Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона разом зі своєю дочкою проживають у квартирі [ADDRESS], відповідач є колишнім чоловіком, у спірній квартирі не проживає багато років і його майна в квартирі немає. Між сторонами було багато судових процесів, які стосувалися розірвання шлюбу, поділу майна, надання дозволів неповнолітній дитині на виїзд за межі України без згоди батька. Разом з тим, в квартирі де проживають позивач та її донька з'явилися зареєстровані дві неповнолітні дитини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Однак, жодного дня ці неповнолітні діти в даній квартирі не були, їх речей та речей їх батьків в квартирі немає. Всі комунальні платежі за квартиру оплачує [PERSON], відповідач не цікавиться спірною жилою площею, витрат по оплаті квартирної плати та комунальних послуг не несе, речей його в квартирі немає, діти взагалі ніколи не проживали в квартирі, а тому вважає, що відповідач в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей втратили право користування квартирою на підставі ст. 71 ЖК України та просила суд визнати [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] внаслідок їх відсутності за місцем проживання понад встановлені законодавством строки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав з викладених підстав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в судове засідання не з'являвся, повідомлений про розгляд справи (а.с. 44). Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації - Козлюк Леся Іванівна в судовому засіданні просила винести рішення з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей. Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 15.01.2013 р. рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.07.2012 р. в частині поділу квартири [ADDRESS] скасовано та ухвалено нове рішення наступного змісту: В порядку поділу майна подружжя поділити квартиру [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини вказаної квартири, визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини вказаної квартири (а.с. 9-12). Відповідно до заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21.08.2013 р. припинено право власності [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Визнано право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було багато судових процесів, які стосувалися розірвання шлюбу, поділу майна, надання дозволів неповнолітній дитині на виїзд за межі України без згоди батька. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень квартира [ADDRESS] на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 15.01.2013 р. на праві приватної власності в розмірі 2/3 часток належить [PERSON] та 1/3 частка цієї ж квартири належить позивачу на підставі заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21.08.2013 р. (а.с. 25-26). Відповідно до довідки форми № 3 за вищевказаною адресою зареєстровані п'ять осіб: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 2012 р. (а.с. 22). Відповідно до актів ЖЕД 204 від 17.09.2014 р., 08.06.2011 р., 14.01.2015 р. відповідач [PERSON] з 2009 року в квартирі [ADDRESS] не проживає. Неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], 2012 р. в квартирі [ADDRESS] в указаній квартирі також не проживають та взагалі ніколи за цією адресою не з'являлися (а.с. 20, 21, 59). Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач жилого приміщення та члени його родини можуть бути визнані в судовому порядку такими, що втратили право користування жилим приміщенням в разі їхньої відсутності на спірній жилій площі більше шести місяців без поважних причин. В спірній квартирі [PERSON] з 2009 року не проживає, особистих речей немає, що підтверджується актами ЖЕД 204. Неповнолітні діти відповідача взагалі ніколи не проживали в квартирі. Судом встановлено, що з цього періоду часу відповідач [PERSON] не цікавився спірною жилою площею, не ніс витрат по її утриманню, речей його в спірній квартирі не має. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач та його неповнолітні діти не проживають в спірній квартирі більше року без поважних причин, речей їх в квартирі не має, суд вважає, що вимоги позивачки є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задовольняється, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума судових витрат, судовий збір у розмірі 243,60 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved