Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

У квітні 2019 року\~Перший заступник військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини [NUMBER] звернувся до суду із позовом до виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради про видачу свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру. Свої вимоги\~позивач\~обґрунтував тим, що\~рішенням виконкому Радомишльської міської ради народних депутатів від 08.08.1995 № 189 «Про затвердження службових квартир військової частини [NUMBER] в будинку по [ADDRESS] ). Так, квартира [ADDRESS] відноситься до відомчого житла Міністерства оборони України та перебуває на обліку військової частини [NUMBER] . 25.12.2002 виконавчим комітетом Радомишльської міськради командиру військової частини [NUMBER] [PERSON] та членам його сім`ї надано ордер на житлове приміщення службову квартиру військової частини [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, рішенням виконкому Радомишльської міськради від 09.09.2015 № 754 на підставі заяви громадянки [PERSON] (колишня дружина [PERSON] ) у відповідності до п. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» безкоштовно передано у власність [PERSON] та членам її сім`ї квартиру за адресою: [ADDRESS] , разом з тим видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право власності від 09.09.2015 № 2436 на вказану квартиру. Позивач вважає рішення виконкому Радомишльської міськради від 09.09.2015 № 754 та свідоцтво про право власності від 09.09.2015 № 2436 на квартиру за адресою: [ADDRESS] такими, що підлягають скасуванню та визнанню недійсними, так як зазначена квартира належить до категорії службових, є військовим майном та перебуває на обліку військової частини [NUMBER] , а тому не підлягає приватизації. Позивач зазначає, що прийняте рішення про приватизацію спірної квартири суперечить вимогам чинного законодавства, так як вказана квартира не виключена з числа службових в установленому законом порядку, прийняте рішення про її приватизацію суперечить вимогам чинного законодавства, так як клопотання начальника гарнізону та командира військової частини [NUMBER] про виключення квартири із числа службових не надавалось та рішення органу місцевого самоврядування про виключення квартири із службового житла не приймалося. Позивач вважає, що оскільки уповноважені органи Міністерство оборони України та військова частина [NUMBER] неналежно здійснюють свої функції щодо захисту інтересів держави, до суду з позовом не звертаються, то перший заступник військового прокурора Житомирського гарнізону самостійно звертається до суду за захистом інтересів держави, оскільки захисту потребують реальні державні інтереси та майно держави. Ухвалою судді Луньової Д.Ю. від 27.06.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 25.07.2019 (т.1 а.с.52), копію ухвали направлено сторонам, а відповідачам разом із копією позовної заяви з додатками (т.1 а.с.53,54,55). 03.07.2019 на запит суду щодо зареєстрованого місця проживання відповідача надійшла інформація, що [PERSON] помер [INFO] (т.1 а.с.56,57). 15.07.2019 до суду надійшов відзив відповідача Радомишльської міської ради, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на незаконність, необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог, ненадання позивачем належних допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, а також зазначає, що позивач пропустив строки позовної давності, перебіг яких починається з моменту, коли про порушення прав та інтересів держави дізнався відповідний орган, а не прокурор. Вказує, що рішення виконкому Радомишльської міськради від 09.09.2015 № 754 «Про видачу свідоцтва про право власності на житло» було оприлюднене у порядку, визначеному чинним законодавством, військова частина [NUMBER] мала повний доступ на ознайомлення з оскаржуваним рішенням. Разом з тим, прокурором не наведено поважних причин пропущення строків позовної давності та не обґрунтовано підстави, що заважали своєчасно звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів. Крім того, позов не містить підстав для звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави, а саме не обґрунтовано причини неможливості здійснити захист інтересів держави органом (військовою частиною [NUMBER] ) самостійно (т.1 а.с.66-73). 26.07.2019 від військової прокуратури Житомирського гарнізону надійшли заперечення на відзив відповідача-1 виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області, в яких зазначено, що відповідач у відзиві жодним чином не спростував факт віднесення спірної квартири до категорії службових, які не підлягають приватизації, не спростував та не надав жодних доказів про наявність клопотань щодо виключення з числа службової квартири [ADDRESS] та рішення органу місцевого самоврядування про виключення квартири зі службового житла. Військовою частиною [NUMBER] факт спірної приватизації службової квартири та, відповідно, порушення інтересів військової частини, виявлено 01.01.2018 під час звірки наявності службового житла, того ж дня складено відповідний акт, а військовій прокуратурі Житомирського гарнізону стало відомо про вказаний факт з повідомлення військової частини від 28.03.2018, отже, позов пред`явлено в межах строку позовної давності звернення до суду. Вважає посилання у відзиві на відсутність підстав для звернення до суду необґрунтованими з посиланням на рішення Конституційного Суду України, постанови Верховного Суду, практику Європейського Суду з прав людини та Закон України «Про прокуратуру» та зазначивши, що уповноваженим суб`єктом владних повноважень у даних спірних правовідносинах є Міністерство оборони України та військова частина [NUMBER] . З матеріалів службового розслідування вбачається, що претензійна робота у військовій частині [NUMBER] щодо оскарження рішення органу місцевого самоврядування не проводиться, таким чином державний інтерес полягає у тому, що в зв`язку із неправомірною приватизацією службової квартири майно держави перебуває у незаконному володінні та, як наслідок, військова частина не має можливості забезпечити діючих військовослужбовців та членів їх сімей службовим житлом, отже, захисту підлягають реальні державні інтереси та майно держави (т.1 а.с.79-87). 09.08.2019 на запит суду нотаріусами надано інформацію про те, що спадкоємці [PERSON] із заявами про прийняття спадщини, відмову про прийняття спадщини станом на 27.08.2019 до нотаріальної контори не зверталися. У провадженні Радомишльської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа № 103/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , яка заведена на підставі вимоги (претензії) кредитора ПАТ АБ «Укргазбанк» до спадкоємців [PERSON] від 08.12.2017 (т.1 а.с.116,120,126). Ухвалою суду від 30.08.2019 задоволено клопотання прокурора про витребування доказів та витребувано від Радомишльської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] (т.1 а.с.132), вказану ухвалу виконано 13.09.2019 (т.1 а.с.140-142). 02.10.2019 надійшов відзив [PERSON] , в якому остання зазначає, що позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що висновок позивача про те, що рішенням виконкому Радомишльської міської ради народних депутатів від 08.08.1995 № 189 «Про затвердження службових квартир військової частини [NUMBER] в будинку по [ADDRESS] віднесено до категорії службової не відповідає дійсності, вказана квартира приватизована [PERSON] та її сином на підставі законного рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради від 09.09.2015 № 754. Зазначає, що позивачем не надано рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради про включення спірної квартири до числа службового житла, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю (т.1 а.с.183-186). Разом із відзивом 02.10.2019 відповідачем [PERSON] подано клопотання про витребування від відповідача виконавчого комітету Радомишльської міської\~ради Житомирської\~області доказів:\~витягу з\~журналу обліку\~службових жилих\~приміщень,\~в яких квартира [ADDRESS] обліковується як службова та копію клопотання військової частини [NUMBER] до виконавчого комітету Радомишльської міської ради про включення вказаної квартири до числа службових (т.1 а.с.187-188). Ухвалою суду від 04.11.2019 клопотання прокурора про заміну первісного відповідача задоволено, замінено первісного відповідача [PERSON] належним відповідачем [PERSON] . Залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ПАТ АБ «Укргазбанк». Задоволено клопотання відповідача [PERSON] від 02.10.2019 про витребування доказів (т.1 а.с.204-206). 22.11.2019 з Радомишльської міської ради Житомирської області надійшла інформація на виконання ухвали суду від 04.11.2019 про витребування доказів, що Радомишльська міська рада не має можливості надати витребувані судом документи, так як відповідно до рішення сесії Радомишльської міської ради від 30.11.2017 № 1 «Про результати голосування та підсумки виборів депутатів Радомишльської міської ради та початок їх повноважень» була створена Радомишльська об`єднана територіальна громада, а згідно документообігу Радомишльської міської ради відомостей про передачу Журналів обліку службових жилих приміщень до новоствореної об`єднаної територіальної громади немає. Надати завірену копію клопотання військової частини [NUMBER] про включення спірної квартири до числа службових не має можливості, так як строк зберігання вказаних документів складає 3 роки (т.1 а.с.224). Ухвалою судді Сіренко Н.С. від 24.01.2020 вказану справу на підставі Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями прийнято до свого провадження, призначено підготовче засідання на 23.04.2020 (т.1 а.с.231), проведення якого відкладалося за клопотанням сторін (т.2 а.с.1,3,23). Ухвалою суду від 01.09.2020 закрито підготовче засідання у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду на 23.10.2020 (т.2 а.с.40), проведення якого було відкладено за клопотанням позивача на 14.01.2021 (т.2 а.с.32,55). В судовому засіданні представник позивача прокурор Конончук В.В. заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, вказані у позовній заяві. Зазначив, що по факту порушення чинного законодавства під час приватизації службової квартири було проведено службове розслідування, проте, військовою частиною претензійна робота не проводилася, вчасні дії для звернення з позовом до суду вжиті не були, що і стало підставою для звернення військової прокуратури до суду, а враховуючи, що зазначене порушення було виявлено 01.01.2018, строк позовної давності для звернення не порушено. Представник військової частини [NUMBER] Ружанський С.С. в судовому засіданні підтримав заявлені прокурором позовні вимоги та просить суд позов задовольнити. Від Міністерства оборони України в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (т.2 а.с.16). Представник відповідача [PERSON] адвокат Нагорна Т.І. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини, заявлені у відзиві на позовну заяву. При цьому зазначила, що відсутні докази щодо того, коли і яким рішенням визнано спірну квартиру службовою. Приватизацію спірної квартири було проведено у відповідності до закону, під час проведення приватизації було проведено перевірку чи являється ця квартира службовою. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю заявлених вимог. Крім того, зазначає про застосування строків позовної давності звернення до суду, так як вважає вказаний строк пропущений позивачем. Від відповідача Радомишльської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника, проти задоволення позовних вимог заперечує (т.2 а.с.65). Інші учасники справи, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомляли. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Згідно із ст.ст. 12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень. Із матеріалів справи вбачається, що 28.03.2018 до військової прокуратури Житомирського гарнізону звернувся командир військової частини [NUMBER] [PERSON] з проханням проведення перевірки законності прийняття рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради про приватизацію службового житла за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.11). Так, згідно рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області від 09.09.2015 № 754 «Про видачу свідоцтва про право власності на житло», розглянувши заяву [PERSON] , у відповідності до п. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», виконком міської ради вирішив передати у власність [PERSON] та членам її сім`ї житло: безкоштовно квартиру [ADDRESS] , оформити та видати свідоцтво про право власності на житло (т.1 а.с.13). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (який помер [INFO] с.57 т.1) та [PERSON] . Підставою виникнення права власності зазначено свідоцтво про право власності серія та номер [NUMBER] , видане 09.09.2015, видавник виконком Радомишльської міської ради Радомишльського району Житомирської області (т.1 а.с.38-39). Як вбачається із витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 05.01.2019 № 8 «Про результати службового розслідування», в результаті проведеного розслідування встановлено причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, пов`язаного із приватизацією службового житла громадянкою [PERSON] , а саме квартири [ADDRESS] (т.1 а.с.17-19). Так, згідно Акту щодо встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення, пов`язаного з приватизацією службового житла за адресою [ADDRESS] від 05.01.2019 (т.1 а.с.25), встановлено та підтверджено додатками, що житловою комісією військової частини, призначеної відповідно до наказу від 22.08.2017 № 295 (т.1 а.с.26), було здійснено прийняття облікових справ, документації та розпочато перевірку статусу та законності утримання житлового фонду військової частини [NUMBER] та утримуються особами, звільненими з військової служби. В ході перевірки встановлено, що станом на 01.01.2018 за військовою частиною [NUMBER] рахується 7 службових квартир, що підтверджується Актом службового житла військової частини [NUMBER] м. Радомишль станом на 01.01.2018, затвердженого начальником Городоцького гарнізону (т.1 а.с.27), при цьому, в ході перевірки було встановлено, що службова квартира [ADDRESS] відповідно до ордера від 25.12.2002 № 65 (т.1 а.с.33) видана під час проходження служби в військовій частині [NUMBER] [PERSON] на сім`ю: дружина [PERSON] , син [PERSON] (т.1 а.с.35,36). Після розлучення [PERSON] отримав службову квартиру в м.\~Малин, а [PERSON] залишилася проживати у службовій квартирі [ADDRESS] , а в подальшому була звільнена з військової служби в запас. У витязі з наказу від 03.01.2007 № 2 про звільнення останньої вказано, що [PERSON] отримала службове житло за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.37). На підтвердження того, що спірна квартира являється службовою, позивач надав рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради народних депутатів від 08.08.1995 № 189 «Про затвердження службових квартир в/ч [NUMBER] в будинку [ADDRESS] та затвердження протоколу № 3 від 10.07.95р. Коростеньського підприємства електромереж від 28.06.95р.», із якого вбачається, що виконавчим комітетом було розглянуто питання про затвердження протоколу службових квартир в будинку [ADDRESS] , в даному списку за вказаною адресою також зазначена квартира [ADDRESS] , отже, остання віднесена до категорії службового житла (т.1 а.с.30-33). Із інформації, наданої ТВО командира військової частини [NUMBER] від 22.11.2018 вбачається, що службова квартира [ADDRESS] перебувала і перебуває на обліку військової частини [NUMBER] як службова, посадові особи вказаної військової частини відмову від зазначеного службового житла не надавали. Громадянка [PERSON] до командування військової частини про виключення означеної квартири із числа службових не зверталася. Рішень Міністра оборони України, місцевих органів влади щодо виведення вищезгаданої службової квартири із числа службових до військової частини [NUMBER] не надходило. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Статтею 47 Конституції України передбачено, що\~кожен має право на житло.\~Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до\~статті 1\~Першого протоколудо Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Виконавчий комітет Радомишльської міської ради діє відповідно до повноважень, визначених\~ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», здійснює розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; веде облік відповідно до закону житлового фонду, здійснює контроль за його використанням; здійснює контроль за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності; видає ордери на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій. Відповідно до пункту 2\~ статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом. Згідно із ч. 1\~ст. 4 ЖК Української РСР\~жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом. Частиною 1\~статті 5 ЖК Української РСР\~передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). За змістом\~статті 118 ЖК Української РСР\~службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006, а саме пунктом 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Відповідно до пункту 6\~постанови Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 № 37 «Про службові жилі приміщення», жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Згідно з пунктом 11\~постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень. Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі не спростували належними та допустимими доказами заявлені у відзиві на позовну заяву обставини, хоча це є їх процесуальним обов'язком. Посилання представника відповідача адвоката Нагорної Т.І. на те, що спірна квартира не являється службовою не підтверджені жодними доказами, в той же час дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи підтверджуються наведені в позовній заяві обставини. За встановлених обставин суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області № 754 від 09.09.2015 було прийнято з порушенням передбаченої Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 1081\~від 03.08.2006 процедури ініціювання виключення житла з числа службового, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про наявність підстав для захисту прокурором інтересів держави, суд виходить з наступного. Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, на яку покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частиною третьою\~статті 23 Закону України «Про прокуратуру»\~передбачено, що прокурор здійснює\~представництво в\~суді законних\~інтересів держави\~у разі\~порушення або\~загрози порушення\~інтересів держави,\~якщо захист\~цих інтересів\~не здійснює\~або неналежним\~чином здійснює\~орган державної\~влади,\~орган місцевого\~самоврядування чи\~інший суб`єкт\~владних повноважень,\~до компетенції\~якого віднесені\~відповідні повноваження,\~а також\~у разі\~відсутності такого\~органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертої цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. У постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду уточнила свої висновки, зроблені у постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 927/246/18, від 16.04.2019 у справах № 910/3486/18 та № 925/650/18, від 17.04.2019 у справі № 923/560/18, від 18.04.2019 у справі № 913/299/18, від 13.05.2019 у справі № 915/242/18 у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 0440/6738/18, вказавши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. В позовній заяві, поданій в цій справі, Перший заступник військового прокурора Житомирського гарнізону зазначив, що предметом спору є неправомірна приватизація службової квартири, тому майно держави перебуває у незаконному володінні та, як наслідок, військова частина не має можливості забезпечити діючих військовослужбовців та їх сім`ї службовим житлом, а підставою для представництва інтересів держави є нездійснення військовою частиною після проведення службового розслідування жодних заходів реагування з метою поновлення порушених інтересів держави, претензійна робота не проводиться. Також до позовної заяви додано листи військової прокуратури Житомирського гарнізону від 23.01.2019, якими повідомлено Міністерство оборони України та військову частину [NUMBER] про намір звернутися до суду в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та військової частини [NUMBER] із позовом до відповідачів (т.1 а.с.43,44). Тобто позивач належним чином обґрунтував підстави для представництва ним інтересів держави та подав позов в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та військової частини [NUMBER] з дотриманням вимог\~статті 23 Закону України «Про прокуратуру», частини четвертої\~статті 56 ЦПК України. Що стосується спливу строку позовної давності, про що було заявлено відповідачем Радомишльською міською радою у відзиві, який вважає, що\~позивачі мали знати про прийняте рішення від 09.09.2015, так як воно було оприлюднене у визначеному законом порядку, то суд прийшов до наступного. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи-носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. У постанові від 20.06.2018 у справі № 697/2751/14-ц (провадження № 14-85цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для вирішення питання про дотримання строку звернення до суду за захистом прав суду слід встановити, коли прокурор дізнався чи міг дізнатися про порушення інтересів держави. Зазначений висновок конкретизований Великою Палатою Верховного Суду: позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в\~\~постановах Верховного Суду. Прокурор у позовній заяві зазначав, що позивачу стало відомо про прийняте оспорюване рішення 01.01.2018 під час звірки наявності службового житла. Вказані обставини підтверджені зібраними у справі доказами, тому суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України суму сплаченого судового збору в розмірі 3842,00\~грн. слід стягнути із відповідачів в рівних частинах на користь позивача, тобто по 1921,00 грн. з кожного.

Outcome: approved