Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

У липні 2019 року представник позивача [PERSON] - адвокат Абакумов С.М. звернувся до суду з вказаним позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування вимог вказав, що 12.09.1996 позивач уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Універсальній Товарній біржі «Нерухомість Н», відповідно до якого купила квартиру [ADDRESS] . Всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення. На теперішній час має намір переоформити належну їй квартиру, однак цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки у судовому порядку. У зв`язку з чим, для проведення подальших нотаріальних дій щодо переоформлення квартири [ADDRESS] за вищевказаною адресою, представник позивача звернувся до суду та просить визнати угоду дійсною. Ухвалою суду від 13.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання, призначене на 19.11.2019 08:50 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та третя особа причини неявки суду не повідомили. Відповідач відзиву та третя особа письмових пояснень на позовну заяву не подали. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.09.1996 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 288, відповідно до якого позивач придбала квартиру [ADDRESS] . Договір оформлено на Універсальній Товарній біржі «Нерухомість Н» та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 02.10.1996 за реєстровим № 19631. З довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 23.09.2019 № 2589 вбачається, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 12.09.1996 № 288 укладений на Універсальній Товарній біржі «Нерухомість Н» та зареєстрований в БТІ 02.10.1996. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 20.10.2000, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. З огляду на викладене, враховуючи те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved