Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який 13.11.2009 року було розірвано. Від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, не підтримує стосунки з сином, не цікавиться його життям та здоров»ям, не допомогає матеріально, має значну заборгованість по сплаті аліментів, не виконує жодних обов'язків батька. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник в судове засідання не з»явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, звернулися до суду з заявами, в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, розглядати справу за її відсутності та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Представник третьої особи - Михайло- Коцюбинської селищної ради Чернігівського району, Чернігівської області в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву якою проти позову не заперечував, просив розглядати справу у відсутності їх представника та постановити рішення згідно вимог чинного законодавства. Представник третьої особи - Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області в судове засідання не з»явився надав до суду заяву, якою проти позову не заперечував, просив розглядати справу у їх відсутності та постановити рішення згідно вимог чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбу, який 13 листопада 2009 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.16). Від шлюбу вони мають спільного сина [PERSON], [INFO] (а.с.15). Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо від позивача з дитиною. Рішенням Ленінського районного суду АР Крим від 09 грудня 2009 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів громадян, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17). На підставі вищевказаного рішення позивачем було отримано виконавчий лист та звернуто до виконання до ВДВС Керченського МУЮ АР Крим. Відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, не цікавиться її долею та злісно ухиляється від сплати аліментів, у зв»язку з чим має заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується довідками про неотримання аліментів (а.с. 18-20). Відповідно до постанови про заборгованість по аліментам від 14 травня 2015 року [PERSON] має заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини станом на 01.05.2015 року в розмірі 218243,75 руб (а.с.21). Відповідно до довідки Михайло -Коцюбинської селищної ради Чернігівського району, Чернігівської області у [ADDRESS] мешкає неповнолітній [PERSON], [INFO], разом з матір»ю, [PERSON], та вітчимом, [PERSON], які повністю займаються його вихованням та матеріальним утриманням. Забезпечують його належний фізичний та духовний розвиток, батько дитини - [PERSON] жодної участі у вихованні дитини не приймає. Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 29.06.2017 року №125 за адресою: [ADDRESS] вбачається, що умови проживання дитини задовільні: будинок загальною площею 117 кв.м, газифікований, електрифікований, зі зручностями, складається з шести житлових кімнат (а.с.27). Згідно характеристик Ведильцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів та Михайло-Коцюбинської селищної ради [PERSON] працює вчителем початкових класів за місцем роботи та проживання характеризується позитивно (а.с.25-.26). Згідно характеристики [PERSON] є учнем 7 класу Ведильцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, навчається в даній школі з 2016 року, зарекомендував себе як організований, врівноважений, вихований та здібний учень, вихованням якого займається мати та вітчим (а.с.24). Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 29.11.2017 року №02-15/2766 вбачається, що Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитись неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення. За таких обставин, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі на підставах, що зазначені вище. На підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved