Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

У липні 2014р. [PERSON] звернулася до суду із уточненим та доповненим у подальшому позовом до [PERSON], посилаючись на те, що [INFO]. померла їх з відповідачкою мати [PERSON], з якою вона проживала разом однією сім'єю. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], яка належала померлій на праві спільної часткової власності на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 28.11.1966р. Іншим співвласником вказаної вище частини житлового будинку був їх з відповідачкою батько, з яким мати розлучилася. Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є вона, рідна донька померлої. Як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON], вона звернулася до державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки в рішенні Іллічівського районного суду м. Одеси від 28.11.1966р. не зазначена адреса спадкового майна. Стверджувала, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, оскільки відповідачка у справі спадщину після смерті [PERSON] не прийняла. Посилаючись на вказані обставини позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], яка складається з трьох жилих кімнат площею 13,5 кв.м.,10,1 кв.м.,6,8 кв.м., кухні площею 9,7 кв.м., двох коридорів площею 7,5 кв.м., 2,6 кв.м., комори площею 3,1 кв.м., санвузла площею 2,1 кв.м., загальною площею 55,4 кв.м., в тому числі житловою площею 30,4 кв.м., підсобних приміщень: сараю під літ. «Д», 1/2 огорожі, 1/2 мостіння. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі, про що надала заяву (а.с.81). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Згідно свідоцтва про народження батьками позивачки [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 04.08.1946р. по 28.11.1966р. перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Іллічівського районного суду м. Одеси від 28.11.1966р. (а.с.8). Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.5). 08.06.1984р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу їй було надане прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належав на праві спільної сумісної власності житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., яка була відведена [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Одеського міської ради від 25.02.1956р. та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 12.04.1956р. (а.с. 54,55,56,57). Отже, вказаний вище житловий будинок не є самочинним, оскільки під його будівництво була відведена земельна ділянка, та надано дозвіл на будівництво. Рішенням Іллічівського районного суду м. Одеси від 28.11.1966р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та виділено останній у власність 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], яка складалася: з приміщень площею 9,7 кв.м., 6,8 кв.м.,3,1 кв.м. 10,1 кв.м. Судом встановлено, що 19.11.1971р. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу продав свою частину незакінченого будівництвом будинку [PERSON] (а.с.63-64). З матеріалів справи вбачається, що 15.01.1986р. 1/2 частина житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON] була прийнята в експлуатацію, та на ім'я останньої було видане реєстраційне посвідчення (а.с.72). Право власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] було зареєстроване в КП «ОМБТІ» на підставі реєстраційного посвідчення від 10.06.1987р. (а.с.9). Встановлено, що при житті, а саме до 1992р. [PERSON] без належного дозволу здійснила добудову до своєї частини житлового будинку, але не прийняла її до експлуатації. Відповідно до ст.25 ЦК України - здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи визнається її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями набувати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та відповідати в разі їх невиконання. Отже, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником даного майна, тобто дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Питання стосовно прийняття в експлуатацію прибудови до частини житлового будинку, визнання за померлим права власності на нього та реєстрація права власності не може бути вирішене, так як відповідно до ст. 3 ЦПК України, статті 27-31 ЦПК суд не може вирішувати питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв'язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності. Згідно Порядку оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999р. №12/5-126, в якому зокрема, роз'яснюється, що по об'єктам, які збудовані до 05.08.1992р., тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992р. №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Отже, виходячи зі змісту наведених нормативних актів, та листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992р., могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватної власності. Даними нормативними документами було зазначено, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності у порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992р., на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Крім того, зі змісту листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що помилковим при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно є визнання будівництва самочинним за умови, якщо наявні акт про надання (відведення) земельної ділянки для будівництва, паспорт будівництва, проте будинок не був прийнятий в експлуатацію або право власності на нерухоме майно не було зареєстровано в органах технічної інвентаризації. Факт того, що житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS], належав на праві власності [PERSON], що підтверджується рішенням Іллічівського районного суду м. Одеси від 28.11.1966р. та реєстраційним посвідченням від 10.06.1987р. Відповідно до запису у технічному паспорті від 07.11.2014р. житлова прибудова під літ. «А-1», прибудова під літ. «а-2» до частини житлового будинку під літ. А, сарай під літ. «Д» побудовані [PERSON] до 05.08.1992р. відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Держбуду України від 24.05.2001р. №127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. № 582/5773 (із змінами та доповненнями) не є самочинним. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що прибудови до частини житлового будинку, що знаходяться по [ADDRESS], не є самочинним. [INFO]. [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 11.06.2013р. (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON], на праві спільної часткової власності на підставі реєстраційного посвідчення від 10.06.1987р. (а.с.9). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON] та [PERSON] Спадкове майно складається з 1/2 частини житлового будинку, що розташована по [ADDRESS], яка складається з трьох жилих кімнат площею 13,5 кв.м.,10,1 кв.м.,6,8 кв.м., кухні площею 9,7 кв.м., двох коридорів площею 7,5 кв.м., 2,6 кв.м., комори площею 3,1 кв.м., санвузла площею 2,1 кв.м., загальною площею 55,4 кв.м., в тому числі житловою площею 30,4 кв.м., підсобних приміщень: сараю під літ. «Д», 1/2 огорожі, 1/2 мостіння. Позивачка [PERSON], донька померлої прийняла спадщину після смерті своєї матері, оскільки на день її смерті проживала разом з нею та у встановлений законом строк звернувся до державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.32,37). Встановлено, що [PERSON] спадщину не прийняла, оскільки не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Таким чином, позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] Постановою державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори від 27.05.2014р. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю у правовстановлюючому документі адреси житлового будинку, частина якого належала на праві власності спадкодавцю. (а.с.16 обор.-17). Відповідно до п.1 глави 8 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства України. Судом встановлено, що у позивачки відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS], тому у неї не має можливості їх надати нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом. За таких обставин, суд вважає встановленим факт володіння померлою [PERSON] на праві власності 1/2 частиною житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS], яка складається з трьох жилих кімнат площею 13,5 кв.м.,10,1 кв.м.,6,8 кв.м., кухні площею 9,7 кв.м., двох коридорів площею 7,5 кв.м., 2,6 кв.м., комори площею 3,1 кв.м., санвузла площею 2,1 кв.м., загальною площею 55,4 кв.м., в тому числі житловою площею 30,4 кв.м., підсобних приміщень: сараю під літ. «Д», 1/2 огорожі, 1/2 мостіння. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що 11.12.2013р. позивачка звернулась до державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS]. Тобто, вказані дії свідчать про те, що позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті своєї матері. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 1200,00 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved