Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ТОВ «ЮНІКОМ АВТО» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 18 травня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan Almera, номерний знак [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] та Mercedes S550, номерний знак [NUMBER], який належить позивачу, в результаті чого було пошкоджено транспортний засіб останнього. Майнова шкода, завдана позивачу внаслідок пошкодження автомобіля відповідно до довідки-рахунку склала 108 073 грн. 43 коп. ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія», яким було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача [PERSON], виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 49 000 грн. Не відшкодованим залишилось 59 073 грн. 43 коп. У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь вказану суму майнової шкоди та 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась у душевних стражданнях з приводу пошкодження автомобіля. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Відповідач та його представник заперечили щодо задоволення позову, мотивуючи тим, що позивачем не доведено проведення ремонту автомобіля на суму 108 073 грн. 43 коп. та відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. Представник третьої особи ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що страховиком виплачено страхове відшкодування у розмірі 49 000 грн. у відповідності до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та полісу за вирахуванням франшизи на підставі проведеного автотоварознавчого дослідження. Зазначив, що наданий позивачем рахунок-фактура про проведення ремонту автомобіля є недопустимим доказом. Завдана майнова шкода повинна бути відшкодована відповідачем на підставі проведеного дослідження пошкоджень автомобіля, здійсненого за заявою страховика. Представник третьої особи ТОВ «ЮНІКОМ АВТО» до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 73, 89). Тому, суд розглянув справу у відсутність представника ТОВ «ЮНІКОМ АВТО», оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 травня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan Almera, номерний знак [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] та Mercedes S550, номерний знак [NUMBER], який належить позивачу [PERSON], в результаті чого було пошкоджено транспортний засіб останнього. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 7 липня 2012 року [PERSON] визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 9). Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача (а.с. 8). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Nissan Almera, номерний знак [NUMBER] - [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди, застрахована у ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» на підставі полісу АВ/1984029 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 195). Відповідно до вказаного полісу передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю 100 000 грн. та франшизу в розмірі 1 000 грн. Строк дії договору з 27 листопада 2011 року по 26 листопада 2012 року. Вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля Mercedes S550, номерний знак [NUMBER] у результаті його пошкодження, складає 99 586 грн. 98 коп. з податком на додану вартість та 82 989 грн. 15 коп. без податку на додану вартість згідно із даними звіту № 1656 про незалежну оцінку від 23 травня 2012 року, проведеного за заявою ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с. 124-134). У виконання умов договору та положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатило страхове відшкодування позивачу у розмірі 49 000 (а.с. 21), тобто в межах ліміту відповідальності та за вирахуванням франшизи. Відповідно до рахунку-фактури від 23 травня 2012 року, виданої третьою особою ТОВ «ЮНІКОМ АВТО», вартість проведеного ремонту автомобіля позивача становить 108 073 грн. 43 коп. (а.с. 19-20), у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути майнову шкоду з відповідача, що не покривається полісом обов'язкової цивільно-правової відповідальності, у розмірі 59 073 грн. 43 коп. Проте, з такими доводами позивача та його представника суд не погоджується, оскільки у судовому засіданні позивач зазначив, що ремонт свого автомобіля він повністю здійснив у січні 2013 року. Разом з тим, рахунок-фактура на суму 59 073 грн., видана ФОП [PERSON], квитанція про оплату вказаних коштів ФОП [PERSON], акт виконаних робіт, датовані 7 квітня 2014 року (а.с. 114), тобто пізніше, ніж через рік після проведення дійсного ремонту автомобіля позивачем, що викликає сумніви у достовірності вказаних документів. Тому, суд вважає такі докази проведеного ремонту автомобіля позивача не допустимими. Інших доказів щодо вартості завданої майнової шкоди позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля суду не надано. Від проведення автотоварознавчої експертизи щодо визначення вартості майнового збитку позивача у результаті пошкодження його автомобіля сторони у судовому засіданні відмовились. З урахуванням положень ст. 59 ЦПК України суд дійшов висновку, що допустимим доказом визначення вартості майнового збитку є дані звіту № 1656 про незалежну оцінку від 23 травня 2012 року, проведеного за заявою ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія. Відповідно до ст. 1192 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тому, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення майнової шкоди на суму 50 586 грн. 98 коп. (99 586 грн. 98 коп. - 49 000 грн.). Відповідно до ч. 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Відповідне клопотання відповідачем у справі заявлене (а.с. 135-137). Разом з тим, місце знаходження замінених деталей у автомобілі позивача, суду встановити не вдалось, оскільки ремонт автомобіля здійснювався ТОВ «ЮНІКОМ АВТО» та ФОП [PERSON], про що позивач зазначив у судовому засіданні. Ухвалу суду від 25 квітня 2014 року щодо надання інформації про наявність замінених вузлів, деталей та агрегатів автомобіля позивача, ТОВ «ЮНІКОМ АВТО» та ФОП [PERSON] не виконали (а.с. 209). Вказане не позбавляє, відповідача після виконання рішення суду щодо відшкодування позивачу завданої майнової шкоди звернутись до вказаних осіб ТОВ «ЮНІКОМ АВТО» та ФОП [PERSON] про передачу йому замінених вузлів, деталей та агрегатів автомобіля позивача на підставі п. 9 вказаної Постанови. Що стосується позовних вимог про стягнення 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, яку позивач зазнав внаслідок пошкодження його автомобіля, то вказані вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 750 грн. Зазначена сума визначена судом з урахуванням душевних страждань позивача, принципів справедливості, розумності та, на думку суду, ця сума є достатньою для відновлення душевного стану позивача. У судовому засіданні відповідач просив суд врахувати його скрутне матеріальне становище та зменшити суму відшкодування. Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Разом з тим, обставини, на які посилається відповідач, як на підставу для зменшення суми відшкодування (рішення судів про стягнення коштів, копії виписок його хвороби, те, що він є пенсіонером (а.с. 141-190), можуть бути тільки підставою для вирішення питання про відстрочку чи розстрочку, зміну способу та порядку суд виконання рішення суду на підставі положень ст. 373 ЦПК України, оскільки відповідач [PERSON] не вперше несе майнову відповідальність за пошкодження транспортних засобів внаслідок дорожньо-транспортних пригод за його участю. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то судовий збір за вимоги майнового характеру, сплачений позивачем в розмірі 630 грн. 74 коп. та за вимоги немайнового характеру у розмірі 229 грн. 41 коп. підлягає частковому відшкодуванню пропорційно сумі задоволених вимог відповідно до ст. 88 ЦПК України, тобто 505 грн. 87 коп. та 34 грн. 41 коп. відповідно. Позивачем понесені витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн. (а.с. 93-96). Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Представником позивача не надано розрахунку наданої правової допомоги. Враховуючи те, що представник позивача приймав участь у судових засіданнях, загальною тривалістю 3 години, надавав правову допомогу при підготовці позову до суду, тривалість якої суд визначає в 1 годину 30 хвилин, та з урахуванням положень ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» суд дійшов висновку, що відшкодуванню відповідачем [PERSON] підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial