Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що з 03 травня 2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них є одна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею у будинку її батьків. Спільне життя з відповідачем не склалось, а тому разом вони прожили лише близько півроку. На початку 2015 року вона змушена була перейти на проживання до своїх батьків. На даний час відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини разом зі своїми батьками та не приймає участі в утриманні дитини, за чотири місяці з дня народження дочки не передав на її утримання жодної копійки, хоч має значні доходи від підприємницької діяльності, займається виготовленням виробів з металевого профілю (водостоки, карнизи і т. ін.), а тому має змогу утримувати свою дитину. Досягнути домовленості з відповідачем щодо добровільної сплати аліментів на утримання дитини не вдалося. Окрім того, позивачка зазначає, що не працює і позбавлена можливості самостійно заробляти на своє прожиття, оскільки здійснює догляд за грудною дитиною. Відповідач є молодою особою, працездатний, не має хронічних захворювань, аліменти нікому не платить, стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться, інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей, яких за законом він зобовязаний утримувати не має, його доходи носять нерегулярний, мінливий характер, і він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини та на її утримання, а тому просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дочкою трьохрічного віку, та стягнути судові витрати. У запереченні на позов відповідач [PERSON] не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 25 % від суми усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зазначає, що на даний час є непрацездатним через отримані у результаті ДТП травми і потребує лікування, на що необхідно значні кошти, підприємницькою діяльністю фактично не займається та жодних доходів не має, у звязку з чим не може сплачувати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі. Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з нього аліментів на її утримання вважає безпідставними і просить у їх задоволені відмовити. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 400 грн., а 25 грудня 2015 року [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги повністю не визнає і просить справу розглянути у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЕГ № 090251 від 03 травня 2014 року та копією свідоцтва про народження дитини серії 1-ЕГ № 223548 від 21 липня 2015 року (а.с. 5, 6). [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, про що вони пояснили у судовому засіданні. На даний час дитина проживає з матірю - [PERSON] Позивачка не працює, перебуває, згідно з наказом Відділу освіти Камінь-Каширськоє районної державної адміністрації № 334-В від 27 серпня 2015 року у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач [PERSON] з 18.09.2015 року по 07.10.2015 року перебував на лікуванні у Волинській обласній клінічній лікарні з діагнозом: політравма, закритий відламковий перелом лівої ключиці зі зміщенням, важка відкрита ЧМТ, забій головного мозку, гостра лівобічна епідуральна гематома, злам основи та склепіння черепа, лівобічна отолікворея, множинні забої та садна м/тк голови, гематома верхньої повіки, хемоз очного яблука зліва на фоні зламу задньої стінкової орбіти, ЗЧМТ, злам 2-4 ребер зліва, а у подальшому був виписаний з покращенням на амбулаторне лікування. Згідно рекомендації лікаря йому було обмежено фізичні навантаження (а.с. 25-26). [PERSON] є особою молодого віку, приватним підприємцем (а.с. 23), стійкої втрати працездатності йому не встановлено. З довідки Камінь-Каширської центральної лікарні від 18.11.2015 року № 2121 вбачається, що за станом здоровя [PERSON] є непрацездатним. Разом з тим, в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], лікарі Камінь-Каширської центральної районної лікарні, пояснили, що на даний час відповідачу проводиться відновне лікування в лікаря-травматолога та лікаря-невропатолога, непрацездатність [PERSON], про яку зазначено у довідці лікарні, має тимчасовий характер, тобто, якби останній був офіційно працевлаштований, то йому б був виданий листок непрацездатності. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що аліменти у твердій грошовій сумі суд може визначити за заявою платника або одержувача аліментів якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Наведені норми закону дають підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обовязку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог ст. 184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Встановлено, що між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини немає. Відповідач є молодою та загалом працездатною особою, приватним підприємцем, що вказує на мінливий та нерегулярний характер отримання ним доходів, а тому має можливість та зобовязаний сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини, також має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, яка з обєктивних причин, а саме у звязку з доглядом за дитиною, не в змозі самостійно себе матеріально забезпечити. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача [PERSON], який є приватним підприємцем та може працювати, має у власності два автомобілі, а також дані про стан його здоровя, обставини та час перебування його на відновному лікуванні і те, що непрацездатність останнього носить тимчасовий, а не стійкий характер. Також суд бере до уваги, що інших утриманців у [PERSON] немає. Враховує суд при визначені аліментів матеріальне становище дитини і стан її здоровя який є задовільним та приходить до висновку, що з відповідача належить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі: на утримання дитини у розмірі по 600 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання дружини у розмірі 400 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. На думку суду [PERSON] спроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі на утримання дитини і вони забезпечать необхідні потреби останньої, також відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі 400 грн. на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Посилання відповідача на те, що він є непрацездатним, не має доходів і не може сплачувати аліменти, суд вважає безпідставними, оскільки стійкої втрати професійної працездатності, що свідчило б за певних умов про неможливість ним працювати, йому не встановлено. Окрім того, згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Отже, у разі встановлення відповідачу стійкої втрати працездатності, він має право звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, в тому числі і щодо стягнення їх у частці від доходу, якщо такий дохід носитиме регулярний характер (наприклад, у разі отримання виплат у звязку з встановленням втрати працездатності та інвалідності). З показань в судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що її син [PERSON] у звязку з отриманими внаслідок ДТП травмами проходить курс відновного лікування, має посвідчення водія, проте на даний час керування автомобілем не здійснює і доходів не має, а вона оплачує всі витрати, повязані з його лікуванням. Між тим, з огляду на вищевказані обставини, які враховуються при вирішення питання про стягнення аліментів, наведене не може бути достатньою підставою для відмови у задоволені позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини та на утримання дитини, оскільки з цих же пояснень свідка [PERSON] також вбачається, що непрацездатність відповідача носить тимчасовий характер. У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка [PERSON] не надала суду доказів, які б свідчили про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини та надавати їй матеріальну допомогу у заявлених нею розмірах. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судові витрати, згідно зі ст. 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 14 від 10 листопада 2015 року позивачкою за надану правову допомогу, що полягала у підготовці позову до суду, понесені витрати у розмірі 300 грн. (а.с. 8). Враховуючи обсяг наданої правової допомоги та беручи до уваги граничний розмір компенсації витрат на таку допомогу, і те, що позовні вимоги задоволено частково (на 76,92 %), суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки 230 грн. 77 коп. понесених останньою судових витрат по оплаті правової допомоги. Окрім того, у відповідності до підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та враховуючи, що позивачка при подачі позову звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі (487 грн. 20 коп. за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини (мінімальний розмір судового збору) + 487 грн. 20 коп. за вимогу про стягнення аліментів на дружину (мінімальний розмір судового збору)). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць належить допустити до негайного виконання.

Outcome: partial