Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

У липні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила збільшити розмір аліментів, присуджених за рішенням суду, та стягувати з нього аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 500 грн. В обґрунтування позову зазначила, що матеріальний стан відповідача покращився, він працює за кордоном, в той час, коли її погіршився, вона не працює, знаходиться в декретній відпустці. Донька відвідує гуртки, а відповідач не сплачує кошти на її утримання та має заборгованість по аліментам. Одна не в змозі забезпечити дитині належне харчування, навчання, оздоровлення. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача, низький, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з позовом про збільшення їх розміру. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про дату слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст.141, 180 СК України). Судом установлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої[PERSON] , [INFO] , на утримання якої відповідач сплачує на користь позивачки аліменти в розмірі 1 200 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до виконавчого листа № 285/2686/18-ц, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом 05.12.2018. З наданої позивачкою довідки Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 24.06.2019 слідує, що відповідач протягом лютого - травня 2019 року аліменти не сплачував. 08.05.2019 позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Зчасу ухвалення судового рішення матеріальний та сімейний стан позивачки, отримувача аліментів, змінився. Так, на підтвердження своїх доводів [PERSON] зазначила, що вдруге вийшла заміж та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, інших видів доходу позивачка не має. Зазначені обставини підтверджені матеріалами справи та в сукупності є підставою для зміни розміру аліментів. Законом України «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.12.2019 - 2 218 грн. Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, яка позбавлена належного батьківського піклування, реалізує його в одному із положень ст.182 СК України, якавстановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини та враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку; потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку; беручи до уваги, що він є молодою, здоровою особою 35 років, інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має, будучи належним чином повідомленим про дату слухання справи в судове засідання не прибув та не надав жодних заперечень проти позову, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою аліментів, - суд приходить до переконання про зміну розміру стягуваних аліментів та стягнення аліментів в розмірі 2 500 грн. щомісячно. Це відповідатиме інтересам неповнолітньої доньки сторін, матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved