Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Зараз» звернувся до [PERSON] про усунення порушень та повернення майна у попередній стан. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг в [ADDRESS], що підтверджується рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської ради Київської області № 484/4 від 27.11.2009р.. Відповідач є власником квартири [ADDRESS], тому між ним та ТОВ «ЗАРАЗ» було укладено договір від 25.05.2012 р. № 524 про управління будинком, надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. В жовтні 2014 року ТОВ «ЗАРАЗ» було встановлено, що власником квартири [ADDRESS] здійснено скління лоджії в межах однієї квартири без отримання відповідних погоджень і дозволів, про що останній було направлено вимогу про демонтування та повернення майна у попередній стан від 16.10.2014 р. №394. Посилаючись на викладене вище та норми закону, позивач просив суд: зобов'язати [PERSON] вчинити дії, а саме: демонтувати засклення лоджії в квартирі [ADDRESS], повернути фасад будинку у попередній стан та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Звернувся до суду із клопотанням про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явилась. Повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 24 чинного Житлового кодексу УРСР житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання житлового будинку і придомової території. Пунктом 1.4.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом №76 від 17.05.2005 р. Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, в кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачені права власника житлового будинку, квартири, а саме: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. У статті 382 Цивільного кодексу України зазначено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Отже, стіна як конструктивний елемент будинку - це спільна сумісна власність усіх власників квартир у багатоквартирному будинку, а отже на засклення лоджії/балкону потрібна згода усіх власників квартир у багатоквартирному будинку. Судом встановлено, що позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг в [ADDRESS], що підтверджується рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської ради Київської області № 484/4 від 27.11.2009р.. Відповідач є власником квартири [ADDRESS], тому між ним та ТОВ «ЗАРАЗ» було укладено договір від 25.05.2012 р. № 524 про управління будинком, надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. В жовтні 2014 року ТОВ «ЗАРАЗ» було встановлено, що власником квартири [ADDRESS] здійснено скління лоджії в межах однієї квартири без отримання відповідних погоджень і дозволів, про що останній було направлено вимогу про демонтування та повернення майна у попередній стан від 16.10.2014 р. №394. Відповідно до п. 4.13, ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» у житлових будинках з умовною висотою більше 26,5 м при загальній площі квартир на поверсі менше 500 кв.м. квартири можуть мати вихід в одну незадимлювану сходову клітину типу НІ. При цьому в будинках секційного типу для усіх квартир і приміщень загального користування гуртожитків, розташованих на третьому поверсі і вище слід передбачати другий евакуаційний вихід згідно з п. 4.10.. П. 4.10 (б) ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» передбачено, що з третього поверху і вище таких будинків слід передбачити другий евакуаційний вихід, за який може бути прийнятий - вихід з кожної квартири на площадку, що влаштовується уздовж зовнішньої стіни будинку з глухим простінком шириною не менше 1,2 м між торцем площадки та прорізом, який виходить на площадку, або не менше 1,6 м між прорізами. Примітка 2 до п. 4.10 свідчити: зазначеними в п.4.10 (б) площадками можуть слугувати частини балконів, лоджій, терас без засклення. Відповідно до п. 8.14 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» при проектуванні реконструкції житлових будинків допускається зміна їх фасадів, яка повинна носити системний характер, єдиний для всього будинку.. При проектуванні реконструкції, капітальних ремонтів і перепланувань окремих квартир заборонено: утеплення і скління існуючих балконів і лоджій, улаштування нових і розширення існуючих балконів і їх скління; улаштування нових віконних прорізів і розширення існуючих віконних і балконних прорізів; зміна форм і кольорів віконних рам і балконних дверей. При проектуванні реконструкції житлових будинків допускається зміна їх фасадів, яка повинна носити системний характер, єдиний для всього будинку.. При проектуванні реконструкції, капітальних ремонтів житлових будинків слід складати перелік проектних рішень, які є обґрунтованими відхиленнями від обов'язкових вимог НД у частині пожежної безпеки, які мають бути погоджені з органами державного пожежного нагляду, у порядку, передбаченому НАПБ Б.02.014. Проектна документація на реконструкцію квартири не виконувалась, ні з ким засклення лоджії не погоджувалось. Згідно п. 4 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006 р. переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Пунктом 5 вищезазначених правил та ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов'язок споживача дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Відповідно ст. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність» власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані утримувати в належному стані будинки і споруди, а так само закріплені за ними земельні ділянки, забезпечувати поточний огляд, періодичне обстеження і паспортизацію об'єкта, додержуватися під час експлуатації об'єкта архітектури вимог, визначених у його паспорті, а також вимог законодавства. Статтею 25 Закону України « Про основи містобудування» передбачена відповідальність за порушення містобудівного законодавства. Особи, винні у виконанні будівельних чи реставраційних робіт без дозволу та затвердженого у встановленому порядку проекту або з відхиленням від нього; самовільній зміні архітектурного вигляду споруди в процесі експлуатації несуть відповідальність, передбачену законом. Відповідно до ст. 100 чинного Житлового кодексу УРСР наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Самовільне засклення лоджії в житловому будинку порушує п. 3.7.8. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, де вказано, що розпочинати такі роботи дозволяється лише за наявності проектної документації. Самовільна заміна проектного рішення власником квартири [ADDRESS] - засклення лоджії у квартирі, що належить йому на праві власності, призвело до погіршення цілісного і зовнішнього вигляду фасаду будинку; порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту мешканців квартири, що вимагаються діючими нормативними документами в галузі будівництва, а саме: не виконуються обов'язкові нормативні правила влаштування другого евакуаційного виходу з квартири через відстої на її лоджії. А отже, внаслідок засклення лоджії існує реальна небезпека для проживання мешканців інших квартир у будинку. Суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 382, 383, 509 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 100 Житлового кодексу УРСР, ст. 97 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 25 Закону України «Про основи містобудування», ст.ст. 3, 4, 11, 15, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved