Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 18.05.2009 року до управління звернулась гр. [PERSON] , [INFO] , за призначенням державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати житину або місце проживання (перебування) їх невідоме, та останній на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , було призначено тимчасову державну соціальну допомогу у зв`язку з тим, що батько дитини - відповідач у справі [PERSON] ухилявся від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] Допомога на дитину була призначена з 01.05.2009 року по 31.10.2009 року в сумі 210,30 грн. Повторно за призначенням допомоги [PERSON] звернулась 18.11.2009 року та їй була призначена допомога з 01.11.2009 року по 30.04.2010 року в сумі 210,30 грн. на місяць. Розпорядженням від 26.11.2009 року здійснений розрахунок тимчасової допомоги дітям, установлено розмір допомоги з 01.11.2009 року по 30.04.2010 року в сумі 232,80 грн. на місяць. Протягом 2010 року [PERSON] неодноразово зверталась до позивача за вказаною допомогою, здійснювались відповідні перерахунки тощо. 12.11.2010 року [PERSON] подала заяву з проханням не призначати тимчасову державну допомогу у зв`язку з тим, що не має можливості представити довідку про неотримання аліментів, так як боржник перебуває в Кременчуцькій колонії №69. Розпорядженням Октябрського УПСЗН від 22.12.2011 року припинено виплату тимчасової допомоги та закрито особовий рахунок [PERSON] у зв`язку з закінченням терміну виплати. За період з 01 травня 2009 року по 31 жовтня 2010 року [PERSON] була виплачена допомога у загальній сумі 4474,80 грн. Позивачем здійснювались заходи щодо місцезнаходження боржника. Управлінням боржнику направлявся лист-повідомлення про необхідність відшкодування державних коштів. Але відповідач добровільно державні кошти не відшкодував. З цих підстав позивач просить стягнути з відповідача державні кошти у сумі 4474,80 грн. та сплачену суму судового збору. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 12.08.2019 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, надано відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву (а.с.55). Судом направлений запит в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, та згідно відомостей довідки про реєстрацію місця проживання від 06.08.2019 року вих. №16-20/18514, виданої відділом реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб управління державної реєстрації Полтавської міської ради за наявними обліками Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Полтавської міської ради відомості щодо реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.53, 54). Позивач у судове засідання свого представника не направив, надав до суду заяву про розгляд без участі представника (а.с.68), у якій підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток, а також викликався через оголошення на офіційному веб-сайті суду, заяви про розгляд справи за відсутності, відкладення розгляду справи, а також відзив на позовну заяву до суду не надходили. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За змістом ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин, враховуючи вимоги ч.1 ст.280 ЦПК України, а також заяву позивача про заочний розгляд, суд вважає можливим ухвалення заочного рішення у справі, про що постановлено ухвалу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Розглянувши позов в межах позовних вимог, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] у батьків [PERSON] (відповідача по справі) та [PERSON] народився син [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис №1020 та підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого в грудні 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського райвиконкому м.Полтави (а.с.14). Шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 10.01.2000 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про одруження 16.02.2000 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №85, після одруження прізвище дружини - [PERSON] (а.с.9). Згідно із копією виконавчого листа по справі АЕ 147/02, виданого Октябрським районним судом м.Полтави 04 червня 2002 року [PERSON] зобов`язаний до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 04.06.2002 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Отже, з матеріалів справи вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться її син [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно з копіями довідок Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ встановлено, що [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON] у відповідні періоди згідно з виконавчим листом №АЕ-147 від 04.06.2002 року про стягнення аліментів (а.с.6, 18, 23). 18 травня 2009 року [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення із заявою про призначення їй соціальної допомоги (а.с.15-16). Рішенням Управління та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м.Полтаві ради від 19 травня 2009 року №1928 [PERSON] призначено допомогу у розмірі 210,30 грн. на місяць з 01 травня 2009 року по 31 жовтня 2009 року внаслідок ухилення боржника [PERSON] від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] (а.с.17). 18.11.2009 року [PERSON] звернулась повторно за призначенням допомоги (а.с.19-20), їй було встановлено розмір допомоги з 01.11.2009 року по 30.04.2010 року в сумі 210,30 грн. на місяць (а.с.21). Розпорядженням від 26.11.2009 року здійснений перерахунок тимчасової допомоги дітям, установлено розмір допомоги з 01.11.2009 року по 30.04.2010 року в сумі 232,30 грн. на місяць (а.с.22). На підставі заяви від 13.05.2010 року [PERSON] була призначена допомога з 01.05.2010 року по 30.06.2010 року в сумі 275,10 грн. на місяць, з 01.07.2010 року по 30.06.2010 року в сумі 276,30 грн. на місяць, з 01.10.2010 року по 31.10.2010 року (а.с.24-25, 26). Розпорядженням від 08.05.2010 року здійснений перерахунок тимчасової допомоги дітям, установлено розмір допомоги з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року в сумі 270,30 грн. на місяць, з 01.04.2010 року по 30.04.2010 року в сумі 275,10 грн. на місяць (а.с.27). 12.11.2010 року [PERSON] подано заяву з проханням не призначати їй тимчасову державну допомогу у зв`язку з відсутністю довідки про неотримання аліментів (а.с.28). Відповідно до розпорядження від 22.12.2011 року [PERSON] припинено виплату тимчасової допомоги та закрито особовий рахунок у зв`язку із закінченням терміну виплати (а.с.29). Листами №05-8684 від 30.12.2011 року, №02-1576 від 23.02.2016 року, №02-3446 від 14.04.2016 року позивач звертався до відповідача з вимогою повернути в добровільному порядку виплачену тимчасову державну допомогу в розмірі 4474,80 грн. (а.с.31, 40, 42). Також на адресу відповідача направлялись претензії №13-8913 від 23.10.2018 року, №13-5787 від 23.07.2019 року з вимогою повернення боржником до державного бюджету сплаченої суми тимчасової допомоги в розмірі 4473,80 грн. (а.с.43, 47) Проте, відповідачем зазначені кошти не були сплачені у добровільному порядку. За інформацією центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області [PERSON] була проведена виплата допомоги за період з 01 травня 2009 року по 31 жовтня 2010 року у розмірі 4474,80 грн., що підтверджується відповідним листом №1813-03 від 24.12.2011 року (а.с.30). Відповідно до п.12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Згідно з ч.10 ст.181 СК України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Враховуючи те, що відповідач добровільно не сплатив кошти на утримання дитини, сплачені позивачем, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було доведено протягом судового розгляду, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача [PERSON] необхідно стягнути 4474,80 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.181 СК України, п.12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189,

Outcome: approved