Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У липні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про вселення про вселення до квартири [ADDRESS]. На обґрунтування позову зазначив, що відповідно до ордеру № 13557 від 13 серпня 1990 р. йому та членам його сім'ї: дружині [PERSON], сину [PERSON] та дочці [PERSON], була надана трикімнатна квартира [ADDRESS]. На підставі рішення Харківського районного суду м. Києві від 23 жовтня 2001 р. його шлюб з [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу між ним та його колишньою дружиною склалися неприязні стосунки, між ними постійно виникали сварки та бійки. Потім у [PERSON] з'явився інший чоловік, який став проживати у спірній квартирі, а тому з метою уникнення сварок він у жовтні 2004 р. змушений був залишити квартиру. Весь цей час він проживав у знайомих і рідної сестри, але мав ключі від квартири і періодично туди навідувався. У липні 2015 р. він мав намір повернутись у спірну квартиру для постійного проживання, але відповідач [PERSON] своїми діями перешкоджає його вселенню, а саме: не впускає його до квартири, змінила замки і не надає йому ключі. На сьогоднішній день він не має іншого житла і коштів, щоб знімати квартиру, а тому змушений проживати у сестри, чим спричиняє їй незручності. Під час розгляду справи з'ясувалося, що [PERSON] у спірній квартирі не проживає, у зв'язку з чим позивач підтримав вимоги лише відносно [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] подали письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем їх проживання, проте в судове засідання вони повторно не з'явилися, письмові заперечення на позов не подали. Враховуючи нез'явлення відповідачів в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Неявка сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Спірним жилим приміщенням є трикімнатна квартира [ADDRESS], яка відноситься до державного житлового фонду. Рішення виконкому Московської районної Радим народних депутатів від 23 липня 1990 р. № 561 вказана квартира була надана в користування позивачу [PERSON] на сім'ю з чотирьох осіб: він сам, дружина [PERSON], син [PERSON] та дочка [PERSON] За приписом статті 58 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. На підставі ордера на жиле приміщення № 13557 від 13 серпня 1990 р. [PERSON], його дружина та діти вселились у спірну квартиру та зареєстрували своє місце проживання за зазначеною адресою, у зв'язку з чим набули право користування житлом. Відповідно статті 61 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається у письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем, - громадянином, на ім'я якого видано ордер. На час розгляду справи у спірній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] - наймач, його дружина [PERSON] та син [PERSON], що підтверджується довідкою Сервісного цен6тру Дарницького району від 25.10.2015 № 129 (а.с. 54). На підставі рішення Харківського районного суду м. Києві від 23 жовтня 2001 р. шлюб [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 6). Судом встановлено, що позивач [PERSON], залишаючись бути зареєстрованими у спірній квартирі, з жовтня 2004 р. фактично у ній не проживає. З позовної заяви вбачається, що позивач залишив спірну квартиру через неприязні стосунки з колишньою дружиною та вселення на житлову площу її нового чоловіка, проте інтересу до житла не втрачав і періодично його відвідував, маючи ключі від квартири. Відповідно статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього можу бути продовжено наймодавцем, а в різі спору - судом. Згідно з положенням статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки судове рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], не ухвалювалось, він має право користуватися жилим приміщенням, одержаним у безстрокове користування у встановленому законом порядку. У липні 2015 р. позивач [PERSON] намагався вселитися до спірної квартири, проте відповідач [PERSON] до квартири його не впустила і змінила замки у вхідних дверях, ключі від яких позивачу не надала. Враховуючи положення частини 3 статті 9 ЖК України, відповідно до яких ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом, порушені житлові права [PERSON] підлягають захисту шляхом вселення його до квартири [ADDRESS]. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved