Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

У листопаді 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 579975 грн. та судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 21.07.2014 р. він позичив відповідачу 9000 доларів США (на день подання позову, еквівалентно 189810 грн.) для його особистих потреб, з терміном повернення до 10.08.2014 р. 31.12.2014 р. відповідач отримав у борг ще одну грошову суму у розмірі 18500 доларів США (390165 грн.) без вказаного терміну повернення. Зазначає, що оскільки у останній розписці строк не вказано, то у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у встановлений строк, а якщо строк не встановлений, протягом 30 днів з дня предявлення позикодавцем вимоги про це. Вказує, що для нього ця сума є значною, оскільки відповідач не виконує свого зобовязання належним чином, він змушений звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні вищевикладеним. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначив, що 26.01.2015 р. відповідачем здійснено часткове погашення боргу, у розмірі 6000 доларів США (на дату повернення боргу еквівалентно 94860 грн.), позика отримувалася у гривні, позичено кошти на загальну суму 465000 грн. (108000 за борговою розпискою від 21.07.2014 р. та 357000 грн. за борговою розпискою від 31.12.2014 р.). Вважає, що по борговій розписці від 31.12.2014 р. відповідач взяв у борг грошову суму без визначення строку повернення боргу, тобто боргова розписка є укладеною на невизначений строк до моменту предявлення вимоги про повернення боргу, тому строк повернення боргу не настав. Позивачем не предявлено вимоги про повернення боргу. Стягненню підлягає сума боргу у розмірі 13140 грн. (108000 грн. (загальна сума заборгованості) за вирахуванням розміру повернутого боргу у розмірі 94860 грн.). Суд, вислухавши представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] взяв у [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 9000 доларів США терміном до 10.09.2014 р., про що свідчить розписка, оригінал якої міститься в матеріалах справи. 31.12.2014 р. відповідач також взяв у позивача в борг грошові кошти у розмірі 357000 грн., що еквівалентно 18500 доларів США у якій не зазначено кінцевий термін повернення. Зазначене підтверджується оригіналом розписки,яка міститься в матеріалах справи. Із акту від 12.08.2015 р., складеного позивачем та свідками [PERSON] та [PERSON] вбачається, що позивач намагався вручити відповідачу вимогу про повернення грошових коштів за розпискою від 31.12.2014 р.,але [PERSON] відмовився його отримувати. (а.с. 8). Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили зазначену обставину і повідомили суду, що грошові кошти відповідач отримав у доларах США,що передача коштів відбувалася у їх присутності. Таким чином суд вважає доведеною ту обставину, що позивачем пред,являлася вимога до відповідача про повернення грошових коштів по розписці від 31.12.2014 року. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд враховує, що відповідачем повернуто позивачу частину боргу у розмірі 6\~000 доларів США, що еквівалентно 94860 грн., що підтверджується копією розписки позивача від 26.01.2015 р. Зазначена обставина стороною позивача у судовому засіданні не спростована. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про необхідність частково задоволення вимог у розмірі 465115 грн., з урахуванням сплаченої частини боргу, (579975 грн. 114860 грн. (повернута сума боргу еквівалентна 6000 доларам США на час повернення зазначеної суми ). Суд вважає недоведеним стороною відповідача той факт, що грошові кошти отримувалися у гривні, а не у грошовій одиниці США , оскільки факт передачі грошових коштів у зазначеній валюті підтвердили допитані судом свідки і підтверджується розпискою позивача про отримання від відповідача частини боргу саме у грошовій одиниці США. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2 549,80 грн., що документально підтверджується квитанцією , долученою до матеріалів цивільної справи (а. с . 15). На підставі викладеного,

Outcome: partial