Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

У квітні місяці 2015 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ «Кредобанк» про визнання договору недійсним. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 09.08.2005 року він та АТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» уклали кредитний договір № 79/05-ф, відповідно до якого він отримав грошові кошти на придбання квартири та зобовязувався повернути банку отримані в позику грошові кошти, а також сплатити проценти у строки, передбачені в договорі. Позивач зазначає, що кредит він отримав від відповідача в доларах США, при цьому відповідач діючи недобросовісно не надав позивачу інформацію про послуги, що забезпечило б можливість свідомого і компетентного вибору таких послуг. Зокрема відповідач не повідомив про ціну його послуг, фактичну вартість кредиту, суму, яка повинна бути сплачена за цим договором, не попередив про те, що позивач несе ризики зміни відношення курсу гривні до долару США. Позивач також вважає, що є несправедливою умова та не може застосовуватися положення договору про залишення за відповідачем права в односторонньому порядку змінювати вартість послуг. Оскільки положення договору не відповідають вимогам Законів України, позивач просить визнати недійсним кредитний договір від 09.08.2005 року № 789/05-ф , укладений між [PERSON] та АТ «[PERSON] ( Україна) . В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суду пояснив, що позивач добровільно підписав умови договору, суму кредиту, яка надавалася йому у доларах США отримав. Представник відповідача вважає, що умови кредитного договору відповідають вимогам законів, підстави для визнання його недійсним відсутні. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч.2 ст.. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В судовому засіданні встановлено, що 09.08.2005 року [PERSON] та АТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» уклали кредитний договір № 79/05-ф в письмовій формі, відповідно до якого позивач отримав грошові кошти в доларах США на придбання квартири та зобовязувався у строки, передбачені в договорі повернути банку отримані грошові кошти та сплатити проценти. Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що банк надає Позичальнику кредит у сумі 12 000, 0 дол США на строк до 08 серпня 2015 року. [PERSON] надається на придбання квартири [ADDRESS] ( п.2.2 договору). Згідно п.2.4 договору, кредит видається на умова забезпеченості, поворотності. Строковості, платності та цільового характеру використання. Для обліку виданих кредитних коштів [PERSON] відкриває позичковий рахунок № 2213901001590. [PERSON] видається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позичальника. ( п.2.6). Відповідно до п.2.7 договору, датою видачі кредиту вважається день списання коштів. Судом встановлено, що позичальник отримав грошові кошти у сумі 12\~000, 0 дол США на придбання квартири. Посилання позивача на те, що йому не було надано інформацію про послуги, зокрема про ціну послуг відповідача, фактичну вартість кредиту, сум, які повинні бути сплачені за цим договором та те, що позивач несе ризики зміни відношення курсу гривні до долару США не узгоджується з матеріалами справи. Згідно п.2.8 кредитного договору, позичальник має право відмовитись від одержання кредиту частково або в повному обсязі . В судовому засіданні встановлено, що позичальник від одержання кредиту не відмовився, сторони погодили умови договору з усіх його істотних умов. Відповідно до ст..18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Розділом 3 кредитного договору визначено порядок проведення розрахунків між сторонами. Відповідно до п.3.1 кредитного договору, позичальник зобовязується здійснювати оплату за надані по цьому договору послуг у строки , визначені тарифами банку. Пунктом 3.7 кредитного договору передбачено, що у разі зміни законодавства щодо здійснення кредитування , облікової ставки Національного Банку України, інших економічних умов, що впливають на ціну кредитних коштів, банк має право самостійно змінити розмір процентної ставки за кредитом, попередивши про це позичальника рекомендованим листом за 10 днів до введення нового розміру процентної ставки. Так, як позивач погодився з умовами кредитного договору, від отримання кредитну не відмовився та умовами договору банк права позивача, як споживача послуг не порушив, а отже підстави для визнання недійсним кредитного договору відсутні. Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що в позові слід відмовити.

Outcome: approved