Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

У липні 2020 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (далі також - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідачі) про позбавлення їх права користування житловим приміщенням квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що позивач на електронних торгах придбав квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , у якій зареєстроване місце проживання відповідачів - попереднього власника та членів його родини, які відмовляються самостійно знятися з реєстрації, порушуючи права позивача як власника майна. Ухвалою від 31.07.2020 суд відкрив провадження за даним позовом та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 02.12.2020 (а.с. 19). 02.12.2020 від представника позивача [PERSON] надійшла заява, у якій вона просила закрити підготовче провадження та здійснювати розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с. 22). Ухвалою від 02.12.2020 суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті на 01.04.2021 (а.с. 26). У зв`язку із перебуванням судді у відпустці 01.01.2021 розгляд справи відкладено на 18.05.2021. 18.05.2021 від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідачі викликалися в судове засідання у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем їхнього проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте до суду не з`явилися без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подали, у зв`язку з чим справа вирішується на підставі наданих позивачем доказів. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (далі також - спірна квартира), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 205428082 (а.с. 13). Позивач набув квартиру у власність як переможець прилюдних торгів, що проводились в рамках зведеного виконавчого провадження № 58326819 з примусового виконання рішень судів про стягнення з [PERSON] боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 7-8, 9-10, 11-12). Попереднім власником квартири був боржник [PERSON] . Згідно з даними витягу з Реєстру територіальної громади станом на 23.03.2020 у спірній квартирі зареєстровані боржник [PERSON] та члени його родини - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 14). За приписами статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 383 цього Кодексу, яка регламентує основні права власників житлового будинку або квартири, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб… Стаття 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав. Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, є Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за положеннями якого зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставісудового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (стаття 7). Системний аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що особа втрачає право користування житлом внаслідок припинення права власності на нього. Відповідно до частини 2 статті 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Право членів сім`ї власника житла на користування житлом, а також підстави та умови, за яких член сім`ї власника втрачає право на користування житлом, врегульовані нормами статті 405 ЦК України та статті 156 Житлового кодексу УРСР, за змістом яких члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство (стаття 64 Житлового кодексу УРСР), мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2 статті 405 ЦК України). Отже ураховуючи, що самостійного права на житло члени сім`ї власника житла не набувають, а їх право на користування житлом є особистим сервітутом, похідним від прав власника житла, припинення права особи на житло припиняє і право членів її сім`ї на користування ним. За обставинами справи установлено, що право власності відповідача [PERSON] на спірну квартиру припинилося внаслідок її продажу з прилюдних торгів, а відтак він та члени його сім`ї втратили право користування нею. Відповідно до положень статей 3, 15 ЦК України підставою для судового захисту цивільного права або інтересу є його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 цього Кодексу визначає орієнтовний перелік способів судового захисту, до яких, зокрема, відноситься такий спосіб захисту як припинення дії, яка порушує право. За приписами статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Відтак з огляду на встановлені обставини, вищенаведені положення матеріального закону та ураховуючи, що реєстрація відповідачів у спірній квартирі перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд вбачає підстави для захисту порушеного права позивача шляхом позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: partial