Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду, завданої внаслідок загибелі фізичної особи від нещасного випадку на виробництві. Свої вимоги мотивують тим, що її чоловік [PERSON] тривалий час пребував у трудових відносинах з ДП «Дзержинськвугілля» де працював у ВП шахта [PERSON] забійником з повним робочим днем на підземній роботі. Працюючи тривалий час на шахті він отримав професійне захворювання атракосилікатоз, яке стало причиною його смерті 06.12.2012 року. На підставі наданих нею документів [PERSON] відділенням ФССНВВПЗ в Донецькій області згідно ухвали Фонду їй як особі, що знаходилась на утриманні [PERSON] було призначено одноразову допомогу та призначено щомісячні страхові виплати. Тобто на її думку, у відповідності до зазначених висновків МСЕК, винною особою в отриманні [PERSON] профзахворювання, що стало причиною смерті та яке він отримав працюючи на ВП шахта ім.. Ф.Е. Дзержинського ДП «Дзержинськвугілля», як власника джерела підвищеної небезпеки, визнано ДП «Дзержинськвугілля». Внаслідок смерті чоловіка їй спричинена моральна шкода, яка полягає у глибинних моральних та душевних стражданнях у звязку з втратою близької людини. Дізнавшись про смерть чоловіка, вона зазнала емоційне та психологічне потрясіння, яке вона відчуває і до теперішнього часу і не може відновити свою душевну рівновагу. Окрім того, її чоловік був найближчою для неї людиною, з яким вона разом проживала однією сімєю, єдиною опорою на яку вона мала надію в житті. Після смерті чоловіка нормальні життєві та сімейні звязки були знищені, вона постійно відчуває почуття туги та самотності і до теперішнього часу в рівній мір не в змозі оговтатись від осягнутого лиха та втрати найближчої людини. Розмір завданої моральної шкоди, враховуючи глибину та тривалість її страждань вона оцінює в 100000грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на задоволені позову. Представник відповідача, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 15.09.2004 року. Її чоловік тривалий час перебував у трудових відносинах з ДП «Дзержинськвугілля» де працював у ВП шахта [PERSON] забійником з повним робочим днем на підземній роботі (а.с.9-11) Працюючи тривалий час на шахті він отримав професійне захворювання атракосилікатоз. 06.12.2012 року [PERSON] помер, причиною його смерті стало професійне захворювання атракосилікатоз, яке він отримав працюючи на підприємстві відповідача, що підтверджується довідкою серії 10 ААА № 000005 про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (а.с.5). Позивач знаходилась на утриманні померлого [PERSON], що підтверджується копією рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 19.07.2013 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2008 р. від 08 жовтня 2008 р. Конституційний Суд України вважає, що після внесення змін до Закону України «Про загально обовязкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності » від 22.02.2001 р. № 2272-ІІІ Законом України « Про внесення змін до Закону України «Про загально обовязкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності » від 23.03.2007 р. № 717-V ( п.1.абз.3 п.5,п.9, абз 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону), яким скасовано право застрахованих громадян, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України, право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, повязані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоровя їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо). Суд приходить до висновку, що смерть [PERSON] настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, власником якої є відповідач. Тому ДП «Дзержинськвугілля» є належним відповідачем по справі. Суд вважає, що саме діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання, пов`язані з втратою її чоловіка, яка є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, або смертю фізичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода ,завдана смертю фізичної особи , відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сімєю. Тобто, даною нормою передбачено право дружини загиблого на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок професійного захворювання юридичною особою, яка її завдала, тобто у даному випадку відповідачем по справі. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням характеру заподіяної шкоди позивачу, ступені фізичних та душевних страждань позивача, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів справедливості, розумності та достатності, передбачених ст. 23 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що [PERSON] помер внаслідок професійного захворювання атракосилікатоз, яке він отримав працюючи на підприємстві відповідача, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у глибинних моральних та душевних стражданнях, у звязку з втратою близької людини, чоловік був найближчою для неї людиною, з яким вона разом проживала однією сімєю, єдиною опорою на яку вона мала надію в житті. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних і душевних страждань позивача, безповоротність втраченого, ступень вини відповідача, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, що узгоджується з розясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 ( зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5), де вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Тому, суд вважає, що на користь позивача з відповідача має бути стягнуто по 30 000,00 гривень, у відшкодування моральної шкоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: partial