Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

У липні 2020 року засобами поштового зв`язку позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд: 1) збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на малолітню [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви (27.07.2020) і до досягнення нею повноліття; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за аліментами на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] за період з 23.07.2014 р. до 29.05.2020 р. в розмірі 78 575,69 грн.; 3) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] в розмірі 78 575,69 грн.; 4) вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування позову вказувала, що від спільного проживання з відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. За рішенням суду в примусовому порядку з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки. У зв`язку з неналежним виконанням рішення суду, за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів. Крім того, присуджений розмір аліментів (1/4 частина заробітку платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) є замалий для дитини, яка досягла шестирічного віку, оскільки з`явились додаткові витрати на її утримання. 05.08.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 28.08.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі. 02.02.2021 року позивач засобами електронного зв`язку звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не направив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв`язку з наведеним, суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Від спільного проживання сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки-розрахунку Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби ГТ УЮ у Київській області № В-1 від 29.05.2020 року, на підставі виконавчого листа № 2/357/3360/14 від 10.10.2014 року Білоцерківського міськрайонного суду відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття. За період з 23.07.2014 року по 29.05.2020 року заборгованість по аліментам становить 78 575,69 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені під час розгляду справи № 6-850 св 17. Враховуючи ту обставину, що відповідач не оспорює визначений державним виконавцем розмір утвореної заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 78 575,69 грн. та порядок нарахування щомісячних сум, вказана сума не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватись державним виконавцем у передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» порядку. У свою чергу, задоволення позовної вимоги про стягнення боргу по аліментам фактично призведене до подвійного стягнення однієї і тієї ж суми, тому така вимога позивача до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. 18 ЦПК України рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Для відповідача така відповідальність встановлена у статті 196 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Утворена з вини відповідача [PERSON] заборгованість по аліментах є підставою для нарахування йому пені за неналежне виконання зобов`язання. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Виходячи з розрахунку Білоцерківського районного відділу ДВС, заборгованість по аліментам станом на 29.05.2020 р. становить 78 575,69 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку пені її розмір становить 78 128,76 грн. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинство. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, в судовому засіданні відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами наявність боргу зі сплати аліментів, при цьому суд не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки, оскільки наведених у ч. 2 ст. 196 СК України обставин для зменшення розміру неустойки відповідачем наведено не було. Таким чином, перевіривши правильність наведеного позивачем розрахунку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму пені за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний мінімальний розмір аліментів (не менше 50% прожиткового мінімуму) визначений чинним Законом, а тому цей розмір враховується державним виконавцем незалежно від встановлення рішенням суду мінімального розміру аліментів (не менше 30% прожиткового мінімуму). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зі змісту вказаної норми вбачається, що позивач може отримувати аліменти на утримання дитини у розмірі одного прожиткового мінімуму за умови доведеності ним тієї обставини, що платник аліментів спроможний надавати матеріальну допомогу в такому розмірі. Розмір прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року становить 2 395 грн. В судовому засіданні не встановлено, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та інших випадках, передбачених цим Кодексом, що є наслідком (підставою) для збільшення раніше визначеного судом розміру аліментів, як передбачено у ст. 192 СК України. Слід зазначити, що позивачем заявлена вимога про зміну розміру аліментів з частки від доходу відповідача на тверду грошову суму в розмірі 2 500 грн., при цьому згідно визначених державним виконавцем грошових сум по сплаті аліментів в 2020 році, з січня по квітень щомісячний розмір аліментів складав 2 012 грн., при цьому розмір аліментів має тенденцію зростання. З наведених підстав, суд вважає, що вимога про збільшення розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення не підлягає до задоволення. Необхідно роз`яснити, що позивач вправі звернутись з позовом про збільшення (зміну) розміру аліментів повторно, враховуючи наведене вище. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави за подання даного позову в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial