Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 12 лютого 2002 року з відповідачкою зареєстрували шлюб. 3 серпня 2009 року шлюб між сторонами було розірвано. У сторін є дитина, [PERSON], [INFO]. Тепер [PERSON] проживає з позивачем. [PERSON] кошти на утримання дитини не надає, матеріально дитину не забезпечує. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково. Суду пояснила, що раніше судом було стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [PERSON] Одна дитина проживає з позивачем, а інша разом із нею. Зазначає, що тепер знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, має на утриманні четверо дітей, діти здорові, має на утриманні непрацездатних батьків, а саме батька пенсіонера та матір інваліда. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. За змістом ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що у [PERSON] та [PERSON] є дитина, [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Дитина проживає з позивачем (а. с. 5), що також сторони визнають. Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 3 серпня 2009 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 2). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на вищезазначене, право на отримання аліментів має той із батьків з ким проживає дитина. У цій справі суд установив, що дитина сторін, [PERSON] проживає з [PERSON], а тому позивач має право на утримання від матері дитини - відповідачки у справі [PERSON] Однак, рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 3 серпня 2009 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 15 липня 2009 року. Таким чином, тепер є таке, що набрало законної сили рішення суду про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] аліментів, зокрема на утримання дитини, [PERSON] Змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З огляду на вищезазначене правило, беручи до уваги той факт, що позивачем [PERSON] вимоги про припинення права на аліменти на утримання дитина [PERSON] не заявлялись, є таке, що набрало законної сили рішення суду про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання цієї дитини, відповідно за наявності цього не може бути підстав для стягнення аліментів з відповідачки на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], оскільки цей обов'язок тепер покладено рішенням суду саме на позивача, а питання про припинення цього обов'язку не вирішено. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вищезазначеного, оскільки вимоги про припинення права на аліменти судом у цій справі не вирішувались, відповідно за вищезазначених підстав у цьому позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини має бути відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed