Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 23 серпня 2014 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім'ю, що часто ставало причинами суперечок між ними. На теперішній час спільне господарство не ведуть. Відповідач у вихованні доньки участь не приймав. У зв'язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Зазначив, що шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2016 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 серпня 2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 427, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 23 серпня 2014 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 10 лютого 2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 185 (а.с.5). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені позивач та відповідач. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди сторін на шлюб та різні характери, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з листопада 2016 року, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином позовні вимоги в частині зміни прізвища позивача на її дошлюбне прізвище «[PERSON]» підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112СК України,

Outcome: approved