Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

У липні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та матір дитини до досягнення дитиною віку 3 років. Судом встановлено, що [INFO] року у сторін по справі народилася дитина - [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану м. Марбелья (Іспанія) видано відповідне свідоцтво, переклад якого, засвідчений працівником Консульства України в Малазі, залучено до матеріалів справи. У липні 2013 року позивачка спільно з дитиною повернулася з Іспанії до України. З довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію від 03.07.2014 року вбачається, що дитина проживає спільно з позивачкою [PERSON] в м. Одесі. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами по справі не досягнуто. Як стверджує позивачка, на даний час відповідач не надає дитині та позивачці, що здійснює догляд за малолітньою дитиною, матеріальної допомоги як це передбачено законом, хоча має таку можливість бо працює в Іспанії та отримує значний дохід. Інших дітей у відповідача немає. Позивачка стверджує, що відповідач раніше надавав на дитину грошові кошти в розмірі 215-300 євро на місяць. У зв'язку з вищевикладеним позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 6404,00 грн. на місяць з 11.07.2014 року по [INFO] року та на власне утримання в розмірі 3202,00 грн. на місяць з 11.07.2014 року по [INFO] року. У судовому засідання приймав участь представник позивачки за довіреністю, який заявив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти постановлення заочного рішення суду. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явилися, свого представника не направив, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованою в Україні адресою проживання згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України, причини неявки суду не повідомив, хоча достеменно знав про розгляд справи, так як опитувався з цього приводу судом в Іспанії. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в справі докази, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], народженої в м. Марбелья (Іспанія). На судове доручення, що було надіслано на адресу компетентного суду Королівства Іспанія через Міністерство юстиції України, до суду прийшов пакет документів з якого вбачається наступне. Згідно листа ТОВ Трейд (комерційна назва В.І.П-Карз) до суду першої інстанції №8 Марбелья, відповідач, працюючи неповний робочий день, отримує щомісячну заробітну плату 750,43 євро «чистими». Згідно протоколу допиту відповідача, що складений секретарем суду першої інстанції №8 Марбелья, відповідач не згодний зі сплатою аліментів через брак коштів, працює в компанії В.І.П-Карз з щомісячною заробітною платою 750,43 євро, не має інших утриманців, хоча іноді надає допомогу батькам, відповідач стверджує, що надавав допомогу на дитину у розмірі 200-220 євро на місяць. Відповідачу повідомлено про дату слухання справи. У ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, згідно ст.181 СК України. Частина 2 ст. 141 СК України регламентує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє від обов'язків щодо дитини. За правилами ч.1 ст.184 СК України якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вказана норма закону має диспозитивний характер, оскільки вона не встановлює вичерпного переліку обставин, необхідних для встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає за доцільне визначити аліменти в твердій грошовій сумі. Суд враховує той факт, що відповідач отримує дохід в іноземній валюті - євро, працює в Іспанії, раніше сплачував на дитину 200-220 євро на місяць, а станом на сьогодні заробляючи 750,43 євро (згідно курсу Національного Банку України на момент ухвалення рішення - 17087,29 грн.) на місяць протиправно не надає утримання дитині та матері дитини. Частина 3 ст. 181 СК України вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує зокрема матеріальне положення платника аліментів, наявність інших утриманців. Відповідно до вимог ч. 2 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З метою забезпечення та недопущення погіршення рівня життя дитини, суд, на виконання Конвенції про права дитини, вважає за необхідне визначити аліменти на дитину на рівні 4554,00 грн. на місяць, а на матір дитини на рівні 3415,15 грн. на місяць. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved