Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, якою просить встановити факт, що померла 24 вересня 2000 року [PERSON] є матірю померлої 15 серпня 2014 року [PERSON]. На обгрунтування заявлених вимог [PERSON]зазначила, що являється спадкоємцем за заповітом після померлої 15.08.2014 матері [PERSON] і на частину спадкового майна у вигляді земельної ділянки розміром 3.5800 га, розташованої на території Ряснянської сільської ради Краснопільського району Сумської області, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, але позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 3.52 га, яку [PERSON] прийняла у спадщину після померлої [PERSON], але юридично не оформила, оскільки виник сумнів з приводу родинних відносин між померлою [PERSON] та померлою [PERSON], маються розбіжності у написанні прізвищ померлих «ЧЕРВЯКОВА», «ЧЕРВЯК», «КОЛІСНИК», «КОЛЕСНИК». Компетентною особою відділу державної реєстрації актів цивільного стану винесено постанову, якою заявнику відмовлено у внесенні змін до актових записів про народження та про шлюб померлих. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, обумовлено необхідністю оформлення спадщини, і іншим шляхом, окрім судового, встановити його неможливо. В судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала з наведених у заяві підстав. Заінтересована особа явку представника в судове засідання не забезпечила, згідно поданої заяви просила справу розглянути за відсутності її представника, не заперечує проти задоволення заяви /ас. 47/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначеної особи відповідно до вимог статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Допитаний судом свідок [PERSON] показала, що їй як родичкі та працівнику сільської ради відомо про родині відносини між померлими [PERSON] та [PERSON] матері та доньки. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, покази свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судовим розглядом встановлено за матеріалами справи встановлено, що 24 вересня 2000 року померла [PERSON], місце державної реєстрації смерті виконавчий комітет Ряснянської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 1 від 25.09.2000 /копія ас. 6/. На день смерті 24 вересня 2000 року [PERSON] була зареєстрована та проживала [INFO] разом з [PERSON] / ас. 7/; Спадкова справа після померлої не заводилася та не видавалася /ас. 30-32/. 15 серпня 2014 року померла [PERSON], місце державної реєстрації смерті виконавчий комітет Ряснянської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 08 від 15.08.2014 /копія ас. 8/. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 10 червня 2014 року секретарем виконавчого комітету Ряснянської сільської ради Краснопільського району Сумської області, за яким усе своє майно заповідала доньці [PERSON], реєстр за № 47 /копія ас.9/. Як вбачається зі спадкової справи № 338/2015, розпочатої 26 листопада 2015 року, заявник [PERSON] 26.11.2015 звернулася до Краснопільської районної державної нотаріальної контори для оформлення свого права на спадщину за заповітом після померлої 15 серпня 2014 року [PERSON] /копія спадкової справи ас. 36-46/, і на частину спадкового майна у вигляді земельної ділянки розміром 3.5800 га, розташованої на території Ряснянської сільської ради Краснопільського району Сумської області, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26 листопада 2015 року. Однак 05 липня 2016 року в.о. завідувача Краснопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3.52 га, яка розташована на території Ряснянської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті 15 серпня 2014 року [PERSON], яку вона прийняла у спадщину після померлої 24 вересня 2000 року [PERSON], але юридично не оформила, в звязку з невідповідністю поданих документів заявленим вимогам: в свідоцтвах про народження та про шлюб [PERSON], свідоцтві про смерть [PERSON] маються розбіжності у написанні прізвищ померлих «ЧЕРВЯКОВА», «ЧЕРВЯК», «КОЛІСНИК», «КОЛЕСНИК» /ас. 20/. Згідно статті 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, розглядаються судовим порядком, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів, чи при неможливості відновлення загублених або знищених документів, що посвідчують ці факти. Відповідно до п.7 ППВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. З огляду на викладене, у матеріалах справи є докази родинних відносин між фізичними особами померлими [PERSON] та [PERSON] Так, згідно Свідоцтва про народження серія 1-НЕ № 125106, виданого Ряснянським загс Краснопільського району Сумської області, 02 травня 1953 року у селі Рясне Краснопільського району Сумської області народилася [PERSON] /копія ас. 10/. За даними повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00015192906 від 24 березня 2015 р. [PERSON] та [PERSON] 27 червня 1970 зареєстрували шлюб, актовий запис № 1, орган державної реєстрації актів цивільного стану - виконком Ряснянської сільської ради Краснопільського району Сумської області, прізвища подружжя після державної реєстрації шлюбу на російській мові КОЛЕСНИК /копії ас. 11-13/. Заявник [PERSON] /дошлюбне прізвище Винярська/ народилася 09.11.1983 у селі Рясне Краснопільського району Сумської області, у відомостях про матір записана /далі мовою оригіналу на російській мові /[PERSON] /копії ас. 16-17/. Зі змісту довідок № 162 від 31.03.2015, № 425/02-34 від 18.07.2016, виданих виконкомом Ряснянської сільської ради Краснопільського району Сумської області, вбачається, що померла 24.09.2000 [PERSON] до дня смерті мешкала з донькою [PERSON] за адресою: с. Рясне, вул. Молодіжна, буд. 23 Краснопільського району Сумської області і дійсно є її матірю; [PERSON] і [PERSON] це одна і та особа, відповідно до по господарських книг [PERSON] на території Ряснянської сільської ради Краснопільського району Сумської області не проживала і на даний час не проживає /ас. 7, 19 /. Для внесення змін до актового запису про народження та до актового запису про шлюб [PERSON], заявниця зверталася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції у Сумській області, але був наданий Висновок 3\~479-05-28 від 26.07.2016 про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану у звязку з відсутністю для цього підстав /ас. 21/. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним факт родинних відносин між фізичними особами, що померла 24 вересня 2000 року [PERSON] є матірю померлої 15 серпня 2014 року [PERSON]. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідка і таких доказів суду не надано. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, обумовлене необхідністю оформлення спадщини, і законом не визначено іншого порядку його встановлення. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Встановлені обставини справи не спростовані і не оспорені заінтересованою особою, тому суд вважає заяву обґрунтованою, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для її задоволення, що передбачено статтею 256 ЦПК України і не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до частини сьомої статті 235 ЦПК України суд не відшкодовує судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved