Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

У липні 2015 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором кредиту, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 401061955 від 14 листопада 2011 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] останній отримав кредит на принципах поворотності, строковості, платності у розмірі 10 345 грн. 03 коп. гривень, з кінцевим строком погашення кредиту до 15 липня 2013 року. Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобов'язання, який надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором. 23 грудня 2013 року ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» уклали договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту № 401061955 від 14 листопада 2011 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 23 грудня 2013 року утворилася заборгованість в розмірі 15 834 грн. 57 коп., яка складається з наступного: 8 852 грн. 68 коп. - простроченої заборгованості по тілу кредиту; 0 грн. 45 коп. - прострочених відсотків за користування кредитом; 1 331 грн. 44 коп. - простроченої комісії, 5 650 грн. 00 коп. - пені. Посилаючись на викладене, ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду з наведеним вище позовом, в якому просило суд стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 834 грн. 57 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. У судове засідання представник позивача Докійчук О.Л. не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 листопада 2011 року ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 401061955, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на принципах поворотності, строковості, платності у розмірі 10 345 грн. 03 коп., із сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних, строком до 15 липня 2013 року (а.с. 13-16, 20). За правилами ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, визначеному кредитним договором (а.с. 21-24). За змістом п. 1 кредитного договору № 401061955 від 14 листопада 2011 року цей договір складається із двох розділів: Розділ № 1 «Базові умови кредитування» та Розділ № 2 «Загальні умови споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк», які нероздільно пов'язані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які також є невід'ємною частиною договору. У п. 2.5 наведеного вище кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику для: оплати/часткової оплати товарів згідно з переліком у загальній сумі 9 404 грн. 57 коп. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок БФ ТОВ «Технополіс-1» № 260013459406, у АТ «Ощадбак» МФО 320122, код ЄДРПОУ 34564820; оплати страхового платежу; оплати комісійного винагороди Банку за надання кредиту. Згідно з п. 2.4 рахунок для зарахування коштів, спрямованих на повернення заборгованості за цим договором: № 29091401061955 у ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, ЄДРПОУ 23494714. Відповідно до п.2.7 договору кредиту платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах, в порядку та на умовах, визначеним договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1 до даного кредитного договору. У ст. 526 ЦК України закріплено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України). За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 2.8 кредитного договору № 401061955 від 14 листопада 2011 року комісійна винагорода за надання (інформації) виписок за рахунком становить 1,17 % від суми кредиту та сплачується позичальником щомісячно за кожен місяць користування кредитом починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту по дату остаточного повернення кредиту; за приймання готівкових коштів з перерахунком для зарахування на рахунок в касах Банку комісійна винагорода становить 35 грн. Положення п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачають, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Судом також з'ясовано, що 23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за договором кредиту, зокрема, й за договором кредиту № 401061955 від 14 листопада 2011 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] (а.с.5-8). Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідач [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 23 грудня 2013 року утворилася заборгованість в розмірі 15 834 грн. 57 коп., яка складається з наступного: 8 852 грн. 68 коп. - простроченої заборгованості по тілу кредиту; 0 грн. 45 коп. - прострочених відсотків за користування кредитом; 1 331 грн. 44 коп. - простроченої комісії та 5 650 грн. 00 коп. - пені. Вказані обставини підтверджуються витягом з Реєстру передачі Прав Вимоги до договору факторингу № 2013-1 від 23 грудня 2013 року (а.с. 9). Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № 401061955 від 14 листопада 2011 року, й також те, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло права вимоги за цим договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивач суми боргу у розмірі 15 834 грн. 57 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved