Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

У листопаді 2013р. позивач звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог стосовно збільшення суми за затримку розрахунку та зменшення суми заборгованості по заробітній платі на час розгляду спору, поставлено питання про стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі в сумі 35516,87 грн. та суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.11.2013р. по 07.02.2014 р. у розмірі 18106,63грн., а всього, 53623,50 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно наказу №235 від 12.08.1980 р. починаючи з 04.08.1980 р. вона працювала в Київській філії ДПІ «Союздорпроект» на різних посадах. В подальшому, в порядку реорганізації підприємство отримало назву Публічне акціонерне товариство «Київсоюзшляхпроект». 11.11.2013 р. позивач звільнилася на підставі ст.38 КЗпП України (за власним бажанням), однак на день звільнення позивач не отримала належного розрахунку, що зумовило звернення до суду. Отже, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 35516,50 грн. та середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати в розмірі 18106,63 грн. Також, позивач просила допустити негайне виконання рішення суду в часині стягнення заробітної плати за один місяць. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали в повному обсязі. Відповідач до судового засідання свого представника не направив, у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належно повідомлений про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не сповіщав, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши всі докази у їх сукупності, вислухавши думку представників позивача, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач працювала на підприємстві відповідача з 04.08.1980р. по 11.11.2013р. Наказом №150-ос від 28.10.2013р. [PERSON] була звільнена з посади заступника ГІПа на підставі ст.38 КЗпП України, про що свідчить копія витягу наказу по особовому складу, наявна в матеріалах справи (а.с.5). З наданої позивачем довідки №53 від 22.11.2013р., вбачається, що за період березень-листопад 2013р. позивачеві нарахована заробітна плата в сумі 39866,22 грн., яка станом на 22.11.2013 р. рахувалась заборгованістю перед працівником (а.с.7). У відповідності з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 2 ст.59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 35516,87 грн. (39866,22 грн. - 1942,56 - 2406,79 = 35516,87 грн.), тобто за вирахуванням сплачених сум в ході розгляду справи в суді, підтверджені довідкою відповідача та підлягають задоволенню. При цьому, згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999р. установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. З урахуванням положень п.2,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 08.02.1995р. №100, згідно довідки відповідача від 22.11.2013 р. №54, середньоденна заробітна плата позивача складала 296,83 грн.(а.а.8). Таким чином, з урахуванням положень ст.117 КЗпП України, з часу звільнення позивача, а саме - 11.11.2013р. по день розгляду справи судом (07.02.2014 р.), пройшло 61 робочий день, і розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 18106,63 грн., що також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно із п.2) ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині виплати позивачу заробітної плати за один місяць. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229,40грн.

Outcome: approved