Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

У липні 2016 року Позивач звернулась в суд з позовом про звільнення з-під арешту майна, частка у праві власності на яке належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 червня 1995 року №1046. Позивач вказує, що в травні 2016 року бажаючи продати належну їй частку у праві спільної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], дізналася про те, що постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 17.07.2003р. було накладено арешт на 1/5 частину квартири, що належить [PERSON], в інтересах стягувача [PERSON] в забезпечення виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва №2-294 від 03.09.2002 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми в розмірі 7 431 грн. Окрім цього, позивач зазначає, що листом ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 03.06.2016 року її представника було повідомлено, що виконавчі провадження відносно [PERSON] станом на 03.06.2016 року на виконані ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві не перебувають, а виконавче провадження відносно Позивача, що перебувало на виконанні в 2002 році, та в межах якого було накладений арешт на нерухоме майно, не збереглося, було знищене, у зв'язку з чим державний виконавець позбавлений можливості скасувати накладений арешт. Посилаючись на викладені обставини Позивач просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], зареєстрованої на праві спільної часткової власності за [PERSON] (розмір частки у праві власності складає 1/5), [PERSON] (3/5 частки у праві власності) та [PERSON] (1/5 частки у праві власності у розмірі). Представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, проти розгляду справи за відсутності відповідача не заперечував. Представник ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд за згодою представника позивача ухвалив розглянути справу згідно з положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, із постановленням заочного рішення. Встановлено, що 16 жовтня 2002 року Відділом державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №1878/12 (2002 р.) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми в розмірі 7 431 грн. В межах зазначеного виконавчого провадження 17 липня 2003 року Відділом державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві було винесено постанову, якою накладено арешт на 1/5 частини квартири, що належить [PERSON]. Вказане обтяження в частині нерухомого майна було зареєстроване 22 жовтня 2004 року П'ятою Київською державною нотаріальною конторою під №1402708 (а.с. 7) З листа ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві вбачається, що матеріали виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на майно [PERSON], були знищені у зв'язку з закінченням терміну їх зберігання. Згідно з результатами перевірки даних ЄДРВП та нового програмного забезпечення «АРМ державний виконавець» станом на 03.06.2016р. на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ в м. Києві провадження відносно [PERSON] не перебувають. Відповідно до свідоцтва про право власності від 14 червня 1995 року виданого органом приватизації Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Києва встановлено, що об'єкт нерухомого майна розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 62,63 кв.м, зареєстрований на праві спільної часткової власності за [PERSON] (розмір частки у праві власності складає 1/5), [PERSON] (3/5 частки у праві власності) та [PERSON] (1/5 частки у праві власності у розмірі). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність безпідставного накладеного обтяження нерухомого майна, належного Позивачу, порушує його права, що дає підстави для їх судового захисту. Спосіб захисту, запропонований Позивачем у вигляді звільнення майна з-під арешту передбачений ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», а тому є обґрунтованим. Відтак, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову.

Outcome: approved