Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив №275», приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру №37 в корпусі 1 у будинку №75А по вул. Янтарна в м. Дніпро. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01 вересня 2016 року померла мати позивача [PERSON] 03 травня 1979 року [PERSON] як члену Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №275» видано ордер №296 на право зайняття трикімнатної квартири №37 в корпусі 1 у будинку №75А по вул. Янтарна в м. Дніпропетровську (наразі Дніпро), виданий на підставі списків ЖБК №275, затверджених виконкомом міської ради народних депутатів міста Дніпропетровськ від 09 листопада 1978 року за №727 параграф 10. 13 листопада 2006 року спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт, посвідчений нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1-4897. За заповітом спадкоємцями є дочки померлої - позивач [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вартість вищезазначеної квартири [PERSON] було сплачено у повному обсязі, однак за життя право власності на неї остання не зареєструвала. Зазначає, що на підставі ст.15 ЗУ «Про власність» [PERSON] набула право власності на вищезазначену квартиру. Таким чином спірна квартира входить до складу спадщини. Після смерті спадкодавця 09 вересня 2016 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері. 24 квітня 2017 року постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначену квартиру у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючий документ на спадкове майно. На підставі викладеного просить суд визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру №37 в корпусі №1 у житловому будинку №75А по вул. Янтарній в м. Дніпро, яка складається з: 1- коридор площею 5 кв.м., 2- ванна площею 2,1 кв.м., 3 вбиральня площею 1,1 кв.м., 4 кухня площею 7,4 кв.м., 5 шафа площею 0,4 кв.м., 6 житлова кімната площею 12,8 кв.м., 7 житлова кімната площею 17,8 кв.м., 8 житлова кімната площею 13,4 кв.м., 9 лоджія площею 1,8 кв.м. Позивач зі своїм представником в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява за якою остання просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON]та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи без їх участі. В заяві зазначили, що позовні вимоги визнають у повному обсязі. Представник Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №275» в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не подавала. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 вересня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №700122, виданого Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 05 вересня 2016 року. За свого життя, з 1979 року\~ по день своєї смерті, [PERSON] була членом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №275» та мешкала за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №275» №23 від 12.09.2016 року вартість квартири №37 у корпусі №1 в будинку №75А по вул. Янтарна у м. Дніпропетровську у розмірі 7138,00 р. було виплачено у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Анологічна позиція міститься у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» згідно якої якщо будівництво здійснювалося згідно із законом,то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Окрім того, відповідно до змісту зазначеному у п. 8 вищезазначеної постанови, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включаються і кооперативні квартири. Таким чином, відповідно до зазначених вище положень Закону України «Про власність», що діяв на той час, [PERSON] стала власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається зі спадкової справи №13/2016, відкритої до майна померлої 01 вересня 2016 року [PERSON], 09 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті її матері [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 24 квітня 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру №37 в корпусі №1 в житловому будинку №75А по вул. Янтарна у м. Дніпрі у звязку з тим, що у позивача були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. З вищезазначеної постанови вбачається, що відповідно до довідки КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради від 02 червня 2017 року №7060, станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] відсутні відомості щодо реєстрації права власності на вищезазначену квартиру. Згідно копії технічного паспорту на квартиру №37 в корпусі №1 у житловому будинку №75А по вул. Янтарній в м. Дніпро (до перейменування м. Дніпропетровськ) вищезазначена квартира складається з: 1- коридор площею 5 кв.м., 2- ванна площею 2,1 кв.м., 3 вбиральня площею 1,1 кв.м., 4 кухня площею 7,4 кв.м., 5 шафа площею 0,4 кв.м., 6 житлова кімната площею 12,8 кв.м., 7 житлова кімната площею 17,8 кв.м., 8 житлова кімната площею 13,4 кв.м., 9 лоджія площею 1,8 кв.м. Згідно з ст. ст.\~41,\~55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до\~ст.1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи. Згідно із\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 3\~ст. 1223 ЦК України\~встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України\~встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений\~статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»\~ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Таким чином, із аналізу вищевказаних правових норм, судом встановлено, що позивачем було дотримано всіх визначених законодавцем обставин для набуття права власності на спадщину. Однак своє право позивач не в змозі реалізувати, в зв'язку з чим дане право підлягає судовому захисту. Аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення, оскільки іншим шляхом, крім визнання права власності в порядку спадкування за заповітом у судовому порядку у позивача немає можливості захистити своє право і отримати спадщину.

Outcome: approved