Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 12 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №\~617. В обґрунтування позову зазначала, що 12 жовтня 2013 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між подружжям не склалося, оскільки у них виявилися різні характери та погляди на життя, в результаті чого між ними постійно виникають непорозуміння та сварки. Із 09 лютого 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети, проживають окремо. Спір майнового характеру у сторін відсутній. Примирення подружжя є неможливим, шлюб носить формальний характер. Після розірвання шлюбу син залишиться проживати з матір`ю. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримує, просила суд задовольнити його, час для примирення подружжя не надавати, оскільки з 09 лютого 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільне господарство вони не ведуть. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі, просив суд його задовольнити, час для примирення подружжя не надавати, оскільки з 09 лютого 2020 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 12 жовтня 2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №\~617. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. ч. 6, 10 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з 09 лютого 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved