Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, щоміж ним та відповідачем 13.07.2001 було зареєстровано шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва, актовий запис №1060 від 13.07.2001. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач, спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя та сімейні цінності. Зазначає, що з 2009 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, спору щодо поділу майна чи спору щодо визначення місця проживання дитини на має, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити та розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач судове засідання не з'явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала, просила розірвати шлюб. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 13.07.2001 у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис №1060, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно свідоцтва про одруження, прізвище після реєстрації шлюбу у сторін: позивач - «[PERSON]», відповідач - «[PERSON]». Як зазначив позивач у позовній заяві, сімейні відносини між сторонами фактично припинилися з 2009 року, внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів, різних поглядів на життя та сімейні цінності. З цього часу, сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, майнового спору чи спору про місце проживання дитини між сторонами немає, примирення та збереження шлюбу не можливо. Згідно з ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, а також, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому, є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved