Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

У листопаді 2013 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду в порядку окремого провадження з заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги заявники обґрунтовували тим, що 16.10.1999 року між ними було укладено шлюб, зареєстрований у Миколаївському відділі ЗАГС Львівської області, актовий запис №94. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] В обґрунтування заяви вказували, що подружнє життя у них не склалось з огляду на численні сварки та різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. Також зазначили, що шлюбно-сімейних стосунків не підтримують та не ведуть спільного господарства з січня 2012 року. Заявники досягли згоди щодо місця проживання дітей після розірвання шлюбу, визначили умови та участь батьків у їх вихованні, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з подружжя, хто буде проживати окремо і сплати аліментів на дитину. З цих підстав заявники просили суд розірвати шлюб, укладений 16.10.1999 року між ними. [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. У судовому засіданні представник [PERSON] та представник [PERSON] вимоги своїх довірителів підтримали, просили суд задовольнити заяву. Суд, заслухавши пояснення представників заявників, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.1999 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Миколаївському відділі ЗАГС Львівської області, актовий запис №94. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Ст.109 СК України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір між батьками про сплату аліментів на утримання дітей, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків. Цей договір був укладений у письмовій формі та нотаріально засвідчений. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя. Згідно з ч. 3. ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей. Заява про розірвання шлюбу має розглядатися судом після закінчення одномісячного строку з обов'язковою участю заявників, бо інакше з'ясувати їх дійсну волю буде неможливо. При цьому, заявники [PERSON] та [PERSON] на неодноразові виклики до суду для особистого підтвердження дійсної волі сторін до розірвання шлюбу та відсутності порушень їх прав та інтересів не з'явилися, про день та час розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Представники заявників у судовому засіданні стверджували, що наділені всіма необхідними повноваженнями для розгляду справи. Проте, суд не бере до уваги твердження представників заявників, оскільки законом чітко визначена обов'язкова участь самих заявників у судовому засіданні. З огляду на те, що [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явилися, суд позбавлений моливості з'ясувати у них особисто чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі чоловіка та дружини. Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні заяви. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України ст.ст.3, 4, 208, 212-215, 234 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed