Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

у квітні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд усунути перешкоди в користуванні майном що складається з: нежилого приміщення №3 (в літ, «А»), загальною площею 65,50 кв.м., що [ADDRESS] - А та яке на праві власності належить TOB «Гошавк інтернейшинал трейдінг Ко., ЛТД» шляхом виселення [PERSON] . Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на примусовому виконанні у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебувало зведене виконавче провадження №53877874 (АСВА №50547844 та №45559594) за наказом Господарського суду м. Києва №64/229 від 24Л0.2014 про стягнення з TOB «Транзит» на користь TOB «ОТП Факторинг Україна» боргу у розмірі 778021 грн 49 коп., та за виконавчим написом № ВТК 762165 від 11.10.2013 про звернення стягнення на нерухоме майно нежиле приміщеня № 3,1-го поверху, загальною площею 65.5 [ADDRESS] , яке на праві приватної власності належить TOB «Транзіт», зберігачем нежилого приміщення призначено [PERSON] , так 29.09.2017 Державним підприємством «Сетам» проведено електронні торги по лоту №236624 вищезазначеного майна, переможцем торгів визнано TOB «Гошавк інтернейшинал трейдінг Ко., ЛТД», проте до сьогоднішнього дня [PERSON] постійно знаходиться у приміщенні, яке на праві власності належить TOB «Гошавк інтернейшинал трейдінг Ко., ЛТД» та на неоднократні звернення до Святошинського управління поліції в м. Києві про перешкоджання у користуванні майном та відмову у передачі майна, яке зберігалось [PERSON] , результатів не надали. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.04.2018 відкрито загальне позовне провадження (а.с. 23). 17.05.2018 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва визнано заяву про відвід головуючому судді Ул`яновської О.В. необґрунтованою та передано заяву про відвід для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України (а.с. 36). 04.06.2018 ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О. у задоволенні заяви про відвід відмовила (а.с. 49, 50). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, 02.06.2020 подав заяву про слухання справи без його участі за наявними у справі матеріалами. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, 05.11.2019 від нього надходила заява про відкладення розгляду справи (а.с. 83). Третя особа ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 21.11.2019 надійшли пояснення в яких зазначив, що у разі перешкоджання реалізації права власника у користування майном законний власник майна має право на звернення до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні майном, та просила розглядати справу у відсутності відділу (а.с. 86). Третя особа ДП «Сетам» у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 84). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебувало зведене виконавче провадження №53877874 до складу якого входили: виконавче провадження №45559594 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва №64/229 від 24.10.2014 про стягнення з ТОВ «Транзіт» (код ЄДРПОУ 30293370) на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (код ЄДРПОУ 36789421) боргу на загальну суму 778021 грн 29 коп. та виконавче провадження №50547844 про примусове виконання виконавчого напису ПН Дніпропетровського МНО Бондар І.М. від 11.10.2013 про звернення стягнення на нерухоме майно нежиле приміщення [ADDRESS] , що належить на праві власності ТОВ «Транзіт», за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задоволено вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 472877 грн 69 коп. (а.с. 85). Актом опису майна від березня 2016 року зберігачем нежилого приміщення №3-А загальною площею 65,50 кв.м. [ADDRESS] призначено [PERSON] (а.с. 10-12). Законом України «Про виконавче провадження» п. 1 ст 58. «Зберігання майна, на яке накладено арешт» передбачено, що майно, на яке накладено арешт, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. 29.09.2017 згідно Протоколу проведення електронних торгів №288083 Державним підприємством «Сетам» проведено електронні торги по лоту №236624. Предметом іпотеки якого яких було нежиле приміщення [ADDRESS] , переможцем торгів визнано ТОВ «Гошавк інтернейшинал трейдінг Ко., ЛТД» (а.с. 13, 14). Порядок реалізації арештованого майна регулюється законом України «Про виконавче провадження» та наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна» Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за № 1301/29431. ДП «СЕТАМ» відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна» Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за № 1301/29431 (надалі Порядок), є організатором електронних торгів та уповноваженим на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, на організацію та проведення електронних торгів та на виконання інших функцій, передбачених Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим цим наказом. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Катчик Ю.А. на підставі акта державного виконавця про проведені електроні торги, 08.12.2017 зареєстровано право власності за ТОВ «Гошавк інтернейшинал трейдінг Ко., ЛТД» на майно, що складається з: нежилого приміщення №3А, загальною площею 65,50 кв.м [ADDRESS] (а.с. 15, 16).. Згідно з п. 10 розділу X. Порядок розрахунків за придбане на електронних торгах майно та перехід права власності» Переможець електронних торгів зобов`язаний отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акта. 11.12.2017 представник ТОВ «Гошавк інтернейшинал трейдінг Ко., ЛТД» особисто звернувся з письмовою заявою №11/12-17 до зберігача [PERSON] про передачу майна (а.с. 18). Однак [PERSON] постійно знаходиться у приміщенні, яке на праві власності належить ТОВ «Гошавк інтернейшинал трейдінг Ко., ЛТД», а тому 02.02.2018 було складено акт обстеження водопостачання разом з представником ПрАТ «АК «Київводоканал» про не допуск до приміщення (а.с.17). У ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16.11.2016, Справа № 6-709цс16). У даному випадку право власності на вказане нежиле приміщення виникло і зареєстровано у встановленому законом порядку. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у певний спосіб. З урахуванням вказаних висновків, суд вважає достатнім для захисту прав позивача задоволення вимоги про виселення відповідача, враховуючи те, що виселення відповідача відбувається в порядку захисту права власності позивача на спірне нежитлове приміщення згідно норм цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1762 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved