Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

У листопаді 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.03.2006 р. станом на 30.09.2015 р. в сумі 28258,95 грн., з яких: 4449,35 грн. заборгованість за кредитом, 23809,60 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, (за вирахуванням суми в розмірі 5741,14, яка була задоволена судовим наказом Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15.05.2008 р.), тобто, різниця становить 22517,81 грн., а також, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1412,95 грн. штраф (процентна складова), а всього 24430,76 грн. Посилаючись на порушення відповідачем умов вищевказаного кредитного договору та невиконанням взятих на себе зобовязань щодо погашення кредиту, просили стягнути кредитну заборгованість в сумі 24430,76 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 20.11.2015 р. відкрито провадження у справі. У звязку зі звільненням судді Ітріна М.В. у відставку, на підставі розпорядження керівника апарату Новоодеського районного суду Миколаївської області №109 від 12.12.2017 року, справу передано на повторний розподіл автоматизованою системою документообігу та передано в провадження судді Демінській О.І. Ухвалою судді Новоодеського районного суду Миколаївської області Демінської О.І. від 14.12.2017 р., вказану цивільну справу, обєднану в одне провадження з цивільною справою № 482/1881/16-ц, ухвалою Новоодеського районного суду від 05.01.2017 р., були прийнято до провадження з його відновленням. Ухвалою суду від 05.04.2018 р., позовну заяву [PERSON] до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсним кредитного договору (№ 482/1881/16-ц), об'єднану в одне провадження з позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості (№ 482/2096/15-ц), залишено без розгляду у звязку із повторною неявкою [PERSON] та його представника у 4 судових засідання. Провадження у даній справі було відкрито в порядку\~ЦПК України, що діяв до 15.12.2017 р. У зв'язку з набранням чинності з 15.12.2017\~р. Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України», згідно\~Перехідних положень цього Кодексу, справи провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судове засідання представник позивача на неодноразовий виклик суду не зявився, матеріали справи містять заяву представника Банку про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач та його представник у судове засідання, призначене судом на 05.04.2018 року, як і у попередні судові засідання (12.01.2018 р., 06.02.2018 р., 02.03.2018 р.), не зявилися, хоча були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, про причини неявки не повідомили, хоча це є їх процесуальним обовязкові відповідно до вимог ст.. 131 ЦПК України. Матеріали справи містять заперечення представника відповідача від 24.12.2015 р. на позов Банку, в якому він позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу в задоволенні вимог в повному обсязі з підстав того, що Умови та Правила надання банківських послуг, які є частиною договору, є безпідставними, оскільки вказаний документ не відповідає вимогам ст. ст. 207, 638, 1054 ЦК України. Крім того, матеріали справи містять заяву представника відповідача від 24.12.2015 року про застосування судом строку спеціальної та загальної позовної давності до вимог про стягнення кредитної заборгованості. У відповідності з вимогами ст.ст. 223 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач та його представник належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст.. 128 ЦПК України, а їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що 30.03.2006 р. між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладено кредитний договір про отримання кредитних коштів у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою за користування кредитом 3% на місяць на суму залишку заборгованості, тобто 36.00 % на рік, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. У разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн+5% від суми позову. Відповідач ознайомився та погодився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, а також з тим, що зазначені Умови, Правила , Тарифи разом з заявою складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Тобто, між позивачем та відповідачем\~було укладено кредитний договір, на виконання якого Банк надав відповідачу грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки. Доказів на спростування факту укладання кредитного договору, отримання кредитної картки, використання кредитних коштів, наявності заборгованості та її розміру відповідачем не надано, хоча це є його процесуальним обовязком. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач використовував кредитні кошти, здійснював часткове погашення заборгованості востаннє згідно з наданими позивачем розрахунками 18.08.2007 р., але умови договору щодо погашення кредиту та відсотків по ньому виконував неналежним чином, у звязку із чим виникла заборгованість за кредитним договором. Згідно з наданими суду розрахунками заборгованість за кредитним договором в період з 21.07.2006 р. по 30.09.2015 р., а також судовим наказом Новоодеського районного суду Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь позивача кредитної заборгованості в сумі 5741 грн. 14 коп., становить 24430,76, з яких згідно тверджень позивача 4449,35 грн. заборгованість за кредитом, 23809,60 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, (за вирахуванням суми в розмірі 5741,14, яка була задоволена судовим наказом Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15.05.2008 р.), 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1412,95 грн. штраф (процентна складова) Крім того, позивачем надано розрахунок кредитної заборгованості відповідача в межах, на думку представника позивача, строку позовної давності про застосування якої було заявлено представником відповідача [PERSON], тобто в період з 18.11.2012 р. по 30.09.2015 р.: 4449 грн. залишок заборгованості за тілом кредиту, 9210,16 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до вимог ст.ст. 1054, 1048 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. При цьому позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Договором, згідно з положеннями ст.ст. 526, 611, 626, 629 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, який є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди Одним із видів порушення зобов'язання - є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені положеннями ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 256, 267 ЦК України \~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~\~Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ст. 257 ЦК України \~передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. \~\~Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Ч.1 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). \~\~Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.ст. 253, 261 ЦК України). \~\~Згідно зі ст.. 266 ЦК України \~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. \~\~Відповідно до ч.1\~ ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. \~\~Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від\~\~23 листопада 2016 року у справі № 6-2104 цс16.\~\~\~\~ Враховуючи наведене, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є факт порушення права та дані щодо того, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення.. Востаннє відповідачем здійснено платіж на виконання взятого на себе кредитного обовязку 18.08.2007 р. У звязку із існуванням кредитної заборгованості у відповідача за зверненням позивача Новоодеським районним судом Миколаївської області від 15.05.2008 р. було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості в сумі 5741,14 грн. Як після 18.08.2007 р., так і після 15.05.2008 р. відповідач [PERSON] дій щодо виконання взятих на себе кредитних зобовязань не вчиняв, а позивач, не зважаючи на це, за захистом свого порушеного права після отримання судового наказу до суду не звертався. За умовами Умов та Правил надання банківських послуг (п.п.4.8, 9.2, 9.4, 3.1) Банк зобовязався продовжити строк дії картки з новою датою закінчення строку дії при наявності коштів в межах Платіжного ліміту, який, згідно наданої суду позивачем [PERSON] становив 4450 грн. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Погоджено, що в разі наявності перевитрат Платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі 6 місяців, картка припиняється, а наступне поновлення дії картки можливе лише після повного погашення заборгованості. При цьому строк дії картки вказано на ній безпосередньо, а ця карта продовжується банком на новий строк шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо раніше не надійшло не надійшла письмова заява про закриття карткового рахунку. [PERSON] нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік (п.5.5 «Правил користування платіжною картою»). Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів ,позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до умов договору, укладеного 30.03.2006 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та [PERSON], кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. При цьому, останній платіж відповідачем внесено 18 серпня 2007 року в розмірі 2320,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача за період з 21.07.2006 року по 30.07.2015 року, який було долучено позивачем до позову. У ході розгляду справи представник відповідача подав письмову заяву про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що в заяві від 30.03.2006 року на отримання кредиту [PERSON], в Умовах і Правилах надання банківських послуг, в Правилах користування платіжною карткою відсутні умови щодо збільшення строку позовної давності. Відповідач останній платіж за договором здійснив 18.08.2007 року. Як після 18.08.2007 р., так і після 15.05.2008 р., відповідач [PERSON] дій щодо виконання взятих на себе кредитних зобовязань не вчиняв, а позивач, не зважаючи на це, за захистом свого порушеного права після отримання судового наказу до суду не звертався, аж до 18.11.2015 року. Доказів того, що відповідач [PERSON] отримував кредитну картку з новим строком дії, аніж вперше 30.03.2006 р. - суду не надано. Про таке взагалі не вказується позивачем. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що банк звернувся до суду з позовом 18.11.2015 р., тобто з\~ пропуском позовної давності за вимогами про стягнення кредитної заборгованості, у звязку із чим за заявою представника відповідача суд зобовязаний застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача кредитної заборгованості.

Outcome: dismissed