компенсація за харчування - 6844, 36 грн. та зазначення «інших доходів не маю». На підставі заяви від 27.07.2016 р. [PERSON] була призначена допомога з 01.07.2016 р. по 31.12.2016 р. в сумі 221,81 грн. на місяць, рішення від 12.08.2016 року (а.с.18). Згідно ст. 4 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 року №2811-XII - покриття витрат на виплату державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів. Статтею 18-1 вказаного Закону встановлено, що право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народженим дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації її установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Відповідно ст. 18-2 Закону - допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в установленому законом порядку. Статтею 18-3 Закону передбачено, що допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах 1-ІV рівнів акредитації. - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» - одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що виливають па виплату допомоги. Управлінням соціального захисту населення Шевченківської районної у м.Полтаві ради, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1098 від 25.08.2004 р. була проведена перевірка достовірності та повноти інформації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за державною соціальною допомогою ( а.с.17). В ході проведення перевірки правильності та повноти інформації про доходи та майновий стан, що надається заявником для призначення соціальної допомоги встановлено, що [PERSON] отримувала дохід від Первинної профспілкової організації ПАТ «Укрпатнафта», а саме в липні 2015 р. - 2690,74 грн., в серпні 2015 р. - 413,96 грн. та в червні 2016 р. - 3380 грн., про що відповідач не вказала при заповненні декларацій про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів допомог (а.с.13). Рішенням комісії від 01.06.2017 року встановлено, що у зв`язку з наданням недостовірної інформації про доходи у липні, серпні 2015 р. та у червні 2016 р. виникла переплата допомоги у період з 01.01.2016 р. по 30.06.2016 р. у сумі 1552,38 грн. та з 01.07.2016 р. по 31.12.2016 р. у сумі 1457,86 р., всього 3010,24 грн. (а.с.12). 14.05.2018 року [PERSON] була написана заява, що на протязі 6-ти місяців переплата буде компенсована за рахунок заробітної плати ( а.с.8). Листами №13-9141 від 29.10.2018 року та №13-10500 від 03.12.2018 року позивач звертався до відповідача з вимогою повернути в добровільному порядку виплачену державну допомогу в розмірі 3010,24 грн. (а.с.6,7). Проте, відповідачем зазначені кошти у добровільному порядку сплачені не були. Відповідно до абз.2 п. 49 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001 №1751передбачено, що суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім і, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються із законом. Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З огляду на те, що з боку відповідача наявна недобросовісність набуття грошової допомоги, суд приходить до висновку, що позов заявлено обґрунтовано, його було доведено протягом судового розгляду, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved