Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

У липні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.08.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 302. У подружжя народилося двоє дітей: Яков, [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем. В 2011 р. відповідач був засуджений до семи років позбавлення волі. Весь цей період позивач піклувалась про дітей сама. В лютому 2017 р. відповідач звільнився з місць позбавлення волі та проживав з позивачем та дітьми, але спільне життя у сторін не склалося. У сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, у зв`язку з чим в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. З серпня 2017 р. сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Після розірвання шлюбу діти проживатимуть з позивачем. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач викликався в судове засідання повісткою, за останнім відомим місцем його реєстрації, та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. За таких обставин суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.08.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 302. Подружжя має двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що з серпня 2017 р. шлюб сторін існує формально: сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надав, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально, суперечить інтересам позивача. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved