overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON]. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 10.09.2011 року і разом проживали до 10 травня 2015 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилася дочка- Серховець Д.В., [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, крім того відповідач на даний час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. В судове засідання позивач не зявилася, однак від неї надійшла заява згідно якої просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги просить задоволити, а термін на примирення не надавати. Відповідач в судове засідання не зявився, проте від нього надійшла заява в якій проти позову не заперечив, а справу просить слухати у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного, розходження поглядів на сімейні відносини, не підтримують шлюбні стосунки з 10.05.2015 року та мешкають окремо. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 19.07.2013 року і спільно проживали до лютого 2014 року. Від данного шлюбу у сторін дітей немає. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. В судове засідання позивач зявилася, подану позовну заяву підтримала і просила її задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, на підставі ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, внаслідок чого вони тривалий час, не підтримують шлюбні стосунки та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 2 в будинку № 9 по вул. Івана Богуна в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі окрім неї зареєстрований її батько [PERSON], який з 2010 року виїхав з квартири. В зв'язку з неможливістю вільно на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, змушена звертатися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, про причини неявки суд не повідомив. Свідки [PERSON], [PERSON] в своїх показаннях, повідомили, що [PERSON] близько шести років не проживає у [INFO]. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенню ст.\~224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копіями договору дарування від 05.03.2004 року (а.с. 11), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.03.2004 року (а.с. 10) . Згідно з повідомленням Здолбунівського РС УДМС України в Рівненській області від 13.11.2015 року [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою квартира [INFO] (а.с. 14). Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені норами ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] був членом сім'ї позивачки та понад один рік проживає за іншою адресою, що підтверджується поясненнями позивачки, показаннями свідків які не були спростовані. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 09.07.2014 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO].\~Сімейне життя не склалося, через різні характери та погляди на життя. Відповідач проявляв неповагу, в стані алкогольного спяніння вчиняв конфлікти, матеріальної допомоги не надавав. Втратили один до одного почуття любові, тривалий час не перебувають у шлюбних відносинах. Шлюб існує формально і подальше його збереження є не доцільним, тому вона змушена звертатися до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 03.12.2015 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи, після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище - Бугаєнко. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України про час і місце розгляду справи. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224, ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 липня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09.07.2014 року (а.с. 4). Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з'явився, не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; стягнути з відповідача судові витрати. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 06.07.2013 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та сімейні обовязки. Відповідач застосовував до неї фізичне насильство, тому вона змушена звертатися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зробив усну заяву, якою визнав позовні вимоги в повному обсязі, наслідки даної процесуальної дії були розяснені, згідно ст. 174 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.07.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Здовбицькою сільською радою Здолбунівського району Рівненської області, актовий запис за № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 06.07.2013 року (а.с. 3). Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем, стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 06.09.2009 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, втратили один до одного почуття любові, починаючи з літа не проживають разом та не повязані спільним побутом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 14.12.2015 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224, ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 вересня 2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 156, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 06.09.2009 року. Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з'явився та не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем, стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 25.05.2013 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання дітей не мають. Сімейне життя не склалося, через різні характери та погляди на життя, втратили один до одного почуття любові та поваги. З травня 2015 року припинено шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства. Розірвати шлюб через органи РАГС відповідач відмовляється, тому вона звернулася до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 09.12.2015 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву від 09.12.2015 року, якою визнав позов, просив розглянути справу без його участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 травня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 65, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 07.08.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що відповідач, який є батьком їхньої дитини [PERSON], [INFO] проживає окремо з 10.05.2015 року і матеріальної допомоги їй на утримання дитини не надає. Позивач просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не зявилася, однак від неї надійшла заява, згідно якої вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити, а справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, проте від нього надійшла заява в якій проти позову не заперечує, а справу просить слухати у його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON] В, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-БВ № 175014 від 14.06.2012 року, яка проживає разом з матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою Почапинецькою сільською радою Чемеровецького району Хмельницької області від 13.11.2015 року за № 118. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обовязок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей, передбачений ст.180 СК України, однак даний обовязок відповідач не виконує та матеріальної допомоги позивачу з приводу утримання неповнолітніх дітей як їх батько не надає. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити в процентному відношенні до заробітку [PERSON], щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що відповідач, який є батьком їхньої дитини сина [PERSON], [INFO] проживає окремо з 20.12.2014 року, оскільки спільне сімейне життя не склалося, через несумісність характерів і матеріальної допомоги їй на утримання дитини не надає. Позивач просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача змінила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн, щомісячно, на утримання сина [PERSON]. Відповідач в судове засідання зявився, проти позову заперечив. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-БВ № 252466 від 03.08.2015 року, який проживає разом з матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою Гуківською сільською радою Чемеровецького району від 19.10.2015 року за № 1530. Згідно ст. 140 Сімейного Кодексу України - стягнення з особи, яка записана батьком, матір'ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження. Обовязок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей, передбачений ст.180 СК України, однак даний обовязок відповідач не виконує та матеріальної допомоги позивачу з приводу утримання неповнолітніх дітей як їх батько не надає. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вище викладене, та те, що у відповідача нерегулярний, мінливий дохід, він ніде не працює, суд приходить до висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн., щомісячно і до досягнення сином [PERSON] повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що відповідач, який є батьком їхньої дитини сина [PERSON], [INFO] проживає окремо і матеріальної допомоги їй на утримання дитини не надає, однак має таку можливість, оскільки працює інспектором Чемеровецького відділення поліції Городоцького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області. Позивач просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не зявилася, однак від неї надійшла заява, згідно якої вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити, а справу слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання зявився, проти позову не заперечив. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-БВ № 036596 від 01.02.2007 року, який проживає разом з матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою Жердянською сільською радою Чемеровецького району за № 1671 від 03.12.2015 року. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обовязок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей, передбачений ст.180 СК України, однак даний обовязок відповідач не виконує та матеріальної допомоги позивачу з приводу утримання неповнолітніх дітей як їх батько не надає. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити в процентному відношенні до заробітку [PERSON], щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved