Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

У липні 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.11.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Бородянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 140. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Спільне сімейне життя у сторін не склалося. Причиною цього є те, що сторони не зійшлися характерами, у них різні погляди на життя, на цьому ґрунті виникали сварки та непорозуміння, внаслідок чого останні чотири роки сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини та не ведуть спільного господарства. Ухвалою від 05.08.2020 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованим місцем його проживання, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. З огляду на повторну неявку відповідача в судове засідання суд відповідно до положень ст. 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.11.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Бородянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 140. Подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що останні чотири роки шлюб сторін існує формально: сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надав, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально, суперечить інтересам позивача. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved