Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»), треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. (далі - приватний нотаріус Горай О.С.), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А. (далі - приватний виконавець Мельник Ю.А.), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, [PERSON] вказує, що 03 лютого 2021 року приватним нотаріусом Горай О.С. вчинено виконавчий напис №20925 про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 102425,63 грн. З 22 лютого 2021 року цей виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця Мельника Ю.А. (виконавче провадження №64592998). Зазначає, що жодних повідомлень, досудових вимог із визначенням суми заборгованості, розрахунків заборгованості та виписок він не отримував та вважає, що заборгованість не відповідає фактичним обставинам справи та не є безспірною, а приватний нотаріус Горай О.С. вчинив виконавчий напис із порушенням установленого порядку. За таких обставин [PERSON] просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Горай О.С. від 03 лютого 2021 року №20925 таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 квітня 2021 року було забезпечено позов [PERSON] шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням №64592998 на підставі оспорюваного виконавчого напису. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Тимофіїв А.П., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач - ТОВ «Вердикт Капітал», яке належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направило, причини неявки суду не повідомило, відзив на позов не подавало. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Горай О.С., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний виконавець Мельник Ю.А., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 квітня 2013 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500364255, за умовами якого АТ «Альфа-Банк» надало позивачу кредит у розмірі 44320 грн. строком до 23 квітня 2016 року. [PERSON] зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти до закінчення строку користування кредитом. Згідно договору про відступлення права вимоги від 21 червня 2016 року АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні Ініціативи» своє право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. В подальшому ТОВ «Кредитні Ініціативи» згідно договору про відступлення права вимоги від 26 грудня 2018 року відступило право вимоги для ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», а останнє на підставі договору про відступлення права вимоги від 16 січня 2019 року своє право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором відступило ТОВ «Вердикт Капітал». 03 лютого 2021 року приватний нотаріус Горай О.С. вчинив виконавчий напис №20925 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 101775 грн. 63 коп. заборгованості за кредитним договором №500364255 від 22 квітня 2013 року, яка складається з 36097,12 грн. неповернутого кредиту, 10269,56 грн. прострочених відсотків за користування кредитом, 38208,95 грн. строкових відсотків за користування кредитом, 17200 грн. заборгованості зі сплати штрафів та пені. За вчинення вказаного виконавчого напису з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» стягнуто також 650 грн. 22 лютого 2021 року приватним виконавцем Мельником Ю.А. відкрито виконавче провадження №64592998 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису. Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Частиною 1 статті 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02.09.1993 року з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №3425-ХІІ) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. За змістом ст.87 Закону №3425-ХІІ для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному прядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. В силу ч.1 ст.88 Закону №3425-ХІІ нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому Переліку. Із положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, слідує, що таке стягнення здійснюється за нотаріально посвідченими договорами. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. До цього Переліку постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, були внесені зміни. Зокрема, після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» перелік був доповнений розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Із положень указаного розділу слідує, що до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання такого виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 в частині вказаних змін. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису, яка підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. У свою чергу, боржник у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 червня 2020 року (справа №645/1979/15-ц), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права. У зв`язку із набранням законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 в частині змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріус вправі вчинити виконавчий напис про стягнення грошових сум лише за нотаріально посвідченими договорами. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18 (провадження № 61-16749св19). Зібрані докази вказують на те, що приватний нотаріус Горай О.С. вчинив виконавчий напис від 03 лютого 2021 року №20925 про стягнення з [PERSON] грошових коштів на підставі кредитного договору №500364255 від 22 квітня 2013 року, а також на підставі договорів про відступлення права вимоги від 21 червня 2016 року, від 26 грудня 2018 року та від 16 січня 2019 року. Ці договори не були посвідчені нотаріально та не вказують на безспірність заборгованості боржника, внаслідок чого мають місце підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог та на підставі ст.141 ЦПК України стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 908 грн. та за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн., а всього 1362 грн.

Outcome: approved