Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

У липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої вимоги мотивувала тим, що позивачка є власником будинку за адресою: с. Софіївська Борщагівка, вул. Жовтнева, 31, Києво-Святошинського районук Київської області. В даному будинку тимчасово зареєстрований відповідача, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначила, що її покійний чоловік у 2001 році зареєстрував дану особу на прохання свого приятеля, так як останній потребував реєстрації в Київській області. Відповідач ніколи не проживав і не проживає за адресою реєстрації. Також, відповідач не є членом сімї позивачки та не являється родичем їй родини. Тому, позивачка просила суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача, [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житлом за адресою: вул. Жовтнева, 31, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область. В судове засідання позивачка не зявилася. До суду направила заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Жовтнева, 31, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчений заступником старшого державного нотаріуса Першої київської обласної державної нотаріальної контори [PERSON] від 02.07.1983 року. За даними довідки форми № 3 виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 1150 від 26.06.2015 року, відповідач [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим за адресою: [INFO]. Згідно з актами депутата Софіївсько-Борщагівської сільської ради [PERSON] від 10.12.2014 року, 17.06.2015 року, 02.3.2015 року відповідач, [PERSON], за адресою: вул. Жовтнева, 31, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область не проживає з 2003 року. Згідно ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 47 Конституції України проголошено, що кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Статтею 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Частиною ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків. Відповідач в спірному житловому будинку не проживає більше року без поважних причин, перешкод в проживанні відповідачу ніхто не створював, відповідач змінив місце проживання добровільно, житловим будинком відповідач не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Враховуючи дані обставини [PERSON], [INFO], втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: вул. Жовтнева, 31, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область. Зважаючи на вищенаведене, враховуючи ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

Outcome: approved