Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що у неї та відповідача є дитина - [PERSON], [INFO]. Дитина сторін знаходиться на утриманні позивачки. Позивачка вказує, що одній їй утримувати дитину матеріально важко. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, та в добровільному порядку надавати таку допомогу відмовляється. Позивачка зазначає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу. Так, позивачка просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася, однак направила на адресу суду заяву згідно якої позов підтримує, просить його задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов не визнав з тих підстав, що він надає матеріальну допомогу на утримання дитини оскільки розуміє, що згідно вимог законодавства, він, як батько, зобов'язаний утримувати дитину до повноліття. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до чч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом установлено, що у сторін є син [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Таким чином, відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] не подав до суду доказів необґрунтованості позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів та доказів надання позивачці коштів на утримання їх дитини, що суд враховує при визначенні розміру аліментів. Дитина сторін зважаючи на її вік, відповідно має незадовільне матеріальне становище. При цьому, суд виходить з розумності та достатності зазначеного позивачкою розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання неповнолітньої дочки, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. З огляду на вищевказане суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн, щомісячно та таким чином задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено до суду 21 липня 2015 року. Відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», установлена на 2015 рік мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня - 1218 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн, тобто 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, станом на 1 січня 2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved