Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 4/25 частини спадкового житлового будинку, посилаючись на те, що її батькові [PERSON] по договору купівлі продажу належало на праві часткової спільної власності 3/10 частини будинку №22/2 по вул.. Комінтерна в м. Полтаві. В подальшому на підставі рішення суду його доля змінилася до 4/25 частин. Нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з чим просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка не зявилася, просить справу розглянути у її відсутність, посилаючись на те, що її інтереси в суді представляє адвокат. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, але надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. У судовому засіданні представник відповідача виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представники третіх осіб в судове засідання не з»явились, про причину своєї неявки суду не повідомили, хоча завчасно та належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] згідно договору купівлі продажу від 13 квітня 1962 року належало на праві спільної часткової власності 3/10 частини будинку №22/2 по вул.. Комінтерна в м. Полтаві. Інша частина належить відповідачам. Мати позивачки [PERSON] померла 16 листопада 2003 року, а батько, [PERSON] 22 жовтня 2010 року. Після його смерті 25 січня 2011 року вона, як єдиний спадкоємець, звернулася у Третю Полтавську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та видачі відповідного право установчого документа. Однак нотаріус [PERSON] 11 липня 2015 року винесла постанову, якою відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що її батькові належить не 3/10 частини, а 4/25 частини вище зазначеного будинку і відсутній документ, який підтверджує реєстрацію власності на 4/25 частин у ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» або у реєстраційній службі Полтавського міського управління юстиції. Це підтверджується копіями: свідоцтва про народження позивачки, про реєстрацію шлюбу, з яких видно, що 18 лютого 1978 року, після реєстрації шлюбу вона прийняла прізвище [PERSON], свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON], технічного паспорту на спірний будинок, постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі та договору купівлі продажу 3/10 частини будинку №22/2 по вул.. Комінтерна в м. Полтаві на імя померлого батька. У 2013 року позивачці стало відомо із рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 15 березня 2011 року, що після смерті її батька і без її участі співвласники через суд змінили розмір часток в будинку і визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом та за заповітом на 6/25 частин цього домоволодіння з урахуванням самочинно збудованих в житловому будинку літнього душу літ.«ж4» та сіней літ.«и». Також визнано за [PERSON] право власності на самочинно збудованих у зазначеному домоволодінні тамбура літ.«а9» (заг. пл.. 0,8 кв. м.), гаражу літ. «Щ», навісу літ. «щ1» та літнього душу літ. «щ2» з реєстрацією права власності в ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор». Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності в рівних частинах на самочинно збудовані у вказаному житловому будинку гаражу літ.«Ж», сараю літ. «ж1», сараю літ. «ж2» та навісу літ. «ж3», з реєстрацією права власності в ПП «Полтавському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор». Цим же рішенням визначено розмір часток у праві спільної часткової власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м. Полтава, вул. Комінтерна, 22/2 в наступному вигляді: [PERSON] (кв. №2) 13/100; [PERSON] (кв. №2) 11/200; [PERSON] (кв. №2) 33/200; [PERSON] (кв. №4) 1/4; [PERSON] (кв. №5) 4/25. Визнано за [PERSON] право власності на кв. №1 13/100 частки домоволодіння, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Комінтерна, 22/2. Визнано за [PERSON] право власності на кв. №2 11/200 частки вищевказаного домоволодіння. Визнано за [PERSON] право власності на кв. №2 33/200 частки вищезазначеного домоволодіння. Визнано за [PERSON] право власності на кв.№4 1/4 частки цього домоволодіння. Визнано за [PERSON] право власності на кв. №5 4/25 частки вищевказаного домоволодіння. Оскільки після вступу вищезазначеного рішення суду батько позивачки помер, то це рішення не було зареєстровано ні батьком, ні позивачкою в ПП «Полтавському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» або у реєстраційній службі. По вищевикладеним обставинам позивачка вимушена була звернутися до суду за захистом своїх прав, відповідно до ст. ст. 3, 11, 12,13,15,16,19 ЦК України, оскільки має право на самозахист свого цивільного права від протиправних посягань. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд вважає за можливе визнати за [PERSON] після смерті батька [PERSON] в порядку спадкування, право власності на 4/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями в м. Полтаві по вул. Комінтерна, 22/2. На підставі викладеного,

Outcome: approved