Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, на підставі ст. 392 ЦК України, просив визнати за ним право власності на гараж № 1339 в гаражному кооперативі № 5, що знаходиться на вул. Б.Хмельницького, 83 у м. Червонограді Львівської області. Вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Виконкому Червоноградської міської Ради депутатів № 476 від 21.10.1993 року йому виділено земельну ділянку під будівництво гаража для автомобіля в гаражному кооперативі № 5, яку він у подальшому приватизував. З цього часу він став повноправним членом гаражного кооперативу, виконуючи всі покладені на нього обовязки, в тому чисті і обовязок по сплаті пайових внесків. Після отримання вказаного рішення відразу збудував гараж, яким користувався все своє життя. На збудований гараж МБТІ м. Червонограда йому видано технічний паспорт. У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи поклався на думку суду. Заслухавши позивача, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Згідно витягу з розпорядження виконкому Червоноградської міської Ради народних депутатів Львівської області № 476 від 21.10.1993 року видно, що закріплено земельну ділянку розміром 3,5х 6,5 під будівництво цегляного гаража в кооперативі №5 [PERSON] для утримання автотранспорту. Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.09.2015 року [PERSON] уклав договір оренди земельної ділянки до 29.09.2025 року . Відповідно до довідки № 41 від 15.04.2015 року, [PERSON] належить цегляний гараж № 1339 в гаражному кооперативі № 5. З технічного паспорта на гараж № 1339 у кооперативі № 5, складеного 22.10.2015 року, видно, що реєстрація права власності такого за [PERSON] не проводилася. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку. встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законами (стаття 4 ЦПК України). У статті 15 ЦК України передбаченого право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, захист права власності у спосіб визнання такого права допускається у разі оспорення, невизнання його іншою особою, яка претендує на обєкт власності, та якщо втрачений документ, який засвідчує право власності особи. Ураховуючи, що позивачем не наведено будь-яких обставин, які б свідчили про наявність таких підстав для звернення до суду з позовом про визнання права власності на гараж № 1339 в гаражному кооперативі № 5 у м. Червонограді, суд дійшов висновку про відсутність підстав для захисту цього права, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Наведене відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-20цс11.

Outcome: dismissed