overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У квітні місяці 2015 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та з відповідача на користь позивача стягнуто матеріальну та моральну шкоду у розмірі 35\~624, 28 грн та видано виконавчий лист. Постановою Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ відкрито виконавче провадження № 199/5044/ 2013. Позивач зазначає, що відповідач рішення суду не виконує, чим порушує її право на отримання матеріальної та моральної шкоди. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь за невиконання грошового зобовязання за період з листопада 2013 року по листопад 2015 року суму інфляції у розмірі 22\~549, 06 грн та три проценти річних 1929, 41 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що рішення суду він не виконує у звязку з відсутністю рахунку, належного позивачу, на який він повинен сплачувати грошові кошти. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та з відповідача на користь позивача стягнуто матеріальну та моральну шкоду у розмірі 35\~624, 28 грн. На виконання вироку суду, Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми матеріальної та моральної шкоди у розмірі 35\~624, 28 грн. Відповідач рішення суду не виконує, матеріальну та моральну шкоду, спричинену злочином позивачу не сплачує. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, тобто право на нарахування інфляційних у відповідності до даної норми виникає з моменту прострочення та триває до повного виконання грошового зобов'язання. Так, як відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, повязане з відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму індексу інфляції у розмірі 22\~549, 06 грн, яка складається: за листопад грудень 2013 року 249, 36 грн; за січень-грудень 2014 року 8\~014, 41 грн; за січень-листопад 2015 року 14\~285, 29 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути три проценти річних за прострочення виконання зобовязання, яка складає: 35\~624х3% річних/365 днів: 100 = 1929, 41 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

У квітні місяці 2015 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Амур-Нижньодніпровський РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Після укладення шлюбу, в 2007 році відповідач зареєструвався на жилу площу вказаної вище квартири, де проживав в ній до 2014 року. Позивачка зазначає, що шлюбне життя з [PERSON] у неї не склалося, в 2014 році позивач забрав свої речі та виїхав в інше місце проживання, квартирою не користується, за комунальні послуги не сплачує. Зважаючи на те, що відповідач більше року не проживає в [ADDRESS], позивач просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки судові не повідомив. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, направленим до суду листом просила розглядати справу у його відсутність. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS]. В 2007 році відповідач зареєструвався на жилу площу вказаної вище квартири, де проживав в ній до 2014 року. В 2014 році шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. З червня місяця 2014 року відповідач в квартирі, [ADDRESS] квартирою не користується, за комунальні послуги не сплачує. Вказана обставина підтверджується показами свідків: Нестеренко [PERSON] та [PERSON]. Свідки суду пояснили, що вони добре знають позивача та відповідача, підтримують з позивачем добрі стосунки. Зазначили, що в червні місяці 2014 року відповідач забрав свої речі та виїхав в інше місце проживання. З того часу відповідач в квартирі не проживає, його місце знаходження невідоме. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Згідно ст.. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається приміщення протягом шести місяців. Так, як відповідач більше року не проживає у [ADDRESS], суд вважає його таким, що втратив право користування жилою площею цього будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У квітні місяці 2015 року заявник звернувся із заявою в суд, яку мотивує тим, що 16 грудня 1997 року на підставі рішення Хмельницької районної ради народних депутатів № 24 від 21.02.1991 року його батьку, [PERSON] було видано свідоцтво про право особистої власності на гараж, що розташований у гаражному кооперативі «Темп», бокс 868, блок 26. 25 серпня 1992 року його батько помер, після його смерті відкрилась спадщина та спадкоємиці першої черги його матері [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом 02 грудня 1992 року. 26 травня 1999 року його матір, [PERSON] померла. Після її смерті заявнику було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, однак у оформленні спадщини на вказаний гараж було відмовлено, позаяк у означеному правовстановлюючому документі допущена помилка прізвища батька, замість правильного «Мазурек» вказано «Мазурик». В даний час розбіжність у правильності прізвища у правовстановлюючому документі унеможливлює здійснити оформлення спадкових прав. Просить задоволити заяву та встановити факт приналежності правовстановлюючого документу [PERSON] В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав, просить їх задоволити. Представник Хмельницької міської ради із вирішенням вказаної заяви покладається на думку суду. Заслухавши доводи заявника та представника заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 грудня 1997 року виконавчим комітетом Хмельницької районної ради було видано свідоцтво про право особистої власності на гараж, який розташований у масиві заводу «темп» по Проспекту Миру 10 у м. Хмельницькому блок 26 бокс 868 на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької районної ради за № 24 від 21.02.1991 року на ім»я [PERSON], який помер 25 серпня 1992 року. Після його смерті спадщину прийняла матір позивача, [PERSON] та оформила спадкові права. 26 травня 1999 року [PERSON] померла. Заявнику державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у означеному правовстановлюючому документі на ім»я [PERSON] допущена помилка прізвища заявника замість правильного «Мазурек» зазначено прізвище «Мазурик», що унеможливлює заявнику належним чином розпоряджатися своєю власністю та оформити спадкові права на нього. Виправити помилку у правовстановлюючому документі, органом, що його видав, здійснити неможливо. Факт приналежності означеного правовстановлюючого документу [PERSON] підтверджується сукупністю доказів: копією паспорта заявника за прізвищем «Мазурек», копією свідоцтва про його народження, в якому у графі батько зазначено [PERSON], копією технічного паспорта на гараж на ім»я [PERSON] [PERSON], довідкою гаражного кооперативу «Темп» за № 22 від 06.05.2015 року, у якій прізвище члена гаражного кооперативу зазначено «Мазурек» [PERSON], що дає суду підстави задоволити заяву. Тому слід встановити факт приналежності свідоцтва про право власності на гараж батькові заявника, який помер 25.08.1992 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

У квітні місяці 2015 року МКП «Дніпропетровський електротранспорт» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач перебував з позивачем у трудових відносинах, керував трамвайним поїздом «Т-3» у складі двох вагонів. 08.12.2012 року відповідач, грубо порушуючи правила дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не здійснив заходів до негайного зменшення швидкості та допустив наїзд на пішохода [PERSON]. яка отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Позивач зазначає, що вироком суду відповідача визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. У зв'язку з тим, що відповідач перебував з позивачем у трудових відносинах, позивач відшкодував потерпілій особі матеріальну шкоду, завдану з вини працівника. Зважаючи на викладене вище, позивач просить в порядку регресу стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченої матеріальної шкоди у розмірі 27 145, 27 грн, а також судовий збір. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. В судовому засіданні встановлено, що 08.12.2012 року водій [PERSON], перебуваючи у трудових відносинах з МКП «Дніпропетровський електротранспорт», керуючи трамвайним поїздом «Т-3» у складі двох вагонів здійснив наїзд на пішохода - [PERSON], внаслідок чого остання отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2013 [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2014 року з міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» на користь [PERSON] стягнуто у рахунок відшкодування матеріальної шкоди , завданої дорожньо-транспортною пригодою 7 145, 27 грн, моральну шкоду - 20 000 грн, всього 27 145, 27, а також судовий збір -487, 20 грн.. З матеріалів справи убачається, що сума матеріальної шкоди повністю перерахована позивачем на рахунок потерпілої від злочину особи. Відповідно до п. 3 ст. 134 КЗпП, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Так, як позивач відшкодував потерпілій особі шкоду, завдану з вини його працівника, суд вважає, що з відповідача на користь позивача в порядку регресу слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 27 632, 47 грн та судовий збір - 276, 32 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

У квітні місяці 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,24 га, що знаходиться на території Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 02 вересня 2003 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем свого батька [PERSON] і за законом має право на спадкування майна померлого, земельної частки (паю). Просив суд визнати право власності на земельну частку (пай) за ним. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, подав до суду заяву в якій просив розглянути цивільну справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі. Проти позову не заперечує. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з»явилися суд вважає за можливе розглянути цивільну справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина - земельна частка (пай) розміром 3,24 га, що знаходиться на території Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 02 вересня 2003 року. Родинні відносини між позивчем та його батьком [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, де у графі відомості про батька записано спадкодавця. Дружина [PERSON] - [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь свого сина. Інших спадкоємців після [PERSON] не має. [PERSON] має бажання прийняти спадщину, але через відсутність оригіналу державного акту не зміг своєчасно оформити право на спадщину скориставшись послугами нотаріуса. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином є всі достатні правові підстави для визнання права власності на земельну частку (пай) за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

У квітні місяці 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, земельна частка (пай) розміром 4,6 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0214677 виданого Чорнухинською районною державною адміністрацією 29 листопада 1996 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем своєї матері [PERSON], і за законом має право на спадкування майна померлої, земельної частки (паю). Його сестра [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача. Просив суд визнати право власності на земельну частку (пай) за ним. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі. Проти позову не заперечу Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина - земельна частка (пай) розміром 4,6 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0214677 виданого Чорнухинською районною державною адміністрацією 29 листопада 1996 року. Позивач є сином померлої [PERSON] і відноситься відповідно до ст.1261 ЦК України до першої черги осіб, які спадкують майно за законом, що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Сестра позивача [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь свого брата [PERSON], що підтверджується відповідною заявою. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем майна своєї матері [PERSON] за законом, він має право на спадкування майна померлої - земельної частки (паю) площею 4,6 в умовних кадастрових гектарах. [PERSON] має бажання прийняти спадщину, але через відсутність оригіналу земельного сертифікату не зміг своєчасно оформити право на спадщину, через послуги нотаріуса. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином є всі достатні правові підстави для визнання права власності на земельну частку (пай) за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

У квітні місяці 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] року померла його мати - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з земельної частки (паю) розміром 3,58 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Чорнухинською районною державною адміністрацією 20 березня 2000 року. Він є спадкоємцем своєї матері [PERSON], і за законом має право на спадкування майна померлої, земельної частки (паю). Просив суд визнати право власності на земельну частку (пай) за ним. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, подав до суду заяву в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі. Проти позову не заперечує. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з»явилися суд вважає за можливе розглянути цивільну справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина - земельна частка (пай) розміром 3,58 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Чорнухинською районною державною адміністрацією 20 березня 2000 року. Позивач є сином померлої [PERSON] і відноситься відповідно до ст.1261 ЦК України до першої черги осіб, які спадкують майно за законом. У свідоцтві про народження позивача у графі мати записана [PERSON]. У 1970 році мати позивача уклала шлюб з громадянином [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] Із листа державного нотаріуса Чорнухинської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON] в державну нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем майна своєї матері [PERSON] за законом, вона має право на спадкування майна померлої - земельної частки (паю) площею 3,58 га. [PERSON] має бажання прийняти спадщину, але через відсутність оригіналу земельного сертифікату не зміг своєчасно оформити право на спадщину скориставшись послугами нотаріуса. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином є всі достатні правові підстави для визнання права власності на земельну частку (пай) за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

У квітні місяці 2015 року позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 14 травня 2000 року уклали шлюб, який зареєстрований Жилинецькою сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області, актовий запис №4. Від шлюбу мають доньку Євангеліну, [INFO]. Подружні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння, поваги один до одного, постійно виникали сварки та непорозуміння, що призвели до припинення сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягає на його задоволенні з причин наведених у заяві. У наданий термін для примирення не дійшли згоди, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Суд, заслухавши доводи позивача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 14 травня 2000 року, який зареєстрований Жилинецькою сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають доньку Євангеліну, [INFO]. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, припинили шлюбні відносини та не підтримують їх, хоча мешкають у одній квартирі. Наміру їх відновлювати сторони не мають, спільного господарства не ведуть. В наданий судом термін для примирення сторони не вживали будь-яких заходів для збереження сім»ї. За наведених обставин суд вважає, що збереження сім»ї є неможливим, тому шлюб підлягає розірванню. Неповнолітня дитина залишається проживати з матір»ю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

У квітні місяці 2015 року позивач звернувся із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 21 червня 2008 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького МРУЮ, актовий запис № 780. Від шлюбу мають доньку Єву, [INFO]. Подружні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та сім»ю, сварок, що призвели до припинення шлюбних відносин у грудні місяці 2014 року. Збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягає на його задоволенні. Суду пояснив, що у нього немає почуття любові до дружини, і фактично він має іншу жінку, тому не слід надавати термін для примирення, оскільки збереження сім»ї є неможливим, тому шлюб за таких обставин підлягає розірванню. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та просить його задоволити. Вважає, що примирення між ними неможливе, шлюбні відносини припинили у листопаді місяці 2014 року та просить не надавати термін для примирення, оскільки сім»я розпалась остаточно і збережена бути не може. Суд, заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 21 червня 2008 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького МРУЮ, актовий запис № 780. Від шлюбу мають доньку Єву, [INFO]. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини та не підтримують їх з листопада 2014 року. Причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, що призвели до припинення шлюбних відносин. Наміру їх відновлювати сторони не мають, спільного господарства не ведуть. Тому за наведених обставин суд не вбачає підстав для надання строку для примирення подружжю, шлюб підлягає розірванню, оскільки сім»я збережена бути не може. Неповнолітня дитина залишається проживати з матір»ю. На підставі наведеного та

Outcome: approved