Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа - Головне управління юстиції в м. Києві, про визнання право власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його дружина - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Позивач вказав, що відповідно до норм діючого законодавства та у встановлені строки він звернувся до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частину квартири за адресою: [ADDRESS], у зв'язку із тим, що він не надав оригінал правовстановлюючого документу щодо належності майна спадкодавцеві. Посилаючись на те, що приватизаційні документи на спірну квартиру було втрачено та враховуючи те, що були порушені права на спадкування за законом, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Позивач пояснив, що він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті своєї дружини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірну квартиру. Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направили до суду пояснення по справі, в яких просять слухати справу у відсутність їх представників та на підставі поданих стороною доказів, прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства (а.с. 25-26). Представник Головне управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду пояснення, в яких просить розглядати справу у відсутність їх представника (а.с. 37-39). Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 15 січня 1997 року квартира [ADDRESS] в рівних частках належить [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [INFO] померла дружина позивача - [PERSON] ( а.с. 14), після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартиру за адресою: [ADDRESS]. 19 лютого 2016 року позивач, у строки передбачені ЦК України, звернувся до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (а.с. 41 зворот). Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с. 41-47). 04 липня 2016 року нотаріальна контора надала позивачу відмову у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири, у зв'язку із тим, що не надано оригіналу правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві, право власності на яке зареєстровано в установленому для того часу порядку (а.с. 47). Як пояснив позивач, після смерті спадкодавця інших спадкоємців крім нього немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи позивач належить до спадкоємців за законом. Як вбачається з копії спадкової справи [PERSON] звернувся до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] Враховуючи неможливість видачі Свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину спірної квартири, питання про визнання права власності підлягає вирішенню у судовому порядку. Статтею 392 ЦК України зазначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У роз'ясненнях п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на те, що [PERSON] в строки встановлені законом вчасно звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини після померлої дружини [PERSON], суд вважає, що позов про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування після померлої [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved