Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив визначити спосіб спілкування з неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], встановити порядок спілкування та виховання батьком: кожний свій вихідний день, 8 разів на місяць, через кожні 4 робочих дні за графіком № 43 у період часу з 09 годин 00 хвилин до 19 годин 00 хвилин з перервою на сон з 12 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин.; в святкові дні: день народження 7 вересня щорічно (дата народження дочки), 15 лютого щорічно (дата народження позивача), 8 червня щорічно (дата народження [PERSON]), 28 липня щорічно (дата народження [PERSON]), 26 лютого щорічно (дата народження [PERSON]), 31 грудня та 01 січня щорічно, 8 березня щорічно в період часу з 09 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин з перервою на сон з 12 години 00 хвилин до 14 годин 00 хвилин; Зобовязати відповідача надавати [PERSON], [INFO], в період відпустки згідно заздалегідь представленого відповідачу графіку відпустки на весь період відпустки до досягнення [PERSON] 3-х років, щоденно в період часу з 9 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин з перервою на сон з 12 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин. Після досягнення [PERSON] 3-х років на період не менше 14 днів (діб) без участі матері. Зобовязати відповідача [PERSON] надавати [PERSON] позивачу для безперешкодного спілкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.06.2013 року між сторонами був зареєстрований шлюб. На сьогоднішній час до суду поданий позов про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає разом із відповідачем. 01.06.2015 року між сторонами відбувся конфлікт, внаслідок якого позивачу було заподіяно тілесні ушкодження та після чого він отримував медичну допомогу . З того часу відповідач не бажає спілкуватися та дитину позивачу не надає. 15.06.2015 року позивач звернуся до опікунської ради за допомогою у встановлені контакту з відповідачем для визначення часу спілкування з дитиною, але відповідач відмовилася від досудового вирішення вказаного питання та пояснила, що лише через суд позивач зможе побачитися із дочкою. Позивач 17.06.2015 року надав добровільно матеріальну допомогу відповідачу на утримання дочки в розмірі 1000,00 гривень. Вказує, що любить дочку, а вона його. Бажає брати участь у вихованні дочки. У звязку із тим, що відповідач повністю перешкоджає позивачу у спілкуванні із дочкою, тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Зараз позивач проживає в квартирі своїх батьків [ADDRESS] разом із матірю. В квартирі є всі умови для перебування та виховання дочки. Бажає бачити дочку кожний свій вихідний день за графіком роботи на підприємстві ПАТ «ММК ім.Ілліча», всього 8 вихідних днів на місяць. На підставі зазначеного просить задовольнити позовні вимоги. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Частково погодився із запропонованим за висновком органом опіки та піклування варіантом спілкування [PERSON] із дочкою [PERSON] стосовно спілкування два рази на тиждень, але не погодився із обмеженням часу побачення в суботу, бажав спілкування із дитиною цілий день та за погодженням із відповідачем у вихідний день в будь-який інший час дня. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що не згодна із запропонованим позивачем періодичністю та часом спілкування із дитиною. Не погодилася на право позивача забирати дитину із дитячого садка та залишати на ніч дитину у позивача. У звязку із тим, що дочка маленького віку позивач не зможе самостійно покласти її спати або нагодувати. Погодилася лише на спілкування позивача із дитиною у парку в будні дні з 17:00 години до 20:00 години та у вихідні дні (субота та неділя) у присутності матері до досягнення дитиною 4 років. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради в судовому засіданні позов підтримав частково та вважав за необхідне усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні батька з дитиною та визначити способи його участі у вихованні дитини в судовому порядку відповідно до висновку Органу опіки та піклування від 17.08.2015 року, а саме визначити такий спосіб: щосуботи з 9-00 години до 13-00, у присутності матері, на нейтральній території, та 1 будній день на тиждень з 16-00 години до 20-00 години, за домовленістю з матірю, у присутності матері на нейтральній території. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 червня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, про що Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області було видано свідоцтво про шлюб від 15.06.2013 року серії І-НО №315113. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. З червня 2015 року сторони проживають окремо. 22 липня 2015 року рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області шлюб між сторонами було розірвано. На даний час сторони проживають окремо, дитина залишилася проживати з відповідачем [PERSON], що сторонами не оспорюється. Згідно довідки Дошкільного навчального закладу №61 від 24.09.2015 року малолітня [PERSON] з 17 вересня 2015 року відвідує дошкільний навчальний заклад №61 управління освіти Маріупольської міської ради та з 7:30 години ранку до 16:30 години знаходиться в дитячому садочку. Судом встановлено, що сторони перебувають в конфліктних відносинах та не можуть дійти згоди щодо спільного виховання дочки в добровільному порядку. Зі сторони відповідача допускається перешкода у спілкуванні батька з дитиною, що не йде на користь дитини. Згідно довідки із місця роботи позивача від 23.06.2015 року на сьогоднішній час [PERSON] працює в цеху холодної прокатки ПАТ «ММК ім.Ілліча» на посаді бригадира на обробці, сортуванні, прийманні, 5 розряду, графік роботи 43. Згідно виробничої характеристики на позивача з місця роботи від 25.06.2015 року вих.№97/1334 за час роботи [PERSON] має виключно позитивні відгуки та характеризується добре. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідност.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Не погоджуючись на участь батька у виховані дитини та спілкування із нею, відповідач вказувала про зловживання позивачем алкогольними напоями та фізичне жорстоке виховання дочки позивачем. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не представила суду будь-яких доказів в обґрунтування власних доводів відмови позивачу у позові та позбавлення права батька на спілкування та виховання дочки. З урахуванням вимог ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану том) з батьків, хто проживає окремо від дитини. У частинах 1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В ст.15 цього ж Закону вказано, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Суд не приймає доводи відповідача [PERSON] про негативний вплив батька на дитину та можливість її викрадення позивачем. Заперечення не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Твердження відповідача про жорстоке відношення позивача до дитини, не підтверджено жодним доказом, а ґрунтується лише на висловлюваннях. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позивач має гарантоване законом, рівне з матір'ю дитини, право на спілкування зі своєю дочкою та право на її виховання, а відповідач не вправі перешкоджати йому в цьому. Із системного аналізу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141, 159 Сімейного кодексу України вбачається, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. В процесі судового розгляду встановлено, що позивач працює на ПАТ «ММК ім.Ілліча» за графіком роботи №43. З представленого графіку роботи позивача вбачається, що позивач має вихідний день через кожні чотири робочих дня, тобто два рази на тиждень, серед яких є субота або неділя. За висновком органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області від 17.08.2015 року вбачається, що колегіальний орган комісія з питань захисту прав дитини відповідної районної адміністрації вважає доцільним визначити порядок спілкування [PERSON] з дочкою, [PERSON], [INFO], у такий спосіб, як щосуботи з 09-00 до 13-00, у присутності матері на нейтральній території, та один будній день на тиждень з 16-00 до 20-00 годин, за домовленістю з матірю, у присутності матері, на нейтральній території. Суд вважає, що представлений органом опіки та піклування спосіб участі батька у виховані дитини на сьогоднішній час, з урахуванням занадто малого віку дитини (2 роки) та її фізичних потреб, є правильним та відповідає інтересам дитини. Судом також враховується той факт, що дитина відвідує дитячий садок та спілкування з дитиною весь день замість перебування її у дитячому садку буде порушувати навчальний та виховний процес, який надає вказана дошкільна установа. Крім того тривале спілкування з дитиною такого віку без участі або нагляду з боку матері може негативно вплинути на емоційний стан дитини та зашкодити інтересам дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Єдиною обставиною, яку законодавець визначив як перепону для спілкування батьків зі своїми неповнолітніми дітьми, є таке спілкування, що перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідач [PERSON] не надала суду жодних доказів того, що спілкування позивача із дочкою перешкоджає нормальному розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч.1 , 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Генеральною Асамблеєю проголошено Декларацію прав дитини з метою забезпечити дітям щасливе дитинство і користування для їх власного блага і блага суспільства, правами і свободами і закликає батьків, щоб вони визначили і намагалися дотримуватися цих прав. Виходячи з принципу 6 Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і матеріальної забезпеченості. Враховуючи пояснення сторін, визначений органом опіки та піклування спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, який сторонами частково був визнаний, інтереси дитини, її вік, графік роботи позивача та відповідача, бажання батька спілкуватися з дитиною, дотримуючись розумного балансу участі обох батьків у вихованні дитини, ставлення батька до дитини, можливість батька бачитись з дитиною, суд вважає за доцільне зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод у зустрічах батька з дитиною, та визначити такі способи участі батька у вихованні дитини: щосуботи з 09-00 години до 13-00 години, у присутності матері на нейтральній території, та один будній день на тиждень з 16-00 до 20-00 години, за домовленістю з матірю, у присутності матері, на нейтральній території. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 7, 141, 155, 157, 158, 159 Сімейного кодексу України, ст.ст.12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, та

Outcome: partial