Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 січня 2020 року сторони уклали договір з комплексного обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом підписання заяви про приєднання до договору. За умовами заяви про приєднання банк відкриває відповідачу рахунок в гривні на умовах тарифного пакету «Мій Комфорт», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку, та надає клієнту платіжну картку та ПІН-конверт до неї (за наявності). Розмір кредитної лінії, що встановлена позивачем становить 32 000 грн. Вказана заява про приєднання є невід`ємною частиною договору. Підписанням цієї заяви клієнт підтверджує, що між ним та банком досягнута згода щодо всіх істотних умов договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів та достовірність даних, в тому числі персональних вказаних в цій заяві про приєднання. Згідно з пунктом 1.21 розділу ХХІІ договору за невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язання клієнта перед банком у розмірі та в строки, передбачені цим договором банк має право нарахувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Натомість, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту, у зв`язку з чим за вказаним договором виникла прострочена заборгованість. Так, станом на 20 травня 2021 року сума заборгованості становить 36160,34 грн, з яких 31414,69 грн - заборгованість по основному боргу, 4626,79 грн - заборгованість по сплаті процентів та комісії за користування кредитом, 72,30 грн - як 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу, 24.95 грн - як 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентам, 21,61 грн - сума інфляційних втрат від простроченої суми процентів за користування кредитом, яку позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 30 липня 2021року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причин неявки суду не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд, всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідив наявні у справі, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини та приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що 15 січня 2020 року сторони уклали договір з комплексного обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом підписання заяви про приєднання №284472211/101117 до договорукомплексного обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - Договір). За змістом п. 1.6 розділу ХХІІ договору банк здійснює надання кредиту шляхом встановлення кредитної лінії на картковий рахунок клієнта. Процентна ставка за користування кредитними коштами визначена в розмірі 38% річних. За умовами договору відповідачу встановлено кредитну лінію в розмірі 32000 грн. Строк користування кредитом встановлюється до дати закінчення строку дії платіжної картки, якщо умовами договору та/або додатками до договору не встановлено інше (пункт 1.14 розділу ХХІІ договору. Згідно з пунктом 1.18 Договору за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати проценти в порядку та розмірах, визначених в Умовах користування кредитною лінією. Клієнт зобов`язаний здійснювати щомісячно часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, також клієнт має право провести повне або часткове погашення кредиту. Пунктом 1.17.1 Договору передбачено використання кредиту за цільовим призначенням, повне повернення кредиту та сплата відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором. Пунктом 1.18.2 передбачено, що проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання кредиту включно, та до дня фактичного повернення кредиту (його частини). Відповідно до пункту 1.21 Договору за невиконання або несвоєчасне виконання, не в повному обсязі виконання клієнтом зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені договором, банк має право нараховувати на суми прострочення платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачені, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми прострочення. Відповідач умови Договору не виконав, у зв`язку з чим виникла кредитна заборгованість. Згідно з розрахунком, наданим позивачем заборгованість відповідача за кредитом складає 36160,34 грн, з яких 31414,69 грн - загальна сума основної заборгованості, 4626,79 грн - відсотки за користування кредитом, 72,30 грн -три проценти річних на суму простроченого кредиту, 24,95 грн - 3 % річних на суму, нарахованих та несплачених процентів та 21,61 грн - Відповідно до положень ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року в справі № 6-2168цс15. Таким чином, враховуючи те, що 15 січня 2020 року між сторонами був укладений договір про споживчий кредит у вигляді заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, суд приходить висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору. Як вбачається з матеріалів справи, Банк виконав свої договірні зобов`язання, надавши відповідачу кредит у встановленому в Кредитному договорі розмірі. Проте, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов укладеного договору, суд приходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості в загальному розмірі 36160,34 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved