Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

у липні 2020 р. позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовними вимогами, просить суд стягнути з [PERSON] ( [INFO] , уродженця м. Приморськ, Запорізької області, РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28.08.2021 і до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.02.2011 між сторонам було укладено шлюб, в якому у них народилися діти, в подальшому 06.11.2019 Святошинським районним судом м. Києва було видано судовий наказ на у тримання дитини, 11.01.2019 між сторонами було укладено шлюбний договір відповідно до якого чоловік зобов`язався надати позивачу матеріальну допомогу у розмір 50% від його доходу, після чого шлюб між сторонами було розірвано, проте діти продовжують проживати разом з позивачем та перебувати на її утриманні, при цьому станом на день звернення позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, таким чином відповідач працюючи у АО «Юридична фірма «Василь і Кісіль і партнери», а тому у нього є матеріальна змога надавати таке утримання. 15.12.2017 набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.08.2020 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 35). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Відповідач по справі подав заяву про розгляд справи у відкритому судовому засіданні, для вругулювання питань у позасудовому порядку (а.с. 40). Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач та відповідач уклали шлюб 17.02.2011 у відділі реєстрації актів цивільного стану про шлюб - палац б/с №2, актовий запис №362 (а.с. 11), який 04.12.2019 рішенням Святошинського районного суду м. Києва розірвано (а.с. 31). У вказаному шлюбі у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). [PERSON] згідно звіту про здійсненні відрахування та виплати працює у АО «Юридична фірма «Василь Кісіль і партнери» згідно якої отримує щомісячну суму у розмірі 16667 грн 52 коп. (а.с. 17-22). Згідно довідки вих№52 від 03.02.2020 [PERSON] з 13.10.2010 працює у АО «Юридична фірма « Василь Кісіль і партнери» та обіймає посаду адвоката з листопада 2019 по січень отримав грошові кошт у розмірі 190945 грн 18 коп. (а.с. 22). Також 11.01.2019 між сторонами було уклаено шлюбний договір згідно якого відповідач зобов`язався надавати на утримання позивача протягом періоду перебування у шлюбі грошові кошти у розмір 50% від офіційної заробітної плати (ас. 23). Згідно довідки вих.№18 від 21.07.2020 [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною з 06.11.2018 до досягнення нею 3-х років (а.с. 24). Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відтак, доходи відповідача є спільною сумісною власністю відповідача та позивача. Позивач має певні із відповідачем права на вказане майно, що, з урахуванням норм ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя, надає право позивачу на половину доходів відповідача. Висновок щодо презумпції рівності часток подружжя був викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного суду України від 21.11.2018 у справі №372/504/17. Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба у матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 6-3066цс15; від 16.08.2017 у справі № 6-1111цс17 та від 11.10.2018 у справі № 161/16931/16-ц). Відповідно до положень ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Як встановлює ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положення ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин суд вважає доведені позивачем обставини для стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини, відповідно до яких позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). Крім цього позивач просила стягнути з відповідача суму понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 4300 грн 00 коп. на підтвердження чого надала договір про надання правової допомоги, розрахунок фактуру №Р-0008 від 20.07.2020 у розмірі 4300 грн 00 коп. та квитанцію №0.0.1777566781.1 у розмірі 4300 грн 00 коп. та акт приймання-передачі наданих послуг за договором б/н від 20.07.2020 від 20.07.202 (а.с. 25-29). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (Стаття 133 ЦПК України) Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до приписів ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, витрати на правничу допомогу, заявленої позивачем повинні бути стягнуті на користь позивача з відповідача по справі. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути у дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved