Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

У квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті її чоловіка [PERSON], [INFO], який помер 05 квітня 2016 року в с.Штерівка м.Красний Луч Луганської області. В обґрунтування заяви зазначила, що 06.04.2016. лікарем ГУ Кл. ЦГМБ «Княгининська» поліклініки №5 м.Петровське було видано лікарського свідоцтво про смерть і довідку про смерть [PERSON] В квітня 2016р. заявник звернулася до відділу ДРАЦС по м. Бердянську з заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON]\~ українського зразка. Однак 19.04.2016р. їй було відмовлено у здійснені реєстрації смерті чоловіка на підставі того, що\~ лікарське свідоцтво про смерть\~\~ не є документом, виданим українським органом охорони здоровя, а відповідно не може вважатися підставою для державної реєстрації смерті громадянина. Встановлення факту смерті чоловіка необхідно їй для\~ проведення державної реєстрації смерті на території України і отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка, отримання допомоги на поховання. У судовому\~ засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала посилаючись на обставини, які викладені в ній. Просить її задовольнити. Суду додатково пояснила, що з часу проведення на території Луганської області антитерористичної операції вони з чоловіком виїхали на тимчасове проживання до м. Бердянська, зареєструвалися, як особи переміщені з тимчасово окупованої території. Чоловік був інвалідом 1 групи, останнім часом дуже хворів. На його прохання, вони виїхали до с. Штерівка, де він помер 5 квітня 2016 року. Відділ РАЦС по м. Бердянську відмовив їй у реєстрації смерті чоловіка і видачі свідоцтва, оскільки лікарське свідоцтво про смерть видано медичною установою, яка перебуває на тимчасово окупованій території. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області у судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення заявника, показання свідка, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Згідно зі ст.ст. 234, 256 ЦПК України окреме\~ провадження - це вид непозовного\~ цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України. Частиною 3 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно пункту 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року N 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.5). З оригіналу паспорту [PERSON], предявленого у судовому засіданні, вбачається, що він народився\~ 06 квітня 1941року в с. Воронківка Вишгородського району Київської області, був зареєстрований за адресою: [INFO], м. Петровське, Краснолуцький район, Луганська область Україна. Заявник вказує на те, що її чоловік помер в с.Штерівка Краснолуцького району Луганської області\~ 05 квітня 2016 року, на підтвердження чого надала оригінал лікарського свідоцтва про смерть і довідку про причини смерті. Постановою Верховної ради України №254-УІІІ від 17.03.2015р. «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями\~ окремі райони, міста, селища і сіла Донецької та Луганської областей. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області листом від 19.04.2016 року відмовив заявнику\~ у державній реєстрації смерті\~ [PERSON] через те, що предявлене заявником\~ лікарське свідоцтва про смерть не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545 « Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], дочка померлого, суду показала, що у 2014 році вона перевезла батьків до себе в м. Бердянськ. Батько дуже хворів. В останні дні свого життя він виявив бажання щоб його відвезли додому до с. Штерівка Луганської області. Помер він у своєму будинку 05 квітня 2016 року від серцевої недостатності. Поховали його 06 квітня в с. Штерівка. Відповідно до п.п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявник знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення. За таких обставин заява [PERSON]\~ підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved