Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що відповідно до укладеного договору від 08 липня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 1500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм ЦК Українита умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.05.2013 року виникла заборгованість на загальну суму 50706,23 грн, яка складається і заборгованості за кредитом - 15679,68 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом - 30338,18 грн, заборгованості по комісії - 1797,60 грн, а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов і правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 2390,77 грн - штраф (процентна складова). У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 50706,23 грн та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на відсутність доказів на підтвердження розміру заборгованості, а також вважають, що позивачем пропущено строк позовної давності, виходячи з того, що останній платіж відповідачем здійснено 30.04.2009 року, а позов подано 25.06.2013 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 08 липня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 28.12.2011 року кредитний ліміт збільшено до 1680 гривень, що вбачається з виписки по рахунку (а.с.52). Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо належного й своєчасного повернення кредиту, що не заперечують обидві сторони. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. У відповідності з нормами ЦК України, за кредитним договором кредитодавець (банк або інша фінансова установа) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статей 1046-1053 ЦК), якщо інше не встановлено цим параграфом, і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК). Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту - 15679,68 грн, заборгованості по комісії - 1797,60 грн, а також штраф 500 грн (фіксована частина), а всього 17977,28 грн.. Оскільки позивачем не надано жодного належного й допустимого доказу на підтвердження суми кредитної заборгованості в розмірі 50706,23 грн, до складу якої входять відсотки за користування кредитом та за прострочення його погашення в розмірі 30338,18 грн, а також 2390,77 грн - штраф (процентна складова), то суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині. Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З огляду на наведене суд вважає безпідставними посилання відповідача та його представника на пропуск строку позовної давності, виходячи з того, що останній платіж здійснено відповідачем 05.10.2011 року (а.с. 6, 48, 52), а з позовом банк звернувся 25.06.2013 року, тобто в межах трирічного строку. На підставі викладеного та

Outcome: partial