Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] та [PERSON] зверну- лись до суду з даним позовом, в якому просили визначити їм додатковий строк тривалістю два місяці для подання ними заяв про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON], що помер [INFO]. Вимоги обґрунтовані тим, що на час відкриття спадщини [INFO] [PERSON] співмешкав з [PERSON], отримавши консультацію у приватного нотаріуса, позивачі були упевнені, що остання юридично оформила спадщину, оскільки уважалась такою, що прийняла спадщину фактичним проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщина. [INFO] [PERSON] померла. У 2017 році від працівників сільської ради їм стало відомо, що належний померлому [PERSON] земельний пай розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі значиться не витребуваним. [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями другої черги за законом, маючи намір прийняти спадщину, вони 17 липня 2017 року звернулись до приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області з заявою про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, проте у вчиненні вказаної нотаріальної дії їм було відмовлено у зв'язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку немає, майновий спір відсутній, відумерлою спадщина не визнавалась. Викладені обставини уважали поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, просили позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, позивачі підтримують свої вимоги, відповідач визнає позовні вимоги /ас 44-48/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з приписами з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Згідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях Цивільного Кодексу України /далі - ЦК України/,за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами статті 16 ЦК України» зазначив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. За матеріалами справи Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування і врегульовані нормами ЦК України. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин спору суд встановив, що [INFO] у с. Бранцівка Краснопільського району Сумської області помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 07 від 22 березня 2012 року, місце державної реєстрації: виконавчий комітет Бранцівської сільської ради Краснопільського району Сумської області /копія ас 10/. На час відкриття спадщини [INFO] [PERSON] проживав за адресою реєстрації у с. Бранцівка Краснопільського району Сумської області разом з співмешканкою [PERSON], яка померла [INFO] /ас 12, 30/. Померлому [PERSON] належить право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу ім. Паризької комуни розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі (на місцевості) /копія ас 20/. До правовідносин, що виникли, необхідно застосувати норми ЦК України у редакції 2004 року, так як спадщина після смерті [PERSON] відкрилась після 01.01.2004. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( статті 1220, 1222, 1270 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 48609478 від 01.08.2017 після померлого [INFO] [PERSON] спадкові справи не заводилися /ас 34-36/. Судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями другої черги за законом /копії ас 13-18/, на час відкриття спадщини не проживали постійно із спадкодавцем, разом з тим, із заявою про прийняття спадщини у визначений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк позивачі до нотаріуса не звернулись. 17 липня 2017 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області Вангородський В.В. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] у зв'язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини /ас 19/. Відповідно до вимог частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Таким чином, наведене вище свідчить про те, що позивачі є спадкоємцями другої черги за законом і мали намір прийняти спадщину, яка відкрилась після померлого [INFO] [PERSON], і від неї як спадкоємці не відмовились. У теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою. Належним відповідачем у даній справі є Бранцівська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої відкрилася спадщина та знаходиться наявне спадкове майно. Згідно з частиною третьою статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд уважає, що причини, на які посилаються позивачі, що завадили їм вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є поважними, а тому позов є обґрунтованим, і з метою поновлення порушених прав позивачів на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] підлягає задоволенню. Достатнім для подання позивачами заяв про прийняття спадщини суд вважає надання їм строку у два місяці.

Outcome: approved