Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

У листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її баба [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складалося з житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Зазначений будинок, відповідно до виписки з погосподарської книги, відносився до суспільної групи робочий двір, головою двору була [PERSON] . У передбачений законом спосіб, [PERSON] , дочка померлої, фактично вступила у володіння спадковим майном. [INFO] померла мати позивача, [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з погосподарськими спорудами, розташованого за вищевказаною адресою. Спадкоємцем до майна покійної є позивач, яка своєчасно прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. [PERSON] звернулася до Тростянецького державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинку та господарських споруд, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок. Позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.03.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 07.10.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , який належав її матері [PERSON] , який остання за життя успадкувала після смерті [PERSON] , однак належним чином не оформила свої спадкові права. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Летківської сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] народилася [INFO] в м. Тростянець, Тростянецького району Вінницької області, у копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] , 16.10.1963 р . [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00021389134 (а.с.12). [INFO] в м. Сочі Краснодарського краю народилася [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] її батьками записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.11). [PERSON] 15.01.1983 р. зареєструвала шлюбу з [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00016360611 (а.с.13). З виписки з погосподарської книги № 15 по Летківській сільській раді від 17.09.2018 р., особовий рахунок № [NUMBER] , вбачається, що станом на 1991-1995 роки, господарство, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , відносилося до категорії робочих дворів. Членами двору були: голова двору - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та член двору: дочка [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 58,4 кв.м, житловою площею 44,4 кв.м., допоміжною площею 14,0 кв.м., складається з житлового будинку - А, житлової прибудови - А1, будівлі входу в погріб - Б, погребу - бп, надвірної вбиральні - В, літньої кухні - Г, прибудови - г, хліву для худоби - г1, хліва для птиці - г2, хвіртки - 1, брами - 2, огорожі -3, криниці - 4, майданчика з твердим покриттям - 1. Даний будинок був побудований 1928 р., господарські будівлі у 1928-2000 р. (а.с.15-22). Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 1З грудня 1995 року. Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння , у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що вказане домоволодіння побудовано відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі. Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України. З огляду на викладене судом встановлено, що за життя [PERSON] належав житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до вимог статей 548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У копії свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] вказано, що [PERSON] померла [INFO] у віці 86 років, про що 04.04.1994 р. зроблений відповідний актовий запис за №11 (а.с.9). Згідно довідки виконавчого комітету Летківської сілської ради від 17.07.2019 р. №187, спадкоємцем після смерті [INFO] [PERSON] є її дочка [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, тому що фактично вступила в управління спадковим майном та була зареєстрована разом з померлою в [ADDRESS] , по день її смерті, що підтверджується записами в погосподарській книзі (а.с.84). Відповідно до листа завідувача Державним нотаріальним архівом від 04.06.2019 р. №1883/01-18, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] Тростянецькою державною нотаріальною конторою не заводилась (а.с.68), що свідчить про те, що інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися. Тобто, спадкоємцем до його майна [PERSON] була її дочка [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, тому що фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки постійно проживала з померлою у спадковому будинку по [ADDRESS] , однак позбавлена була можливості оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів на дане будинковолодіння. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 75 років, про що 27.08.2015 р. складено відповідний актовий запис №35 (а.с. 14). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У довідці виконавчого комітету Летківської сільської ради від 17.07.2019 р. №187 зазначено, що спадкоємцем після смерті [INFO] [PERSON] є її дочка [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, тому що фактично вступила в управління спадковим майном та була зареєстрована і проживала разом з померлою в [ADDRESS] , а також до 6 місяців з дня смерті [PERSON] подала заяву до Тростянецької державної нотаріальної контори (а.с.84). Згідно копії спадкової справи №33/2016 р. до майна померлої [INFO] [PERSON] , заява від [PERSON] про прийняття спадщини надійшла до Тростянецької ДНК 27.02.2016 р. за №91 (а.с.65 звор.). Тобто, спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, оскільки у визначений законодавством строк подала до Тростянецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. У листі завідувача Тростянецької державної нотаріальної контори від 03.10.2019р. №625/02-17 вказано, що так як документ, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок [ADDRESS] , у [PERSON] відсутній, вона має право звернутися до суду з позовом для визнання за нею права власності на житловий будинок після смерті матері [PERSON] (а.с.87). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, в оформленні права на спадщину на спадкове майно та видачі відповідного свідоцтва на житловий будинок, що залишився після смерті матері, позивачу [PERSON] , нотаріусом фактично було відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на належний їй житловий будинок. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] померла [INFO] і спадкоємцем до її майна за законом є [PERSON] , яка фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки проживала разом з померлою за однією адресою, та у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , а саме житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належали останній за життя, підлягають задоволенню.

Outcome: approved