Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

у липні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобовязати [PERSON] та [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні належною їй квартирою та вселити її з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] у квартиру [ADDRESS]. Позов мотивований позивачем тим, що відповідачі чинять їй та її малолітнім дітям перешкоди у вселенні у вказану вище квартиру шляхом погроз, агресивною поведінкою, змінили замок у вхідних дверях. З цих підстав вона не може ввійти у помешкання та вільно у ньому проживати разом зі своїми дітьми. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позові, просили суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їхній представник [PERSON] заперечили проти задоволення позову, оскільки відповідачі не чинять перешкод позивачці, а також малолітнім дітям у входженні у квартиру [ADDRESS]. Так, між сторонами склалися неприязнені відносини, з приводу чого виникають сварки, що зумовило наявність спорів, частина з яких з вирішується у судовому порядку. Позивач у 2014 році добровільно виїхала з дітьми із квартири та в даний час проживає у іншому місці, чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, з проханням надати ключ від вхідних дверей не зверталася. Представник третьої особи органу опіки та піклування [PERSON] при прийнятті рішення покладається на розсуд суду та просить при його постановленні прийняти до уваги інтереси дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, третьої особи, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі із 07.09.2007 року по 17.11.2014 року. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 17.11.2014 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], 03.07.2008 року та [PERSON],[INFO]. З 2014 року між сторонами виникають спори щодо порядку володіння, розпорядження та користування квартирою № 2 будинку № 8 по вул. Панянський бульвар в м.Полтаві, а також участі батька у спілкуванні та вихованні дітей. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Існуючим законодавством передбачено, що особи мають право на вселення та користування житловим приміщенням, що перебуває у приватній власності іншої особи як члени сім'ї власника, або наймач та члени його сім'ї. Згідно з ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Як на підтвердження своїх доводів позивач надала до суду відповідь Полтавської місцевої прокуратури за № 131-33-16 від 17.05.2016 року, із якої вбачається, що прокуратурою району розглянуто звернення [PERSON] щодо порушення її житлових прав та розяснено ст. 22 Закону України «Про прокуратуру», згідно якої визначено порядок представництва прокурором інтересів громадянина або держави в суді. Одночасно відмовлено заявниці у такому представництві. (а.с.6). Відповіддю за № 27/697 від 28.04.2016 року виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради розяснено порядок вирішення питань у користуванні житловим приміщенням у судовому порядку. (а.с.7). Таким чином, із наданих доказів не вбачається, що відповідачі якимось чинять перешкоди позивачці та малолітнім дітям у входженні у помешкання та остання з цього приводу зверталася до відповідних органів для належного реагування. У судовому засіданні позивач підтвердила, що з приводу заміни замка на вхідних дверях вона з проханням надати їй ключ від нього до відповідачів не зверталася. Перешкоди у входженні у квартиру виникають з приводу сварок між сторонами та спорів, які вирішують в даний час у судовому порядку . З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні позивач не надала доказів того, що відповідачі якимось чином чинять їй та дітям перешкоди у входженні у квартиру, а тому підстав для їх вселення не вбачається. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати стягненню із відповідачів не підлягають.

Outcome: dismissed