Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], про стягнення страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 11 934,68 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 27 березня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі водія [PERSON], який керував автомобілем «Опель Вектра», д/н [NUMBER], та автомобіля позивача «Шкода СуперБ», д/н [NUMBER]. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року [PERSON], власника автомобіля марки «Опель Вектра» , д/н [NUMBER] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340,00 грн. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON], як володільця джерела підвищеної не\-безпеки, автомобіля марки «Опель Вектра» , д/н [NUMBER], була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Європейський Страховий Союз» на підставі Полісу № АМ/0589119 від 22.06.2017 року обов'язкового страхування цивіль\-но-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ним було повідомлено ПрАТ «Європейський Страховий Союз» про дорожньо-транспортну пригоду та подано заяву про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «Європейський Страховий Союз». Згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності, фізичної особи-підприємця [PERSON] за № 5018 від 24.04.2018 року, вартість відновлюваного ремонту його автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 27 березня 2018 року, складає 13 934,68 грн. Відповідач повинен відшкодувати йому згідно із положеннями ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлену висновками автотоварознавчої експертизи матеріальну шкоду в розмірі 11 934,68 грн., однак виплату страхового відшкодування відповідачем здійснено не було. Тому, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача не скористався правом подати до суду відзив на позовну заяву, у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. 27 березня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі водія [PERSON], який керував автомобілем «Опель Вектра», д/н [NUMBER], та автомобіля «Шкода СуперБ», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], власником якого є [PERSON], а саме 27.03.2018 року о 12-45 год. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Опель Вектра», д.н.з. [NUMBER], по вул. Г. Світличної, 52 в м. Павлограді Дніпропетровської області, рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Шкода СуперБ», д.н.з. [NUMBER]. Своїми діями [PERSON] порушив п. 10.9 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року [PERSON], водія автомобіля марки «Опель Вектра», д.н.з. [NUMBER], притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому факт завдання шкоди позивачу [PERSON] як потерпілому в ДТП з вини [PERSON] не потребує окремого доказування. Цивільно-правова відповідальність відповідача, власника автомобіля марки «Опель Вектра», д.н.з. [NUMBER], була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Європейський Страховий Союз» на підставі договору обов'язкового страхування цивіль\-но-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АМ/0589119 від 22.06.2017 року, де ліміт відповідальності, за шкоду заподіяну життю і здоров'ю - 200 000,00 грн., шкоду, заподіяну майну - 100 000,00 грн., розмір франшизи - 2 000,00 грн. Дорожньо-транспортна пригода сталася в період дії вказаного полісу, тому на виконання вимог ст. ст. 33, 33-1, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач повідомив страхову компанію про настання страхового випадку та надав усі необхідні документи. Так, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується уразі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди. З огляду на вищенаведене сторонами договорів добровільного страхування наземних транспортних засобів та обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договори укладаються з метою забезпечення, як своїх прав, так і прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договорами добровільного страхування наземних транспортних засобів та обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик). Згідно зі ст. 34 Закону № 1961-IV страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Страхові компанії під час вирішення питання про виплату страхового відшкодування у першу чергу керується вимогами Цивільного кодексу України та Закону № 1961-IV. Як вбачається з матеріалів справи, згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності, фізичної особи-підприємця [PERSON] за № 5018 від 24.04.2018 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Шкода СуперБ», д/н [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 27 березня 2018 року, складає 13 934,68 грн. Однак, [PERSON] Приватним акціонерним товариством «Європейський Страховий Союз» не було виплачено страхове відшкодування, що свідчить про те, що ПрАТ «Європейський Страховий Союз» не виконало свої зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим було порушено права та інтереси позивача, за захистом яких останній звернувся до суду. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, у ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто процесуальними нормами встановлено обов'язок учасників справи доказувати обставини при невизнані або оспорюванні них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідачем ПрАТ «Європейський Страховий Союз» суду не надано доказів в підтвердження виплати страхового відшкодування позивачу [PERSON] Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. У відповідності до положень ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це, зокрема, шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. За приписами ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. У зв'язку з тим, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Шкода СуперБ», д/н [NUMBER] складає 13 934,68 грн., тому з відповідача ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути страхове відшкодування в розмірі 11 934,68 грн. з розрахунку: 13 934,68 грн. (вартість відновлюваного ремонту) - 2 000,00 грн. (розмір франшизи) = 11 934,68 грн. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved