Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 19 440,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 27.07.2018 року і до досягнення дітьми повноліття, а при продовженні навчання до 23 років. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказувала, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.11.1999 року, який 25.09.2018 року розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що діти проживають разом із нею. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, оскільки має власний бізнес, займається оптовою торгівлею продуктів харчування, напоями та тютюновими виробами, паливом, має регулярний офіційний дохід, однак за твердженням позивача в добровільному порядку надання коштів не здійснює. На думку позивача, дітям має бути забезпечений належний рівень життя необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який остання не зможе забезпечити самостійно, а тому просить стягувати з батька дітей в рахунок оплати аліментів по 19 440,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Протокольною ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25.09.2018 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів до спільного розгляду зі справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, при цьому зустрічну позовну заяву передано до канцелярії суду для автоматизованого розподілу. Таким чином, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілено 26.09.2018 року. При цьому, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів прийнята до провадження суду та призначено судове засідання ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.10.2018 року лише після усунення позивачем недоліків позову. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву у якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву у якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Вказував, що сплачує кошти на утримання дітей добровільно, при цьому позовні вимоги визнає частково, погодився на сплату аліментів на утримання дітей з огляду на його фінансові можливості у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісяця. Дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.11.199 року, який розірвано за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.09.2018 року (а.с.80-81). Від вказаного шлюбу сторони мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.24-25). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що діти проживають разом з [PERSON] , при цьому відповідач не регулярно надає кошти на утримання дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, законодавством встановлено гарантований мінімальний та можливий максимальний розмір аліментів на утримання дітей у разі звернення до суду з такими вимогами у безспірному порядку. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Ініціюючи позов про стягнення аліментів на утримання дітей у загальному розмірі 38 880 грн. щомісячно, позивач належним чином не обґрунтувала та не надала належних і допустимих доказів на підтвердження дійсної потреби та здійснення особисто щомісячних витрат у такому ж розмірі. Суд звертає увагу, що за ст. 141 СК України обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Крім того, показником для визначення розміру аліментів має бути не лише саме по собі бажання стягувача і розмір раніше отримуваних доходів платника, а перш за все кошти реально необхідні для гармонійного розвитку та повноцінного існування дитини. При цьому, в своїх поясненнях позивач ототожнює додаткові та бажані витрати на утримання дітей із першочерговими та необхідними витратами для їх утримання. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримував пенсію за вислугу років станом на 03.11.2020 року у розмірі 4 393 грн., при цьому офіційно працевлаштований, станом на 16.02.2021 року його середньомісячна заробітна плата складає 5 200 грн., (а.с. 119-121, 189, 199), більше того останній у добровільному порядку здійснює грошові перекази від 2000 грн. до 7000 грн. на ім`я [PERSON] , в тому числі із зазначенням платежу «на дітей» (Т.1 а.с. 122-129, Т.2 а.с. 45-48) За таких обставин, враховуючи позицію сторін та надані докази, суд вважає можливим присудження аліментів на утримання дітей саме у частці від доходу їх батька у розмірі 1/3 частини щомісячно, а не у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За правилами ч.2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку матері або батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З огляду на зазначене, вимоги позивача про призначення аліментів на неповнолітніх дітей до досягненням ними та 23 років при продовженні навчання, у зв`язку з чим вони будуть потребувати матеріальної допомоги не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають до задоволення. Судовий збір з відповідача підлягає стягненню в порядку ст. 141 ЦПК України в розмірі 908 грн. на користь держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial