Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

У липні 2015 року до суду із позовом звернувся [PERSON], відповідно до вимог якого, просить зобовязати відповідачів усунути перешкоди у користуванні майном, шляхом знесення кліток із кроликами та заборонити їм займатися розведенням кролів на відстані менше ніж 20м до джерела питного водопостачання, що розташоване на території його господарства. В обґрунтування вимог позивач посилається на обставини, що у його володінні знаходиться господарство, яке розташоване у с.Павлів по вулиці Зелена,209. [PERSON] та [PERSON] відповідачі у справі, проживають із ним по сусідству та займаються розведенням кроликів. Клітки із кроликами відповідачі розмістили на відстані 4,7м від джерела питної води, що знаходиться на території його будинковолодіння та, з якого він використовує воду для власного споживання. Нечистоти від кроликів попадають у ґрунт, звідки у підземні води, від так вода у його криниці робиться непридатною для споживання людьми, оскільки тим самим погіршується смак, запах і її якість в цілому. На неодноразові звернення позивача усунути порушення його інтересів, відповідачі не реагують, а тому за захистом своїх порушених прав він вимушений звернутися до суду. Повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав та виклав пояснення, аналогічні зазначеним у заяві (а.с.1-2). Позов просить задоволити. Позивач [PERSON], допитаний як свідок у відповідності до ст.184 ЦПК України суду показав, що проживає він у с.Павлів по вулиці Зелена,209 та по сусідству із ним проживають відповідачі, які займаються розведенням кроликів. Нечистоти із кліток, в яких знаходяться кролики та, які розташовані на відстані 4,7м від належного йому джерела питної води, попадають у воду, яку неможливо із-за цього вживати для власних потреб. Попередньо він звертався у сільську раду із скаргою на дії відповідачів і в результаті чого відповідна комісія виїжджала на місце та констатувала порушення сімєю [PERSON] санітарних норм. [PERSON] обіцяла перенести клітки на безпечну відстань, однак добровільно цього не зробила. [PERSON] позовні вимоги не визнала та в обґрунтування заперечень пояснила, що розведенням кроликів для власних потреб її сімя займається уже давно. Так, клітки для розведення кроликів розташовані на незначній відстані від колодязя позивача, однак саме у цих клітках тварин не має, а від так відсутні і нечистоти від них. Вимоги вважає безпідставними і у задоволенні таких просить відмовити. [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Про причини, що унеможливили його прибуття в засідання, суд не повідомив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він займає посаду землевпорядника у Павлівській сільській раді та двічі, разом із іншими членами комісії, виходив для огляду господарств [PERSON] та [PERSON], в ході яких було констатовано порушення [PERSON] санітарних норм під час розведення кроликів. Вислухавши пояснення позивача, як свідка та його представника, заперечення відповідача і покази свідка, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. У відповідності до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, судом встановлено та не заперечене сторонами, що позивач та відповідачі проживають по сусідству, відповідачі займаються тваринництвом у вигляді розведення кролів, для чого ними було збудовано господарські споруди у вигляді деревяних кліток для утримання кролів. З довідки виконавчого комітету Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області №47 від 20 лютого 2015 року вбачається, що при обстеженні господарського двору [PERSON] виявлено порушення санітарних норм щодо розміщення господарських будівель для худоби, свійських тварин площею до 50 квадратних метрів до питних колодязів. У даному документі зазначено, що вищезгадана норма становить 20 метрів, але фактично [PERSON] розмістив клітки для кроликів від свердловини сусіда [PERSON] на відстані 4,7 м. Комісією рекомендовано [PERSON] усунути порушення санітарних норм, перенести клітки для утримання кролів на безпечну відстань від свердловини в термін до 06 березня 2015 року (а.с.3). З висновку Радехівського РВ ГУМВС України у Львівській області від 15 травня 2015 року по заяві [PERSON] житель [INFO] вбачається, що опитана [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству біля [PERSON], їх спільні господарства розділяє огорожа, між якою знаходиться криниця. За її господарською будівлею знаходяться деревяні клітки з кріликами. Однак, [PERSON] звинувачує [PERSON], що клітки із кріликами забруднюють його водопостачання. Постійно вчиняє конфлікти та примушує [PERSON] відставити клітки згідно санітарних норм. [PERSON] відставила клітки із кріликами від загальної огорожі на відстані 1 метр 18 сантиметрів і більше не може, оскільки її господарство є невелике, а іншого місця для кліток немає (а.с.4). У відповідності до п.3.35 Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92», затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17 квітня 1992 року №44, сараї для домашньої худоби, кроликів, нутрій, лисиць і птиці треба розміщувати на відстані від житлових будинків відповідно до протипожежних і санітарних норм: одинокі або подвійні - не менше 15 м; групові до 8 блоків - не менше 25 м, від 8 до 30 блоків - не менше 50 м від найближчого будинку і не більше 150 м від найвіддаленішого, більше 30 блоків - за межами житлової забудови. Відстань від сараїв до джерел питного водопостачання повинна бути не менше 20 м. Площа забудови групи зблокованих сараїв не повинна перевищувати 800 м. Відстань між групами сараїв слід приймати за нормами протипожежних розривів залежно від ступеня їх вогнестійкості. Таблицею 3.2а Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92» передбачено, що відстані від артсвердловин та колодязів до окремих будівель і споруд та інших джерел забруднення слід приймати 20 м. Згідно абз.4 п.2.22. Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17 березня 2011 року №145, в умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відстань між господарськими спорудами відповідача та житловим будинком і джерелом питного водопостачання (колодязем) позивача є меншою, ніж 20 м. Суд вважає заперечення відповідача про відсутність тварин (кролів) у клітках, неспроможним. Адже, ключовою обставиною для побудови господарських споруд (кліток, сараїв тощо) є саме їх цільове призначення - для домашньої худоби, кроликів, нутрій, лисиць і птиці тощо. За умов побудови господарських споруд із таким призначенням дотримання державних будівельних норм, протипожежних і санітарних норм в частині їх відстані до житлових будинків є обовязковим. Водночас за умови, що певний обєкт є окремою будівлею, спорудою чи іншим джерелом забруднення або вигребом, відповідно і дотримання державних будівельних норм в частині відстані їх від артсвердловин та колодязів, також є обовязковим. Таким чином, відсутність тварин у збудованих відповідачами господарських спорудах не впливає на порушення права позивача на безпечне для життя і здоров'я довкілля. А також дана обставина не впливає на право позивача вимагати усунення порушень сусіднім землевласником чи землекористувачем, спричинених здійсненням забудови з порушенням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. Окрім того, на думку суду, відсутність тварину клітках на час розгляду справи не позбавляє такі клітки правового статусу господарських споруд. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В силу вимог частин 1 та 2 статті 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об'єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об'єктів зобов'язані дотримувати вимог санітарного законодавства. Планування і забудова населених пунктів, курортів повинна передусім передбачати створення найбільш сприятливих умов для життя, а також для збереження і зміцнення здоров'я громадян. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. В силу вимог ч.7 ст.41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Як вбачається з ч.1 ст.283 ЦК України фізична особа має право на охорону її здоров'я. Частинами 1, 2 статті 293 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на достовірну інформацію про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її збирання та поширення. Діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка завдає шкоди довкіллю, може бути припинена за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до абз.2 ч.2, ч.5 ст.319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Частиною 3 ст.375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. З ч.2 ст.386 ЦК України вбачається, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає правильним обраний позивачем спосіб захисту порушеного права у вигляді усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення за власний рахунок кліток з кролями. Оскільки, як встановлено судом та не заперечується сторонами, перенесення згаданих господарських споруд на достатню та встановлену законодавством мінімальну відстань є фізично неможливим в силу невеликої площі присадибної земельної ділянки відповідачів. Від так, заявлений у даній справі позов в частині усунення перешкод є підставним та таким, що підлягає до задоволення, а порушене право позивача підлягає відновленню судом, оскільки позивачем належним чином виконаний його процесуальний обовязок довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилалася, як на підставу своїх вимог у даній справі. Поряд з цим, вимоги позивача в частині заборони відповідачам займатися розведенням кроликів на відстані менше 20 метрів до джерела питної води є передчасними та не заслуговують на увагу, оскільки правовідносини ще не наступили. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідачів на користь позивача стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: dismissed