Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Науково-виробниче підприємство «Укрприборсервіс» (далі - ДП «Науково-виробниче підприємство «Укрприборсервіс») про стягнення середнього заробітку за період з 19 вересня 2019 року до 08 квітня 2021 року в сумі 14391,25 грн, компенсацію втрати частини заробітної плати та індексу зростання цін станом на березень 2021 року в сумі 1969,93 грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто з ДП «Науково-виробниче підприємство «Укрприборсервіс» заборгованість із заробітної плати в сумі 13601 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року у справі №757/35051/16 стягнуто з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 33350 грн, станом на 18 вересня 2019 року на підставі встановленого судом середньоденного заробітку позивача 36,25 грн. 09 квітня 2021 року на рахунок позивача надійшли кошти, стягнуті з відповідача за виконавчим провадженням №63312327, відкритого на підставі виконавчого листа Печерського районного суду №757/35051/16 від 05 листопада 2019 року. В той же час, роботодавець повинен виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки виплати по день фактичного розрахунку. Таким чином, кількість робочих днів невиплати позивачу заробітної плати при звільненні станом на дату фактичного отримання заробітної плати позивачем за період з 18 вересня 2019 року до 09 квітня 2021 року становить 397 днів та становить суму 14391,25 грн. Крім того, чинним законодавством передбачена компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, яка провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року у справі №757/35051/16 стягнуто з відповідача компенсацію у розмірі 11819,58 грн відповідно до індексу зростання цін до серпня 2019 року. Отже, згідно з розрахунком позивача за період з вересня 2019 року до березня 2021 року компенсація становить 1969,93 грн. На підставі викладеного, позивач просив про задоволення позову. Ухвалою судді від 09 липня 2021 року відкрито провадження у справі для розгляду позову за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22 грудня 2021 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою місцезнаходження юридичної особи відповідно до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що відповідає приписам частини десятої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, причини неявки свого представника суду невідомі, відзив від відповідача до суду не надходив. Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суд установив, що у липні 2016 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ДП «НВП «Укрприборсервіс», в якому просив стягнути з ДП «НВП «Укрприборсервіс» на його користь 22 652 грн. 71 коп. (а саме: нараховану, але не виплачену) заробітну плату у сумі 13 542 грн. 93 коп., ненараховану та не виплачену заробітну плату у сумі 2 918 грн. 13 коп., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 1 167 грн. 25 коп., збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у сумі 4 965 грн. 71 коп., а також 92 800 грн. у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до доповнення до позовної заяви від 03.03.2017 року позивач просив стягнути ДП «НВП «Укрприборсервіс» на його користь заробітну плату за компенсацію за невикористану відпустку за період лютий 2014 року - грудень 2015 року в сумі 13 601 грн. 62 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати за період лютий 2014 року - грудень 2015 року у зв`язку із порушенням строків її виплати у сумі 5 985 грн., середній заробіток за час затримки виплати зарплати за період січень 2016 року березень 2017 року в розмірі 24 000грн., середній заробіток за час затримки виплати зарплати за проміжок часу з квітня 2017 року по день фактичного розрахунку, моральну шкоду у розмірі 102 400 грн. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 05.07.2017 року позивач просив стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 13 601 грн., середній заробіток за період з 05.01.2016 року по 31.07.2017 року у сумі 28 510 грн. 16 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати на підставі ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» та індексу зростанні цін станом на травень 2017 року у сумі 7 460 грн. 53 коп., моральну шкоду у сумі 92 400 грн. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року позов [PERSON] до ДП «НВП «Укрприборсервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ДП «НВП «Укрприборсервіс» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 13 601 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, компенсації у відповідності до індексу зростання цін та моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Стягнуто з ДП «Науково-виробниче підприємство «Укрприборсервіс» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 33 350 грн, компенсацію у відповідності до індексу зростання цін у розмірі 11 819,58 грн, та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. 05 листопада 2019 року Печерський районний суд м. Києва видав [PERSON] виконавчий лист про стягнення з ДП «Науково-виробниче підприємство «Укрприборсервіс» 13601 грн. Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк», [PERSON] за виконавчим провадженням №63312327, відкритим на підставі виконавчого листа Печерського районного суду №757/35051/16 від 05 листопада 2019 року виплачено 12335,10 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі несплати власником або уповноваженим ним органом належних звільненому працівнику сум у встановлені строки, зазначені в 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні сплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вирішуючи позовні вимоги, в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, слід зазначити, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року за №100 (далі - Порядок №100). Відповідно до п. 2 Порядку, у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 33350 грн станом на 18 вересня 2019 року на підставі встановленого судом середньоденного заробітку позивача в сумі 36,25 грн. Кількість робочих днів невиплати заробітної плати при звільненні станом на дату фактичного отримання заробітної плати позивачем за період з 18 вересня 2019 року до 09 квітня 2021 року складає 397 днів. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 19 вересня 2019 року до 09 квітня 2021 року в сумі 14391,25 грн (36,25 х 397). Вказаний розрахунок відповідає вимогам для розрахунку згідно з п. 8 Порядку. Разом з тим, відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Такий порядок затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року (далі - Порядок №159). У відповідності до п. 1 Порядку, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу. Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року - п. 2 Порядку. Пунктом 4 порядку встановлено порядок обчислення суми грошової компенсації - як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Позивач заявив до стягнення суму компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, яка розрахована, виходячи з індексів інфляції за період вересня 2019 року по квітень 2019 року. Ураховуючи те, що позивачу не виплачені усі належні при звільненні суми, слід дійти висновку про те, що така компенсація повинна бути виплачена роботодавцем за весь період такої затримки в межах заявлених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути таку компенсацію з вересня 2019 року до квітень 2021 року в сумі 1969,93 грн. Відповідно до статті 141 ЦК України, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 163, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved