Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є у спільній сумісній власності. Вказує, що з 1991 по 2010 рік позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. В 1996 році сторони в межах норм безоплатної приватизації набули право власності на квартиру [ADDRESS] - вона, її чоловік, та їхній син [PERSON] стали власниками 1/3 частини квартири кожен. В 2005 році сторони обмінялися квартирами з батьками позивача. За договором міни від 19.11.2005 року, [PERSON] та [PERSON] в обмін на 2/3 частини квартири [ADDRESS] позивачу з чоловіком у власність квартиру [ADDRESS]. [PERSON] так і залишився власником 1/3 частини квартири [ADDRESS]. В результаті обміну позивач та відповідач стали власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 45821732 від 19.10.2015 року. В 2010 році шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Вона та син стали проживати за іншою адресою. Документи на спірну квартиру залишилися у відповідача. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просила суд здійснити поділ квартири [ADDRESS]. Виділити [PERSON], [INFO] у власність 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Виділити [PERSON], [INFO] у власність ? частину квартири [ADDRESS]. Судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримує, просить задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані та надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За правилом ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Судом достовірно встановлено, що що з 1991 по 2010 рік позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. В 1996 році сторони в межах норм безоплатної приватизації набули право власності на квартиру [ADDRESS] - вона, її чоловік, та їхній син [PERSON] стали власниками 1/3 частини квартири кожен. В 2005 році сторони обмінялися квартирами з батьками позивача. За договором міни від 19.11.2005 року, [PERSON] та [PERSON] в обмін на 2/3 частини квартири [ADDRESS] позивачу з чоловіком у власність квартиру [ADDRESS]. [PERSON] так і залишився власником 1/3 частини квартири [ADDRESS]. В результаті обміну позивач та відповідач стали власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 45821732 від 19.10.2015 року. В 2010 році шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Вона та син стали проживати за іншою адресою. Документи на спірну квартиру залишилися у відповідача. Відповідач [PERSON] не подала суду належних і допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у заподіянні матеріальної та моральної шкоди позивачеві. Отже суд приходить до висновку про те, що необхідно позов [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved