Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) кожного місяця до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування поданого позову зазначено, що 07 серпня 2004 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження 07 серпня 2004 року зроблено запис за №360. За час перебування сторін у шлюбу, в них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між сторонами не склались і були припинені з серпня 2018 року, коли позивач була ще на 3-му місяці вагітності. Зазначено, що малолітній син [PERSON] народився вже тоді, коли сімейні стосунки були припинені. Після припинення спільного проживання діти залишились проживати з позивачем. В даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Враховуючи стосунки, які склалися між ними, відповідач самоусунувся добровільно надавати матеріальну допомогу на її утримання на період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зважаючи на особливості малолітнього віку дитини, позивач не має можливості на даний час працювати та отримувати кошти на своє утримання, а також самостійно забезпечити собі та дітям право на належний рівень проживання і забезпечення. Вказано, що позивач вважає, що відповідач має можливість матеріально утримувати і її до виповнення дитиною трирічного віку. Враховуючи вищезазначені обставини, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи право позивача на матеріальну допомогу від батька дитини, вважає за можливе стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно.\~ Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 20 липня 2020 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що станом на сьогоднішній день з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у загальному розмірі 50 відсотків від заробітної плати, в т.ч. згідно судового наказу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 вересня 2018 року по справі №404/6111/18, номер провадження 2-н/404/534/18, про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, згідно судового наказу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2019 року по справі №404/2109/19, номер провадження 2-н/404/103/2019 про стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно. Вказано, що на сьогоднішній день загальна сума аліментних відрахувань, які стягуються з відповідача на користь позивача становить 50 відсотків всіх видів заробітку (доходу). Таким чином, подаючи позов у справі №404/2112/20 позивач претендує на стягнення 2/3 (або 66,7%) всіх видів заробітку (доходу) відповідача, що суперечить нормам ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», п. 17 Постанови пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідач не має заробітку, з 2018 року проживає разом з батьками за адресою: [ADDRESS] , які є непрацездатними та перебувають на утриманні відповідача. Батько відповідача [PERSON] є пенсіонером по інвалідності, мати відповідача [PERSON] є пенсіоном за віком. Зазначено, що зважаючи на вищевикладені обставини, відповідач не має можливості матеріально утримувати позивача до виповнення дитиною трирічного віку. В судовому\~ засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на наведені в позові обставини. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись\~ на наведені в письмову відзиві обставини. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що\~ 07 серпня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Після одруження прізвище [PERSON] змінилось на « [PERSON] ». Вказане підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 07 серпня 2004 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції. [PERSON] являється батьком дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. На даний час діти проживають з матір`ю, що не заперечується сторонами.\~ Звертаючись до суду з позовом позивач вказувала, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинилася, вони спільно не проживають. Відповідач в добровільному порядку відмовляється утримувати дружину, з якою проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 Сімейного кодексу України встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює. Відповідно до судового наказу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 вересня 2018 року по справі № 404/6111/18, номер провадження 2-н/404/534/18, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Згідно судового наказу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2019 року по справі № 404/2109/19, номер провадження 2-н/404/103/2019 стягуються із відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України, однією з обов`язкових умов для стягнення допомоги на утримання дружини, є можливість чоловіка надавати таку допомогу. Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що позивач повинна довести обставини, що чоловік (відповідач) може надавати матеріальну допомогу на її утримання, як дружини, з якою проживає дитина. Як вбачається із матеріалів справи позивачем докази, які б підтверджували можливість надання їй відповідачем такої матеріальної допомоги надані не були, а тому суд вказаний факт вважає не доведеним. Зокрема належними доказами, які підтверджують майновий стан відповідача є відомості з фіскальної служби, з пенсійного фонду та відомості з відповідних служб, що підтверджують наявність рухомого та нерухомого майна у відповідача. До того ж, у разі відсутності належних доказів на підтвердження майнового стану відповідача, позивач у відповідності до вимог ст. 84 ЦПК України не зверталася до суду з клопотанням про витребування таких доказів. Доводи представника позивача щодо наявності доказів того, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу, які містяться в матеріалах справи № 404/7881/19, номер провадження 2/404/2057/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну\~ способу стягнення аліментів не приймаються судом до уваги, оскільки такі докази мали відношення до розгляду іншої справи. У зв`язку з вищевказаним суд дійшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed