overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив,що 15 жовтня 1982 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу дітей не мають. З 1998 року шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння, сторони проживають окремо. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 15 жовтня 1982 року зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 3756 та повторно видано свідоцтво про шлюб Серії 1-НО № 428338. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом з 1998 року, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сімї немає, сторони не проживають разом близько 17 років, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сімю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19 липня 1997 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу дітей не мають. З вересня 2012 року шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння, сторони проживають окремо. Вважає, що сімя розпалась остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно в порядку ст. 224ЦПК України. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 19 липня 1997 року зареєстрували шлюб у Маріупольському Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 464 та видано свідоцтво про укладення шлюбу Серії 1-НО № 399082. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом з вересня 2015 року, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сімї немає, сторони не проживають разом майже три роки, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сімю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом та просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 22.08.2007 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та з втратою порозуміння. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. В судовому засіданні відповідачка не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.08.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 938. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON]звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 22.07.2001 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу мають двох дітей, сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та з втратою порозуміння. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.07.2001 року у Виконкомі Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 15. Від шлюбу мають двох дітей, сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON]звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 04 жовтня 2003 року він перебуває у зареєстрованому шлюбу, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області. Від сумісного проживання вони мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Їхня сім»я розпалася, шлюб існує лише формально. Вони з дружиною мають різні погляди на життя, на шлюб та сім»ю, подальше збереження їхньої сім»ї є неможливим. Враховуючи викладене, [PERSON]просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 04 жовтня 2003 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник не зявилися, представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, розгляд справи провести у відсутності позивача та його представника. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, розгляд справи просила провести у її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 04 жовтня 2003 року [PERSON]та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має двох дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя виявилось неможливим, оскільки в позивачки та відповідача різні характери та погляди на життя, в сім'ї часто виникали сварки і непорозуміння. Як пояснили позивач та відповідач їхня сім'я розпалась, близько шести місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, сім'ю зберегти не бажають. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «[PERSON]», а тому після розірвання шлюбу суд залишає прізвище відповідачу [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилася дитина донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку відповідач не надає. У звязку з чим, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх його видів доходів, щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та витрати на правову допомогу у розмірі 200 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за своєю відсутністю (а.с.16), у якій підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою (14), надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с.15), позов визнав, проти стягнення з нього аліментів не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.4). На теперішній час дитина знаходиться на утриманні матері позивача по справі, що підтверджується довідкою від 29.07.2015 року, наданою Виконавчим комітетом Словянської міської ради [PERSON] Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів обґрунтований та підлягає задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення судових витрат на правову допомогу з відповідача у розмірі 200 грн. 00 коп., то в даній частині рішення у задоволені позовних вимог слід відмовити, оскільки при розгляді цивільної справи адвокат участі не приймав, позивач також не надав розрахунку розміру правової допомоги відповідно до постанови КМУ №590 від 27.04.2006 року Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави, що унеможливлює зробити стягнення зазначеної [PERSON] суми. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила,що 11 серпня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу 16.07.2014 року народилась дочка [PERSON], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння, сторони проживають окремо. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 11 серпня 2011 року зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 595 та видано свідоцтво про шлюб Серії 1-НО № 245144. Відповідно до свідоцтва про народження Серії 1-НО № 605553, виданого 05.08.2014 року Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області, 16 липня 2014 року народилася [PERSON]. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сімї немає, сторони не проживають разом, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сімю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 18 вересня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу дітей не мають. В теперішній час шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння, сторони проживають окремо. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно в порядку ст. 224ЦПК України. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 18 вересня 2010 року зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 522 та видано свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER]. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25 травня 2010 року виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 146. Від сумісного проживання вони спільних дітей не мають. Спільне життя між ними не склалося, оскільки вони є людьми з різними поглядами на життя та сімейні стосунки, через що в сім'ї часто виникали сварки та непорозуміння, що продовжувалося протягом тривалого часу. З 2012 року вони припинили щлюбно-сімейні відносини та проживають окремо, спільного господарства разом не ведуть. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Погребна». Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 25 травня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 096297. Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, протягом трьох років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Позивач [PERSON] зазначала, що сім'ю зберегти не бажає, строк на примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище «Погребна». Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила залишити їй прізвище «Погребна», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу [PERSON].

Outcome: approved