Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

У листопаді 2016 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості звернулось ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК». Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що відповідно укладеного договору б/н від 05.07.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 8400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому відповідач дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. В порушення умов договору та відповідного законодавства відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту, в результаті чого станом на 03.11.2016 року виникла заборгованість у розмірі 39442,31 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 28418,41 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 8569,50 грн., заборгованість за пенею та комісією 100,00 грн., а також штрафів відповідно до пункту п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1854,40 грн. Позивач просить стягнути з відповідача всю суму заборгованості та судові витрати за розгляд справи судом у розмірі 1378,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі відповідної довіреності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні під час розгляду справи позовні вимоги визнала частково, пояснивши, що визнає заборгованість за кредитом в сумі 25200 грн., яка виникла з квітня 2016 року, коли за її заявою було збільшено кредитний ліміт на суму вдвічі більшу, ніж вона просила, і ці гроші вона використала, але решту коштів, яку зазначає позивач як заборгованість за кредитом, вона не використовувала, тому не згодна з розміром процентів за користування кредитом та штрафами. З приводу реструктуризації заборгованості вона зверталась до працівників Миргородського відділення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», але відповіді на свої звернення не отримала. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до заяви відповідача від 05.07.2011 (а.с. 8), вона погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку і виразила свою згоду на те, що вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 9-33). Отже, між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем 05.07.2011 року укладено договір, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідно до довідки про умови кредитування (а.с.9) процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування становить 3,75%. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Умови Договору відповідачем порушені, про що свідчить розрахунок, наданий позивачем (а.с. 4-7). Обставин, які відповідно до закону можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання зобовязань за договором, та доказів, які їх підтверджують, відповідачем не надано. Надана відповідачем виписка по картковому рахунку за період з 01.04.2016 по 30.11.2016 (а.с.60-76) тільки підтверджує наявну у неї заборгованість та спростовує твердження відповідача щодо розміру заборгованості та нездійснення деяких операцій, які зазначені як покупка товару, оскільки відповідно до п. 1.1.5.26 та п.2.1.1.2.23 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом позивача від 06.03.2010 № СП-2010-256, Клієнт несе повну відповідальність за операції, що здійснюються з Картами, та несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами. Неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє Тримача від виконання своїх зобовязань за договором. Також відповідачем не надано доказів того, що вона повідомляла банк про несанкціоновані транзакції по її рахунку або оспорювала операції по утриманню грошових коштів з рахунку в порядку, передбаченому пунктами 1.1.2.11.1 та 1.1.2.19 Умов та правил надання банківських послуг. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що за порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Згідно п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Таким чином, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає вимогам закону та умовам договору, укладеного між сторонами, отже заборгованість, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, складає 39442,31 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на сплату судового збору в сумі 1378,00 грн. Щодо стягнення витрат на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача в судове засідання (а.с. 124-126), то вони стягненню з відповідача не підлягають, в звязку з тим, що така публікація здійсненна позивачем за власною ініціативою без належних підстав, оскільки місце проживання відповідача відоме і вона отримувала судові повістки та щоразу зявлялася в судові засідання.

Outcome: approved