Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

У липні 2020 року командир Військової частини [NUMBER] звернувся до суду про стягнення матеріальної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач з 01.11.2017 року по 05.05.2020 року перебував на військової службі у військовій частині [NUMBER] . Під час проходження, Відповідачем за час несення військової служби було одержані в особисте користування предмети речового майна: шапка зимова, вид 2-1 штука, штани вітровологозахисні зимові МОУ - 1 штука, черевики з в/б тип В -1 штука, плащ демісезонний - 1 штука, бронежилет Корсар МЗс-1-4 - 1 штука, шолом кевларовий Каска МІ - 1 штука, чохол до шолому кевларового - 1 штука, мішок спальний - 1 штука, килим спальний польовий ізоляційний - 1 штука, костюм для захисту від води - 1 штука, чоботи гумові - 1 штука, сумка транспортна індивідуальна - 1 штука. Враховуючи дату зарахування до списків військовослужбовців військової частини на всі види забезпечення, а саме 01.11.2017 року, на момент звільнення матроса [PERSON] , а саме 05.05.2020 року, строки носіння отриманих ним предметів речового майна, передбачені нормами забезпечення не закінчилися. Відповідно до довідки-розрахунку № 740/20/3143 від 07.07.2020 року вартість майна речової служби військової частини [NUMBER] виданого у користування матросу [PERSON] загальна сума на вартості отриманого речового майна (з урахуванням фактичного строку носінні (зносу) становить 14477,60 грн. На підставі викладеного, просив відшкодувати на користь військової частини [NUMBER] матеріальну шкоду, завдану державі, у розмірі 14477,60 грн. Представник ВЧ [NUMBER] у судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив відповідач не надав. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідачі своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом- ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі контракту, укладеного між командиром військової частини [NUMBER] та громадянином [PERSON] на 3 (три) роки останній був прийнятий на військову службу за контрактом та зарахований до списків військовослужбовців військової частини на всі види забезпечення, Наказом командира військової частини [NUMBER] від 01.11.2017 за № 2 від 19 жовтня 2017 року № 173-РС громадянин [PERSON] був призначений на посаду навідника-оператора 2 відділення морської піхоти 2 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини [NUMBER] . Наказом командира військової частини [NUMBER] від 03.11.2017 року за №4 матроса [PERSON] , який перебував на посаді навідника-оператора 2 відділення морської піхоти 2 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини [NUMBER] , вважати таким, що самовільно залишив військову частину [NUMBER] , знято зі всіх видів забезпечення. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 24.01.2020 року №19 колишнього навідника-оператора 2 відділення морської піхоти 2 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини [NUMBER] [PERSON] , який самовільно залишив військову частину 09.01.2018 року, увільнено від займаної посади та призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 05.05. 2020 року №89 матроса [PERSON] звільнено з військової служби в запас наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 29.04.2020 року №23-РС, відповідно до пункту «е» (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили) частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». З 05.05.2020 року [PERSON] виключено зі списків особового складу військової частини [NUMBER] . Сума нестачі речового майна за матросом [PERSON] на момент звільнення складає 14 477 грн. 60 коп. У відповідності до пункту 4 Розділу III «Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232 у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Відповідно до абзацу 1 пункту III «Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період» речовим забезпеченням ЗС У включає : обмундируванням, взуттям, натільною і теплою білизною, теплими і постільними речами, спорядженням, спеціальним одягом, засобами індивідуального захисту (окуляри-маска захисні балістичні, окуляри захисні балістичні, шоломи бойові балістичні та бронежилети модульні), спеціальним одягом та спорядженням для виконання спеціальних завдань, нагрудними знаками, знаками розрізнення і фурнітурою, ідентифікаційними жетонами, санітарно-господарським, спортивним та гірським спортивним майном, наметами, брезентами, м`якими контейнерами, декоративними тканинами і килимовими виробами. Відповідно до картки №353 обліку військового майна особистого користування вартості майна речової служби військової частини [NUMBER] видане у користування під час проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] матросом [PERSON] були одержані в особисте користування наступні предмети речового майна: - шапка зимова, вид 2-1 штука, - штани вітровологозахисні зимові МОУ - 1 штука, - черевики з в/б тип В -1 штука, - плащ демісезонний - 1 штука, - бронежилет Корсар МЗс-1-4 - 1 штука, - шолом кевларовий Каска МІ - 1 штука, - чохол до шолому кевларового - 1 штука, - мішок спальний - 1 штука, - килим спальний польовий ізоляційний-1 штука, - костюм для захисту від води - 1 штука, - чоботи гумові - 1 штука, - сумка транспортна індивідуальна - 1 штука. У відповідності до абзаців 1-3 пункту 9 розділу І «Інструкції про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 29.04.2016 № 232 строк носіння (експлуатації) речового майна - час, установлений нормами речового забезпечення, протягом якого майно носиться або перебуває в експлуатації. Згідно «Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затверджених затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 29.04.2016 р. № 232 (норма № 1 забезпечення речовим майном військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, для вищезазначених предметів речового майна встановлені наступні строки носіння: шапка зимова вид 2-3 роки, штани вітровологозахисні зимові МОУ - 3 роки, черевики з в/б тип В - 3 роки, плащ демісезонний -4 роки, бронежилет Корсар МЗс-1-4 - 5 років, шолом кевларовий Каска МІ - 5 років, чохол до шолому кевларового - 3 роки, мішок спальний - 5 років, килим спальний польовий ізоляційний - 5 років, костюм для захисту від води-5 років, чоботи гумові - 4 роки, сумка транспортна індивідуальна - 5 років. У відповідності до пункту 7 розділу І «Інструкції про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 29.04.2016 р. № 232 строк носіння предметів речового майна, що видається в особисте користування військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, обчислюється з дня виникнення права на його отримання. Облік такого майна ведеться у місяцях з місяця виникнення права. А від так відповідно до пункту 33 Постанови Верховної Ради України «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» сума невідшкодованої шкоди, що значиться за звільненим у запас чи у відставку військовослужбовцем або військовозобов`язаним, який пройшов збори, обліковується у військових частинах за попереднім місцем служби або проходження зборів до повного надходження грошових сум. Враховуючи дату зарахування до списків військовослужбовців військової частини на всі види забезпечення, а саме 01.11.2017 року, на момент звільнення матроса [PERSON] , а саме 05.05.2020 року, строки носіння отриманих ним предметів речового майна, передбачені нормами забезпечення не закінчилися. Відповідно до довідки-розрахунку № 740/20/3143 від 07.07.2020 року вартість майна речової служби військової частини [NUMBER] , виданого у користування матросу [PERSON] загальна сума вартості отриманого речового майна (з урахуванням фактичного строку носінні (зносу) становить 14477 грн. 60 коп., а саме: - мішок спальний - 292,00 грн., - плащ демісезонний - 589,87 грн., - шапка зимова, вид 2 - 73,44 грн., - штани вітровологозахисні зимові МОУ - 920,40 грн., - черевики з в/б тип В - 1596,00 грн., - плащ демісезонний -1179,74 грн., - бронежилет Корсар МЗс-1-4 -6650,00 грн., - шолом кевларовий Каска МІ - 2750,00 грн., - чохол до шолому кевларового - 33,25 грн., - мішок спальний - 292,00 грн., - килим спальний польовий ізоляційний - 152,82 грн., - костюм для захисту від води- 358,00 грн., - чоботи гумові - 133,98 грн., - сумка транспортна індивідуальна - 989,04 грн. Постановою Верховної Ради України «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» 23.06.95р. № 243/95-ВР закріплено, що відповідно до Конституції України та інших актів законодавства України військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоди. Пунктом 2 вищезазначеної постанови визначено, військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливо-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти. Відповідно до ст. З Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Статтею 7 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» передбачено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду. Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами. Якщо строк експлуатації військового та іншого майна на дату його втрати закінчився або неможливо встановити час його втрати, відшкодування шкоди проводиться в розмірі 50 відсотків первинної вартості майна, якого не вистачає, але не нижче вартості металів, у тому числі дорогоцінних, та дорогоцінного каміння, які в ньому містяться, визначеної відповідно до законодавства про визначення розміру збитків, завданих підприємству, установі, організації розкраданням, знищенням (псуванням), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей. Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» передбачено, що військове майно є державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна, зокрема, належить речове майно. Пунктами 3,32 Постанови Кабінету Міністрів України № 1444 від 28.10.2004 року «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» передбачено, що речове майно за цільовим призначенням поділяється на майно поточного забезпечення, майно фонду зборів і майно непорушних запасів, а за використанням - на майно особистого користування та інвентарне майно. До інвентарного майна належать теплі та постільні речі, табірні та спеціальні намети, спеціальний одяг і льотно-технічне обмундирування, засоби індивідуального захисту, санітарно-господарське майно, спортивний інвентар та музичні інструменти. Інвентарне майно видається тільки у тимчасове користування (експлуатацію). Усе інвентарне майно, що було закріплене за військовослужбовцями, підлягає обов`язковому здаванню на речовий склад військової частини, вартість загубленого або незданого інвентарного майна відшкодовується відповідно до чинного законодавства. Під час розрахунку при звільненні з військової частини [NUMBER] вищевказана сума вартості отриманих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися з матроса [PERSON] утримана не була. В добровільному порядку вищевказана сума вартості отриманих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися матрос [PERSON] до фінансово-економічної служби військової частини [NUMBER] не вніс, тим самим державі заподіяна матеріальна шкода на суму 14477 гривень 60 копійок. Пунктом 2 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну» державі затвердженого постановою Верховної Ради України 23.06.1995 р. N 243/95-ВР, передбачено що Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. У відповідності до вимог статей 58,59 Статуту внутрішньої служби ЗС України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою: за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішні порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів, за всебічне забезпечення військової частини. Він, серед іншого, зобов`язаний вживати заходів, щодо відшкодування матеріальних збитків, заподіяних державі, для чого діє у відповідності із законом, в тому числі, в разі необхідності представляє інтереси держави в суді. Відповідно до пункту 31 постанови ВРУ «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі - у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що шкода спричинена майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що її спричинила. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Військова частина [NUMBER] , згідно вимог статей 1-3 Закону України Про правовий режим майна у ЗС України та статей 1-3 Закону України Про господарську діяльність у ЗС України, є суб`єктом господарської діяльності Збройних Сил України, яка утримується за рахунок Державного бюджету, веде відокремлене господарство, має самостійний баланс доходів та витрат кодів економічної діяльності, а також відокремлені рахунки в Державному казначействі та банківських установі. Майно, матеріальні та грошові засоби є державною власністю. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved