Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до фермерського господарства «Квіт» (далі ФГ «Квіт»), в обгрнунтуван6ня якого зазначив, що він з 24.10.1994 року і по теперішній час працює у ФГ «Квіт» на посаді тракториста-машиніста. У квітні та травні 2014 року з метою призначення та виплати у встановленому законодавством порядку допомоги по тимчасовій втраті працездатності він звертався до фермерського господарства «Квіт» з листками непрацездатності АГР №603271 за період з 01.04.2014 року по 11.04.2014 року та серії АВС №377320 за період з 08.05.2014 року по 17.05.2014 року. Проте, всупереч ч.1 ст.52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», відповідач виплату допомоги не здійснив, рішення про призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності або про відмову у призначенні такої допомоги не прийняв. Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є листки непрацездатності. Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця. Частиною 1 ст.36 Закону визначено вичерпний перелік випадків, за яких допомога не надається. Проте жоден з них не відноситься до нього. Тому просив зобов'язати фермерське господарство «Квіт» призначити і виплатити йому у встановленому порядку допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно листків непрацездатності серії АГР №603271 за період з 01.04.2014 року по 11.04.2014 року та серії АВС №377320 за період 0 08.05.2014 року по 17.05.2014 року. У лютому 2015 року позивач подав до суду позовну заяву (уточнюючу), в якій, посилаючись на ті ж самі обставини та не змінюючи самого тексту позовної заяви, залучив до участі в якості третьої особи Запорізьке обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги повністю, доповів по його суті та просив задовольнити. При цьому додатково суду пояснив, що за перші 5 днів непрацездатності допомогу позивач отримав, а за рахунок коштів Фонду листки непрацездатності не було оплачено. Вважає заперечення третьої особи безпідставними, оскільки в Статуті ФГ «Квіт» [PERSON] зазначений як засновник, а не як член фермерського господарства, тому з ним правомірно був укладений трудовий договір. Була перевірка територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області, яка не виявила поршень трудового законодавства в частині укладення з ним трудового договору. Представник відповідача за довіреністю Андрусенко О.В. позов визнав частково, оскільки фактично допомога з тимчасової непрацездатності позивачу призначена, але не виплачена за відсутності перерахувань коштів з боку Фонду. Також вважає безпідставними заперечення третьої особи про те, що позивач не має права на отримання цієї допомоги, бо є членом фермерського господарства, з яким не може бути укладено трудовий договір, оскільки [PERSON] є засновником господарства і на законодавчому рівні не визначено, що засновник одночасно є членом фермерського господарства. Представник третьої особи Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до суду не з'явився, в матеріалах справи є письмові заперечення на позов, в яких послався на наступне: щодо сплати допомоги по тимчасовій непрацездатності згідно з листком непрацездатності серії АГР №603271 за період з 01.04.2014 року по 10.04.2014 року, то третьою особою була здійснена перевірка у відповідача щодо дотримання порядку використання та своєчасності і повноти повернення невикористаних коштів, в ході якої встановлені порушення вимог Закону, які зафіксовані в акті від 19.06.2914 року, на підставі якого ФГ «Квіт» винесено рішення №164 від 04.07.2014 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства на загальну суму 197656,22 грн. Дане рішення було оскаржене відповідачем, проте постановою Запорізького окружного адміністративного суду у задоволенні позову відповідачу було відмовлено в повному обсязі. Щодо сплати допомоги по тимчасовій непрацездатності згідно з листком непрацездатності серії АВС №377320 за період з 08.05.2014 року по 17.05.2014 року позивачу, на вимогу Бердянського міжрайонного прокурора, була надана відповідь (лист №03-21-3865 від 01.12.2014 року), якою повідомлено, що він не є застрахованою особою в розумінні норм Закону №2240, тому не має права на матеріальне забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхування. У частині 1 ст.6 Закону №2240 визначено коло осіб, які підлягають обов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, до зазначеного переліку осіб члени фермерського господарства не входять, на них розповсюджується ч.3 ст.6 Закону, якою передбачено право таких собі на матеріальне забезпечення за умови сплати страхових внесків до Фонду відповідно до діючого законодавства. Члени фермерського господарства, відповідно до ч.ч.1,2 ст.10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску. Особливості праці членів, зокрема, фермерських господарств, визначається законодавством та їх Статутами. Законом України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991 року та новим Законом України « «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 року визначено, що членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором, головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена статуті особа. При цьому трудовий договір укладається в письмовій формі. Позивач, делегувавши управлінські функції щодо діяльності фермерського господарства в.о. директора Давлетовій, не вийшов зі складу членів фермерського господарства, а тому ФГ «Квіт» неправомірно уклало з засновником трудовий договір та неправомірно віднесло його до осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Позивач не уклав договір про добровільну участь у загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню та не сплачував єдиний соціальний внесок на добровільних засадах, тому не набув права на отримання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено копією Статуту фермерського господарства «Квіт» (нова редакція), зареєстрованого Бердянською РДА 18.02.2003 року, що фермерське господарство утворене громадянином [PERSON], а на підставі поданих заяв введено до складу фермерського господарства ближніх родичів засновника [PERSON]: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (п.п.1.1, 1.7 Статуту). У розділі 2, п.2.2 передбачено право фермерського господарства залучати до виконання робіт і господарювання за трудовою угодою інших громадян. Однак позивачем в обґрунтування позову долучено копію наказу №3/ОК від 24.10.1994 року про прийняття його в фермерське господарство «Квіт» на посаду тракториста-машиніста на підставі його заяви, та копії листків непрацездатності: серії АГР №603271, виданого з причини його догляду за хворим сином із звільненням від роботи з 01.04.2014 року по 10.04.2014року включно, та серії АВС №377320 про перебування позивача на стаціонарному лікуванні (денний стаціонар) в період з 08.05.2014 року по 16.05.2014 року. Судом з'ясовано, що 02.06.2014 року на ім'я директора Бердянської міської виконавчої дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності фермерським господарством «Квіт» була подана заява-розрахунок вих..14/4 ФСС від 02.06.2014 року для здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення за рахунок коштів фонду по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною за листком непрацездатності серії АГР №603271, період непрацездатності з 01.04.2014р. по 10.04.2014р. в сумі 9337,60 грн. за 8 днів, а 08 липня 2014 року - заяву-розрахунок (вих..0-8/07 ФСС) за листком непрацездатності серії АВС №377320, період непрацездатності з 08.05.2014р. по 16.05.2014р. в сумі 5916,00грн., в т.ч. за рахунок коштів Фонду - 3944,00грн. На вказані заяви - розрахунки у вересні 2014 року Бердянська міська виконавча дирекція Фонду керівнику фермерського господарства «Квіт» Карнаш Н.В. направило листа №15-01-15-848 від 12.09.2014 року, в якому повідомило про те, що надані ФГ «Квіт» заяви-розрахунки для надання матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду [PERSON] в сумі 14048,71 (31/03 ФСС від 03.03.2014 року), в сумі 9337,60 грн. (№14/04 ФСС від 02.06.2014 року) та в сумі 3944,00 грн. (08/07 ФСС від 08.07.2014 року) не буде профінансовано, тому що лиски непрацездатності не підлягають оплаті за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з посиланням на те, що [PERSON], який є засновником та членом ФГ «Квіт», не може працювати у створеному ним господарстві на умовах трудового договору. При цьому роз'яснено, що в подальшому фінансування заяв-розрахунків не буде здійснюватися до врегулювання питання набуття [PERSON] статусу застрахованої особи в законодавчому порядку. Крім цього, пізніше у грудні 2014 року, на вимогу Бердянської міжрайонної прокуратури листом №03-21-3865 від 01.12.2014 року аналогічну відповідь було надано і безпосередньо [PERSON]П, що підтверджується їх копіями. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (далі Закону) загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом. Згідно із ч.1 Закону застрахована особа - найманий працівник, а у випадках, передбачених цим Законом, також інші особи (громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України), на користь яких здійснюється загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. Суд звертає увагу, що в ч.1 ст.6 Закону визначено коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку тимчасовою втратою працездатності, до переліку якого члени фермерського господарства не входять, і на них розповсюджується ч.3 цієї статті, якою передбачено, що особи, які забезпечують себе роботою самостійно (особи, які займаються підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, в тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок), мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до діючого законодавства. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону особи, які не підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Члени фермерських господарств, відповідно до ч.ч.1,2 ст.10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску. Частиною 2 ст.3 КЗпП України визначено, що особливості праці членів кооперативів, їх об'єднань, колективних сільськогосподарських підприємств, фермерських господарств, працівників підприємств з іноземними інвестиціями визначаються законодавством та їх статутами. Тобто, особливості праці фермерських господарств визначає Закон України «Про фермерське господарство». На момент укладення трудового договору з позивачем діяв Закон України «Про селянське (фермерське) господарство», який втратив чинність у 2003 році. В ч.1 ст.2 цього Закону визначено, що селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. А відповідно до ч.2 ст.2 - членами селянського (фермерського) господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 16-річного віку, та інші родичі, які об'єдналися для роботи в цьому господарстві. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом, угодою). Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. Аналогічна норма міститься і в Законі України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 року №973-IV: як вказано в ч.1 ст.4, головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в статуті особа. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.23 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» трудові відносини в селянському (фермерському) господарстві визначаються і регулюються членами господарства, а осіб, залучених до роботи за трудовим договором (контрактом, угодою), - законодавством України про працю. З особами, залученими до роботи в селянському (фермерському) господарстві, укладається трудовий договір (контракт, угода) у письмовій формі, в якому визначаються термін договору, умови праці і побуту (тривалість робочого дня, вихідні дні, щорічна оплачувана відпустка, форми оплати праці та її розміри, харчування тощо). Трудовий договір (контракт, угода) підлягає реєстрації у місцевій Раді народних депутатів, що передала земельну ділянку у власність або надала в користування, якщо селянське (фермерське) господарство є основним місцем роботи цих осіб. Однак, як видно з матеріалів справи, всупереч вимогам законодавства, голова створеного фермерського господарства [PERSON] фактично сам себе прийняв на роботу трактористом -машиністом згідно наказу №3/ОК від 24 жовтня 1994 року. В ст.27 Закону України «Про фермерське господарство» також врегульовані питання щодо залучення до роботі у фермерському господарстві інших громадян за трудовим договором (угодою). При цьому трудові відносини членів фермерського господарства регулюються статутом, а осіб, залучених за трудовим договором -законодавством про працю України. Частиною 3 ст.27 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що з особами, залученими до роботи у фермерському господарстві укладається трудовий договір (контракт) у письмовій формі, в якому визначаються строк договору, умови праці і відпочинку (тривалість робочого дня, вихідні дні, щорічна оплачувана відпустка, форми оплати праці та її розміри, харчування тощо). Як вбачається з Статуту фермерського господарства «Квіт» в новій редакції, позивач [PERSON], делегувавши управлінські функції щодо діяльності фермерського господарства директорові Давлетовій, яка не є членом фермерського господарства, не вийшов зі складу членів фермерського господарства, залишившись його головою як засновник. Тобто, фермерським господарством «Квіт» неправомірно було укладено трудовий договір із своїм же засновником [PERSON], який відповідно до норм Закону України №973-IV, є членом фермерського господарства та неправомірно віднесено до осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Представниками сторін не заперечувалося, що [PERSON] не укладав договір про добровільну участь у загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні та не сплачував єдиний соціальний внесок на добровільних засадах, а тому, на переконання суду, не набув права на отримання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду. Те, що укладений з ним трудовий договір не визнаний у встановленому порядку недійсним, не спростовує відсутності у позивача права на отримання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду, оскільки він не є застрахованою особою: ним не укладено договору про добровільну участь у загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні, як того вимагає законодавство у даних правовідносинах. Крім цього, суд враховує, що фактично у позивача виник спір із Запорізьким обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Бердянської міської виконавчої дирекції, який листом відмовив в перерахуванні коштів для надання матеріального забезпечення та який має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства, проте позивач, залучив його як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до якої вимог не заявлено. Разом з тим, відповідач у справі - фермерське господарство «Квіт», як встановлено в судовому засіданні, права позивача не порушувало: призначило допомогу та за перші п'ять днів, зі слів представників сторін, оплатило листки непрацездатності, а також надало до Фонду заяви-розрахунки для здійснення фінансування для отримання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду, хоча про вказані обставини позивач навіть не зазначав в своїй позовній заяві та не надавав відповідних доказів. Навпаки, посилався на те, що ФХ «Квіт» не здійснило виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності та взагалі не приймало рішення про призначення чи про відмову в її призначенні. Крім цього, суду є незрозумілим та про це не обґрунтовано в позові, чому позивач прохав виплатити допомогу по тимчасовій непрацездатності не лише за час непрацездатності, а ще й додатково по одному дню зайвому - за дні, коли мав приступити до роботи після закриття лікарняного: за 11.04.2014 року та за 17.05.2014 року, які в листках непрацездатності вказані як дні, коли йому стати до роботи. Суд також не приймає до уваги посилання представників позивача та відповідача на те, що [PERSON], будучи засновником фермерського господарства, не є членом цього господарства, оскільки це не визначено на законодавчому рівні, бо ці твердження не відповідають дійсності. Відповідно до зазначених вище норм Законів, що регулюють питання діяльності фермерських господарств, засновник є головою фермерського господарства і поняття членів фермерського господарства наведено в ст.3 Закону України «Про фермерське господарство»: при створенні фермерського господарства одним із членів сім'ї інші члени сім'ї, а також родичі можуть стати членами цього господарства після внесення змін до його Статуту, тобто і позивач, і всі його родичі, що зазначені в Статуті, є членами створеного [PERSON] фермерського господарства. Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов є таким, що задоволенню не підлягає повністю.

Outcome: dismissed