Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, яку уточнила 22 вересня 2020 року та остаточно просила суд, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 грн. з заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що 5 березня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя вони мають двох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем у них не склалося з причин взаємного непорозуміння. Наразі діти перебувають на її утриманні, однак її заробітна плата складає 5 000 грн., що не достатньо для утримання дітей. Відповідач належної матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним, тому може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 грн. Після припинення шлюбних відносин між сторонами не була досягнута згода про розмір та порядок сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Обидві дитини, відповідно до медичних документів мають плоскостопість, у зв`язку з чим необхідно купувати лише ортопедичне взуття. Діти мають алергію, яку також необхідно 2 рази на рік лікувати та приймати дорогі ліки. Крім того, діти відвідують школу, де окрім регулярних платежів, існують додаткові витрати на екскурсії, шкільні приладдя, а також діти відвідують додаткові заняття з англійської мови в школі англійської мови «Клубок», де вартість навчання складає 600 грн/міс., за одну дитину. Син [PERSON] перебуває на обліку у лікаря гастроентеролога з діагнозом ацетономічний синдром та потребує спеціального лікування в період загострення. Син також займається в спеціалізованій дитячо-юнацькій спортивній школі Олімпійського резерву з плавання в Спортивному клубі «Метеор», де вартість навчання складає 1 200 грн/міс. Донька [PERSON] перебуває на обліку у лікаря окуліста та в період з 15.08.2020 року по 01.09.2020 року знаходилась на напівстаціонарному лікуванні в центрі офтальмології «Зірочка». Вона потребує регулярного лікування та щомісячну покупку лінз та розчину, вартість яких 900 грн. Також, донька відвідує заняття з танців у танцювальній школі, де щомісячна вартість навчання складає 800 грн./міс. ДО того ж, так як позивачка юридично не обізнана, вона була вимушена звернутися до адвоката за юридичною допомогою, гонорар якого склав 6 100 грн. У позивачки виникають труднощі з матеріальним забезпеченням дітей всім необхідним, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. 22 вересня 2020 року від відповідача до суду надійшла заява з проханням перейти з скороченого порядку розгляду справи до загального порядку, оскільки він хоче брати участь у розгляді справи. Однак, суд відмовив у задоволенні даної заяви у зв`язку з тим, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін. 24 вересня 2020 року від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій він зазначає, що відповідач позовні вимоги визнає частково, готовий сплачувати аліменти на утримання дітей у сумі 10 000 грн., тобто по 5 000 грн. на кожну дитину. Сплачувати більшу суму не має можливості, так як заробітна плата у нього не велика. На підтвердження своїх доходів долучив довідку про заробітну плату. Стосовно клопотання позивача про витребування доказів стосовно заробітної плати відповідача від 22 вересня 2020 року, то суд відмовив у його задоволенні, оскільки відомості про заробітну плату були надані до суду самим відповідачем. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 5 березня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, зареєстрували шлюб. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 11 жовтня 2006 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 19 травня 2010 року. Діти проживають разом з позивачкою, знаходяться на її утримання. Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний надавати позивачці аліменти на утримання спільних дітей. У позовній заяві позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 20 000 грн. щомісячно, тобто по 10 000 грн. на кожну дитину. Однак, позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі заявленому позивачем до стягнення 20 000 грн. щомісячно. Натомість, представником відповідача було подано заяву про часткове визнання відповідачем позовних вимог та його можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 10 000 грн., тобто по 5 000 грн. на кожну дитину, а також на підтвердження доходів відповідача долучено довідку про заробітну плату. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, позивачкою у судовому засіданні не надано доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти у розмірі 20 000 грн., а відповідачем визнано позов частково та зазначено про можливість сплачувати аліменти у розмірі 10 000 грн., суд прийшов до висновку, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які необхідно стягнути з відповідача, буде 10 000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду у твердій грошовій сумі, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial