Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у 2006 році у позивача народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає коштів на утримання своєї доньки, припинив виконувати свої батьківські обов'язки з утримання дитини. Відповідач не цікавитися життям дитини, міг тижнями не спілкуватися з дитиною. Влітку 2015 року позивач за власний рахунок займалася оздоровленням дитини, їй у цьому допомагали її батьки. До щомісячних витрат на утримання дитини позивачем включено проїзд в школу, додому, на навчання до репетиторів, харчування, оплату репетиторів (англійська мова, математика), заняття танцями, харчування в школі, платіж у фонд школи та класу, забезпечення відпочинку. Крім того, позивач зазначає, що нею понесені витрати на оздоровлення дитини протягом літнього періоду 2015 року, а також підготовку до школи (придбано одяг, взуття, книги та інші речі, необхідні для школи) та лікування. Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] у сумі 12650,00 грн. щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року, а також додаткові витрати на оздоровлення дитини у 2015 році у сумі 15000,00 грн., витрати на підготовку на підготовку до школи - 17699,90 грн., витрати на стоматологічне лікування у сумі 2300 грн. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Позивач зазначила, що після розірвання шлюбу повністю утримує дитину за власні кошти, несе як основні, так і додаткові витрати, пов'язані з розвитком здібностей дитини, літнім відпочинком. Частина витрат не може бути підтверджена документально. Стан здоров'я дочки задовільний. Розмір витрат по утриманню дитини заявлений позивачем у повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні частково заперечували проти позову. Відповідач зазначив, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1200 грн. на місяць, під час розгляду справи змінив свою думку та просив стягнути з нього аліменти у розмірі 1000 грн. на місяць, а також додаткові витрати на утримання дитини, пов'язані з стоматологічним лікуванням, у розмірі 900 грн. Відповідач зазначив, що він займається підприємницькою діяльністю, з 2014 року доходів не отримує, його щомісячний дохід складає приблизно 4000 грн. Стан здоров'я відповідача - задовільний, на його утриманні також перебуває неповнолітній син від першого шлюбу, бабуся та дідусь, яким він надає допомогу у натуральному виразі. Після розірвання шлюбу до відповідача не надходило жодних пропозицій по сплаті аліментів. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступне. 17 вересня 2004 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований ВРАЦС Оболонського РУЮ в м.Києві, актовий запис № 1133. (а.с. 6) [INFO] року народилася [PERSON] [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 17 листопада 2006 року. (а.с. 7) Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року шлюб, укладений між сторонами, розірвано. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов'язок по утриманню дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно з ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. (ст. 191 СК України) Матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з вересня 2004 року. У жовтні 2006 року народилася [PERSON]. За рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року шлюб, укладений між сторонами, розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітня [PERSON] залишилась проживати разом з матір'ю [PERSON], перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що батько дитини матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Усі витрати, пов'язані з утриманням дитини, відвідуванням школи, харчуванням, забезпеченням відпочинку, розвитком здібностей дитини, оздоровленням дитини в літній період, лікуванням, позивач несе за власний рахунок. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач долучила до матеріалів справи копії розрахункових документів на підтвердження купівлі дитячого одягу, взуття, шкільної форми, верхнього одягу, канцелярських товарів. (а.с. 10-23) Оцінюючи надані позивачем докази, суд доходить висновку, що позивачем надані належні докази на підтвердження витрат, пов'язаних з утриманням малолітньої [PERSON]. Разом з тим, суд звертає увагу, що за рішенням суду шлюб розірваний між сторонами у вересні 2015 року, тому за приписами Сімейного кодексу України витрати, пов'язані з утриманням дитини, мали здійснюватися за рахунок спільних коштів подружжя [PERSON]. Позивачем визначений розмір щомісячних витрат на утримання дочки у сумі 12650,00 грн., ці витрати вказані у 100% виразі. До складу витрат, пов'язаних з утриманням дитини, позивачем було також включено оплату занять дитини з репетиторами з англійської мови та математики, а також заняття танцями, на загальну суму 3500 грн. За своїм змістом вказані витрати позивача є додатковими витратами на дитину, оскільки пов'язані з розвитком здібностей дитини. Крім того, такі витрати не підтверджені жодними доказами, а відповідач не визнав позов в цій частині. Батьки дитини несуть спільний обов'язок по утриманню дитини, а тому стягнення з відповідача на користь позивача сто відсотків аліментів та додаткових витрат на утримання дитини не відповідає положенням статті 180 СК України. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з наступного. Відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я, займається підприємницькою діяльністю, має нерегулярний мінливий дохід, розмір якого складає приблизно 4000 грн. на місяць. На утриманні у відповідача є неповнолітній син [PERSON], [INFO], на користь якого відповідачем сплачуються аліменти у сумі 1200 грн. на місяць. (а.с. 40-41) Стан здоров'я дитини задовільний. Майновий стан відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем. Стягнення аліментів у сумі 12650,00 грн. на місяць, як просить позивач, може призвести до скрутного матеріального становища відповідача. Виходячи з затвердженого законом розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі - 1500 грн. щомісячно. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини суд доходить наступних висновків. За приписами ст. 185 СК України для того з батьків, з кого стягнуті аліменти, законом встановлено обов'язок участі у додаткових витратах на дитину. Такі витрати мають бути викликані особливими обставинами, носити разовий або постійний характер, пов'язані з розвитком здібностей дитини, хворобою, тощо. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька незалежно від сплати ним аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Позивач просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, до складу яких включила витрати на оздоровлення в літній період 2015 року, витрати на підготовку до школи, витрати на лікування в стоматології. Витрати на оздоровлення визначені позивачем у сумі 15000 грн., тобто по 5000 грн. за кожний літній місяць. Позивач пояснила, що дитина відпочивала разом з бабусею та дідусем на морі. Будь-яких доказів понесення таких витрат позивач до матеріалів справи не долучила. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача витрати на підготовку до школи у сумі 17699,90 грн., однак такі витрати позивача за своїм змістом не можуть бути віднесені до додаткових витрат у розумінні ст. 185 СК України. По досягненню дитиною віку 6 років витрати з підготовки її до школи носять постійний характер, не викликані особливими обставинами та мають бути враховані у загальних витратах по утриманню дитини (аліментах). Також неповнолітня [PERSON] проходить лікування у ТОВ «Німецька стоматологія», витрати на відвідування стоматолога з березня по вересень 2015 року становили 2300 грн. У своїх поясненнях позивач посилалася на те, що сторони не проживають разом з червня 2015 року, за цей період розмір витрат на стоматологічне лікування склав 1800 грн. (а.с. 24) Крім того, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення аліментів з 01 вересня 2015 року, оскільки позивачем не доведено, що нею вживалися заходи, направлені на одержання аліментів, а відповідач ухилявся від їх сплати. Відтак, час початку сплати аліментів визначається судом, виходячи з дати звернення до суду. Таким чином, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 900 грн., тобто 1/2 частину від загальної суми усіх вказаних витрат у відповідний період. В іншій частині позовних вимог суд вирішує відмовити з підстав, наведених вище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 551,20 грн. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial