Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., третя особа: Дніпровський ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати вказаний виконавчий напис від 14.12.2015 року № 18152 щодо звернення стягнення на земельну ділянку, площею 0,1 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ), власником якої є [PERSON] , а також стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначив, що 06.09.2016 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ Запорізької області Панасенко Катериною Олександрівною на виконання виконавчого напису нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 18152 від 14.12.2015 року було відкрито виконавче провадження № 52131285. Згідно вказаного виконавчого напису вимоги ТОВ «Кредитні Ініціативи» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору за період з 01.03.2014 року по 01.10.2015 року, а саме: заборгованості за кредитом у розмірі 268462,80 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 37684,97 грн. було задоволено. У зв`язку з чим, було запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку, площею 0,1 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ), власником якої є позивач. Також вказаним виконавчим написом з [PERSON] було стягнуто суму плати, що була здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису у розмірі 3150,00 гри., тобто загалом стягуванню підлягала сума у розмірі 309297,77 грн. Також позивач зазначив, що про існування вищевказаного виконавчого напису він дізнався лише з постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2016 року, копію якої отримав лише 24.11.2016 року. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на земельну ділянку, що призвело до порушення права власності позивача на вказане майно. Позивач у позові вказує, що 10.11.2006 року між ним та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним Банком було укладено Кредитний договір №8/ІК-06, в забезпечення виконання умов якого 10.11.2006 року було укладено іпотечний договір №15/І-06, згідно з умовами якого предметом іпотеки виступала земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] . 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні Ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами. Таким чином. ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним Договором №8/ІК-06 від 10.11.2006 року ТОВ «Кредитні Ініціативи». [PERSON] вважає, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначена в ньому заборгованість за кредитним договором не була безспірною, крім того, даний напис вчинено в той час, коли в провадженні апеляційного суду Запорізької області знаходилась цивільна справа за позовом ТОВ «Кредитні Ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки 10.12.2015 року [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2015 року (справа №334/2097/15-ц). Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25.01.2016 року у справі №334/2097/15 було відкрито апеляційне провадження. В подальшому Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.09.2016 року було відкрито касаційне провадження за скаргою [PERSON] та зупинено виконання рішень судів попередніх інстанцій, а саме: рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2015 року та у хвали апеляційного суду Запорізької області від 01.06.2016 року по справі №334/2097/15-ц до закінчення касаційною провадження. В обґрунтування свого заперечення позивач посилається на ту підставу, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тому, та обставина, що на час вчинення виконавчою напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує факт безспірності заборгованості боржника. Крім того, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу 30-ти днів з моменту надісланих іпотекодержатеелем повідомлень - письмової вимоїн про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо, є відмітка інотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. В даному випадку строк у 30 днів з моменту отримання іпотекодержателем повідомлення про усунення порушень не дотримано, лист направлено 11.11.2015 року, отримано 16.11.2015 року, а виконавчий напис вчинено 14.12.2015року, тобто після спливу строку, передбаченого пунктом 2.3. ч.2 глави 16 наказ) Міністерства юстиції України № 296/5 22 лютого 2012 Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені), а як вбачається з виконавчого напису, загальна сума заборгованості, яка була прийнята нотаріусом та зазначена в виконавчому написі, включає в собі заборгованості по кредиту, відсотках за період з 01.03.2014 року по 01.10.201 5 року тобто, відсотки нараховані з 01.03.2014 року по 14.12.2014 року повинні залишатись поза межами строків давності. Але відповідність розрахунків заборгованості, з урахування строків позовної давності, нотаріусом не перевірялася, а тому виконавчий напис було видано саме на суму, яка була вказана стягувачем. Позивач зазначає, що все вищевикладене підтверджує те, що спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом із порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки Боржником (іпотекодержателем) була отримана письмова вимога кредитора про усунення порушень основного зобов`язання, а нотаріусом не дотримано 30-ти денного строку при вчинені виконавчого напису з моменту отримання вказаного повідомлення іпотекодержателем та не доведено безспірність заборгованості за кредитним договором. З врахуванням вищевказаного, просить позовні вимоги задовольнити, та визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис від 14.12.2015 року № 18152, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу щодо задоволення вимоги ТОВ «Кредитні Ініціативи» про стягнення кредитної заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору № 8/ІК-06 від 10.11.2006 року за період з 01.03.2014 року по 01.10.2015 року, а саме: заборгованості за кредитом у розмірі 268462,80 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 37684,97 грн., шляхом звернення стягнення на земельну ділянку, площею 0,1 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ), власником якої є [PERSON] . Під час розгляду справи 04.09.2018 року представником відповідача було подано письмові пояснення на позовну заяву, згідно яких заява про вчинення виконавчого напису нотаріусом була оформлена у відповідності до діючого законодавства України і містила всі обов`язкові відомості про боржника та стягувана, а також щодо розмірів заборгованості і строків, за які проводиться стягнення; нотаріус не звертався до стягувана за наданням додаткової інформації, оскільки йому стягувачем було надано всі необхідні і достатні документи для вчинення виконавчого напису; нотаріусом було перевірено належне повідомлення боржника про наявну заборгованість та відповідність документів, поданих на обґрунтування стягнення, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів., а крім того виконавчий напис вчинено в межах трирічного строку позовної давності, з дотриманням 30-денного строку з моменту повідомлення боржника про заборгованість у відповідності до положень ст. 1050 ЦК України. Щодо безспірності заборгованості, то представник відповідача вважає, що її доказом є наявність спору в суді першої інстанції, а вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З врахуванням того, що за вказаними вище приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не встановлює безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки сторін правовідносин, а лише перевіряє наявність документів, з урахуванням положень Переліку, з якими стягнення проводиться у безспірному порядку, тому позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. В судове засідання позивач не з`явився, його представник адвокат Пшець Ю.Ю. просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про слухання справи без його участі, просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на надані письмові пояснення. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про слухання справи без його участі. В заяві зауважив, що справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів мають розглядатись судами за позовами боржників до стягувачів, а не до нотаріусів, а тому вважає, що вимоги [PERSON] до нотаріуса є безпідставними. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю. Вивчивши письмові матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~ Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі № 640/2704/16-ц (провадження № 61-9125св 18). В судовому засіданні встановлено, що 10.11.2006 року між а Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним Банком і [PERSON] було укладено Кредитний договір №8/ІК-06, в забезпечення виконання умов якого 10.11.2006 року було укладено іпотечний договір №15/І-06, згідно з умовами якого предметом іпотеки виступала земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] . 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні Ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами. Таким чином. ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним Договором №8/ІК-06 від 10.11.2006 року ТОВ «Кредитні Ініціативи». На підставі заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» та доданих до неї документів, відповідно до статті 34 ч. 1 п. 19, ст. ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10 грудня 2014 на підставі Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», 14.12.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 18152 про звернення стягнення на земельну ділянку, площею 0,1 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] 19, чим будуть задоволені вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] заборгованості, яка виникла в наслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору № 8/ІК-06 від 10.11.2006 року за період з 01.03.2014 року по 01.10.2015 року, а саме: заборгованості за кредитом у розмірі 268462,80 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 37684,97 грн. Також вказаним виконавчим написом з [PERSON] стягнуто суму плати, що була здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису у розмірі 3150,00 гри., тобто загалом стягуванню підлягала сума у розмірі 309297,77 грн. 06.09.2016 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ Запорізької області Панасенко Катериною Олександрівною на виконання виконавчого напису нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 18152 від 14.12.2015 року було відкрито виконавче провадження № 52131285. З пояснень позивача, не спростованих відповідачами, вбачається, що про існування вищевказаного виконавчого напису він дізнався лише з постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2016 року, копію якої отримав лише 24.11.2016 року. Крім того, на момент вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, в провадженні апеляційного суду Запорізької області знаходилась цивільна справа за позовом ТОВ «Кредитні Ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки 10.12.2015 року [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2015 року (справа №334/2097/15-ц). Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25.01.2016 року у справі №334/2097/15 було відкрито апеляційне провадження. В подальшому Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.09.2016 року було відкрито касаційне провадження за скаргою [PERSON] та зупинено виконання рішень судів попередніх інстанцій, а саме: рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2015 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 01.06.2016 року по справі №334/2097/15-ц до закінчення касаційною провадження. На підтвердження факту безспірності заборгованості ТОВ «Кредитні ініціативи» повинні були надати нотаріусу виписку по рахунку та первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, кредитний договір та інші документи, які підтверджують факти сплати або неналежної оплати. Заперечення позивача щодо розміру суми заборгованості, на яку було винесено виконавчий напис нотаріуса у розмірі 309297,77 грн. (триста дев`ять гривень двісті дев`яносто сім гривень 77 коп.) грн. є повністю обґрунтованими та доведеними, оскільки на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, а це в свою чергу спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника. В силу вимог\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (далі - Глава Порядку) передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно 1.1 Глави Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.5 п. 3 гл. 16 розд. ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, а при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому переліку. За змістом указаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року (справа № 6-158цс15). Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року № 6-887цс17 зроблено висновок, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів і моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоїн про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо, є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Вказані обставини підтверджуються приписами час тини першої ста і ті 35 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення основною зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятидений строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно з пунктом 2.3. ч.2 глави 16 Наказу Міністерства юстиції України № 296/5 22 лютого 2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. З матеріалів справи вбачається, що також не заперечувалось сторонами, строк у 30 днів з моменту отримання іпотекодержателем повідомлення про усунення порушень не дотримано, лист направлено 11.11.2015 року, а отримано 16.11.2015 року, разом з тим, виконавчий напис вчинено 14.12.2015 року. Крім того відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Як вбачається з виконавчого напису, загальна сума заборгованості, яка була прийнята нотаріусом та зазначена в виконавчому написі, включає в собі заборгованості по кредиту, відсотках за період з 01.03.2014 року по 01.10.2015 року тобто, відсотки нараховані з 01.03.2014 року по 14.12.2014 року залишаються поза межами строків давності. Відповідність розрахунків заборгованості, з урахування строків позовної давності, нотаріусом не перевірялася, виконавчий напис видано саме на ту суму, яка була вказана стягувачем. Вищевикладене підтверджує те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом із порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оскільки Боржником (іпотекодержателем) була отримана письмова вимога кредитора про усунення порушень основного зобов`язання, а нотаріусом не дотримано строку при вчинені виконавчого напису у 30 днів з моменту отримання вказаного повідомлення іпотекодержателем та не доведено безспірність заборгованості за кредитним договором. Аналогічних висновків по подібним справам прийшла до висновку і колегія Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 04.03.2015 року № 6-27цс15, від 03.10.2012 року №6-70цс12. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З доданих до заяви стягувача про вчинення виконавчого напису від 14.12.2015 року документів вбачається, що письмова вимога про усунення порушень була складена 11.11.2015 року та згідно реєстру поштових відправлень направлена на відомі адреси мешкання боржника 11.11.2015 року. Проте, серед наданих нотаріусу документів відсутні докази про отримання [PERSON] такої вимоги. Таким чином, виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки відбулося задоволення вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» без врахування вищезазначених обставин. З огляду на викладене, виконавчий напис, вчинений 14.12.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 18152 вчинений без дотриманням вимог закону, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову, пред`явленого до стягувача, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При цьому, виходячи з того, що виконавчий напис оспорюється з підстав неправомірності вимог стягувача, суд вважає, що вимоги [PERSON] до приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Чуловського В.А.\~задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 551,20 грн. підлягають стягненню з ТОВ «Кредитні ініціативи».

Outcome: approved