Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] в особі представника адвоката Писаренка А.М. звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2020 дана цивільна справа розподілена головуючому судді Васильченку О.В. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Васильченка О.В. від 28.01.2021 зазначена позовна заява, прийнята до розгляду та призначена у судове засідання. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2021, цивільну справу № 758/7442/20 (номер провадження 2/758/2810/21) передано судді Подільського районного суду м. Києва Петрову Д.В., оскільки суддю Васильченка О.В. згідно рішення Вищої ради правосуддя № 798/0/15-21 від 08.04.2021 звільнено з посади судді Подільського районного суду м. Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку. 13.05.2021 цивільну справу № 758/7442/20 прийнято до провадження судді Петрова Д.В. та призначено її до судового розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 липня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально завірений попередній договір, відповідно до умов якого сторони зобов`язувались в строк до 26 липня 2019 року включно укласти договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 3 попереднього договору, відповідач отримала гроші в сумі 115 830 гривень як доказ укладення та забезпечення виконання основного договору купівлі-продажу. Однак, у подальшому відповідачка ухилилася від укладення основного договору, після кінцевої дати строку укладення основного договору перестала спілкуватись з позивачем, а на телефонні дзвінки не відповідає. На час розгляду справи, в порушення п. 2.1 попереднього договору, відповідачка так і не підтвердила своє право власності на інші ѕ частини квартири шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину та не зареєструвала своє право власності на квартиру в цілому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як зазначено у п. 4 попереднього договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань за цим договором не допускається. Відповідно до п. 6 попереднього договору, сторони домовились, що у випадку відмови від укладення основного договору продавцем (відповідачем) має бути сплачено гроші в сумі 231 660 гривень покупцю (позивачу). Також позивач зазначає, що обов`язок відповідачки сплатити грошові кошти відповідно до п. 6 попереднього договору виник 27 липня 2019 року, тобто наступного дня після закінчення строку на укладення основного договору. Отже, зазначене зобов`язання вважається простроченим з 27 липня 2019 року. Станом на день подачі позову (02 липня 2020 року) час прострочення зобов`язання за договором склав 342 дня. Отже, інфляційні нарахування за період прострочення складають 6 547,07 грн., а три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення складає 6 502,30 грн. Отже, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачки складає 231 660,00 грн. (сума боргу) + 6 547,07 грн. (інфляційна складова) + 6 502,30 грн. (три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення) = 244 709,37 грн. Позивач просив стягнути на його користь з відповідачки грошові кошти в загальному розмірі 247 156,46 грн. та 2447,09 грн. сплаченого судового збору. Відповідачка відзив у встановлений строк не подала, у судове засідання 02.08.2021 не з`явилась, явку свого представника не забезпечила, про час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від неї не надходило. Наступне судове засідання було призначено на 04.10.2021. Відповідач про час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином. Відповідач електронною поштою повідомила суд про неможливість бути присутньою на засіданні, водночас, вона не надала доказів поважних причини відсутності. Так само відповідач не з`явилася в судове засідання, призначене на 11.11.2021, повідомивши електронною поштою суд про свою відсутність та не надавши докази поважних причин своєї відсутності. 11.11.2021 представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Свою заяву мотивував другою неявкою позивача в судове засідання без поважних причин. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідачки, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. 16 липня 2019 року між позивачем та відповідачкою було укладено попередній договір, відповідно до умов якого сторони зобов`язувались в строк до 26 липня 2019 року включно укласти договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Договір було посвідчено приватним нотаріусом Бочаровою С.В. Відповідно до п. 3 попереднього договору, відповідачка отримала грошові кошти в сумі 115 830 гривень як доказ укладення та забезпечення виконання основного договору купівлі-продажу. Станом на 11 листопада 2021 року відповідачка не виконала зобов`язання відповідно до умов договору. На порушення п. 2.1 попереднього договору, відповідачка не підтвердила своє право власності на інші ѕ частини квартири шляхом отримання Свідоцтва про право на спадщину та не зареєструвала своє право власності на квартиру в цілому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як зазначено у п. 4 попереднього договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань, за цим договором, не допускається. Відповідно до п. 6 попереднього договору, сторони домовились, що у випадку відмови від укладення основного договору продавцем (відповідачкою) має бути сплачено гроші в сумі 231 660 гривень покупцю (позивачу). Відповідно до частин 1-2 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу. Таким чином, відповідачка вважається такою, що порушила зобов`язання за договором, а також такою, що у відповідності до приписів статей 610 та 612 Цивільного Кодексу України не виконала власні зобов`язання з сплати грошових коштів. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати, з якою пов`язано його початок. Обов`язок відповідача сплатити грошові кошти, відповідно до п. 6 попереднього договору, виник 27 липня 2019 року - наступного дня після закінчення строку на укладення основного договору. Отже, зазначене зобов`язання вважається простроченим з 27 липня 2019 року по 02 липня 2020 року (день звернення до суду з позовом). Весь час прострочення зобов`язання за договором складає 342 дні. Інфляційне нарахування за період прострочення складають 6 547,07 грн, а три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення виконання зобов`язання складають 6 502,30 грн. Отже, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача складає 231 660,00 грн. (сума боргу) + 6 547, 07 грн. (інфляційні нарахування) + 6 502,30 грн. (три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення) = 244 709,37 грн. Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідачка порушила зобов`язання за договором, а також прострочила виплату грошових коштів відповідно до зобов`язань, зафіксованих в договорі. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 72689 від 02.07.2020 про сплату судового збору у сумі 2 447,09 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved