Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитною лінією у загальному розмірі в сумі 46302,55грн. та судового збору у розмірі 463,03грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.08.2013р. між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, було укладено кредитну угоду, відповідно до умов заяви №013-28503-150813, за якою банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, із встановленням ліміту кредитування у розмірі 34800,00грн., з умовами обслуговування карткового рахунку у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Зазначає, що ним було виконано умови кредитного договору та надано відповідачу кошти в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином, в зв'язку із чим, станом на 11.08.2014р., має заборгованість за кредитом в загальному розмірі 46302,55грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача та понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, просив у позовній заяві розглядати справу без його участі, позовні вимоги, підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином про місце, дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, заперечень на позов не надавав. У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15.08.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі-позивач/банк) та [PERSON] (далі-відповідач/позичальник), шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви №013-28503-150813 за якою банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, із встановленням ліміту кредитування в розмірі 34800,00грн., зі сплатою 42% річних, строком ліміту кредитної лінії 364 календарних днів, на невизначений строк дії, з обслуговуванням карткового рахунку у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору (далі-кредитний договір) (а.с.3-4). З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач надав відповідачу кредитні кошти за договором. Проте, відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитом. Згідно із розрахунком заборгованості позивача за кредитним договором (а.с.6), станом на 11.08.2014р., заборгованість відповідача перед позивачем в загальному розмірі складає 46302,55грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 28434,11грн., прострочене тіло кредиту - 6365,89грн., заборгованість за відсотками - 11502,55грн. Доказів, щоб спростовували розмір заборгованості за кредитним договором суду не надано. Так, згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов кредитного договору та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №013-28503-150813 від 15.08.2013р. в загальному розмірі 46302,55грн. та понесені останнім і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору в сумі 463,03грн.

Outcome: approved