Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 07 червня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Можливості зберегти сім`ю немає оскільки разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, тому звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до\~ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Разом з тим, просила суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі. Зазначив, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 червня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 142, що підтверджено Свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] виданим 07 червня 2003 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про її народження Серія [NUMBER] виданим повторно 05 липня 2011 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Між тим, позовна вимога в частині залишення проживати малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , разом з позивачкою, задоволенню не підлягає, оскільки останньою не надано суду жодного доказу, на підтвердження того, що між сторонами існує спір, щодо місця проживання малолітньої доньки. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача та користь позивача 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial