Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

У листопаді 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що придбав у ПП «Елітстандарт» та ТОВ «МС-ПРІМ» риболовецькі товари на загальну суму 11 012 465 грн. Зазначений товар зберігав у семи контейнерах у складських приміщеннях №1-Ш та №13 по вул. Аеропортівській, 9 у м. Одеса, що орендував позивач на підставі договору суборенди №1 від 1.06.10 року. У період з 5.10 по 13.10.10 року оперуповноважений податкової міліції Овідіопольського р-ну Одеської області у порядку ст. 97 КПК України по факту виявлення безхазяйного майна провів перевірку та вилучення з контейнерів вищевказаного майна та згідно договору №38/07/12/10 від 7.12.10 року передав його на зберігання ПП «Ніка». 15.11.10 року [PERSON] направив поштою на ім'я начальника ДПІ Овідіопольського р-ну Одеської області листа, у якому просив повернути вилучене майно, долучивши до заяви документи, що підтверджують його право власності на товар, проте відповіді у вставленому законом порядку не отримав. У лютому 2011 року [PERSON] звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами щодо визнання неправомірними дій співробітників податкової міліції щодо вилучення належного йому майна, проте через порушення правил предметної підсудності провадження у справі було закрито. До теперішнього часу вилучений товар залишається неповернутим у зв'язку з його відсутністю у відповідача, про що повідомив представник ДПІ у Овідіопольському р-ні Одеської області під час розгляду Одеським окружним адміністративним судом адміністративного позову [PERSON] У ході розгляду зазначеної адміністративної справи, йому також стало відомо, що згідно рішення третейського суду м. Макіївка Донецької області [PERSON] мав перед [PERSON] заборгованість і розрахувався вилученим товаром. З приводу цього, [PERSON] звернувся з відповідною заявою до відділу боротьби з організованою злочинністю у м. Одесі та Одеської області, проте копія вищезазначеного рішення третейського суду до міліції так і не була надана. Вважаючи, що неправомірними діями відповідача його позбавили права власності на майно, просив стягнути з державного бюджету відшкодування завданої йому майнової шкоди 11 012 465 грн. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області 27 березня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з державного бюджету на користь [PERSON] у відшкодування майнової шкоди 11 012 465 грн., завданої незаконними діями ДПІ у Овідіопольському р-ні Одеської області. Справа неодноразово розглядалась судами різних інстанцій. В апеляційних скаргах управління Державної казначейської служби України у Овідіопольському районі Одеської області, Державної податкової інспекції у Овідіопольському районі Одеської області порушено питання про скасування рішення з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про відмову у позові. Апелянт в черговий раз звернувся до суду з клопотанням, у якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату з підстав несвоєчасного отримання судової повістки та неможливості за короткий проміжок часу організувати приїзд у судове засідання до іншого міста. У свою чергу, повістка про виклик у судове засідання, призначене на 6.02.14 року на 9:00, отримана [PERSON] 17.01.14 року з відміткою про вручення за одним із місць його проживання, зазначених у справі (по [ADDRESS]), та окремо, 17.01.14 року представником останнього [PERSON] (по [ADDRESS]). Від апелянта раніше 13.01.14 року надходило аналогічне клопотання про відкладення розгляду справи, що було призначено у судове засідання на 14.01.14 року. Характерно, що обидва клопотання подані за один день до призначеного судового засідання безпосередньо до канцелярії суду адвокатом [PERSON], що вбачається зі змісту заявлених клопотань. З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились у судове засідання. Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, вважає, що останні підлягають задоволенню. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що дії відповідача державної податкової інспекції у Овідіопольському районі, Одеської області щодо вилучення безхазяйного майна, та в подальшому, його неповернення власнику є протиправними, тому завдана позивачу майнова шкода підлягає відшкодуванню за рахунок державного бюджету. Між з тим, з таким висновком місцевого суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам процесуального права. Апеляційним судом встановлено, що 6.10.10 року у ході перевірки отриманої інформації щодо здійснення на території ТОВ «Одесапроммашимпорт ЛТД» підприємницької діяльності по реалізації браконьєрських рибацьких сіток і риболовецьких пристосувань невстановленими особами китайської національності без реєстраційних та дозвільним документів на здійснення підприємницької діяльності і сплати податків, зборів та інших обов'язкових платежів, податковою міліцією в Овідіопольському районі Одеської області було проведено вилучення товарно-матеріальних цінностей зі складських приміщень №1-III та №13скл, а саме: 6404 коробок і мішків з забороненими для реалізації рибацькими сітками і риболовецькими приналежностями, та передачею товару на відповідальне зберігання ПП «Ніка». У порушення кримінальної справи відмовлено у зв'язку з тим, що не вдалося встановити власника товару, який заборонений для реалізації на території України та зберігався у складських приміщеннях №1-III і №13скл (т. 1 а.с. 45). За змістом ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на положення ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Пред'являючи даний позов, [PERSON] зазначав про те, що придбав у ПП «Елітстандарт» та ТОВ «МС-ПРІМ» за договорами купівлі-продажу риболовецькі товари на загальну суму 11 012 465,00 грн. На підтвердження вимог позивач надав ніким не завірені копії договорів купівлі-продажу №80 від 6.10.10 року, №84 від 4.10.10 року, №79 від 2.10.10 року, №73 від 13.09.10 року, №67 від 23.08.10 року, укладеного між ПП «Елітстандарт» та [PERSON], і договір купівлі-продажу №32 від 9.07.10 року, укладений між ТОВ «МС-ПРИМ» та [PERSON], та незавірені копії накладних на відпуск товарів на загальну суму 1 998 769,00 грн. (т. 1 а.с. 7-24). Будь-яких дозволів та ліцензій, необхідних для придбання товару не надано. У свою чергу, по результатам проведеною ДПІ у м. Іллічівську Одеської області зустрічної звірки ПП «Елітстандарт» щодо документального підтвердження господарських відносин (т. 2 а.с. 60-61), приватне підприємство повідомило, що за період з 1.01.10 року по 31.12.10 року ПП «Елітстандарт» не мало правовідносин з фізичною особою [PERSON], податкові накладні, накладні на відвантаження товару, товарно-транспортні накладні не виписувались, договори не укладались. Також надано завірену виписку банківського рахунку за період з 1.01.10 року по 31.12.10 року, з якої вбачається, що взаєморозрахунків між ПП «Елітстандарт» та [PERSON] не здійснювалось (т. 2 а.с. 64-140). Крім того, матеріали справи не містять коносаментів або інших товарно-розпорядчих документів, що могли підтвердити походження спірного майна, що було вилучено працівниками податкової міліції, та належність його позивачеві. Таким чином, [PERSON] не доведено придбання рибацьких сіток і риболовецьких пристосувань, що були вилучені працівниками податкової міліції в Овідіопольськоу районі Одеської області, та належність товару саме йому. Твердження [PERSON] щодо оренди складських приміщень №1-III та №13скл по вул. Аеропортівській, 9 у м. Одеса також не знайшло свого підтвердження. У ході проведеної 6.10.10 року перевірки не вдалось встановити власника вилученого податковою міліцією в Овідіопольськоу районі Одеської області майна. Директор ТОВ «Одесапроммашимпорт ЛТД» повідомив працівникам податкової міліції, що згідно договору оренди №21 від 1.05.09 року складські приміщення №1-III та №13скл орендуються громадянином України [PERSON]. Проте, у наданих поясненнях останній заперечує факт укладення зазначеного договору оренди, як і належність йому вилученого при перевірці майна, що ставить під обґрунтований сумнів укладення між [PERSON] та [PERSON] договору суборенди від 1.06.10 року (т. 2 а.с. 24). Обставина проведення у період з 5.10 по 13.10.10 року перевірки податковою міліцією складських приміщень №1-III та №13скл по вул. Аеропортівській, 9 у м. Одеса в порядку ст. 97 КПК України по факту виявлення безхазяйного майна, на що посилається [PERSON] в обґрунтуваннях позовних вимог, також не відповідає дійсним матеріалам справи. Перевірка вищевказаних складських приміщень працівниками податкової міліції в Овідіопольському районі Одеської області проводилась на підставі інформації щодо здійснення на території ТОВ «Одесапроммашимпорт ЛТД» підприємницької діяльності по реалізації браконьєрських рибацьких сіток і риболовецьких пристосувань невстановленими особами китайської національності без реєстраційних та дозвільним документів на здійснення підприємницької діяльності і сплати податків, зборів та інших обов'язкових платежів (т. 1 а.с. 44-45). Відповідно до п. 3.14 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.99 року №19, забороняється, зокрема, здійснювати продаж фізичними та юридичними особами, які не мають на це дозволу, сіткових матеріалів, знарядь лову і пристосувань до них, застосування яких заборонено правилами рибальства. Стверджуючи про належність йому вилучених у складських приміщеннях риболовецьких снастей, на які у нього відсутні товарно-розпорядчі документи, [PERSON] не надав до суду будь-яких дозвільних документів на реалізацію або придбання 6404 коробок заборонених до реалізації рибацьких сіток і риболовних приналежностей. Окремо слід зазначити, що звертаючись у лютому 2011 року до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до ДПІ у Овідіопольському районі Одеської області про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити дії (ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2011 року провадження у справі закрито у зв'язку з непідвідомчістю спору (т. 1 а.с. 130), [PERSON] вказував на те, що працівниками податкової міліції 20.10.10 року було проведено вилучення товару, придбаного ним за умовами договорів купівлі-продажу №84 від 17.10.10 року, №73 від 13.09.10 року, №67 від 23.08.10 року, №32 від 9.07.10 року на загальну суму 1 454 082,00 грн., що значно менше від заявлених вимог у даній справі. Крім того, один з договорів купівлі-продажу №84 від 17.10.10 року укладений вже після проведено працівниками податкової міліції вилучення майна зі складських приміщень. Для порівняння, у даній справі [PERSON] посилається на придбання спірного майна за договорами купівлі-продажу №80 від 6.10.10 року, №84 від 4.10.10 року, №79 від 2.10.10 року, №73 від 13.09.10 року, №67 від 23.08.10 року, договір купівлі-продажу №32 від 9.07.10 року. Характерно, що за змістом договір купівлі-продажу №84 від 4.10.10 року (т. 1 а.с.13) не відрізняється від договору купівлі-продажу №84 від 17.10.10 року (т. 1 а.с. 107), обидва договори укладені на суму 544 686,50 грн. та відрізняються лише датами їх укладення. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, [PERSON] також посилався на рішення третейського суду, відповідно до якого треті особи набули у власність вилучене у нього майно. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні відомості про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації «Правовий захист підприємств і громадян» від 9 лютого 2011 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання добросовісним набувачем рухомого майна, зобов'язання передати майно у натурі, та ухвали Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 14 лютого 2011 року про видачу виконавчого документу для примусового виконання вищевказаного рішенням третейського суду щодо зобов'язання [PERSON] передати [PERSON] рухоме майно (рибацькі сітки та риболовецьких приналежності) (т. 1 а.с. 152). Таким чином, правові підстави для відшкодування позивачу майнової шкоди відсутні, оскільки [PERSON] не доведено порушення його прав або охоронюваним законом інтересів. За таких обставин, рішенням місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed