Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договорами позик. Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що між [PERSON] та [PERSON] у період з 27.10.2011 року по 24.09.2013 року було укладено низку договорів позик, які оформлено письмовими розписками, згідно умов яких позивач надав відповідачу грошові кошти, а відповідач у свою чергу зобов'язувався повернути зазначені кошти, а саме: · 27.10.2011 року на суму 3 000,00 доларів США на строк до 31.12.2012року; · 16.11.2011 року на суму 3 000,00 доларів США на строк до 31.12.2012 року; · 20.11.2011 року на суму 2 000,00 доларів США на строк до 31.12.2012 року; · 11.01.2012 року на суму 2 000,00 доларів США на строк до 31.12.2012 року; · 03.02.2012 року на суму 2 600,00 доларів США на строк до 01.04.2013 року; · 23.02.2012 року на суму 2 600,00 доларів США на строк до 01.04.2013 року; · 14.03.2012 року на суму 1 300,00 доларів США на строк до 01.04.2013 року; · 15.03.2012 року на суму 1 137,00 доларів США на строк до 01.05.2013 року; · 27.03.2012 року на суму 3 900,00 доларів США на строк до 01.04.2013 року; · 19.04.2012 року на суму 2 600,00 доларів США на строк до 01.04.2013 року; · 08.05.2012 року на суму 1 300,00 доларів США на строк до 01.04.2013 року; · 29.05.2012 року на суму 1 625,00 доларів США на строк до 02.04.2013 року; · 12.06.2012 року на суму 650,00 доларів США на строк до 02.04.2013 року; · 21.06.2012 року на суму 1 300,00 доларів США на строк до 02.04.2013 року; · 06.07.2012 року на суму 1 625,00 доларів США на строк до 02.04.2013 року; · 08.08.2012 року на суму 1 600,00 доларів США на строк до 01.06.2013 року; · 27.08.2012 року на суму 1 025,00 доларів США на строк до 01.06.2013 року; · 07.09.2012 року на суму 1 000,00 доларів США на строк до 01.06.2013 року; · 10.10.2012 року на суму 500,00 доларів США на строк до 01.06.2013 року; · 18.10.2012 року на суму 500,00 доларів США на строк до 01.06.2013 року; · 17.01.2013 року на суму 1250,00 доларів США на строк до 01.06.2013 року; · 11.02.2013 року на суму 750,00 доларів США на строк до 01.04.2013 року; · 28.02.2013 року на суму 625,00 доларів США на строк до 01.07.2013 року; · 26.03.2013 року на суму 1 000,00 доларів США на строк до 01.07.2013 року · 16.04.2013 року на суму 1 000,00 доларів США на строк до 01.07.2013 року; · 20.05.2013 року на суму 1 000,00 доларів США на строк до 01.07.2013року; · 17.06.2013 року на суму 1 000,00 доларів США на строк до 01.09.2013 року; · 02.07.2013 року на суму 1 000,00 доларів США на строк до 01.09.2013 року. · 24.09.2013 року на суму 1 000,00 доларів США на строк до 01.10.2013 року. З урахуванням остаточної заяви про збільшення позовних вимог від 05.03.2015 року (а.с.51-54) [PERSON] просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договорами позики у загальній сумі 1 137 261 грн. 75 коп., а також судові витрати. Позивач виконав умови вказаних договорів позик та надав відповідачу зазначені грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується відповідними розписками. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідача перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON], умов договорів позик, а саме: у зв'язку з порушенням строків повернення позик. Позивач в судове засідання не з'явився, однак його представник подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, просив суд позовні вимоги задовольнити повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. За огляду на викладене, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] у період з 27.10.2011 року по 24.09.2013 року було укладено низку договорів позик, які оформлено письмовими розписками, згідно умов яких позивач надав відповідачу грошові кошти, а відповідач у свою чергу зобов'язувався повернути зазначені кошти, а саме: · 27.10.2011 року на суму 3 000,00 доларів США на строк до 31.12.2012року; · 16.11.2011 року на суму 3 000,00 доларів США на строк до 31.12.2012 року; · 20.11.2011 року на суму 2 000,00 доларів США на строк до 31.12.2012 року; · 11.01.2012 року на суму 2 000,00 доларів США на строк до 31.12.2012 року; · 03.02.2012 року на суму 2 600,00 доларів США на строк до 01.04.2013 року; · 23.02.2012 року на суму 2 600,00 доларів США на строк до 01.04.2013 року; · 14.03.2012 року на суму 1 300,00 доларів США на строк до 01.04.2013 року; · 15.03.2012 року на суму 1 137,00 доларів США на строк до 01.05.2013 року; · 27.03.2012 року на суму 3 900,00 доларів США на строк до 01.04.2013 року; · 19.04.2012 року на суму 2 600,00 доларів США на строк до 01.04.2013 року; · 08.05.2012 року на суму 1 300,00 доларів США на строк до 01.04.2013 року; · 29.05.2012 року на суму 1 625,00 доларів США на строк до 02.04.2013 року; · 12.06.2012 року на суму 650,00 доларів США на строк до 02.04.2013 року; · 21.06.2012 року на суму 1 300,00 доларів США на строк до 02.04.2013 року; · 06.07.2012 року на суму 1 625,00 доларів США на строк до 02.04.2013 року; · 08.08.2012 року на суму 1 600,00 доларів США на строк до 01.06.2013 року; · 27.08.2012 року на суму 1 025,00 доларів США на строк до 01.06.2013 року; · 07.09.2012 року на суму 1 000,00 доларів США на строк до 01.06.2013 року; · 10.10.2012 року на суму 500,00 доларів США на строк до 01.06.2013 року; · 18.10.2012 року на суму 500,00 доларів США на строк до 01.06.2013 року; · 17.01.2013 року на суму 1250,00 доларів США на строк до 01.06.2013 року; · 11.02.2013 року на суму 750,00 доларів США на строк до 01.04.2013 року; · 28.02.2013 року на суму 625,00 доларів США на строк до 01.07.2013 року; · 26.03.2013 року на суму 1 000,00 доларів США на строк до 01.07.2013 року · 16.04.2013 року на суму 1 000,00 доларів США на строк до 01.07.2013 року; · 20.05.2013 року на суму 1 000,00 доларів США на строк до 01.07.2013року; · 17.06.2013 року на суму 1 000,00 доларів США на строк до 01.09.2013 року; · 02.07.2013 року на суму 1 000,00 доларів США на строк до 01.09.2013 року. · 24.09.2013 року на суму 1 000,00 доларів США на строк до 01.10.2013 року. Всього на загальну суму 43 887 доларів США (а.с.8-36) Однак позичальник [PERSON] зобов'язання за вказаними договорами не виконав, грошових коштів за позиками не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно норм ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 1 ст.625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями ч.1 ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З огляду на вимоги ст.1048 ЦК України, відсутність у договорі позики умови про проценти за договором позики не означає, що договір є безоплатним, оскільки у ньому немає застереження про його безоплатний характер, а якщо розмір процентів у договорі не визначений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч.1 та ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] умови договорів позик належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгував позивачу грошові кошти станом на 05.03.2015 року у загальній сумі 47 842, 00 долари США (що включає в себе основну заборгованість у сумі 43 887,00 доларів США та неустойку у вигляді штрафу разом з 3% річних від простроченої суми за чотирма розписками (від 27.10.2011 року, 16.11.2011 року, 20.11.2011 року, 11.01.2012 року) у сумі 3 955,00 доларів США), що згідно офіційного курсу НБУ станом на 05.03.2015 року (23,7712 грн./1USD) становить 1137261 грн. 75 коп., Представником позивача суду надано розрахунок заначеної вище заборгованості за договором позики, який перевірено судом (а.с . 51-54). У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved