Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №R53700468178B від 02.10.2013 року в сумі 47\~692,56 грн., та судові витрати, понесені банком. На підтвердження своїх вимог вказував, кредит надавався в розмірі в 50 000 грн. 00 коп., під 24% річних строком по 02.10.2017 року. Відповідач із квітня 2014 року несвоєчасно здійснював повернення кредиту, сплату процентів за його користування та інших платежів, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без участі його представника. Позовні вимоги підтримував у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином. Про причини неявки суд не повідомляв та жодних заяв на адресу суду не надсилав. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 02 жовтня 2013 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON]А,. був укладений кредитний договір № R53700468178B, відповідно до п.1 та п.3 якого Банк надає позичальникові грошові кошти (кредит) в сумі 50000,00 грн. строком по 02.10.2017 року, зі сплатою процентів за користування кредитом 24% річних, а позичальник зобовязується використати кредит на передбачені в кредитному договорі цілі споживчі потреби. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України наголошує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 4.7 Кредитного договору, за наявності прострочення виконання позичальником зобовязань за договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце), у т.ч. відшкодування витрат та збитків банку, повязаних з неналежним виконанням позичальником умов Договору. (а.с.5) Згідно з п. 5.1 Кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору, позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобовязань за кожен день порушення виконання зобовязань, включаючи день погашення. Якщо позичальник самостійно не сплатив на користь на користь банка пеню, яка передбачена цим пунктом, банк проводить списання пені з рахунків,які відкриті (будуть відкриті) позичальником у банку. При цьому пеня, яка передбачена цим пунктом сплачується виключно в національній валюті України.(а.с.5 зворотній бік) Станом на 25 липня 2014 року загальна заборгованість [PERSON] перед банком по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені, становить 47\~692,56 грн, з яких: Борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих на суму простроченого платежу по кредиту 43857,67 грн. в т.ч.: -Поточна заборгованість за кредитом 41459,86 грн. -Прострочена заборгованість за кредитом 2319,11 грн. -Інфляційні втрати 68,26 грн. -3% річних 10,44 грн. Борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо сплати процентів 938,26 грн. в т.ч.: -Прострочена заборгованість за процентами 863,09 грн.; -Інфляційні втрати 69,74 грн.; -3% річних 5,43 грн. Борг за комісією з урахуванням 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо сплати комісії 1152, 49 грн. в т.ч.: -Прострочена заборгованість за комісією 1068,75 грн. -Інфляційні втрати 76,90 грн. -3% річних 6,83 грн. Пеня, нарахована в розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення сплати Банку плати за користування кредитом за кредитним договором 330,20 грн. Пеня, нарахована в розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення заборгованості по сплаті кредиту за кредитним договором 754,94 грн. Пеня, нарахована в розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення сплати банку комісії за кредитним договором 659,00 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі встановлених фактів суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved