Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 13.11.1984р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 05.05.2017 р., було розірвано. Згоди про поділ спільного сумісного майна подружжя між ними не досягнуто. Позивач зазначила, що під час шлюбу вони з відповідачем побудували триповерховий житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок оформлений на [PERSON] . Його вартість приблизно становить 300 000 грн. Окрім того, за час шлюбу, за спільні кошти були придбані транспортні засоби, які зареєстровані на ім`я відповідача: легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1987 року випуску; вантажний автомобіль ГАЗ 53А, 1983 року випуску; легковий автомобіль RENAULT CLIO SYMBOL 1/41, 2008 року випуску; причіп легковий-В, 2003 року випуску; трактор МТЗ-82, придбаний у 1996 році; причіп до трактора. Загальна вартість транспортних засобів визначена у звіті про незалежну оцінку від 12.06.2017 р. та становить 293 080,00 грн. Також, за час шлюбу сторонами було придбане наступне майно: плуг до трактора трьохкорпусний, придбаний у 1998 році, вартістю 12 000,00 грн.; сівалка СПУ-6, 1987 року випуску, придбана у 1997 році, вартістю 32 750,00 грн.; сівалка C3-36 1987 року випуску, придбана у 1997 році, вартістю 30 000,00 грн.; культиватор, придбаний у 2002 році, вартістю 30 000,00 грн.; мотига, придбана 2004 році, вартістю 302 500,00 грн.; косилка, придбана у 2004 році, вартістю 7 000,00 грн.; три катки вартістю 5 000,00 грн.; оприскувач, придбаний у 2008 році, вартістю 7 000,00 грн.; розкидач міндобрива, придбаний у 2003 році, вартістю 5 000,00 грн.; діжка для води, об`ємом 1 000 л., придбана 23.09.2010р., вартістю 4 000,00 грн.; діжка металева об`ємом 1,5 куб.м., вартістю 10 000,00 грн.; сільськогосподарський млинок вартістю 2 000,00 грн.; січкарка, придбана у 1999 році, вартістю 2 000,00 грн.; бетонозмішувач електричний VULKAN, придбаний 13.08.2014 р., вартістю 2 950,00 грн.; три балони газових, вартістю 1 000,00 грн.; холодильник «Атлант», придбаний 04.08.2008 р., вартістю 8 000,00 грн.; мікрохвильова піч CE283GNR, придбана у 2008 році, вартістю 1 000,00 грн.; спальний гарнітур, придбаний у 2010 році, вартістю 14 000,00 грн.; телевізор LG, придбаний у 2008 році, вартістю 8 000,00 грн.; ноутбук, придбаний у 2012 році, вартістю 7 000,00 грн.; м`який куточок, придбаний у 2010 році, вартістю 5 000,00 грн.; пральна машина REDMOND, придбана у 2005 році, вартістю 4 000,00 грн.; пилосос LG, придбаний у 1995 році, вартістю 2 000,00 грн.; меблева стінка вартістю 15 000,00 грн.; кухонний гарнітур, вартістю 5 000,00 грн.; бензопила вартістю 2 000,00 грн.; компресор вартістю 2 000,00 грн.; два дивана загальною вартістю 5 000,00 грн.; чотири крісла, загальною вартістю 4 000,00 грн.; автоклав, вартістю 1 050,00 грн.; болгарка, вартістю 2 000,00 грн.; дриль електрична, вартістю 1 500,00 грн.; полуавтоматична пральна машина, вартістю 2 000,00 грн.; комод вартістю 1 500,00 грн.; газова плита 4-комфорна «Дружківка», вартістю 2 000,00 грн.; газова плита 4-комфорна «Ліберті» вартістю 6 000,00 грн.; 5 килимів по 1 000,00 грн., загальною вартістю 5 000,00 грн.; 2 килимові доріжки по 1 000,00 грн., загальною вартістю 2 000,00 грн.; зварювальний апарат, вартістю 3 000,00 грн.; холодильник «Донбас», вартістю 3 000,00 грн.; холодильник «Бірюса», вартістю 2 000,00 грн. Загальна вартість усього спільного майна подружжя (будинок, транспортні засоби, інше рухоме майно) - 887 080,00 грн. Позивач вважає, що для вирішення даного спору судом має бути взята до уваги та обставина, що легковим автомобілем ВАЗ 2109, вантажним автомобілем ГАЗ 53А, легковим автомобілем RENAULT CLIO SYMBOL 1/41, які зареєстровані на ім`я [PERSON] , фактично користується лише відповідач, тому дані транспортні засоби мають залишитися у його власності. У зв`язку з чим позивач просила суд визнати спільним сумісним майном подружжя вищезазначене майно та поділити його в наступному порядку: визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по Ѕ кожному частини триповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Залишити у власності [PERSON] : легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1987 року випуску, д/н [NUMBER] ; вантажний автомобіль ГАЗ 53А, 1983 року випуску, д/н [NUMBER] ; легковий автомобіль RENAULT CLIO SYMBOL 1/41, 2008 року випуску, д/н [NUMBER] . Визнати за [PERSON] право власності на наступне майно: мотигу, розкидач міндобрива, сільськогосподарський млинок, три балони газових, меблеву стінку, кухонний гарнітур, бензопилу, компресор, два дивана, чотири крісла, автоклав, болгарку, дриль електричну, полуавтоматичну пральну машину, газову плиту 4-комфорну «Ліберті», 2 килими, 1 килимову доріжку, зварювальний апарат, холодильник «Донбас», холодильник «Бірюса». Просила визнати за [PERSON] право власності на трактор МТЗ-82, причіп легковий -В, д/н [NUMBER] , причіп до трактора; визнати за [PERSON] право власності та передати їй наступні речі: плуг до трактора трьохкорпусний, сівалку СПУ-6, сівалку C3-36, культиватор, косилку, три катки, оприскувач, діжку для води, об`ємом 1000 л., діжку металеву, об`ємом 1,5 куб. м., січкарку, бетонозмішувач електричний VULKAN, холодильник «Атлант», мікрохвильову піч CE283GNR, спальний гарнітур, телевізор LG, ноутбук, м`який куточок, пральну машину REDMOND, пилосос LG, газову плиту 4-комфорну «Дружківка», 3 килима та 1 килимову доріжку. Судові витрати просила стягнути з [PERSON] на її користь (а.с.т.1, 2-5). Ухвалою суду від 15.08.2017 р. відкрито провадження по справі та призначено справу до попереднього судового засідання. Ухвалою Тростянецького районного суду від 14.08.2017 р., заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на транспортні засоби, що зареєстровані на праві власності за [PERSON] , [INFO] , а саме: легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1987 року випуску, колір білий, двигун № [NUMBER], кузов КОМБІ- В [NUMBER] , д/н [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я [PERSON] 16.06.1995року; вантажний автомобіль ГАЗ 53А, 1983 року випуску, колір зелений, двигун № [NUMBER], д/н [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я [PERSON] 17.01.1997 року; легковий автомобіль RENAULT CLIO SAMBOL 1/41. 2008 року випуску, колір сірий, двигун [NUMBER] , кузов СЕДАН- В [NUMBER] . д/н [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я [PERSON] 20.05.2011 року; причіп легковий-В, 2003 року випуску, колір зелений, д/н [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я [PERSON] 20.09.2003 року (т.1, а.с. 70, 71 ). 29.08.2017 р. від відповідача надійшло заперечення, мотивоване тим, що позовна заява [PERSON] не відповідає вимогам п.п.5,6 ч.2 ст. 119 ЦПК України: не викладено обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину чим порушено принцип диспозитивності цивільного судочинства. В описові частині заяви позивач стверджує про вартість триповерхового житлового будинку в [ADDRESS] в сумі 300 тис.грн., що побудований за час шлюбного життя. За правовстановлюючим документом, житловий будинок за вказаною адресою є двоповерховим. Третій поверх, що сформований на основі горища, є самочинним, а тому не може за законом бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя та не може ділитися власність, якої немає. Окрім цього, прохальна частина позову про поділ спільного майна подружжя в частині вимоги щодо 1/2 частини житлового будинку не відповідає вимогам ст.71 СК України, щодо способу та порядку поділу майна. [PERSON] зазначає, що він є пенсіонером, інвалідом другої групи, має статус ФОП і є власником 3-х земельних паїв. Відповідно до ст. ст. 57, 61 СК України, ст. 52 ЦК України, та тлумачень п.29 постанови Пленуму Верховного Суду України за №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - майно ФОП не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Виходячи із викладеного, майно: причіп легковий - В, 2003 року випуску, д.н.[NUMBER] ; інший причіп до трактора вартістю 10 тис.грн.; плуг трьохкорпусний; сівалка СЗ-36, 1997 року; культиватор 2002 року придбання; мотига, 2004 року придбання; косилка, 2004 року придбання; три катки; обприскувач, 2008 року придбання; розкидач міндобрив; с/г млинок; січкарка; компресор; бетонозмішувач електричний, за законом не можуть бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Згадуване заявницею інше майно свідомо замовчано та вводиться в оману суд, щодо обставин які їй достоменно відомі, а саме, що легковий автомобіль ВАЗ 2109, д.н. [NUMBER] , що був зареєстрований 16.06.1995 р. і який, ще в 1998 році було поміняно на автомобіль ГАЗ 53; грузовий автомобіль марки ГАЗ-53А, 1983 року випуску було продано за правилами сімейно-шлюбного законодавства України у 2002 році; лековий автомобіль марки РЕНО, 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] , було продано в березні місяці 2017 року, під час шлюбного життя із [PERSON] , тоді як шлюб було розірвано в травні місяці цього ж року. Всі визначені ціни на майно позивачем є надуманими, оскільки співвідносяться з новими ринковими закупівельними цінами сьогодення, тоді як визначені окремі об`єкти експлуатуються біля 20 років. Не існує в природі такої марки зазначеного позивачем, як трактор МТЗ-82, придбаний у 1998 році, вартістю 80 тис.грн. Також не існує такої марки сівалки, як СПУ-6, 1997 року придбання, вартістю 32 тис.750грн. та металевої діжки об`ємом 1000 л., вартістю 4 тис.грн.і діжки 1.5 куб.м., вартістю 10 тис.грн. Таким чином, неправомірні вимоги позивача [PERSON] щодо визнання права власності на Ѕ частину трьохповерхового житлового будинку по [ADDRESS] , оскільки на такий жилий об`єкт немає правовстановлюючого документа; трактора марки МТЗ-82, вартістю 80 тис.грн. немає в природі, а причіп легковий-В, вартістю 5тис.840грн. та причіп до трактора, вартістю 10 тис.грн., як і перераховане заявницею рухоме майно: плуг до трактора трьохкорпусний, вартістю 12 тис.грн.; сівалка СПУ-6, вартістю 32 тис.750грн., марки якої не існує; сівалка СУ-36, вартістю 30 тис.грн.; культиватор вартістю 30 тис.грн.; косилка, вартістю 7 тис.грн.; три катки, вартістю 5 тис.грн.; оприскувач, вартістю 7 тис.грн., діжку на 1000 л., вартістю 4 тис.грн., марки якої немає; діжка об`ємом 1,5 куб.м., вартістю 10 тис.грн.; січкарка, вартістю 2 тис.грн. та бетонозмішувач, вартістю 2 тис. 950грн. не може були об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки це власність ФОП. Інше майно: холодильник «Антлант», мікрохвильова піч, спальний гарнітур, телевізор LG, ноутбук, м`який куточок, пральну машину, пилосос, газову плиту, 3 килима, 1 килимову доріжку, позивач [PERSON] забрала самостійно без рішення суду. За викладених підстав в задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити ( т.1, а.с.88-90). Окрім того, 31.08.2017р. позивач [PERSON] подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила визнати спільним сумісним майном подружжя позивача та відповідача наступне майно: житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] ; легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1987 року випуску; вантажний автомобіль ГАЗ 53А, 1983 року випуску; легковий автомобіль RENAULT CLIO SYMBOL 1/41, 2008 року випуску; причіп легковий-В, 2003 року випуску; зернозбиральний комбайн СК-5»Нива», 1987 року випуску, трактор колісний МТЗ-80, 1986 року випуску, причіп марки 2ПТС, плуг до трактора трьохкорпусний, сівалку СПУ-6 1987 року випуску. сівалку C3-36 1987 року випуску, культиватор, мотигу, косилку, три катки, оприскувач, розкидач міндобрива, діжку для води, об`ємом 1000 л., діжку металеву, об`ємом 1,5 куб. м., січкарку, бетонозмішувач електричний VULKAN, три балони газових, холодильник «Атлант», мікрохвильову піч CE283GN, спальний гарнітур, телевізор LG, ноутбук, м`який куточок, пральну машину REDMOND, пилосос LG, меблеву стінку, кухонний гарнітур, бензопилу, компресор, два дивана, чотири крісла, автоклав, дриль електричну, полуавтоматичну пральну машину, комод, газову плиту 4-комфорну «Дружківка», газову плиту 4-комфорну «Ліберті», 5 килимів, 2 килимові доріжки, зварювальний апарат, холодильник «Донбас», холодильник «Бірюса». Всього майна на загальну суму: 987 080,00 грн. Також просила поділити вищезазначене майно між позивачем та відповідачем. Визнати за [PERSON] право власності на: Ѕ частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] ; трактор колісний МТЗ-80, 1986 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; причіп марки 2ПТС4, 1980 року випуску, номерний знак [NUMBER] , причіп легковий -В, 2003 року випуску, д.н. [NUMBER] , всього на суму 95 840 грн. Визнати за [PERSON] право власності на наступне майно та передати їй: плуг до трактора трьохкорпусний, придбаний у 1998 році, сівалку СПУ-6 1987 року випуску, сівалку C3-36, 1987 року випуску, культиватор, придбаний у 2002 році, три катки; оприскувач, придбаний у 2008 році; діжку для води об`ємом 1000 л., діжку металеву, об`ємом 1,5 куб. м., січкарку, придбану у 1999 році, бетонозмішувач електричний VULKAN, придбаний 13.08.2014 р., холодильник «Атлант», мікрохвильову піч CE283GNR, придбану у 2008 році, спальний гарнітур, придбаний у 2010 році, телевізор LG, придбаний у 2008 році, ноутбук, придбаний у 2012 році; м`який куточок, придбаний у 2010 році, пральну машину REDMOND, придбану у 2005 році, пилосос LG, придбаний у 1995 році, газову плиту 4-комфорну «Дружківка», 3 килима, 1 килимову доріжку, - всього на суму 197 700,00 грн. Стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості спільного сумісного майна у розмірі 100 000,00 грн. Також просила визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину триповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Залишити у власності [PERSON] легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1987 року випуску, д/н [NUMBER] ; вантажний автомобіль ГАЗ 53А, 1983 року випуску, д/н [NUMBER] ; легковий автомобіль RENAULT CLIO SYMBOL 1/41, 2008 року випуску, д/н [NUMBER] ; зернозбиральний комбайн СК-5»Нива», 1987 року випуску, номерни знак [NUMBER] , всього на суму 297 240,00 грн. Визнати за [PERSON] право власності на наступне майно: мотигу, розкидач міндобрива, сільськогосподарський млинок, три балони газових, меблеву стінку, кухонний гарнітур, бензопилу, компресор, два дивана, чотири крісла, автоклав, болгарку, дриль електричну, полуавтоматичну пральну машину, газову плиту 4-комфорну «Ліберті», 2 килими, 1 килимову доріжку, зварювальний апарат, холодильник «Донбас», холодильник «Бірюса», - на суму 96 300,00 грн. (т.1, а.с.119-121). Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 01.09.2017р. задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Накладено арешт на майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в домогосподарстві [PERSON] , [INFO] а саме: трактор МТЗ-82, придбаний у 1996 році, причіп до трактора, плуг до трактора трьохкорпусний, сівалку СПУ-6 1987 року випуску, сівалку СЗ-36 1987 року випуску, культиватор, придбаний у 2002 році, мотигу, придбану в 2004 році, косилку, придбана в 2004 році, три катки, оприскувач, придбаний у 2008 році; розкидач міндобрива, придбаний у 2003 році; діжка для води об`ємом 1000 л, діжка металева об`ємом 1,5 куб. м; сільськогосподарський млинок; січкарка, придбана у 1999 році; бетонозмішувач електричний VULKАN, придбаний 13.08.2014; три балони газових; холодильник «Атлант», придбаний 04.08.2008 р.; мікрохвильова піч СЕ283GNR придбана у 2008 році; спальний гарнітур, придбаний у 2010 році; телевізор LG, придбаний у 2008 році; ноутбук, придбаний у 2012 році; м`який куточок , придбаний у 2010 році; пральна машина REDMOND, придбана у 2005 році; пилосос LD, придбаний у 1995 році; меблева стінка, кухонний гарнітур, бензопила; компресор, два дивана; чотири крісла; автоклав; болгарка; дрель електрична; полуавтоматична пральна машина; комод; газова плита 4-комфорна «Дружківка»; газова плита 4-комфорна «Ліберті», 5 килимів; 2 килимові доріжки, зварювальний апарат; холодильник «Донбас»; холодильник «Бірюса» (т.1, а.с.129, 130). Ухвалою суду від 01.09.2017 р. задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Накладено арешт на транспортні засоби, що зареєстровані на праві власності за [PERSON] , [INFO] , а саме: зернозбиральний комбайн СК-5 «Нива», 1987 року випуску, зареєстрований 22.12.2011, номерний знак [NUMBER] , свідоцтво [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ; трактор колісний МТЗ-80 1986 року випуску, зареєстрований 31.08.2004, номерний знак [NUMBER] , свідоцтво [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] ; причіп марки 2ПТС4, 1980 року випуску, зареєстрований 31.08.2004, номерний знак [NUMBER] , свідоцтво [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] (т.1, а.с.136). 06.09.2017 р. від [PERSON] надійшли заперечення на збільшені позовні вимоги, в яких зазначив, що вимога про стягнення з відповідача грошової компенсації у розмірі 100 000,00 грн.. вартості спільного сумісного майна є абсолютно надуманою, оскільки носить довільний характер. Всі інші позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими ( т.1, а.с.141, 142). У додаткових поясненнях від 12.09.2017 р. [PERSON] зазначив, що автомобілі ВАЗ «Нива» 2121, «РЕНО» та грузовий автомобіль «МАЗ» з причепом не є власністю подружжя. Власниками цих транспортних засобів є інші суб`єкти. Окремі об`єкти побутової техніки були фактично викрадені позивачем, про що було подано заяву про крадіжку до Тростянецького ВП ( т.1, а.с. 154, 155). 05.10.2017р. від [PERSON] надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій вона просила визнати спільним сумісним майном подружжя та поділити між нею та відповідача: двоповерховий житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 172,1 кв.м, житловою площею 91,7 кв.м; легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1987 року випуску, колір білий, двигун №[NUMBER], кузов КОМБІ- В [NUMBER] , д/н [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я відповідача 16.06.1995 року, вартістю 37 880,00 грн.; вантажний автомобіль ГАЗ 53А, 1983 року випуску, колір зелений, двигун № [NUMBER], д/н [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я відповідача 17.01.1997 року, вартістю 21 160,00 грн.; легковий автомобіль RENAULT CLIO SYMBOL 1/41, 2008 року випуску, колір сірий, двигун [NUMBER] , кузов СЕДАН-В [NUMBER] , д/н [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я відповідача 20.05.2011 року, вартістю 138 200,00 грн.; причіп легковий-В, 2003 року випуску, колір зелений, д/н [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я відповідача 20.09.2003 року, вартістю 5 840,00 грн.; зернозбиральний комбайн СК-5 «Нива», 1987 року випуску, зареєстрований 22.12.011 р., номерний знак [NUMBER] , свідоцтво [NUMBER] , заводський номер [NUMBER], номер двигуна [NUMBER] , вартістю 75 688,00 грн.; трактор колісний МТЗ-80, 1986 року випуску, зареєстрований 31.08.2004 р., номерний знак [NUMBER] , свідоцтво [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , вартістю 112 789,00 грн.; причіп марки 2ПТС-4, 1980 року випуску, зареєстрований 31.08.2004р., номерний знак [NUMBER] , свідоцтво [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , вартістю 23 377,00 грн.; сівалку СУПН-8, 1989 р.вип. придбану у 1997 році, вартістю 32 875,00 грн.; сівалку C3-3.6, 1988 р. випуску, придбану в 1997 році, вартістю 36 083,00 грн.; культиватор КПС-4.2, 2002 року випуску, придбаний у 2002 році, вартістю 20 846,00 грн.; плуг 4-х корпусний, 1989 року випуску, придбаний у 1998 році, вартістю 9 875,00 грн.; оприскувач 12 м. об`ємом 500 л., 2008 року випуску, придбаний у 2008 році, вартістю 9 375,00 грн., - на загальну суму: 823 988,00 грн. Визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності кожному по 1/2 частини двоповерхового житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Просила залишити у власності [PERSON] легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1987 року випуску, колір білий, двигун №[NUMBER], кузов КОМБІ- В [NUMBER] , д/н [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я відповідача 16.06.1995 року, вартістю 37 880,00 грн.; вантажний автомобіль ГАЗ 53А, 1983 року випуску, колір зелений, двигун №[NUMBER], д/н [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я відповідача 17.01.1997 року, вартістю 21 160,00 грн.; легковий автомобіль RENAULT CLIO SYMBOL 1/41, 2008 року випуску, колір сірий, двигун [NUMBER] , кузов СЕДАН-В № [NUMBER] , д/н [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я відповідача 20.05.2011 року, вартістю 138 200,00 грн.; зернозбиральний комбайн СК-5 «Нива», 1987 року випуску, зареєстрований 22.12.2011 р., номерний знак [NUMBER] , свідоцтво [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , вартістю 75 688,00 грн. Виділити [PERSON] та визнати за ним право власності на оприскувач 12 м. об`ємом 500 л., 2008 року випуску, придбаний у 2008 році, вартістю 9 375,00 грн. Також просила виділити, передати [PERSON] та визнати за нею право власності на наступне майно: причіп легковий-В, 2003 року випуску, колір зелений, д/н [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я відповідача 20.09.2003 р., вартістю 5 840,00 грн.; трактор колісний МТЗ-80, 1986 року випуску, зареєстрований 31.08.2004 р., номерний знак [NUMBER] , свідоцтво [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , вартістю 112 789,00 грн.; причіп марки 2ПТС-4, 1980 року випуску, зареєстрований 31.08.2004 р., номерний знак [NUMBER] , свідоцтво [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , вартістю 23 377,00 грн.; сівалку СУПН-8, 1989 р. вип. придбану в 1997 році, вартістю 32 875.00 грн.; сівалку СЗ-3.6, 1988 р., вип. придбану в 1997 році, вартістю 36 083,00 грн.; культиватор КПС-4.2, 2002 року випуску, придбаний у 2002 році, вартістю 20 846,00 грн.; плуг 4-х корпусний, 1989 року випуску, придбаний у 1998 році, вартістю 9875,00 грн. Також просила стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію в розмірі 1/2 частини різниці вартості виділеного рухомого майна в сумі 20 309,00 грн. та судові витрати (т.1, а.с.166-169). 12.10.2017 р. відповідач подав до суду заперечення на заяву про зменшення позовних вимог (т.1, а.с.216, 217). 18.10.2017р. [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву, яку обґрунтував тим, що за час шлюбного життя з 13.11.1984р. по 05.05.2017р. подружжя надбали спільне сумісне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресом: [ADDRESS] , який за первісним позовом оцінено у 300 тис. грн. і який розташований на земельній ділянці власником якої він є. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не зареєстрований за власниками у спосіб визначений законом. Окрім того, [PERSON] зареєстрований, як фізична особа-підприємець, що займається обробітком сільськогосподарських земель, придбаною ним всією сільськогосподарською технікою та транспортом. До об`єкту права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , також входить інше майно на загальну суму 820 635,00 грн. Наявність такої кількості майна подружжя стверджується [PERSON] та заявами [PERSON] до органів Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницької області про їх крадіжки. Оскільки в добровільнім порядку [PERSON] відмовляється розділити спільно нажите сумісне майно подружжя, [PERSON] просив прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя. Визнати спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] : житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , а також: причіп легковий-В, 2003 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , зереєстрований 20.09.2003р.; трактор МТЗ-80, 1996 р.; причіп тракторний; плуг трьохкорпусний, 1998 р.; сівалку СУПМ-6, 1987 р.; сівалку СЗ-3.6,1987 року випуску; культивартор, 2002р.; мотигу, 2004 р.; косілку, придбану 2004 р.; три катки; оприскувач, придбаний 2008 р.; розкидач міндобрива, придбаний 2003 р.; діжку об`ємом 1000 л., придбану 2010 р.; діжку металеву, об`ємом 1,1 куб.м.; сільськогосподарський млинок; січкарню; бетонозмішувач електиричний, придбаний у 2014 р.; три газових балони; холодильник «АТЛАНТ», придбаний 2008 р.; мікрохвильову піч, придбану у 2008 р.; спальний гарнітур, придбаний 2010р.; телевізор LG, придбаний 2008 р; ноутбук, придбаний 2012 р.; м`який куточок, придбаний 2010 р.; пральну машину REGMOND, придбану 2005 р.; пилосос LG, придбаний 2005 р.; меблеву стінку; кухонний гарнітур; бензопилу; компресор; два дивана; автоклав; болгарка; дрель електричну; полуавтоматичну пральну машину; комод; газову плиту 4-х комфорну «Дружківка»; газову плиту 4-х комфорну «Ліберті»; 2 килимові доріжки по 9 м.; зварювальний апарат; холодильник «Донбас»; холодильник «Бірюса»; 4 бідона алюмінієвих; електропаяльник; електропаяльник пластикових труб; 4 стамески; електрокорморізка; корзину щеплення до МТЗ-80; телевізор «ШЄН»; 5 сервізів; кухонний комбайн; 2 зеркала; елктронні ваги; зарядно-пусковий пристрій; 10 мішків цементу; дві упаковки пінопласту; 3 одіяла; 10 рушників; 12 метрів водозливної труби; 12 метровий водозливний жолоб; кріплення для водозливних труб і жолоба; 5 листів оцинкованого заліза, розміром 1х2; пневматичну рушницю з оптичним прицілом; DVD з дисками; супутникову приставку; двоспальне ліжко; шафу; килим, розміром 4х3 м.; килим синій, розміром 3х4 м.; килим, коричнево-зелений, 2х2.5м.; тумбочку для телевізора; письмовий стіл; триляж; стіл для вітальні; гардини віконні, розміром 2.60хЗм. 4 комплекта; стіл кухонний з 4 стільцями; гладильну дошку; праску; прихожа; шланг поливочний, 25м.; елетронаждак; ручну сівалку; колесо зі ступицею для культиватора; набір лап для культиватора, 20 шт.; гайки; болти; матрац для ремонту автомобілів; 14 металевих листів червоного кольору; 2 паяльні лампи; гідравлічний циліндр; культиваторні лампи у кількості 5 шт.; фотоапарат «Палароїд». Всього майна на суму 820635 грн. [PERSON] просив визнати за ним право власності на 1/2 частину вищевказаного майна, на загальну суму 429.245 тис.грн. (т.1, а.с.218-223). Ухвалою Тростянецького районного суду від 07.11.2017 р. прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя та об`єднано її в одне провадження із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. 17.04.2018 р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено будівельно-технічну експертизу. Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. 19.02.2019 р. дану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Дудіковим А.В., поновлено провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 06.06.2019 р. [PERSON] подала до суду заяву про збільшення позовних вимог (т.2, а.с.98, 99). Ухвалою суду від 06.06.2019 р. відмовлено в прийнятті заяви [PERSON] про збільшення позовних вимог. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, в задоволення зустрічного позову просила відмовити. Додатково пояснила, що частина майна, яке просить визнати спільним сумісним майном подружжя, відсутня, де воно знаходиться їй не відомо. Згоди на отримання грошової компенсації, між нею та відповідачем не досягнуто. Кошти на депозитний рахунок суду нею не вносилося. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Не заперечив проти виділення Ѕ частки житлового будинку в ідеальній частці, а в частині поділу рухомого майна, просив відмовити. Також просив задовольнити його зустрічний позов, виділивши йому Ѕ частку житлового будинку в натурі, згідно 1 варіанту будівельно-технічної експертизи, де зазначено вхід до будинку та всю сільськогосподарську техніку, згідно позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом встановлено, що 13.11.1984 р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Виконкомом Новотроїцької сільської ради Красноармійського району Донецької області, про що 13.11.1984р. складено відповідний актовий запис №26. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторно) серії [NUMBER] (т.1, а.с. 9). Заочним рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 05.05.2017р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13.10.1984 р. у Новотроїцькій сільській раді Красноармійського району Донецької області, за актовим записом №26 (т.1, а.с.10, 11). В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , кожний окремо повідомили, що знають позивача та відповідача дуже давно. Разом вони прожили більше 30 років, разом працювали, будували будинок, купували техніку. Бачили у в них комбайн, автомобілі, трактор, причіп до трактора був, сівалку. У будинку бачили килими, меблі, холодиник, м`який куточок. Про наявність іншого майна сказати нічого не можуть, оскільки особисто не бачили. За час перебування у шлюбі, сторони у 2003 році побудували двоповерховий житловий будинок та господарські споруди. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 172,1 кв.м, житловою площею 91,7 кв.м, допоміжною площею 80,4 кв.м, складається з житлового будинку - А; прибудови входу в підвал - а; під навісу - а1; підвалу - ап.; автогаража - Б; хліва - В; під навісу - в; надвірного туалету - Г; хліва для птиці - Г1; хвіртки - 1.0; хвіртки - 1.1; брами - 2.0; брами - 2.1; брами - 2.2; брами - 2.3; огорожі - 3; огорожі - 4; огорожі - 5; огорожі - 6; тротуарної доріжки - І; автомобільного проїзду - ІІ; відмощення - ІІІ; вхідного майданчика - IV; майданчика з твердим покриттям -V; літньої бесідки - VI (т.1, а.с. 94-105). Згідно інформації територіального сервісного центру №0542 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області МВС України від 30.03.2017р. №31/2/0542-684, за [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1987 року випуску, колір білий, двигун № [NUMBER] , кузов КОМБІ-В, д/н [NUMBER] , зареєстрований 16.06.1995 р.; вантажний автомобіль ГАЗ 53А, 1983 року випуску, колір зелений, двигун № [NUMBER], д/н [NUMBER] , зареєстрований 17.01.1997р.; причіп легковий-В, модель - ШЗК 06 Турист, 2003 року випуску, колір зелений, д/н [NUMBER] , який був зареєстрований 20.09.2003 р.; легковий автомобіль RENAULT CLIO SAMBOL 1/41, 2008 року випуску, колір сірий, двигун [NUMBER] , кузов СЕДАН- В [NUMBER] , д/н [NUMBER] , який був зареєстрований 20.05.2011 р. (т.1, а.с.12-16). Відповідно до звіту про незалежну оцінку, встановлення ринкової вартості майна, що належить [PERSON] , проведеною у 2017 р. ПП [PERSON] , загальна ринкова вартість транспортних засобів: ВАЗ 2109, ГАЗ 53А, Renault Clio та ШЗК 06 Турист, становить 203080 грн. (т.1, а.с.19-49). 04.08.2008 р. між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір №09/45080001/0002/02 про отримання кредитних коштів на покупку холодильника «Атлант 2658» вартістю 3999,00 грн. (т.1, а.с.51, 52). Окрім того, 23.09.2010 р. у СПД [PERSON] було придбано бак для води горизонтальний на 1000 л., вартістю 1500 грн., що підтверджується видатковою накладною №МО-0024377 (т.1, а.с.55). Згідно протоколу проведення аукціону №7 від 18.03.2005 р. [PERSON] став переможцем аукціону на покупку культиватора 402, 1989 року випуску, продажна ціна лоту 750,00 грн. (т.1, а.с.108). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] з 27.12.1990 р. зареєстрований як ФОП, вид діяльності: надання послуг у рослинництві, облаштування ландшафту; вантажний автомобільний транспорт (а.с.116-118). За [PERSON] в реєстрі машин Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області, рахується на обліку 3 одиниці транспортних засобів: комбайн зерновий СК-5 «Нива» 1987 року випуску, н/з [NUMBER] , дата реєстрації 22.12.2011 р.; трактор колісний МТЗ-80, 1986 року випуску, н/з [NUMBER] , дата реєстрації 31.08.2004 р.; причіп 2ПТС-4, 1980 року випуску, н/з [NUMBER] , дата реєстрації 31.08.2004 р., що підтверджується інформацією №0812785 від 29.08.2017 р. (т.1, а.с.122). Згідно акту від 20.07.2017 р., складеного комісією у складі сільського голови с. Тростянчик , секретаря сільської ради Волошиної В.П. та дільничого інспектора Ходи С.І., було описано майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , а саме: телевізор LG, меблеву стінку, м`який куточок, холодильник «Атлант», плиту газову 4 -комфорну «Дружковка», плиту газову 4- комфорну «Ліберті», мікрохвильову піч «Samsung», меблеву стінку, диван, килим на підлозі 4х3 м., підлогове покриття 1,20х9 м., килим на стіні 3х4; тумбочку під телевізор; сервіз столовий, автомобіль ВАЗ «Нива» 2121, автомобіль «Рено», вантажний автомобіль «МАЗ» з причіпом, трактор МТЗ-82, причіп до трактора, автомобільний причіп легковий, пральна машина «Райфорд», диван, письмовий стіл, трильяж, гарнітур спальний, ліжко двоспальне, крісла у кількості 2 шт., комод, килим на підлозі синій 3х2 м., покриття коврове 1,2х9 м., гардини рожеві, 2,60х3 м., гардини оранжеві 2,60х3 м., килим на підлозі коричнево-зелений 2х2,50 м., ліжко двоспальне, підлогове покриття, 2 крісла, картина, ковдра-покривало пухнасте у кількості 2 шт., покриття на сходах, килим 2х1,2 м., клітина, пилосос LG, стіл для вітальні, стіл кухонний, болгарка, сварка, бензопила DF63YS, компресор, млин, бетономішалка, січкарня, бочка пластикова на 1200 л., косилка, оприскувач до трактора, плуг 3-х корпусний, бочка на 1,25 куба, лійка для розкидання міндобрива, сівалка кукурудзи, сівалка зернова, культиватор, культиватор рядковий навісний, 3 катка, ноутбук «Asus» (т.1, а.с.83, 126). Відповідно до звіту про незалежну оцінку, встановлення ринкової вартості майна, що належить [PERSON] , станом на 15.09.2017 р. ринкова вартість комбайна зернозбирального СК-5 «Нива», 1987 року випуску - 75688 грн., трактора МТЗ-80, 1986 року випуску - 112789 грн., причіп 2ПТС-24, 1980 року випуску - 23377 грн. (т.1, а.с. 173-211). Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За змістом ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Так, в судовому засіданні сторонами не заперечувався факт наявності спірного майна, а саме: двоповерхового житлового будинку, транспортних засобів, меблів, сільськогосподарської техніки, електроприладів, тощо, які були придбані за спільні кошти та під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а отже майно набуте подружжям за час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до роз`яснень наданих в п.п. 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя`зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначену позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.11.2018 року в справі № 372/504/17. Враховуючи вищевикладене, а також часткове визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання двоповерхового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] ; транспортних засобів - легкового автомобіль ВАЗ 2109, 1987 року випуску, колір білий, двигун № [NUMBER] , кузов КОМБІ-В, д/н [NUMBER] , який був зареєстрований 16.06.1995 р. на [PERSON] ; вантажного автомобіля ГАЗ 53А, 1983 року випуску, колір зелений, двигун № [NUMBER], д/н [NUMBER] , який був 17.01.1997 р. зареєстрований на [PERSON] ; причіп легковий-В, модель - ШЗК 06 Турист, 2003 року випуску, колір зелений, д/н [NUMBER] , який був зареєстрований 20.09.2003 р. на [PERSON] ; комбайн зернозбиральний СК-5 «Нива» 1987 року випуску, н/з [NUMBER] , дата реєстрації 22.12.2011 р.; трактор колісний МТЗ-80, 1986 року випуску, н/з [NUMBER] , дата реєстрації 31.08.2004 р.; причіп 2ПТС-4, 1980 року випуску, н/з [NUMBER] , дата реєстрації 31.08.2004 р.; та майна, зазначеного в акті від 20.07.2017 р. (т.1, а.с.83), спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , згідно заявлених позовних вимог [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON] . Судом встановлено, що легковий автомобіль RENAULT CLIO SAMBOL 1/41, 2008 року випуску, колір сірий, кузов СЕДАН -В [NUMBER] , д/н [NUMBER] , який був зареєстрований 20.05.2011 р. на [PERSON] , згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 24.03.2017 р. зареєстрований за [PERSON] , яка проживає в с.Новоєлизаветівка Донецької області (а.с.112), що свідчить про те, що даний автомобіль був проданий [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та не має відноситись по переліку майна під час розгляду питання про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, оскільки на момент розгляду справи не є власністю [PERSON] Щодо позовної вимоги [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, виділення та визнання права власності на майно, суд зазначає наступне. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У висновку судового експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 27.09.2018 р. №2798/2799/2801/17-21 зазначено, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих по [ADDRESS] , в цінах сформованих станом на час проведення експертизи, становить 247 303,00 грн. Виділення в натурі Ѕ частини житлового будинку з господарськими спорудами технічно можливе. Судовим експертом надано можливі варіанти поділу житлового будинку та господарських споруд, із зазначенням відступу від площі та вартості від частки в житловому будинку та від частки в господарських будівлях першого та, відповідно другого співвласника, із зазначенням грошової компенсації кожному (т.2., а.с.41-74). Згідно висновку судового експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 06.03.2018 р. № 6884/14-21, житловий будинок - літ. «А» із підвалом літ. «ап», прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що входять у склад домоволодіння [ADDRESS] , за технічним станом конструктивних елементів та за архітектурно-планувальними рішеннями, станом на час проведення обстеження відповідають державним будівельним нормам України. Ступінь будівельної готовності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 172,1 кв.м., житловою площею 91,7 кв. м., станом на момент проведення дослідження, при округленні до цілих, становить: 100%, що передбачає можливість введення їх в експлуатацію (т.2, а.с.12-23). Тобто, судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] не введено в експлуатацію, а отже і право власності на вищезазначений житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою статті 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати за цими особами право, на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або, з урахуванням конкретних обставин, залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України: від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710 цс 15, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47 цс 16. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Будівництво вищевказаного житлового будинку закінчено на 100 %, що підтверджується у тому числі висновком судової будівельно-технічної експертизи від 06.03.2018 р. №6884/14-21, і він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не реєструється з вини відповідача, про що зазначила в судовому засіданні [PERSON] Встановлений факт відповідач не спростував належними й допустимими доказами. Таким чином, суд приходить висновку про те, що унаслідок вказаних дій відповідача, позивачка позбавлена можливості здійснити введення будинку до експлуатації, не вчинення нею таких дій, у свою чергу, перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ спільного сумісного майна подружжя, а тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частки спірного об`єкту незавершеного будівництва. Також суд вважає за необхідне, враховуючи вимоги 69, 70 СК України, визнати за [PERSON] та [PERSON] , а саме за кожним право на 1/2 частки спільного сумісного майна подружжя, яке зареєстроване у встановленому законом порядку, а саме на: легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1987 року випуску, колір білий, двигун № [NUMBER] , кузов КОМБІ-В, д/н [NUMBER] , який був зареєстрований 16.06.1995 р. на [PERSON] ; вантажний автомобіль ГАЗ 53А, 1983 року випуску, колір зелений, двигун № [NUMBER], д/н [NUMBER] , який був 17.01.1997 р. зареєстрований на [PERSON] ; причіп легковий-В, модель - ШЗК 06 Турист, 2003 року випуску, колір зелений, д/н [NUMBER] , який був зареєстрований 20.09.2003 р. на [PERSON] ; комбайн зернозбиральний СК-5 «Нива» 1987 року випуску, н/з [NUMBER] , дата реєстрації 22.12.2011 р.; трактор колісний МТЗ-80, 1986 року випуску, н/з [NUMBER] , дата реєстрації 31.08.2004 р.; причіп 2ПТС-4, 1980 року випуску, н/з [NUMBER] , дата реєстрації 31.08.2004 р. Щодо поділу між позивачем та відповідачем сівалки СУПН-8, 1989 року випуску, сівалки СЗ-3.6., 1988 року випуску, культиватора КСП-4.2, 2002 року випуску, плуга 4-х корпусного, 1989 року випуску та оприскувача 12 м. об`ємом 5000 л., 2008 року випуску, суд приходить до висновку про відмову з задоволенні цієї частини позову, оскільки позивачем не доведено наявності даного майна, а саме відповідної марки, дати випуску, а також вищевказане майно не зареєстроване у встановленому законом порядку. Позивач просила суд про залишення у власності [PERSON] легкового автомобіля ВАЗ 2109, 1987 року випуску, вантажного автомобіля ГАЗ 53А, 1983 року випуску, зернозбирального комбайна СК-5 «Нива»; про визнання за [PERSON] права власності на причіп легковий-В, 2003 року випуску, трактор колісний МТЗ-80, 1986 року випуску, причіп марки 2ПТС-4, 1980 року випуску. За зустрічним позовом [PERSON] просив визнати за ним право власності транспортні засоби, а саме: причіп легковий-В, трактор МТЗ-80, причіп до трактора, сівалки, тощо. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України). Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених; статтею 365 ЦК України. Положення цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно із частиною п`ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою. У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Судом встановлено, що транспортні засоби, зазначені вище, є не подільною річчю, сторонами не досягнуто згоди щодо поділу майна та не здійснено внесення відповідної грошової суми компенсації на депозитний рахунок суду, відповідно до вимог ст. 71 СК України. Також судом встановлено відсутність згоди одного із подружжя на отримання грошової компенсації у тій самій сумі, яку запропоновано одним з подружжям, що є обов`язковою умовою при вирішенні питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, а тому в задоволення цій частині позовних [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON] , слід відмовити. Згідно загальних правил змагальності цивільного процесу предметом доказування в справах про поділ спільного майна подружжя, є: наявність спільного майна з конкретно визначеними ознаками взагалі і на час розгляду справи, його вартість, час його придбання і джерело коштів і час його придбання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позовні вимоги [PERSON] про визнання за відповідачем права власності на оприскувач 12 м., об`ємом 500 л., 2008 року випуску; та зустрічні позовни вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на плуг до трактора, сівалку СУПН-6, сівалку СЗ-3.6, культиватор КПС-4.2, бетонозмішувача електричний Yolkan, електропаяльника, стамески, електрокорморізки, корзини щеплення до трактора МТЗ-80, зарядно-пускового пристрою, розкидач міндобрив, діжки для води, об`ємом 1000 л., електронаждака, колесо зі ступицею для культиватора; вимога [PERSON] про визнання за нею права власності на сівалку СУПН-8, 1989 року випуску, сівалку СЗ-3.6, 1988 року випуску, культиватор КПС-4.2, 2002 року випуску та плуг 4-х корпусний 1989 року випуску; зустрічна позовна вимога [PERSON] про визнання за [PERSON] прова власності на сільськогосподарський млинок, січкарню, три газових балони, компресор, автоклав, електричну дрель, полуавтоматичну пральну машину, зварювальний апарат, холодильник «Донбас», холодильник «Бірюса», 4 алюмінієвих бідони, електропаяльник пластикових труб, телевізор «ШЕН», 5 штук сервізів, 2 зеркала, електронну вагу, 10 мішків цементу, 2 упаковки пінопласту, 3 одіяла та 5 комплектів постільної білизни, 10 шт. великих та 10 шт.малих рушників, водозливну трубу, 12 метровий водозливний жолоб, кріплення для водозливних труб і жолоба, 5 листів оцинкованого заліза, розміром 1х2 м., пневматичну рушницю з оптичним прицілом, DVD з дисками, супуникову приставку, прасувальну дошку, праску, 5 мотків поливочного шлангу, набір лап до культиватора, нові гайки, болти, вартістю 300 грн.; матрац для ремонту автомобіля, 14 кв.м. металевих листів, дві паяльні лампи, циліндр гідравлічний, 5 культиваторних ламп, мотигу, косилку, діжку металеву, фотоапарат «Палароїд», задоволенню не підлягають, оскільки позивачем та відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявності даного майна. Крім того, сторонами не надано належних доказів на підтвердження факту придбання такого майна подружжям, в період шлюбу та за спільні кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем, на підтвердження витрат за надання правничої допомоги, подано до суду договір про надання правової допомоги від 24.03.2017 р. №24/03-1 (т.1, ас.58), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (т.1, ас.59), додаткову угоду №05/06-1 від 05.06.2019 р. (т.2, а.с.142), акт виконаних робіт №1 від 05.06.2019 р. (т.2, а.с.143), акт виконаних робіт №2 від 10.09.2019 р. (т.2, а.с.144), квитанцію до прибуткового касового ордера від 10.06.2019 р. на суму 7000 грн. (т.2, а.с.155). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи складність справи, кількість часу, який необхідно для складання та підготовки позову, участь адвоката у розгляді справи, також враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2 000 грн. витрат на правничу допомогу. Стягнення судового збору суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві строни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 22.1.2017 р., [PERSON] , 1961 р.н. являється інвалідом другої групи безтерміново. [PERSON] при зверненні до суду з позовом про поділ майна, сплатила судовий збір у розмірі 8000 грн., за подання до суду заяв про забезпечення позову слатила судовий збір у розмірі 960 грн. (т., а.с.66, 123, 132), тобто всього судового збору сплачено на загальну суму 8960 грн. Враховуючи те, що позов [PERSON] задоволено частково, відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору у всіх судових інстанціях, як інвалід ІІ групи, а тому суму судового збору у розмірі 4 480 грн., яка підлягає стягненню з нього (8960 грн./2 (50% задоволених позовних вимог) в силу ст.141 ЦПК України, слід компенсується позивачеві за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Витрати понесені сторонами на оплату експертиз, залишити за ними. Крім того, у відповідності до положень ст. 158 ЦПК України вжиті заходи забезпечення позову ухвалами суду від 14.08.2017 р. та 01.09.2017 р. слід скасувати після набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: partial