Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Менської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на Ѕ частку нерухомого майна в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивувала наступним. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить частка в житловому будинку з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS] , спадкоємцем якої за заповітом є позивачка, яка в установлений законом термін звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] . [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , спадкоємцем якої за заповітом є позивачка. Фактично прийнявши спадщину, позивач звернулася до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу Богдановської О.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого батька. Проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено, у зв`язку з неподанням спадкоємцем документу, який би посвідчував право власності спадкодавця на вказане майно. В зв`язку з цим, позивачка звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, а саме: на Ѕ частку житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . В ході судового розгляду представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог. Згідно уточнених позовних вимог позивачка просить визнати житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Визнати розмір частки [PERSON] , який помер [INFO] , у спільній сумісній власності на будинок з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS] , як Ѕ частки. Визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після померлого батька [PERSON] на Ѕ частку житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Уточнені позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача Менської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. В установлений в ухвалі строк не надали суду відзив на позов, а також будь яких заперечень щодо заявлених позовних вимог, що дає підстави суду вирішити спір за наявними матеріалами справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як встановлено в судовому засіданні 20 лютого 1982 року виконавчим комітетом Ленінівської сільської ради Менського району Чернігівської області, актовий запис № 5, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] ». Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.59). З договору купівлі продажу (а.с.15-16) слідує, що 14 січня 1993 року [PERSON] придбала житловий будинок по [ADDRESS] . Право власності на будинок було зареєстровано Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 3528 від 19.01.1993. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2008 року за [PERSON] визнано право власності на господарські будівлі, що розташовані по [ADDRESS] (а.с.20). Стаття 60 СК України зазначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд а дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України передбачено, що об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором - є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При чому, ч. 2 ст. 65 СК України передбачає, що при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно із ст. 68 СК України - розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Враховуючи, що спірне нерухоме майно, що розташоване по [ADDRESS] набуте [PERSON] в період шлюбу з [PERSON] , суд приходить до висновку, що вказане нерухоме майно є їх спільною сумісною власністю, частки в майні як чоловіка так і дружини є рівними. В зв`язку з цим, заявлені з даного приводу позовні вимоги суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивачка [PERSON] народилась [INFO] в місті Мена Чернігівської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). 28 серпня 2004 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.11). Судом також встановлено, що [INFO] в місті Мена померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем якої за заповітом є позивачка [PERSON] , яка в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері, отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом: на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 53/2017, заведеної приватним нотаріусом Менського районного нотаріального округу Чернігівської області Новик В.П. (а.с.71-103). [INFO] в місті Мена Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). За життя [PERSON] склав заповіт, в якому на випадок смерті зробив розпорядження, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.30). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як слідує з матеріалів спадкової справи № 2/2020, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , в установлений законом строк позивачка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] . Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з неподанням документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 89/02-31 від 05.04.2021 (а.с.14, 49-59). Згідно п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Після проведеної інвентаризації Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації Менською виробничою дільницею житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , встановлено, що рік будівництва житлового будинку [ADDRESS] , самочинно реконструйованого в будинку нема (а.с.25). \~ \~ \~ \~Згідно Звіту про оцінку майна: житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , вартість вказаного майна становить 79 428,00 грн. (а.с.24). Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] виготовлено 06 квітня 2021 року (а.с.21-23). Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність судового захисту прав [PERSON] шляхом задоволення її уточнених позовних вимог та визнання за нею права власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON] .

Outcome: approved