Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

У листопаді 2014 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. 26.11.2014 р. позивачка надала уточнення в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання його сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на ті обставини, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] було позбавлено батьківських прав, а [PERSON] призначено опікуном над неповнолітнім сином відповідача. [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні з моменту смерті його матері, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не цікавиться протягом тривалого часу його життям та не спілкується з ним. У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, зазначивши, що дитина потребує додаткових витрат. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутності згідно ст. 224 ЦПК України (а.с.12, 15, 16, 18). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, 3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що 14.04.2014 р. рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] було позбавлено батьківських прав стосовно його сина [PERSON], [INFO], позивачку [PERSON] було призначено опікуном над неповнолітнім [PERSON] (а.с.5). Судом встановлено, що [PERSON] проживає разом з позивачко та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою «КП «ДУОЖФ Святошинського району м. Києва» від 03.09.2014 р. (а.с.4) Враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу України та погодження сторін, щодо розміру аліментів, суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави стягнення аліментів з відповідача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved