overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебуває у шлюбі з [PERSON] з 31.10.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу 1-ЖС № 047737, виданим 31.10.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м.Запоріжжя, актовий запис № 1383. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Фактично припинені шлюбні відносини з відповідачем з серпня 2005 року, з цього періоду у шлюбних стосунках не перебувають, мешкають окремо. Причиною розпаду стала несумісність характерів. З часом вони втратили взаємне почуття любові один до одного та подальше життя стало неможливим, що призвело до остаточного розпаду шлюбу. Примирення з позивачем неможливе. Спору про майно немає. У судове засідання позивач не зявилась, але до суду надійшла заява, в якій вона проти розгляду справи за її відсутності не заперечує, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. У судове засідання відповідач не зявився, але до суду надійшла заява, в якій він проти розгляду справи без його участі не заперечує, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підтримує. На підставі \~ст. \~197 ч.2 ЦПК України суд розглядає заяву \~за відсутністю сторін. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що сторони припинили подружні відносини, позивач наполягає на розірвані шлюбу, відповідач в свою чергу проти розірвання шлюбу заперечень не надав, а тому суд доходить висновку, що сім′я сторін розпалась остаточно і збережена бути не може, а її збереження суперечило б інтересам позивача та їх дітей. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що між нею та відповідачем 25 серпня 2012 року укладений шлюб, який зареєстрований Пантаївською селищною радою м. Олександрії Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 5. Від шлюбу з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Через різні типи характерів відносини погіршились, відсутнє взаєморозуміння з питань ведення сумісного господарства та укладу сім'ї. Почуття любові та поваги один до одного зникло, фактичні шлюбні відносини припинили навесні 2015 року. Спору про поділ майна не мають. У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але надали заяви з проханням розглядати справу в їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 25 серпня 2012 року, [PERSON] та [PERSON] 25 серпня 2012 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Пантаївської селищної ради м. Олександрії Кіровоградської області зроблено відповідний актовий запис № 5. Прізвища після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені з весни 2015 року, спільне господарство не ведеться, відсутній спір про розподіл майна. Відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та збереження родини суперечило б їх інтересам. Крім того, спір про проживання дитини та розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 14.02.2008 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Приютівською селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області зроблено актовий запис №1. Від шлюбу мають малолітніх дочок [PERSON], [INFO], та Вікторію, [INFO]. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні критерії та погляди на життя та сімю, часті сварки та конфлікти. З 28 серпня 2015 року проживають окремо. У судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та надали заяви з проханням про розгляд справи в їх відсутність. Позивач на позовних вимогах наполягала, відповідач позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії І-ОЛ №023268, виданого 14 лютого 2008 року Приютівською селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області, 14 лютого 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів складено відповідний актовий запис №1. Прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON]. Від шлюбу мають малолітніх дочок [PERSON], яка народилась 06.11.2008 року, та Вікторію, яка народилась 10.07.2014 рок, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, шлюб має формальний характер та збереження родини суперечило б інтересам позивача та малолітніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.04.2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що виконавчим комітетом Головківської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області зроблено актовий запис №1. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні критерії та погляди на життя та сімю. З квітня 2015 року відносини погіршились та відповідач перебуває у місцях позбавлення волі. Спільне господарство не ведеться, спору про місце проживання дитини та поділ спільного майна немає. Позивач надала письмову заяву про розгляд справи в її відсутність. Відповідач знаходиться в місцях позбавлення волі та відбуває призначене судом покарання. Згідно зворотного повідомлення, що міститься в матеріалах справи, відповідач отримав копію позову та додатків 25.02.2016 року, клопотань про надання часу на примирення та збереження сімї від відповідача не надходило, тому, відповідно до ст. 224 ЦПК України можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ОЛ №075355, виданого 25 квітня 2014 року виконавчим комітетом Головківської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, 25 квітня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №1. Прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON]. Від шлюбу мають доньку [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], остання народилась 03 жовтня 2014 року, про що виконавчим комітетом Головківської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області зроблено відповідний актовий запис №18, її батьком є [PERSON] а матірю [PERSON]. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, спору про поділ спільного майна та місце проживання дитини немає. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що сторони фактичні шлюбні відносини припинили, примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та збереження родини суперечило б інтересам позивача та малолітньої дитини. Крім того, спір про розподіл майна відсутній. З урахуванням наведеного позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.08.1997 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Палацом урочистих подій Олександрійського міськвиконкому Кіровоградської області зроблено запис № 410. Від шлюбу мають малолітніх дітей Олексія, [INFO], Анну, [INFO], Тетяну, [INFO]. Спільне життя не склалось. Збереження сімї та сумісне життя стали неможливими, спору про місце проживання дітей, які знаходяться на утриманні відповідача, немає. У судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. Представник позивача надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Палацом урочистих подій Олександрійського міськвиконкому, 29 серпня 1997 року [PERSON] та [PERSON] одружились, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 410. Від шлюбу мають малолітніх дітей Тетяну, яка народилась 29.10.2003 року, Анну, яка народилась 01.07.2007 року, та Олексія, який народився 31.07.2013 року, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, спору про місце проживання дітей немає. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, шлюб має формальний характер та збереження родини суперечило б інтересам позивача та малолітніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні [PERSON] вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну мотивує тим, що 10 березня 1990 року між нею та відповідачем укладений шлюб, який був зареєстрований Палацом урочистих подій м. Олександрії Кіровоградської області, за актовим записом № 164. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів з питань виховання дітей та ведення спільного господарства Фактичні шлюбні відносини припинили з квітня 2015 року, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна не мають. У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але надали заяви з проханням розглядати справу в їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 10 березня 1990 року, [PERSON] та [PERSON] 10 березня 1990 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Палацу урочистих подій м. Олександрії Кіровоградської області УРСР зроблено запис № 164. Прізвища після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені з квітня 2015 року, спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна не мають. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та збереження родини суперечило б їх інтересам. Крім того, спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], просила визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити їйдодатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 22 листопада 2013 року. Зазначені вимоги позивач мотивувала тим, що вона не звернулась до нотаріальної контори, оскільки не знала про факт смерті заповідача. Так як в період з липня 2013 року по серпень 2015 року вона ([PERSON]М.) без виїзду мешкала у с. Мартинівка Ічняньського району Чернігівської області, де доглядала хворого батька до його смерті. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, підтвердили викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача проти позову заперечувала за безпідставністю вимог. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є спадкоємцем майна за заповітом [PERSON] В свою чергу, відповідач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] 22 листопада 2013 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 6 по вул. Щорса в м. Миколаєві. Відповідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В свою чергу, позивач у встановленому цивільним процесуальним законом порядку не представив належних та допустимих доказів поважності пропуску строку на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Необізнаність позивача щодо факту смерті особи, яка склала заповіт на її користь протягом більше двох років, а також неповідомлення відповідачем позивача або нотаріуса про наявність інших спадкоємців також не є підтвердженням поважності пропуску установленого законом строку для прийняття спадщини. За такого позов задоволенню не підлягає. В силу ст. 88 ЦПК України у звязку з відмовою в позові судові витрати позивача присудженню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини на її користь. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилається на те, що з 28 серпня 2014 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 350. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Просить позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом про день, час та місце слухання справи повідомлений. Суду про поважність причини неявки у судове засідання не повідомив. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини не надає, не працює, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повнолітня дитини. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви у провадження судових органів України, тобто з 19 листопада 2015 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 280 000 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 2800 грн. В позові зазначила, що 25листопада 2006 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу 280 000 грн., на підтвердження чого відповідач надав розписку. Відповідно до договору, відповідач зобов'язався повернути вказану суму боргу в строк до 25.11.2014 року. Свої зобов'язання [PERSON] не виконав, у погоджений строк борг не повернув. В зв'язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача борг в розмірі 280 000 грн. та судові витрати в розмірі 2800 грн. В судовому засіданні позивач не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, проти задоволення не заперечував, але надав суду копію посвідчення серія Г № 021947, відповідно до якого відповідач звільняється від сплати судового збору, на підставі п. 8 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Також в судовому засіданні було встановлено, що дійсно було укладено договір позики, а також на підтвердження про отримання коштів відповідачем надана власноруч написана розписка від 25.11.2006 року, з кінцевим терміном повернення 25.11.2014 р. сума боргу становить 280 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв'язку з викладеним, враховуючи, що обидві сторони звільненні від сплати судового збору, суд приходить до висновку про необхідність віднести його на рахунок держави. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial