Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» (далі – ПАТ «Марфін Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та [PERSON] укладений 02 жовтня 2008 року кредитний договір № 481/RS, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді не поновлювальної лінії у сумі 160175,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 02 жовтня 2028 року. У якості забезпечення виконання умов кредитного договору між ВАТ «Морський транспортний банк» та [PERSON] укладений договір іпотеки від 02 жовтня 2008 року, відповідно до якого відповідачка надала в іпотеку земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Судак, с. Міндальне, СТ «Сонячна Долина», ділянка №8-С. ВАТ «Морський транспортний банк» повністю виконав свої обов'язки по кредитному договору, але [PERSON] не виконувала умови кредитного договору, тому за рішенням суду з неї стягнута заборгованість та в даний час відкрито виконавче провадження. В ході виконання судового рішення встановлено, що реєстрація права власності на предмет потеки не відбулась та відповідачка не отримала державний акт. Враховуючи зазначені обставини, ПАТ «Марфін Банк» просить суд зобов'язати [PERSON] здійснити державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0602 га., з цільовим призначенням - для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: м. Судак, с. Міндальне, СТ «Сонячна Долина», ділянка №8-С, код УКЦВЗ-1,2, кадастровий номер: 0111792300:15:001:0396, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3718 та в Державному реєстрі правочинів за № 3167657, та здійснити державну реєстрацію права власності на неї; судові витрати покласти на відповідачку. Позивач у судове засідання не з’явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи за відсутності представника ПАТ «Марфін Банк», заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка – [PERSON] у судове засідання не з’явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані докази в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України зазначено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що згідно кредитного договору №481/RS від 02 жовтня 2008 року ВАТ «Морський транспортний банк» надало [PERSON] грошові кошти (кредит) у сумі 160175,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 02 жовтня 2028 року, а [PERSON] зобов’язується на умовах, в розмірі та в строки, встановлені кредитним договором, погашати кредит та сплачувати відсотки за його користування (арк. справи 6-10). 02 жовтня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та [PERSON] в забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором №481/RS від 02 жовтня 2008 року був укладений договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №3721, згідно умов якого відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0602 га, кадастровий номер: 0111792300:15:001:0936, яка розташована за адресою: АР Крим, м.Судак, с.Міндальне, СТ «Сонячна Долина», ділянка №8-С, яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.10.2008р. за реєстровим № 3718 (арк. справи 12-14, 15-16). У п. 20.13 Договору іпотеки закріплений обов'язок [PERSON] щодо забезпечення у строк до 04 жовтня 2008 року оформлення та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, яка є предметом іпотеки. Найменування ВАТ «Морський транспортний банк» було замінено на Публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 №659362, виданим 11 листопада 2010 року. Рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії від 07 грудня 2011 року скасовано заочне рішення Судацького міського суду від 19 травня 2011 року, ухвалено по справі нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Марфін Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки (арк. справи 17-18, 19-20). Рішенням Судацького міського суду від 09 серпня 2012 року стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 207991,66 грн. (арк. справи 22-23). Рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії від 09 квітня 2013 року рішення Судацького міського суду від 09 серпня 2012 року скасовано частково. Визнано договір поруки № 658rS від 02 жовтня 2008 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Марфін Банк» недійсним. Відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Марфін Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (арк. справи 24-26). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами. Частина 2 ст. 615 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язань. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексую житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В розумінні ст. 182 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, а саме право власності на нерухоме майно підлягає обов’язковій реєстрації. Відповідно до п. 1.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям. іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Виходячи зі змісту ст. 4 зазначеного Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно. Оскільки [PERSON] не вчинила дії щодо обов'язкової реєстрації прав власності на набуте нею у власність на підставі договору купівлі-продажу майно, що є предметом іпотеки, та ухиляється від вчинення таких дій з метою не виконання своїх обов'язків по кредитним зобов'язанням, ці дії (бездіяльність) унеможливлюють реалізацію прав позивача (іпотекодержателя), - виконання судового рішення шляхом примусового стягнення заборгованості за рахунок продажу предмету іпотеки, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк» обґрунтовані і підлягають задоволенню. Через призму конкретних обставин встановлених у справі та правозастосовних до спірних правовідносин орієнтирів, суд приходить до висновку, що слід зобов'язати [PERSON] провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0602 га., з цільовим призначенням - для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Судак, с. Міндальне, СТ «Сонячна Долина», ділянка №8-С, код УКЦВЗ-1,2, кадастровий номер: 0111792300:15:001:0396, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3718 та в Державному реєстрі правочинів за № 3167657, та здійснити державну реєстрацію права власності на неї. Задовольняючи позовну заяву, суд, зокрема, виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Суд вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з урахуванням ст. 88 ЦПК України, дійшов висновку щодо стягнення з відповідачки, суми судових витрат, пов’язаних зі сплатою судового збору в розмірі 229,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved