overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаною заявою, мотивуючи тим, що З 16 лютого 1974 року вона є дружиною [PERSON], [INFO], уродженця с.Тарасівка, Києво-Святошинського району, Київської області. Від цього шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу заявниця з чоловіком, а після народження дочки і з дочкою, постійно проживали за адресою: [ADDRESS] У 1990 році [PERSON] виїхав у невідомому напрямку та до цього часу не повернувся. З того часу немає жодних відомостей про нього, у тому числі про його місце перебування. При цьому ні заявниця ні дочка свого місця проживання не змінювали. Просила оголосити [PERSON] померлим, що їй необхідно для оформлення спадщини на належну останньому ? частину будинку [ADDRESS] В судове засідання заявниця не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. До суду подала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутністю, а заяву задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання також не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. До суду подала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутністю. Проти задоволення заяви не заперечувала. З'ясувавши позицію заявника та заінтересованої особи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 16 лютого 1974 року є дружиною [PERSON], [INFO], уродженця с.Тарасівка, Києво-Святошинського району, Київської області. Від цього шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу заявниця з чоловіком, а після народження дочки і з дочкою, постійно проживали за адресою: [ADDRESS] У 1990 році [PERSON] виїхав у невідомому напрямку та до цього часу не повернувся. З того часу немає жодних відомостей про нього, у тому числі про його місце перебування. При цьому ні заявниця ні дочка свого місця проживання не змінювали. Оголошення [PERSON] померлим необхідно заявниці для оформлення спадщини на належну [PERSON] ? частину будинку [ADDRESS] Відповідно до ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення її повноліття (а.с. 1). Позивачка і відповідач в судове засідання не з'явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримує свої вимоги і просить суд позов задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони [PERSON] і [PERSON] з 18 серпня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, у шлюбі [INFO] народилась дочка [PERSON] (а.с. 4-5). Довідкою про склад сім'ї підтверджується факт проживання позивачки разом з дитиною (а.с. 7). Відповідач [PERSON] значиться проживаючим окремо від позивачки та дитини за адресою: [ADDRESS], не працює, є молодою працездатною особою, але матеріальної допомоги на утримання дочки не надає (а.с. 1, 10). У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України та роз'ясненням п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, з урахуванням інтересів дитини, матеріального та сімейного становища відповідача, суд задовольняє позовну заяву. Визначаючи розмір аліментів на неповнолітню дитину, суд бере до уваги матеріальний стан відповідача, враховує ту обставину, що відповідач є працездатною молодою особою, офіційно не працює, та визначає розмір аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дочки з урахуванням обставин, зазначених у статтях 182-184 СК України, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до її повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір суд компенсує за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити, що [PERSON] , яка померла [INFO] є її матір'ю . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, однак спадщину оформити належним чином не може, оскільки в їх документах допущені помилки, а саме прізвище матері в свідоцтві про народження заявниці вказано «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть «[PERSON]» . Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась надала суду заяву в якій заяву підтримала в повному обсязі, просить задовольнити . Заінтересована особа: представник Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори не з'явився , заперечень проти заяви до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на усе належне їй майно. Спадкоємцями першої черги за законом є її донька - [PERSON], яка спадщину не може оформити належним чином, оскільки прізвище померлої в свідоцтві про смерть вказано «[PERSON]». В свідоцтві про народження [PERSON] прізвище матері записано «[PERSON]», про що свідчить свідоцтво про народження [PERSON], [NUMBER] яке видано Вільнохуторською сільською Радою народних депутатів Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис№7. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], підтверджується дослідженими матеріалами справи: копією свідоцтва про народження заявника, актовий запис №7 виданого 01.11.1996 року, відповідно до якого прізвище та ім'я матері вказано «[PERSON]», свідоцтвом про народження матері [PERSON] від 17.12.1923 року, свідоцтвом про шлюб заявниці [NUMBER] від 02.09.1972 року, письмовими заявами свідків: [PERSON], [PERSON], які підтвердили що заявниця [PERSON] є рідною донькою померлої [PERSON]. На підставі викладеного, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

у листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про визначення ідеальної частки у спільній сумісній власності. У грудні 2014 року [PERSON] подала уточнюючу позовну заяву про визначення ідеальної частки у спільній сумісній власності вказуючи, що 22 березня 2001 року у відділ ДРАЦС Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області зареєструвала шлюб з [PERSON], про що зроблено актовий запис №29. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За час перебування у шлюбі за спільні кошти з відповідачем на підставі договору купівлі-продажу придбали квартиру за адресою [ADDRESS]. Правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться у відповідача. На даний час позивач разом з дитиною проживають в вище зазначеній квартирі. Оскільки, частки в квартирі не визначені, у позивачки виникла необхідність у виділі частки у спільній сумісній власності, тому звернулася до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені в позові. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши позивача та відповідача, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності, підлягають до задоволення з наступних підстав. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2013 року розірвано шлюб, укладений 22 березня 2001 року в відділі РАЦС Гадяцького РУЮ між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Згідно довідки про склад сім'ї , виданої КП «Гадяч - житло», [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] Згідно договору купівлі - продажу квартири від 21 жовтня 2004 року [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 58,5 кв. м., житловою площею - 35,9 кв. м. Статтею 60 Сімейного Кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.357 ЦК України частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 553/2122/13-ц, провадження № 2/553/247/2014, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що при ухваленні заочного рішення від 22.04.2014 року судом не було вирішено питання про судові витрати. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилася, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін. Судом встановлено, що згідно квитанції № 170910017 від 09 грудня 2013 року позивачем [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 1 278 грн. 89 коп. (провадження № 2/553/247/2014, а.с. 1). Відповідно до положення ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у страві, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку що заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню, оскільки під час винесення заочного рішення від 22.04.2014 року судом не вирішено питання про судовий збір, в зв'язку з чим резолютивну частину заочного рішення необхідно доповнити та вказати - «Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1 278 грн. 89 коп. судового збору». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з названим позовом, в якому зазначила, що 19.03.2011 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу є дочка [PERSON], яка народилась [INFO]. Батько дитини ухиляється від її утримання. З наведених підстав, а також посилаючись, що відповідач не працює, позивачка просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що офіційно не працює, а тому взмозі виплачувати на користь позивачки на утримання дитини лише 500 грн. щомісячно. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджено свідоцтвом. (а.с. 7) Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], яка народилась [INFO]. Відповідач у свідоцтві про народження дитини записаний її батьком. (а.с.6) Дитина проживає разом з позивачкою і перебуває на її у триманні. (а.с. 4) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України встановлено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до положень 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З пояснень сторін судом встановлено, що відповідач не працює офіційно, має випадкові заробітки в середньому до 4000 грн. щомісячно. Ніяких доказів того, що відповідач має більший заробіток і взмозі виплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно позивач суду не надала. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки на утримання дитини підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі по 750 грн. щомісячно, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Згідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 06.10.2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №376. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені з січня 2014 року, спільне господарство не ведеться. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов просить суд розірвати шлюб. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази, вислухавши пояснення сторін , суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 06.07.2012 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №376, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Судом вживались заходи щодо примирення подружжя та призначався строк для примирення, однак після закінчення строку сторони переконалися, що збереження сім'ї неможливе. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що сімейне життя з відповідачем не склалося, на даний час вони припинили шлюбно-сімейні відносини та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини з відповідачем немає. Крім того, позивач просить після розірвання шлюбу з відповідачем залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, у якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 23 листопада 1991 року в Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 2352 ; у сторін це перший шлюб ; від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейне життя сторін не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, протилежності поглядів на шлюб, сімейне життя, на відносини між чоловіком та дружиною. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони весною 2010 року припинили шлюбно-сімейні відносини. Крім того, сторони заперечують проти надання їм судом будь-яких строків для примирення, про що вони зазначили у адресованих суду своїх письмових заявах. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін. Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що дитина сторін, за їхньою взаємною згодою, після розірвання шлюбу між ними, буде проживати з позивачем. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, а збереження шлюбу неможливо і суперечить її інтересам. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, у якій зазначив, що на розірвання шлюбу з позивачем згоден. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 14 листопада 2009 року в Другому Суворовському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 354 ; у позивача це перший шлюбу, а у відповідача - другий ; від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейне життя сторін не склалося по причині відсутності взаєморозуміння між ними, відмінності поглядів на сімейні відносини і сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони в червні 2014 року припинили шлюбно-сімейні відносини. Позивач заперечує проти надання судом їй з відповідачем будь-яких строків для примирення, про що вона зазначила у адресованій суду своїй письмовій заяві. Крім того, суд бере до уваги доводи позивача стосовно того, що на даний час між нею і відповідачем втрачені духовні зв'язки, та що відповідач знаходиться на території Російської Федерації. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що дитина сторін знаходиться на вихованні матері та проживає разом з нею. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивує позовні вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 26 серпня 2010 року. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що одруження з відповідачем виявилось не вдалим, вона зустріла іншого чоловіка з яким має намір зареєструвати шлюб. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї. Позивач просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, направив до суду телеграму, в якій вказав. Що згоден на розлучення та розгляд справи в його відсутність. Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 серпня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що ЗАГС адміністрації міста Єльця Липецької області Російської Федерації зроблено актовий запис за № 410. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони шлюбних відносин не підтримують, відповідач перебував в місцях позбавлення волі, на даний час проживають окремо. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила бажання у разі розірвання шлюбу записати їй прізвище «[PERSON]». Вказана вимога підлягає задоволенню. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved