Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.10.2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . На протязі тривалого часу відповідач разом із сім`єю не мешкає, шлюбні відносини між ними фактично припинено у вересні 2017 року. Вважає, що збереження сім`ї з відповідачем в подальшому є неможливим, а шлюб підлягає розірванню. Позивачем надано заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач надав заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги можуть бути задоволені, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 31 жовтня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 31 жовтня 2008 року, актовий запис № 598 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 19 лютого 2009 року, актовий запис № 147 (а.с.4) та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 12 червня 2012 року, актовий запис № 614 (а.с.5). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства між сторонами припинено. Питання щодо розподілу спільного майна та місце проживання дитини вирішенню у судовому порядку не потребує. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.109 та ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача та дітей, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved