Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

У листопаді 2016 року Публічне Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк», від імені якого діє представник за довіреністю, пред'явило дійсний позов. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.07.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений договір кредиту №550-3/1-001137, за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу у тимчасове користування грошові кошти в сумі 30 000,00 доларів США, на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового характеру використання, з кінцевим терміном повернення кредиту до 12 липня 2022 року, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі 13,3% річних в порядку та строки згідно графіка погашення заборгованості. 16.11.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої процентна ставка за користування кредитом була збільшена до 15% річних, а також було змінено графік погашення та кінцевий термін повернення кредиту до 12 липня 2027 року. Позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу [PERSON] кошти в сумі 30 000 дол США, відповідач, в свою чергу, взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів у строки, що передбачені кредитним договором, належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 02.09.2016 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 27 701 (двадцять сім тисяч сімсот один) долар США, 75 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 02.09.2016 року становить 737 308, 03 грн та складається з: заборгованості за кредитом - 20 467,13 доларів США; заборгованості за відсотками - 7 234,62 доларів США. Виниклу заборгованість позивач просить стягнути з відповідача, крім того просить покласти на нього судові витрати. В судове засідання представник ПАТ «Укрсоцбанк» не з'явився, у позовній заяві просив у разі неявки відповідача розглядати справу за його відсутністю. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення повідомлень про виклик на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області ( на 25.11.2016 р., 02.12.2016 р., 19.12.2016 р.) Причини неявки суду відповідач не повідомив. Заперечень на позов не надав. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено наступне. Відповідно до витягу зі статуту ПАТ «Укрсоцбанк» воно є правонаступником всіх прав та обов'язків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (а.с.18-21). 13.07.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений договір кредиту №550-3/1-001137, за умовами якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30 000,00 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою 13,3% річних, погашенням заборгованості до 20 числа кожного місяця згідно графіку, який зазначений у договорі (а.с.5-7). 16.11.2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 до договору кредиту №550-3/1-001137 від 30.07.2007 року, згідно якої була підвищена відсоткова ставка за користування кредитом - до 15,0% річних, а також був встановлений новий графік погашення кредиту та визначена остаточна дата погашення кредиту до 12 липня 2027 року (а.с.8). Позивач виконав свої зобов'язання за кредитом, надавши відповідачу грошові кошти в сумі 30 000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №21-004 від 13.07.2007 року (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається зі змісту п.4.5 Договору кредиту від 13.07.2007 року у випадку невиконання позичальником вимог п.3.3.2- 3.3.11 договору протягом більше ніж 45 днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, і позичальник зобов'язаний погасити кредит та сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Відповідно до ч.2. ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі №6-116-цс13, у разі прострочення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст..1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Згідно розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON]. належно не виконував свої зобов'язання за Договором кредиту № 550-3/1-001137 від 13.07.2007 року, внаслідок чого станом на 02.09.2016 року заборгованість становить 27 701,75 доларів США, що в еквіваленті дорівнює 737 308,03 грн та складається з: заборгованості за кредитом - 20 467,13 доларів США; заборгованості за відсотками - 7 234,62 доларів США (а.с.12-16). Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчими актами, що встановлюють право банку здійснювати операції в іноземній валюті, є Закон України «Про банки і Банківську діяльність» та Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» . Ці нормативно- правові акти можуть бути застосовані при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом і не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені, штрафу. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором кредиту № 550-3/1-001137 від 13 липня 2007 року, в сумі 27 701 (двадцять сім тисяч сімсот один) долар США 75 центів ( що за офіційним курсом НБУ станом на 02.09.2016 року складає 737 308 грн 03 коп), є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню сплачена позивачем сума судового збору, яка згідно платіжного доручення №0000357867 від 13.09.2016 року складає 11 059,63 грн (а.с.4). На підставі викладеного, ст. 509, 526, 533, 610-612,625,628, 638, 1049, 1054, 1050, 1055 ЦК України,

Outcome: approved