Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON], діючи в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO]. помер колишній чоловік [PERSON] і батько малолітнього [PERSON] - [PERSON] Позивач від імені малолітнього [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було встановлено, що спадкове майно складається з частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], проте у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, крім того, не виділені ідеальні частки у квартирі. Інших осіб, які прийняли спадщину після померлого [PERSON], немає. Співвласником квартирикв.[ADDRESS] є [PERSON] За життя спадкодавця частки у праві спільної сумісної власності на квартиру не визначалися, однак виходячи з рівності часток, позивач просить, відповідно до заяви про уточнення позовних вимог, визначити, що спадкоємцю належить ? частка у квартирі [ADDRESS], і визнати за малолітнім [PERSON] право власності на ? частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав. Представник Запорізької міської ради в ході судового розгляду пояснив, що вимоги позову є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. В судове засідання 26.12.2017р. не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому ЦПК України порядку. Суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об'єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Судом встановлено, що [INFO]. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області. Спадкове майно складається з частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], яке належить на підставі свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло від 17.10.1995р. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького МУЮ. Матір'ю записана [PERSON]. Факт зміни прізвища «[INFO]» на «[INFO]» підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЗМУЮ. За даними Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, у квартирі [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON], разом з ним на день смерті був зареєстрований також [PERSON], [INFO]. Згідно з положеннями ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.Відповідно до ч. 4 ст. 1273 ЦК України, батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] звернулась 20.03.2017р. до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. З матеріалів спадкової справи №20/2017 від 20.03.2017р. до майна померлого [INFO]. [PERSON] вбачається, що заповіту [PERSON] не залишив, інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Спадкове майно складається з частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. За матеріалами інвентаризаційної справи, спадкове майно належить спадкодавцю на підставі свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло від 17.10.1995р., виданого Ленінською районною адміністрацією. Згідно свідоцтва, іншим співвласником вказаної квартири є сестра спадкодавця [PERSON] Квартира зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] і [PERSON] Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі п.22 Інструкції міністерства комунального господарства УРСР «Про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР», що підтверджується висновком від 23.10.1995р. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформація щодо спадкового майна увідсутня. У зв'язку з відсутністю у спадкоємця оригіналу свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло від 17.10.1995р., виданого Ленінською районною адміністрацією, приватний нотаріус звернувся до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району з приводу видачі дубліката свідоцтва про право власності на житло. Листом від 23.06.2017р. у видачі дубліката документа було відмовлено, оскільки квартира була приватизована у спільну сумісну власність двома особами, а тому видавати дублікат спадкоємцю одного зі співвласників районна адміністрація законних підстав не має. Постановою від 29.06.2017р. №535/02-31 нотаріус відмовив у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO]. батька [PERSON], оскільки спадкоємцем не надано оригіналу свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло від 17.10.1995р. та у видачі дублікату відмовлено. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ст.369 ЦК України). Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. За життя спадкодавця [PERSON] частки у праві спільної сумісної власності на квартиру співвласниками не визначалися, тому слід визначити, що частка [PERSON], померлого [INFO]., в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила ? частку, що відповідає засадам рівності часток у спільній сумісній власності. Вимоги позову у цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги обставини щодо складу спадщини, прийняття спадкоємцем [PERSON] спадщини після смерті батька, відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню.

Outcome: approved