Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати дії відповідача, які забороняють проїзд (прохід) споживача [PERSON] неправомірними та такими, що порушують його права як споживача; визнати висловлювання посадових осіб відповідача відносно [PERSON] такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію; зобов'язати відповідача не чинити перешкоди [PERSON] як споживачу, письмово вибачитися; зобов'язати відповідача відшкодувати [PERSON] збитки на ремонт автомобіля у сумі 17 835 грн.; зобов'язати відповідача відшкодувати 17 834 грн. в якості моральної шкоди на користь позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є постійним відвідувачем спортивно-оздоровчого комплексу Olympic Village, який розташований по вул. Олімпійська, 1 на 26-му км Новообухівського шосе у м. Києві. 12 лютого 2017 року [PERSON] разом зі своїми колегами відпочивав на території вказаного комплексу. Жодних квитанцій співробітники комплексу не видають та пояснення з даного приводу не надають. Позивач залишив на майданчику для тимчасового зберігання автомобілів власний автомобіль, який було пошкоджено внаслідок падіння бурульок та заледенілого снігу. [PERSON] стало відомо, що господарську діяльність на даній території здійснює ТОВ «Кубертен», який зобов'язаний слідкувати за станом будинку, у тому числі, не допускати пошкодження майна. У квітні 2017 року позивач звертався до керівництва спортивно-оздоровчого комплексу щодо можливості досудового врегулювання спору з приводу завданих збитків, однак, відповідь так і не отримав. 06 жовтня 2017 року [PERSON] приїхав до вищевказаного закладу, однак проїзд йому було заборонено на підставі розпорядження керівництва. Начальник охорони навмисно повідомив, що територія закладу перебуває у приватній власність, хоча земельна ділянка відноситься до земель державної власності, та публічно поширив недостовірну інформацію, зазначивши, що [PERSON] вів себе неадекватно, чим порушив честь, гідність та ділову репутацію позивача. ТОВ «Кубертен», забороняючи проїзд (прохід) позивача для ознайомлення з Куточком споживача, а також заборонивши залишити скаргу, порушили права споживача відносно вільного доступу до інформації та права на звернення. Позивач вважає, що такими діями йому було завдано моральну шкоду, ним втрачено нормальні життєві зв'язки, знижено рівень ділової репутації внаслідок порушення прав споживача та поширення оспорюваної інформації серед колег, знайомих та партнерів. 01 грудня 2017 року [PERSON] подав заяву про долучення доказів та виклик свідків, у якій просив долучити до матеріалів справи СД диск з відеозаписом події від 06 жовтня 2017 року та допитати у якості свідків [PERSON] та [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явився. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. У заяві представник позивача просив також врахувати пояснення свідка [PERSON] та зазначив, що на виклику свідка [PERSON] не наполягає. Відповідач належним чином повідомлявся про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив та будь-які заперечення проти позову до суду не подавав. [PERSON] надав суду письмові пояснення, у яких зазначив, що розповів про аналогічні події, зазначені у позовній заяві, які мали місце 12 лютого 2017 року та 06 жовтня 2017 року. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] було здійснено оплату за товари згідно рахунку № ЕЛюС-0006659 від 13 квітня 2017 року на загальну суму 17 835 грн. 37 коп., а саме: за лакофарбувальні матеріали, пістон-кріплення (пластик), катон-розбирання/збірка, катон-ремонт, катон-фарбування (ремонт, деталь), катон-полірування, реслінг даху, холдинг даху-зняття і встановлення, холдинг даху (водостоку) протилежна сторона, салон автомобіля, обшивка даху, панель даху - ремонт, панель даху - фарбування, панель даху - полірування, підбір кольору. 27 квітня 2017 року Фонд Ветеранів Силових Структур звернувся до ТОВ «Кубертен» в інтересах [PERSON] з листом, у якому просив надати відповідь щодо можливості досудового врегулювання спору з урахуванням завданих збитків та можливостей закладу, а також надати відповідь щодо відмови співробітників комплексу видавати документи, що підтверджують оплату послуг. 06 жовтня 2017 року інспектором Обухіського відділу поліції старшим лейтенантом Р.В. Лимар складено протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується, у якому зазначено, що [PERSON] заявив, що 06 жовтня 2017 року близько 15 год. 30 хв. в с. Підгірці клуб «Олімпік Вілідж» охорона не впускає на територію клубу, при цьому не обґрунтовує причину. 06 жовтня 2017 року [PERSON] також надав інспектору Обухіського відділу поліції ГУ НП у Київській області пояснення, у яких зазначив, що 06 жовтня 2017 року близько 15 год. 30 хв. він прибув у с. Підгірці в спортивний клуб «Олімпік Вілідж», але йому було повідомлено, що на територію його не впустять, не пояснивши причини. [PERSON] вказав, що у нього знаходяться особисті речі у вигляді тенісних ракеток, які він залишив раніше, але все одно його повідомили, що на територію клубу його не впустять. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що [PERSON] являється відвідувачем спортивно-оздоровчого комплексу Olympic Village. Під час відвідування вказаного закладу 12 лютого 2017 року позивач припаркував свій автомобіль на території комплексу. Внаслідок падіння бурульок та заледенілого снігу транспортний засіб було пошкоджено, внаслідок чого [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду. Позивачу стало відомо, що керівником комплексу є [PERSON], який є також керівником ТОВ «Кубертен». У свою чергу на вказаній території господарську діяльність здійснює ТОВ «Кубертен», яке є балансоутримувачем споруд, розташованих на території спортивно-оздоровчого комплексу та повинно утримувати їх у належному стані. Оскільки внаслідок порушення відповідачем правил утримання господарських будівель та споруд, було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль, останній має право на відшкодування завданих йому збитків. Вартість таких збитків підтверджується наявним у матеріалах справи рахунком від 13 квітня 2017 року. Відповідач ТОВ «Кубертен» добровільно не відшкодував завдані позивачу збитки та будь-які докази на спростування доводів позивача суду не надав. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про фізичну культуру та спорт» громадяни мають право займатися фізичною культурою і спортом незалежно від ознак раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак. Це право забезпечується шляхом: вільного вибору видів спорту та фізкультурно-спортивних послуг; доступності та безпечності занять фізичною культурою і спортом. З матеріалів справи вбачається, що Olympic Village є спортивно-оздоровчим комплексом, до сфери послуг якого входять: гра у теніс, футбол, плавання у басейні, групові заняття, єдиноборство, заняття у тренажерному залі. З наданих позивачем доказів вбачається, що представники відповідача чинять [PERSON] перешкоди у вільному доступі до занять спортом, чим порушують його права як громадянина та споживача. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення на користь [PERSON] матеріальної шкоди, яка була завдана внаслідок пошкодження автомобіля та визнання дій відповідача, які забороняють проїзд (прохід) неправомірними та такими, що порушують його права як споживача. Разом з тим, суд вважає не доведеними позовні вимоги [PERSON] про визнання висловлювань такими, що порушують честь, гідність та ділову репутацію, зобов'язання письмово вибачитися та відшкодування моральної шкоди з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і ст. 12 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. До відомостей, що можуть бути спростовані в передбаченому законом порядку, відноситься інформація, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо). Однак, [PERSON] не довів, що висловлювання посадових осіб ТОВ «Кубертен» порушують його особисті немайнові права та принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. [PERSON], заявляючи позовну вимогу про стягнення відшкодування за спричинену моральну шкоду, не надав належних, достатніх та допустимих доказів, які підтверджують факт заподіяння йому такої шкоди відповідачем. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та визнання дій відповідача, які забороняють проїзд (прохід) неправомірними та такими, що порушують його права як споживача та про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання висловлювань відносно [PERSON] такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію, зобов'язання не чинити перешкоди [PERSON] як споживачу, письмово вибачитися та зобов'язання відповідача відшкодувати 17 834 грн. в якості моральної шкоди на користь позивача. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір необхідно стягнути з відповідача у дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 1 280 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial