Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що житловий\~\~\~ будинок\~\~ з\~\~\~ господарськими\~\~\~ будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам, які були зареєстровані в ньому, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок. [INFO] померла дружина [PERSON] [PERSON] . [PERSON] був спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Спадщину він прийняв у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав зі спадкодавцем на час смерті. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно вищевказаний житловий будинок. Позивач є спадкоємицею [PERSON] першої черги за законом. Спадщину вона прийняла. Спадкова справа відкрита у приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме правовстановлюючого документа на будинок. Саме тому позивач звернулася до суду та просила судовим рішенням визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Ухвалою від 29 липня 2021 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 28 жовтня 2021 року. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує свої позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Макіївської об`єднаної територіальної громади в особі Макіївської сільської ради в підготовче судове засідання не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання подав до суду заяву, у якій указав, що Макіївська сільська рада визнає позовні вимоги та просив справу розглянути за відсутності представника відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом\~\~ встановлено,\~\~\~\~\~ що\~\~\~\~\~ житловий\~\~\~\~\~ будинок\~\~\~\~ [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали і були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 225 від 16 червня 2021 року (а. с. 10). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, [PERSON] та [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного\~\~ двору\~\~\~ належало\~\~ по\~\~ 1/2\~\~ частини житлового будинку [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала їй як члену ліквідованого колгоспного двору. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 56). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] був чоловіком померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 8). Отже, він був спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. До майна померлої [PERSON] спадкова справа не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 55). Судом встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав та був зареєстрований з дружиною на день її смерті, тобто на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області (а. с. 9). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] 1/2 частини спірного житлового будинку, яка належала їй як члену колишнього колгоспного двору стала належати її чоловіку [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 36). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Позивач [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 12). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Судом установлено, що на час своєї смерті [PERSON] проживав і був зареєстрований в будинку [ADDRESS] один (а. с. 11). У судовому засіданні встановлено, що приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області до майна померлого [PERSON] заведено спадкову справу за № 89/2019 (а. с. 37-53). Згідно з копією спадкової справи [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , подавши в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] став належати позивачеві. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У\~\~ судовому\~\~ засіданні встановлено, що позивач зверталася до приватного нотаріуса Чуєнко Л.А. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] . Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в матеріалах справи відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Чуєнко Л.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 262/02-31 від 21 липня 2021 року (а. с. 20). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали\~\~\~ справи\~\~\~\~ підтверджують,\~\~\~ що\~\~\~ на\~\~\~ будинок\~\~ [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а. с. 15-17). Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 29 червня 2021 року становить 86000 грн. (а. с. 18-19). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 908 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 5). Ураховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved