Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем у справі перебувала у цивільному шлюбі, від якого народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивача, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, на утриманні інших дітей не має. Крім того, зазначила, що дитина потребує додаткових витрат на свій розвиток. Так, син сторін відвідує Міський комунальний заклад культури «Дніпровська школа української культури мистецтв ім. Олеся Гончара», Міський комунальний заклад культури «Дніпровська дитяча художня школа №2», Дніпропетровське міське дитяче громадське об`єднання «Клуб спортивного танцю «Тріумф», Міський комунальний заклад культури «Дніпровська дитяча музична школа №17», відвідує курси по вивченню англійської мови та ейдетики. В ході судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги та зазначила, що нею були понесені додаткові витрати на дитину, оскільки остання придбала дитині путівки до табору, а тому позивач просила суд з урахуванням уточненої позовної заяви стягнути з відповідача на її користь фактично сплачених додаткових витрат на дитину у розмірі 10 099 грн. 50 коп. та щомісячно стягувати додаткові витрати на дитину в розмірі 3010 грн., що складає половину витрат щомісячно на розвиток дитини (а.с.1-3, 50-51). Ухвалою від 23 квітня 2019 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10 липня 2019 року розглянуто справу по суті та ухвалено рішення. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] у судове засідання надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти заочного рішення суду не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . [PERSON] дійсно є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №403 (а.с.4). Відповідно до статті 185 СК України (участь батьків у додаткових витратах на дитину) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, в разі спору, визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спорує. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За змістом ст.185 СК України витрати є додатковими, якщо вони понесені понад витрат, що здійснюютьсяу звичайному житті дитини, та викликані особливими обставинами. За ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. В пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року увагу судів звернуто на те, щодо передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Судом враховується, що заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати, тобто надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо аліментні зобов`язання здебільшого суд задовольняє, так як їх стягнення викликане саме необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, витрати, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Тобто, заявляючи разові витрати - необхідно надати докази усієї суми витрат. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (Постанова ВСУ від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Заявляючи вимогу про стягнення додаткових витрат, на підтвердження своїх вимог, позивач довела суду, що син сторін по справі потребує додаткових витрат на розвиток своїх здібностей. Так, позивачем було понесено такі витрати: придбано путівку до літнього табору в 2018 році - 3 000 грн., син сторін по справі [PERSON] пройшов курс ейдетики та швидкого читання - 5 000 грн., позивач придбала путівку до табору «Разом» на міжнародний фестиваль конкурс «Зоряний Бриз» - 5 349 грн. та путівку до заміського дитячого оздоровчого табору, а у 2019 році - 6 850 грн. Загальна сума зазначених витрат становить 20 199 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню сума фактично понесених додаткових витрат в розмірі 10 099 грн. 50 коп. Що стосується щомісячних додаткових витрат на дитину, то суд зазначає наступне. Так, дитина сторін по справі з вересня 2018 року відвідує школу Міський комунальний заклад культури «Дніпровська школа української культури та мистецтв ім. Олеся Гончара», що коштує на місяць 400 грн., Міський комунальний заклад культури «Дніпровська дитяча художня школа №2» вартістю на місяць 420 грн., Дніпропетровське міське громадське об`єднання «Клуб спортивного танцю «Тріумф» вартістю 200 грн. на місяць, Міський комунальний заклад культури «Дніпровська дитяча музична школа №17» вартістю 850 грн. на місяць. Крім того, відвідує курси по вивченню англійської та французької мов та ейдетики вартістю на місяць 2000 грн. та 1250 грн. відповідно. Таким чином, щомісячно позивач витрачає на розвиток дитини 5120 грн. і Ѕ частина таких витрат складає 2560 грн. на місяць, які підлягають стягненню з відповідача щомісячно починаючи з квітня 2019 року. Крім того, позивач кожного місяця витрачає 500 грн. для придбання дитині приладь для занять малюванням, що на думку суду також є додатковими витратами в розумінні змісту ст.185 СК України, оскільки це пов`язано з розвитком здібностей сина сторін, а тому з відповідача підлягає стягненню щомісячно ще по 250 грн., а всього 2810 грн. Що стосується сплати благодійних внесків у розмірі 400 грн. щомісячно до Дніпропетровського міського громадського об`єднання «Клуб спортивного танцю «Тріумф», то це не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) згідно з ч. 1 ст. 185 СК України. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути одноразово додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10 099 грн. 50 коп. та щомісячно суму в розмірі 2810 грн. 00 коп., починаючи стягнення з 03 квітня 2019 року до закінчення дитиною навчання. В іншій частині позову слід відмовити. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial