Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів: [PERSON] та [PERSON] , посилаючись на те, що 10 березня 2017 року між нею та відповідачами було укладено Договір позики, згідно якого [PERSON] передала відповідачам для власних потреб грошову суму у розмірі 100000,00 (сто тисяч) гривень, по 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень кожному, терміном на 3 роки, тобто до 10 березня 2020 року. У зв`язку з тим, що відповідачі не повернули позику у встановлений строк, вона просила суд визнати за нею право власності на належне відповідачам нерухоме майно в порядку п.п. 4.3. і 4.4. зазначеного договору позики, а саме на складські приміщення, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . 12.08.2020 року на адресу суду надійшло клопотання [PERSON] про заміну позивача на правонаступника, в обґрунтування якого він зазначив, що 27.07.2020 року ним з позивачем [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги № 1, згідно з яким право вимоги за договором позики від 10.03.2017 року укладеним між [PERSON] (позикодавцем) з одного боку, [PERSON] та [PERSON] (позичальниками) з другого боку, перейшло до нього. Ухвалою суду від 12.08.2020 року зазначене клопотання було задоволено, яким залучено до участі у справі замість позивача [PERSON] її правонаступника [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, але надали суду заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; … Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та порядок, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Як встанволено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, 10 березня 2017 року між [PERSON] та відповідачами: [PERSON] і [PERSON] було укладено Договір позики, згідно якого [PERSON] передала відповідачам для власних потреб грошову суму у розмірі 100000,00 (сто тисяч) гривень, по 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень кожному, терміном на 3 роки, тобто до 10 березня 2020 року. Відповідачі не повернули їй борг. Пунктами 4.3. та 4.4. договору позики, укладеного 10 березня 2017 року між сторонами, передбачено, що позика може бути повернута, як у грошовому еквіваленті так і шляхом передачі позикодавцю у власність нерухомого майна, а саме складських приміщень, які в цілому складаються з наступного: склад під літ. «А,а,а?», склад під літ. «Б», загальною площею 1605,9 кв.м., розташовані на земельній ділянці, що знаходиться у користуванні відповідачів, площею 12329 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Зазначене вище нерухоме майно належить відповідачам на праві спільної часткової приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26 листопада 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. та витягом про державну реєстрацію прав від 22 грудня 2010 року, виданого КП «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації». 27.07.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги № 1, згідно з яким право вимоги за договором позики від 10.03.2017 року укладеним між [PERSON] (позикодавцем) з одного боку, [PERSON] та [PERSON] (позичальниками) з другого боку, перейшло до нього. На підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що відповідачами порушено умови договору позики, у зв`язку з чим за позивачем підлягає визнання права власності на зазначене вище нерухоме майно, що передбачено пунктами 4.3. та 4.4. зазначеного вище договору позики.

Outcome: approved