Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до Печерського районного міста Києва з позовом та просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є матір'ю, а [PERSON] - біологічним батьком [PERSON]. З моменту народження доньки відповідач не виконував свої батьківські обов'язки, не допомагав доньці матеріально, не утримував її, не забезпечував необхідними речами, не проводив з донькою вільний час, не приділяв уваги і часу для розвитку, пізнання світу, навчання, не надавав кошти на оздоровлення. Відповідачу байдужі здоров'я, освіта, доля, стан культурного, морального розвитку дитини, матеріальне забезпечення, тощо. У судове засідання позивач не з'явилася. Представник позивача подала до суду заяву, якій просила розглянути справу за наявними у справі доказами з урахуванням рішення комісії та зазначила, що проти заочного розгляду справи заперечує. Відповідач належним чином повідомлявся про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив та будь-які заперечення проти позову до суду не подавав. Третя особа Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації надіслала до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та заяву, у якій просила розглядати справу без участі її представника. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно висновку Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації № 101-895/03 від 30 січня 2018 року малолітня [PERSON] народилася під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON]. Спільне проживання між ними було припинено з листопада 2010 року. Зі слів матері батько з дитиною не проживає, не бере участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини. [PERSON] з 11 лютого 2010 року по 01 квітня 2010 року не визнавав доньку своєю дитиною, оскільки у свідоцтві про народження вказані ПІБ [PERSON] зі слів матері. [PERSON] 01 квітня 2010 року було подано заяву про визнання батьківства, однак, зі слів матері, це було зроблено лише виключно для того, щоб оформити на нього декретну відпустку. Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу № 21 Дарницького району м. Києва за період відвідування [PERSON] садочку з вересня 2012 року по вересень 2016 року батько [PERSON] в дитячому садочку не з'являвся. Згідно довідки ліцею «Інтелект» за період навчання (вересень 2016 року - червень 2017 року) батько дитини, [PERSON] не брав участі у шкільному житті дитини та у її вихованні, не цікавився успіхами дитини, не відвідував батьківські збори та святкові дні. На даний час малолітня [PERSON] разом з матір'ю проживає по [ADDRESS]. При проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання дитини встановлено, що для [PERSON] створені належні умови проживання, відпочинку та розвитку. [PERSON] двічі було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини для вирішення питання про доцільність (недоцільність) позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], однак він не з'явився. Беручи до уваги вищезазначене, рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 2 від 25 січня 2018 року), можна зробити висновок, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров'я. З метою захисту майбутнього та інтересів дитини на підставі статті 164 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 ЦК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. З матеріалів справи вбачається, що відповідач, будучи батьком малолітньої [PERSON], свідомо ухиляється від виховання своїх батьківських обов'язків щодо своєї малолітньої доньки. Ухилення його від виконання батьківських обов'язків полягає у свідомому самоусуненні відповідача від виховання дитини, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умови для розвитку її природних здібностей та готування її до самостійного життя та праці, що в свою чергу вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Враховуючи зазначене, суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, в їх сукупності та взаємозв'язку, вважає за можливе позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітньої доньки. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], сплачений нею судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню на її користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved