Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

у листопаді 2014 року позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за кредитним договором № R53100385800B від 25 січня 2013 року в сумі 101 245,13 грн. та судових витрат у справі - 1 012,45 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що 25 січня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № R53100385800B, за умовами якого банк останній надав строком до 25 січня 2016 року або достроково у випадках, передбачених цим договором, кредит в розмірі 39 920,00 грн. зі сплатою 15 % річних за користування кредитними, а відповідач зобов'язалась щомісяця в установлені договором строки погашати кредит та проценти, нараховані за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, що встановлені цим договором. В порушення умов кредитного договору позичальник не виконує зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим виникла заборгованість, з огляду на що, позивач, використовуючи своє право на дострокове повернення кредиту, вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В останній також зазначив про те, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач, яка повідомлялась в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 25 січня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № R53100385800B, за умовами якого банк останній надав строком до 25 січня 2016 року або достроково у випадках, передбачених цим договором, кредит в розмірі 39 920,00 грн. зі сплатою 15 % річних за користування кредитними, а відповідач зобов'язалась щомісяця в установлені договором строки погашати кредит та проценти, нараховані за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, що встановлені цим договором (а.с. 8-14). Згідно з п. 2.1 кредитного договору, позичальник зобов'язується використати кредит виключного за цільовим призначенням (а.с. 8). У відповідності до п. 5.1.1. кредитного договору позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме: надав [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується копією меморіального ордеру № 18343 від 25 січня 2013 року (а.с. 14). Проте, як встановлено судом, всупереч вимогам кредитного договору, позичальник не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Пунктом 9.4 кредитного договору встановлено, що сторони домовились, що будь-яке порушення позичальником умов договору повинно розглядатися як істотне порушення цього договору, яке надає право банку в порядку, передбаченому цим договором та/або чинним законодавством України, незалежно від встановлених цим договором строків виконання зобов'язань, вимагати від позичальника дострокового повернення заборгованості за цим договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 7.1. кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст. ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач взяті на себе зобов'язання за укладеним між сторонами договором виконав належним чином. Натомість, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим у неї виникла заборгованість за кредитним договором № R53100385800B від 25 січня 2013 року, підтверджена розрахунком, здійсненим позивачем. Так, заборгованість відповідача станом на 02 червня 2014 року становить 101 245,13 грн., з яких: 24 362,38 грн. - сума поточної заборгованості за кредитом; 15 557,62 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом; 1 891,26 грн. - інфляційні втрати; 284,93 грн. - 3 % відсотки річних; 81,58 грн. - сума поточної заборгованості за відсотками; 7 994+73 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками; 153,08 грн. - 3 % річних за порушення зобов'язання щодо сплати відсотків; 985,18 грн. - інфляційні втрати за порушення зобов'язання щодо сплати відсотків; 39 140,02 грн. - сума пені; 10 794,40 - борг по сплаті комісії. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що відповідач не виконує умов кредитного договору, беручи до уваги всі надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» є обґрунтованими, обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, вимоги позивача доведені належними доказами, а тому підлягають задоволенню, оскільки на день розгляду справи суду не надано доказів з боку відповідача, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, про погашення заборгованості за договором кредиту. Згідно з ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, понесені ним при зверненні до суду. На підставі ст. ст. 6, 15, 16, 524‚ 526, 533, 610, 611, 625, 627, 638, 1048, 1049, 1054, 1056 ЦК України та

Outcome: approved