Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] є зареєстрованим за вказаною адресою, проте у помешканні не проживає з червня 2013 року, участі в утриманні житла не приймає. Місце знаходження відповідача близько року невідоме. Ухвалою суду від 27.10.2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача залучено [PERSON] (а.с.41). В судовому засідання позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала повністю, посилаючись на викладені у позові обставини та пояснила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. До укладення шлюбу вона отримала у користування спірну квартиру у будинку житлово-будівельного кооперативу, але повну сплату пайового внеску здійснила у 1991 році. Відповідач більше року у помешканні не проживає, його місцезнаходження є невідомим. Представник Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каштан» (надалі ОСББ «Каштан») проти задоволення позову не заперечувала. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, відповідач та третя особа [PERSON] до суду не з'явились. Відповідач [PERSON] правом надання заперечень та доказів на їх підтвердження не скористався, тому справу розглянуто у заочному порядку на підставі доказів наданих позивачем. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] починаючи з 11 квітня 1985 року перебувають у зареєстрованому шлюбу, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про одруження (а.с.3). Згідно з довідкою, виданою ОСББ «Каштан», пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] був повністю сплачений у 1991 році у сумі 4510 рублів (а.с.37). Вказана обставина була визнана позивачем під час розгляду справи та підтверджена представником ОСББ «Каштан» [PERSON], яка займає посаду голови об'єднання. За наданою суду довідкою від 15 липня 2014 року за адресою: [ADDRESS] є зареєстрованими позивач у справі [PERSON], третя особа [PERSON] та відповідач [PERSON], який у приміщенні не проживає (а.с.6). На підтвердження факту не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні суду надано відповідний акт від 25 березня 2014 р. (а.с.5), виходячи із змісту якого [PERSON] не проживає у квартирі починаючи з 14 червня 2013 року. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що спірні правовідносини регулюються законодавством про шлюб та сім'ю, Законом України «Про власність», житловим законодавством та роз'ясненнями, що містяться в постанові Пленуму ВСУ від 18 вересня 1987 року №9 з відповідними змінами «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи». Так, відповідно до статті 146 ЖК України, п.43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, норм чинного на час виникнення спірних правовідносин КпШС (статті 22, 24, 28, 29), а також роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в підпункті «а» п.6 постанови від 18 вересня 1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» та підпункті «а» п.11 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у випадку сплати паю в ЖБК подружжям у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів квартира після повної сплати пайового внеску є їх спільним майном. Крім того, відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про власність», який втратив чинність 20 червня 2007 року, а тому поширюється на спірні правовідносини, після сплати повного пайового внеску в 1991 році, [PERSON] та [PERSON] набули права власності на спірну квартиру. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що спірна квартира являється спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] і факт відсутності реєстрації права власності на нерухоме майно значення для вирішення цього спору не має. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив прав користування спірною квартирою, задоволенню не підлягають, так як у відповідності до ч.3 ст.9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом. У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В судовому засіданні [PERSON], наполягаючи на задоволенні свого позову, вказувала на те, що відповідач ухиляється від утримання квартири та оплати комунальних послуг, але чинне законодавство не передбачає можливості позбавлення особи права власності на тій підставі, що власник не виконує свого обов'язку щодо утримання належного йому майна, хоча тягар утримання цього майна лежить саме на власнику (ст.322 ЦК України). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed