Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом [PERSON] і просить позбавити його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , а також внести зміни в актовий запис №15 від 09 вересня 2015 року про народження дитини [PERSON] , змінивши його прізвище з [PERSON] на прізвище [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 листопада 2017 року. В період шлюбу з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON] . Батько дитини [PERSON] після розірвання шлюбу й до цього часу не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина, не піклується про нього та взагалі не спілкується із сином, не сплачує присуджені з нього аліменти, внаслідок чого станом на 01 березня 2019 року утворилась заборгованість в сумі 33610 грн. 08 коп. Вказує, що відповідач перебуває з нею у неприязних відносинах, вчиняє сварки та скандали й після кожного візиту дитина тривалий час не може заспокоїтись, що вкрай негативно впливає на психіку дитини. Зазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому саме з цих підстав просить позбавити його батьківських прав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Кравчук В.М. підтримали позов у повному обсязі, просять його задовольнити з вищезазначених підстав. Відповідач [PERSON] проти позову категорично заперечив, посилаючись на те, що він бажає бути батьком для сина [PERSON] , хоче спілкуватись з ним, однак позивачка йому перешкоджає у цьому та не допускає його до сина. Вказує, що він передавав сину грошові кошти, а також подарунки на день народження, також поштовим переказом передає кошти в рахунок аліментів, однак [PERSON] їх не отримує. Тому, просить у задоволенні позову відмовити. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області Сторожук О.О. підтримала позов та вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дитини та є доцільним. Представник органу опіки та піклування Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області Лахманюк Н.П. також позов підтримує та вважає позбавлення батьківських прав відповідача таким, що відповідає інтересам дитини. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17 жовтня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 листопада 2017 року. У сторін [INFO] народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу між сторонами дитина проживає з матір`ю, яка займається її вихованням та утриманням. Зазначені обставини підтверджуються: заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду від 29 листопада 2017 року про розірвання шлюбу між сторонами, свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 09 вересня 2015 року, довідкою виконавчого комітету Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №287 від 12 березня 2019 року про склад сім`ї [PERSON] , актом про обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] , складеним 12 березня 2019 року комісією виконкому Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, а також ці обставини підтвердила допитана судом свідок [PERSON] . Судом також встановлено, що між сторонами склались вкрай неприязні відносини, через що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків й останній раз спілкувався з сином восени 2018 року. Згідно з частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Неприязні відносини між батьками дитини та їх небажання спілкуватися між собою, що призводить до зменшення чи повного припинення побачень із дитиною, саме по собі не свідчить про ухилення матір`ю (батьком) від виконання батьківських обов`язків, так як ці обставини зумовлені не її (його) волею. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Посилання [PERSON] на те, що відповідач не займається вихованням сина, спростовуються її ж поясненнями в судовому засіданні, де вона зазначила, що боїться спілкування відповідача із сином через його агресивну поведінку по відношенню до неї та через вживання відповідачем наркотичних засобів. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] не бажає спілкуватися з сином [PERSON] та брати участь у його вихованні, натомість встановлено, що між сторонами існує тривалий конфлікт, що негативно вплинуло на взаємовідносини відповідача із сином, який є малолітнім та залишився проживати із матір`ю. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати, не свідчить про те, що батько дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому виникнення між батьками дитини конфлікту чи погіршення їх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав. Наявність заборгованості по аліментах у відповідача на користь позивача на утримання дитини сама по собі не є достатньою підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. В матеріалах справи наявні висновки органів опіки та піклування Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 09 вересня 2019 року та виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 26 листопада 2019 року, згідно яких позбавлення батьківських прав [PERSON] є доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Позивачкою, не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що батько дитини особливо неблагонадійний і спілкування з ним суперечить інтересам малолітнього [PERSON] . Стаття 19 СК України встановлює, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. За таких обставин, суд не погоджується із висновками органів опіки та піклування Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 09 вересня 2019 року та виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 26 листопада 2019 року, оскільки ці висновки немотивовані і суперечать інтересам дитини. Встановивши відсутність свідомого нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, а також те, що батько дитини виявляв намір спілкуватись з сином, проти позбавлення батьківських прав категорично заперечує, раніше до відповідача не застосовувались попередження про необхідність змінити спосіб життя, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. При цьому [PERSON] слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а на орган опіки і піклування слід покласти контроль за виконанням ним своїх батьківських обов`язків.

Outcome: dismissed