Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У листопаді 2013 року комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з останніх 7418 грн. 07 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги та 229 грн. 40 коп. витрат з оплати судового збору. В обґрунтування позову зазначило, що відповідачі проживають в квартирі з усіма зручностями, користується комунальними послугами, при цьому відмовляються приймати участь в утриманні будинку та прибудинкової території, сплачувати за холодну воду, газ, каналізацію, опалення тощо, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. 12 лютого 2014 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла письмова заява комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама», в якій останнє з посиланням на акт взаєморозрахунку від 10 лютого 2014 року зменшило позовні вимоги та просило стягнути з [PERSON], [PERSON] 7118 грн. 21 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги. Представник комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама», в судовому засіданні позов з викладених у ньому підстав підтримала, просила задовольнити. [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити у його задоволенні посилаючись на сплив строку позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, не заперечувалося сторонами та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають у кв. [ADDRESS] (а.с. 6, 22, 23). Вказаний будинок закріплений на балансі комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» (а.с. 13), яке надає житлово-комунальні послуги мешканцям цього будинку та утримує прибудинкову територію. Згідно доводів комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» викладених у позовній заяві [PERSON], [PERSON] проживаючи у вищевказаній квартирі користувалися усіма житлово-комунальними послугами наданими відповідачем, проте не сплачували їх вартість внаслідок чого виникла заборгованість яка станом на 01 вересня 2013 року становила 7418 грн. 07 коп. (а.с. 3). Дійсно, відповідно до ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у визначені строки. Відповідно до ст. 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями. Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач таких послуг зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з тим, комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» звертаючись до суду із позовною заявою, як і його представник в судовому засіданні не конкретизувало період, за який саме виникла заборгованість обмежившись лише фразою, що: «станом на 01 вересня 2013 року заборгованість складає 7418 грн. 07 коп.». При цьому слід відмітити, що згідно довідки про нарахування та оплату по особовому рахунку [NUMBER] (а.с. 7) комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» визначено період заборгованості з 01 серпня 2010 року по 01 вересня 2013 року. Однак, як вбачається з акту звірки взаєморозрахунку по особовому рахунку [NUMBER] проведеного комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» (а.с.95, 96), заборгованість відповідачів перед позивачем з оплати за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2011 року по 01 січня 2014 року відсутня (а.с. 96), що також підтверджується оплаченими відповідачами рахунками виставленими за надані житлово-комунальні послуги (а.с. 40-47). Також слід відмітити, що в своїй заяві про зменшення позовних вимог поданої до суду 12 лютого 2014 року (а.с. 93), комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» зменшило суму заявлену до стягнення посилаючись саме на акт звірки взаєморозрахунку по особовому рахунку [NUMBER] від 10 лютого 2014 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження наявності у відповідачів заборгованості за період з 01 січня 2011 року по 01 січня 2014 року, позивачем не надано, як не наведено і конкретного періоду виникнення цієї заборгованості. Таким чином, виходячи з акту звірки взаєморозрахунку по особовому рахунку [NUMBER] проведеного комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» (а.с.95, 96), враховуючи, відсутність заборгованості відповідачів перед позивачем з оплати за надані житлово-комунальні за період з 01 січня 2011 року по 01 січня 2014 року (а.с. 96), суд вважає, що з моменту виникнення заявленої позивачем до стягнення заборгованості сплив термін позовної давності. Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Зі змісту ст. 257 ЦК України вбачається, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Під час судового засідання [PERSON], [PERSON] було заявлено вимогу про застосування строку позовної давності. Крім того, в письмових поясненнях поданих [PERSON] до суду 21 січня 2014 року, також йдеться про сплив терміну позовної давності (а.с. 39). За наведених обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги слід відмовити у зв'язку із спливом терміну позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed