Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

У липні 2019 року адвокат Мельниченка Г.П. - Ковтун Ю.О. звернувся до суду з указаним позовом, з урахуванням зменшених позовних вимог від 17 вересня 2019 року просить стягнути з комунального підприємства «Черкасиінвестбуд» Черкаської міської ради (далі - КП «Черкасиінвестбуд» Черкаської міської ради) на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати у розмірі 30 383 грн 08 коп., вихідну допомогу при звільненні - 10 119 грн 33 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 28 430 грн 00 коп., моральну шкоду - 4 173 грн 00 коп та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] з 26 липня 2018 року по 24 червня 2019 року перебував у трудових відносинах з КП «Черкасиінвестбуд» Черкаської міської ради. При звільненні відповідач не виплатив [PERSON] заробітну плату у розмірі 30 383,08 грн., вихідну допомогу при звільненні - 10119,33 грн., а відтак крім цих коштів має також сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 28430,00 грн. Крім того, невиплатою заробітної плати та вихідної допомоги в день звільнення, позивачу завдано моральної шкоди, розмір якої він оцінює в 4 173 грн. У вступному слові в судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Ковтун Ю.О. позовні вимоги підтримав із викладених в позовній заяві підстав. Додатково зазначив, що після звільнення 31 липня 2019 року та 14 серпня 2019 року позивачу було виплачено по 6 000 грн, а після пред`явлення позову до суду, у вересні 2019 року - ще 6 000 грн. Представник КП «Черкасиінвестбуд» Черкаської міської ради - Будяк І.О. у судовому засіданні частково заперечував проти позовних вимог. Вказав, що позивача було заздалегідь повідомлено про факт звільнення та проінформовано щодо неможливості виплатити підприємством йому заробітної плати у день звільнення у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та арештом рахунків підприємства. Просив відмовити позивачу у стягненні виплати компенсації моральної шкоди та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Додатково пояснив, що підприємство вживає всіх можливих заходів для погашення боргу перед позивачем, у зв`язку з чим на його картковий рахунок вже тричі було перераховано по 6 000 грн. Заслухавши вступне слово учасників судового засідання, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно із ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом установлено, що [PERSON] з 26 липня 2018 року перебував у трудових відносинах з КП «Черкасиінвестбуд» Черкаської міської ради, що підтверджується наказом №38-к директора КП «Черкасиінвестбуд» Черкаської міської ради від 25 липня 2018 року. 24 червня 2019 року [PERSON] звільнено з КП «Черкасиінвестбуд» Черкаської міської ради у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується наказом № 13-к директора КП «Черкасиінвестбуд» Черкаської міської ради від 24 червня 2019 року. Згідно з довідкою №190/13-01, виданою КП «Черкасиінвестбуд» Черкаської міської ради від 29 липня 2019 року, заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] станом на 24 липня 2019 року - 42383,08 грн. У судовому засіданні 24 вересня 2019 року представником позивача - адвокатом Ковтуном Ю.О. уточнено суму заборгованості по заробітній платі [PERSON] , з підстав, що відповідачем частково здійснено виплати заборгованості із заробітної плати в розмірі 6000,00 грн, 6000,00 грн та 6000,00 грн., які позивач отримав на свій картковий рахунок. Таким чином, з урахуванням податків та зборів у загальному розмірі 20 %, підприємством на час розгляду справи судом погашено заборгованість у розмірі 21 600 грн., а залишок заборгованості із заробітної плати перед позивачем становить 42 383,08 - 21 600=20 783,08 грн, що визнали всі учасники судового засідання. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Станом на дату звільнення з позивачем не було здійснено повного розрахунку, а відтак організація відповідача повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд враховує доводи відповідача про те, що КП «Черкасиінвестбуд» Черкаської міської ради не могло виплатити позивачу розрахунок при звільненні 24 червня 2019 року у зв`язку з накладенням на рахунки підприємства арешту виконавчою службою, проте зауважує, що такий арешт на рахунки накладено в межах зведеного виконавчого провадження щодо стягнення з підприємства грошових коштів на користь колишніх працівників та штрафів на користь держави, а відтак відсутні підстави вважати, що вказана обставина настала не з вини підприємства. Пунктом 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, передбачається, що у випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі календарні дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується шляхом ділення на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. З п. 8 Порядку). Аналізуючи зазначені норми законодавства, суд приходить до висновку, що порядок обрахування розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залежить від правильного визначення середньоденного заробітку, який визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі календарні дні на число відпрацьованих робочих днів. Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням заявленого позивачем періоду (з 25 червня 2019 року по 17 вересня 2019 року) кількість днів затримки розрахунку при звільненні, в межах заявлених позивних вимог, становить 59 днів, а розмір середньоденного заробітку позивача - 481 грн 87 коп. (що визнав у судовому засіданні і представник відповідача). Таким чином, суд виходить із наданого позивачем розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні як такого, що не спростований відповідачем та робить висновок про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період із 25 червня 2019 року по 17 вересня 2019 року у розмірі 28 430 грн 33 коп. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 20 783 грн 08 коп. заробітної плати, вихідну допомогу при звільненні - 10 119 грн 30 коп. та 28 430 грн 33 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з відрахуванням відповідачем податків та інших обов`язкових платежів з указаних сум. Згідно із ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач обґрунтовував їх завданням йому моральних страждань непроведенням повного розрахунку у день звільнення. Проте жодного доказу на підтвердження завдання позивачу моральних страждань суду не надано, а відтак у задоволенні цих вимог необхідно відмовити у зв`язку з недоведеністю. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами про стягнення заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати на підставі п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 768 грн 40 коп. На підставі ст. 47, 115-117 КЗпП України,

Outcome: approved