Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

у липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначено, що позивач був власником земельної ділянки площею 0,7605 гектара, що знаходиться за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, Білогородська сільська рада (кадастровий номер земельної ділянки 3222480400:06:002:0152). На підставі довіреності, виданої Позивачем 05.10.2010 року, посвідченої Юрченко В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу позивач уповноважив громадянина [PERSON] укладати договори щодо розпорядження належними йому земельними ділянками, в тому числі і вищевказаною ділянкою. Позивач зазначає, що у травні 2017 року дізнався, що в лютому 2017 року громадянин [PERSON] звертався до суду за захистом своїх прав за позовом про визнання незаконним і скасування рішення про державну реєстрацію прав, та скасування запису про право власності, де позивача зазначено у позовній заяві як третю особу. До зазначеної позовної заяви було додано Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,7605 гектара, що знаходиться за адресою Київська область, Києво- Святошинський район, Білогородська сільська рада (кадастровий номер земельної ділянки 3222480400:06:002:0152), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 2704 від 08 листопада 2011 року. Позивач зазначає, що [PERSON] , на підставі довіреності від 05.10.2010 року, уклав вказаний договір від імені позивача. Відповідно до умов договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 листопада 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2704, продаж земельної ділянки було здійснено за ціною 150 000,00 грн. Позивач зазначає, що оскільки земельна ділянка була продана Відповідачем від імені Позивача та в його інтересах, тому у Відповідача виник обов`язок передати Позивачу, як власнику, кошти, отримані за відчужену земельну ділянку. Кошти від продажу земельної ділянки Позивачеві повернуто не було. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом належним чином. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про місце і час судового розгляду. На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,7605 гектара, що знаходиться за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, Білогородська сільська рада (кадастровий номер земельної ділянки 3222480400:06:002:0152). Відповідно до договору купівлі-продажу земельних ділянок №2-2759 від 06.12.2007 року, позивач придбав вищевказану земельну ділянку у грудні 2007 року. Судом встановлено, що на підставі довіреності, виданої позивачем 05.10.2010 року, посвідченої Юрченко В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, позивач уповноважив громадянина [PERSON] укладати договори щодо розпорядження належними йому земельними ділянками, зокрема, земельною ділянкою з кадастровим номером 3222480400:06:002:0152 за ціною та на умовах за власним розсудом. Відповідно до матеріалів справи, [PERSON] , на підставі довіреності від 05.10.2010 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченко В.В., від імені позивача уклав Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,7605 гектара, що знаходиться за адресою Київська область, Києво- Святошинський район, Білогородська сільська рада (кадастровий номер земельної ділянки 3222480400:06:002:0152), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 2704 від 08 листопада 2011 року. Відповідно до умов договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 листопада 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2704, продаж земельної ділянки було здійснено за ціною 150 000,00 (Сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп., які повірений Позивача [PERSON] отримав в повному обсязі від покупця [PERSON] до підписання цього договору, як передбачено умовами цього договору. Позивач зазначає, що оскільки земельна ділянка була продана відповідачем від імені позивача та в його інтересах, тому у відповідача виник обов`язок передати позивачу, як власнику, кошти, отримані за відчужену земельну ділянку. Однак, на момент звернення до суду вказані грошові кошти так і не були повернуті. Відповідно до ч.3 ст.244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно з ч.1 ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В силу положень ч.1 ст.1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Відповідно до ст.1006 ЦК України, повірений зобов`язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів передачі позивачеві грошових коштів, отриманих внаслідок продажу земельної ділянки, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі.

Outcome: approved