overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що 25.04.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідачу був наданий кредит в сумі 3100 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30%. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в результаті чого має заборгованість в сумі 14944,73 грн. Прохав стягнути з відповідача заборгованість в сумі 14944,73 грн. та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надіславши на адресу суду лист, в якому прохав розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з кредитним договором від 25.04.2014 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 3100 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30%. Згідно з представленим розрахунком сума заборгованості складає 14944,73 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач посилався на те, що 27 січня 2001 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 41. В шлюбі народилися дві доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося, оскільки в ході спільного проживання виявилося, що у нього з відповідачкою несумісність характерів, мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у звязку з чим шлюбні стосунки між ними були фактично припинені, з 2013 року вони не проживають однією родиною. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Після розірвання шлюбу діти будуть проживати з відповідачкою. Позивач вказав, що на утримання дітей після розірвання шлюбу буде надавати матеріальну допомогу. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. У судове засідання позивач не зявився, відповідно до заяви від 23.11.2015 року просив справу розглядати за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач в судове засідання не зявилася. Відповідно до заяви від 23.11.2015 року не заперечувала обставини, викладені у позовній заяві. Просила шлюб розірвати. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між сторонами 27 січня 2001 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 41, був зареєстрований шлюб. В шлюбі народилися дві доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що з 2013 року сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе. Спори щодо місця проживання дітей та розділу майна відсутні. Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачкою взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення, суд враховує те, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сімя сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне. 12.02.2013 року між нею та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за актовим записом 102 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у них народилися діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося. Шлюбні стосунки фактично припинені, спільне господарство не ведеться. За таких обставин вона просить суд прийняти рішення про розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутність. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засідання встановлено, що 12.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за актовим записом 102 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Після реєстрації шлюбу позивачка набула прізвище чоловіка - [PERSON]. У сторін від шлюбу є діти - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області 11.07.2013 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 336, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області 26.09.2014 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 480. Сімейне життя в сторін не склалося. Шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними не склались з тієї причини, що вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, у звязку з чим між ними виникали суперечки та сварки. Це стало причиною припинення шлюбних відносин з 2012 року, вважає, що сімя їх розпалась, миритися з відповідачем не бажає, а тому просить шлюб розірвати, судові витрати покласти на нього. У судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач також у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності, позов визнає, також просить залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110,ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини подружнього життя.Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2006 року, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось із-за різних характерів та відсутності взаєморозуміння, на цьому грунті між ними виникали суперечки та сварки. Ці обставини призвели до того, що сторони з 2012 року остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільним побутом не пов»язані. Відповідно до ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а тому примушувати позивача до спільного проживання з відповідачем суд вважає недоцільним. За таких обставин, суд вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому після розірвання шлюбу відповідачеві слід залишити прізвище [PERSON]. За згодою позивача судові витрати у справі слід покласти на нього. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113, 115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 28 квітня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції, актовий запис № 45. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 30.11.2011 року шлюб між сторонами розірвано. З 2011 року діти проживають разом із позивачем, знаходяться на його утриманні, тоді як [PERSON] участі в утриманні дітей не приймає. Просив стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1167,00 грн. щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилась з невідомих підстав, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 28 квітня 2006 року між сторонами зареєстровано шлюб. Як вбачається зі свідоцтв про народження, виданих 05.10.2006 року та 16.02.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції, відповідач є матірю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідно. Згідно рішення Волноваського районного суду Донецької області від 30.11.2011 року, яке набрало законної сили 10.02.2012 року, шлюб між сторонами розірвано. У відповідності до довідки № 1772 від 19.11.2015 року, виданої головою КСН «сел. Мирний», [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мешкають разом із батьком [PERSON] за адресою м. Маріуполь, вул. К.Цеткін, буд. 17 та знаходяться на його утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд, з урахуванням матеріального положення позивача та платника аліментів, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1167,00 грн. щомісячно. У звязку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 487,20 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду із позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 11 травня 2013 року Виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Харківського району Харківської області за актовим записом №5. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені у 2014 році, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Тому вважає подальше збереження їх родини недоцільним і просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просив суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просила перенести судове засідання, у звязку із зайнятістю, однак доказів на підтвердження не надала. Тому суд, визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною та, у відповідності зі ст.224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 11 травня 2013 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Жовтневої сільської ради Харківського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії 1-ВЛ №278526, виданого 28 жовтня 2015 року, актовий запис №5. (а.с.3) Від шлюбу сторони дітей не мають. З 2014 року сторони шлюбні відносини припинили. З цього часу сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини сторін, вважає подальше сімейне життя подружжя неможливим. При таких обставинах, суд доходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а шлюб між сторонами підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 111, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду із позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 28 лютого 1998 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова за актовим записом №266. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені у листопаді 2015 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Тому вважає подальше збереження їх родини недоцільним і просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суду не повідомила. Тому суд, у відповідності зі ст.224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з огляду на наступне. У відповідності зі ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У відповідності зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 28 лютого 1998 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова за актовим записом №266 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у листопаді 2015 року, з цього ж часу спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного, ст.ст.112, 113 Сімейного Кодексу\~ України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 27.12.2010 року між ПАТ «Піреус Банк МКБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № MORsa/03081. Відтак позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 932 002,76 грн. і судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Просив слухати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, що свідчить про наявність підстав для розгляду даної справи у його відсутність у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 0527.12.2010 року між ПАТ «Піреус Банк МКБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № MORsa/03081 від 27.12.2010 року, згідно з яким відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 680 000,00 грн. з відсотковою ставкою у 17,50% на рік з терміном до 27.12.2027 року. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Однак позичальником договір кредиту належним чином не виконано. У зв'язку з цим, у позичальника утворилась заборгованість, яка станом на 29.10.2015 року складає: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 652 505,68 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 247 200,96 грн., 30 756,91 грн. пені по відсоткам і 1 539,21 грн. пені по тілу кредиту, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Наявним у матеріалах справи розширеним розрахунком заборгованості підтверджується факт існування заборгованості відповідача за кредитним договором, що складається із: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 652 505,68 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 247 200,96 грн., 30 756,91 грн. пені по відсоткам і 1 539,21 грн. пені по тілу кредиту, що є підставою для задоволення позову у цій частині. При поданні позовної заяви позивач сплатив судові витрати, які відповідно до статей 81, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача у розмірі 13 980,04 грн. На підставі зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 04 серпня 2001 року, від якого мають доньку Єкатерину, [INFO]. З січня 2012 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 03 вересня 2014 року. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved