Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.02.2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем було укладено договір кредиту № 500257830, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у вигляді відновлювальної кредитної лінії у сумі 10360 грн., з кінцевим строком погашення до 28.02.2013 року. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору кредиту, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості за договором. 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за договорами, в тому числі за договором кредиту № 500257830 від 28.02.2012 року, укладеного між відповідачем та ПАТ «Альфа Банк». Станом на 20.06.2013 року прострочена заборгованість за договором кредиту № 500257830 від 28.02.2012 року становить 19703,40 грн., яка складається з: 12050,39 - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 1893,01 - прострочені відсотки за користування кредитом, 2160 грн. - прострочена комісія, 5400 грн. - пеня. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 500257830 від 28.02.2012 року в сумі 19703,40 грн. та витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, до суду подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У судовому засіданні було встановлено, що 28.02.2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 500257830, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит на наступних умовах: сума кредиту, валюта кредиту - 10360 грн., процентна ставка за користування кредитом 25% річних, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісії за послуги «Альфа-Сервіс» (за її наявності) 28.02.2013 року (а.с.13). Пунктом 2.6 договору передбачено порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за договором: платежі за повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору та його невід`ємною частиною. Як вбачається з матеріалів справи, 23 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами (надалі іменуються «основні договори»), перелік яких міститься в додатку № 1-1 до договору, сторони погодили, що до фактора переходять всі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки що передбачені умовами основних договорів (а.с.6-8). Право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту (п.2.2 договору). У зв`язку з укладенням договору від 23 грудня 2013 року, ТОВ «Росвен Інвест Україна» є належним позивачем та стягувачем за кредитним договором № 500257830 від 28.02.2012 року. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2015 року представником позивача була надіслана відповідачу вимога про погашення простроченої заборгованості (а.с.22). Позивачем надано у підтвердження розміру заборгованості витяг з реєстру передачі прав вимоги до договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Алюфа Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», де зазначено, що загальна заборгованість за кредитним договором № 500257830 від 28.02.2012 року становить 19703,40 грн. (а.с.9). Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Даючи юридичну оцінку доказам наявним у матеріалах справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором № 500257830 від 28.02.2012 року належним чином не виконав, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг по кредитному договору в розмірі 19703,40 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.21).

Outcome: approved