Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, вказавши, що [INFO] року в с. Копачівка Деражнянського району Хмельницької області помер її син [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок [ADDRESS], три земельні ділянки, площами 1,85 га, 1,44 га та 1,44 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області та автомобіль марки «Hyndai». За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів належний йому житловий будинок дружині [PERSON], а вищевказані земельні ділянки та автомобіль - [PERSON]. Проте, позивач, вважаючи, що має право на обов'язкову частку спадкового майна, тому звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини. Разом з тим, при зверненні із заявою до нотаріальної контори про оформлення спадщини, позивачці було відмовлено у зв'язку з відсутністю документів, які б підтвердили те, що [PERSON], померлий [INFO] року доводиться позивачці [PERSON] сином та продовження строку прийняття спадщини, згідно законодавства України, оскільки [PERSON] звернулась із порушенням строків, встановлених для подання такої заяви. В позові [PERSON] стверджує, що відсутнє свідоцтво про народження померлого [PERSON], а тому не можливо встановити родинні зв»язки, а також, що строк був пропущений нею з поважних причин, оскільки вона є особою похилого віку, перенесла нервові потрясіння, які їй довелося пережити при загибелі сина [PERSON], має поганий стан здоров'я та неодноразово лікувалася у Хмельницькій ЦРЛ, тому просить визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. У зв'язку з викладеним вище, позивачка просить задоволити її позов та встановити факт, що [PERSON] доводиться матір'ю [PERSON] та визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. В ході судового розгляду представник позивача уточнила позовні вимоги та просила встановити додатковий строк достатній для подання позивачем заяви про прийняття спадщини строком в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі із викладених в ньому підстав. Законний представник неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Довгаль П.С. в судовому засіданні заперечив проти позову і вважає його не обґрунтованим та таким що не підлягає задоволення, оскільки позивачка не надала підтвердження відмови органом державної реєстрації у видачі свідоцтва про народження сина та не надала документального підтвердження поважних причин пропуску звернення до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини. Представники третьої особи [PERSON] - адвокати Маковський А.В. та Купчик О.І. в судовому засіданні заперечили проти позову і вважають його не обґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем при заявленій вимозі про встановлення факту родинних відносин не надано жодних доказів родинної спорідненості. Крім того пояснили, що згідно даних, що містяться в записах сімейного лікаря позивач з квітня 2014 р. двічі на місяць відвідувала лікувальні заклади поза межами місця її проживання і стан її здоров'я характеризується як задовільний, тобто такий, що не передбачає обов'язкової госпіталізації від якої хвора неодноразово відмовлялась. В медичній документації наданій позивачем відсутні діагнози, що унеможливлюють її вільне пересування, зокрема автотранспортом, а тому просять відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає. Так, судом об'єктивно встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Деражнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області, залишивши в спадщину житловий будинок [ADDRESS] та три земельні ділянки, площами 1,85 га, 1,44 га та 1,44 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, відповідно до державних актів на право приватної власності на землю та автомобіль марки «Hyndai», відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. На випадок своєї смерті [PERSON], склав заповідальне розпорядження, посвідчене секретарем Копачівської сільської ради, яким заповів житловий будинок, що знаходиться під [ADDRESS] [PERSON], а автомобіль [NUMBER] та земельні ділянки площами 1,85 га, 1,44 га, 1,44 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, він заповів [PERSON]. Так, відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні працездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). З метою оформлення своїх спадкових прав після його смерті, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Бас Л.Й., проте згідно з письмовим повідомленням нотаріуса №612/02-14 від 21.09.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що відсутні документи, які б підтвердили те, що [PERSON], померлий [INFO] року, є рідним сином [PERSON], та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин та продовження строку прийняття спадщини, згідно законодавства України. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року у с/з. Степной, Житикаринского району, Костанайскої області Республіки Казахстан, однак, як вбачається з відповіді від с/з. Степной, Республіка Казахстан, а саме з довідки про народження, [PERSON], народився [INFO] року, його батьком значаться [PERSON] а матір'ю [PERSON], в той час, як прізвище позивача «[PERSON]». При цьому, позивач не надала документ про зміну нею прізвища, а також нею не було надано свідоцтва про народження [PERSON] Позивачка посилається лише на свідоцтво про народження [PERSON] від 15.04.1961 р., проте дане свідоцтво не має жодного відношення до [PERSON] З наданих позивачем до позовної заяви документів не вбачається, що їй відмовлено органом державної реєстрації у видачі свідоцтва про народження сина, а також в справі відсутні будь-які документи, які б підтверджували зміну її дошлюбного прізвища у зв'язку з одруженням. В свою чергу, посилання позивача у позовній заяві на довідку органу державної реєстрації актів цивільного стану про народження [PERSON] від 10.08.2016 року № 38 не є належним юридичним документом, яким можливо підтвердити родинні відносини між спадкодавцем і спадкоємцем. Таким чином, вказані документи не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.58 та 59 ЦПК України, оскільки жодним чином не підтверджують факт родинних відносин позивача з [PERSON] В листі Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду, в тому числі за умови, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). В обґрунтування позовної вимоги щодо визначення додаткового строку достатнього для подання зави про прийняття спадщини, позивачка посилається на поважність причин його пропуску,з огляду на її похилий вік, усі нервові потрясіння, які їй довелось пережити, та які негативно вплинули на її здоров'я, нездатність самостійно пересуватись, неодноразове лікуванні у Хмельницькій ЦРЛ, що, на її думку, підтверджується копіями з медичної картки. Однак, дана вимога є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з огляду на те, що згідно положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В ч.1 ст.1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачу було відомо, про смерть [PERSON] [INFO] року, що підтверджується зі змісту позовної заяви, проте, на порушення вказаних норм законодавства, вона не звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк. Частинами 1 та 3 ст.1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 4 листопада 2015 року (справа 6-1486цс15), які є обов'язковими для всіх судів. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих в листі від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Позивачем на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщину надано копії медичної картки. Разом з тим, вказані документи не підтверджують того, факту, що в період з [INFO] року по 15.09.2014 року позивач не мала можливості звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Так, згідно даних, що містяться в записах сімейного лікаря позивач з квітня 2014 р. двічі на місяць відвідувала лікувальні заклади поза межами місця її проживання і стан її здоров'я характеризується як задовільний, тобто такий, що не передбачає обов'язкової госпіталізації від якої хвора неодноразово відмовлялась. В медичній документації наданій позивачем відсутні діагнози, що унеможливлюють її вільне пересування, зокрема автотранспортом. Таким чином, на думку суду, позивач могла без шкоди для здоров'я дістатись м. Деражня, що знаходиться у 25 кілометрах від місця її проживання та звернутись до нотаріуса із відповідною заявою. Необхідно звернути увагу і на той факт, що надана медична документація викликає сумніви у своїй об'єктивності і достовірності. Так, діагностуючи хвороби пов'язані із серцево-судинною, нервовою системою та болі в суглобах - сімейний лікар не спрямовує хвору до вузьких фахівців, зокрема невролога, ревматолога, офтальмолога та інших. Заключення сімейного лікаря не підтверджені висновками вказаних фахівців та результатами ЕКГ, УЗД, аналізами крові тощо, оскільки позивач до них не зверталась, тобто не бажала лікуватись, що свідчить про те, що її стан здоров'я її задовольняв, а отже позивач за станом здоров'я мала можливість у передбачений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, дослідивши матеріали цивільної справи, суд, встановивши обставини і визначені відповідно до них правовідносини, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], інтереси якого представляє його законний представник [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed