Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації про визначення способів участі батька у вихованні дитини. В обґрунтування позову посилався на те, що з 10.08.2012 року по 03.04.2014 року він перебував у шлюбі з [PERSON], від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом зі своєю матір'ю. З березня 2016 року відповідач чинить перешкоди позивачу щодо його участі у спілкуванні з їх малолітньою дитиною, чим грубо порушує як права самої дитини, так і права батька. Розпорядженням голови Бериславської районної державної адміністрації від 28.10.2016 року встановлено порядок його побачень з малолітньою донькою, але відповідач не виконує його. В зв'язку з викладеним, з урахуванням збільшення позовних вимог, позивач просив визначити спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом: встановлення регламенту побачень з донькою щотижня з 16-00 години четверга до 20-00 години суботи з можливістю перебування дитини за його місцем проживання без присутності матері; встановлення регламенту побачень у додаткові дні - 01 січня, 23 січня, 08 березня, 09 травня, 24 травня, 25 травня, 06 липня, 06 серпня, 23 вересня, 15 листопада, у Великдень щороку з можливістю перебування дитини за його місцем проживання без присутності матері; встановити можливість спільного відпочинку між ним та донькою протягом літнього періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України по 2 тижні щомісячно у літні місяці - з 01 по 14 червня, з 01 по 14 липня, з 01 по 14 серпня без присутності матері. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у позовній заяві з урахуванням їх збільшення. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, надали письмові заперечення, згідно яких жодних перешкод у спілкуванні відповідач не чинить. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації в судовому засіданні визнала доцільність визначення днів побачень позивача з дитиною, про що надала висновок. Вислухавши позивача, відповідача та її представника, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази та висновок органу опіки і піклування, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2012 року, який розірвано рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 03.04.2015 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Між батьками дитини склалися недоброзичливі відносини, що не заперечується сторонами у справі. Розпорядженням голови Бериславської РДА №625 від 28.10.2016 року [PERSON] визначено порядок побачень з мамолітньою донькою [PERSON], щосуботи з 08-00 год. до 18.00 год. за адресою проживання батька, за попередньою домовленістю. Позивач [PERSON] зазначає, що відповідач у справі, мати їх малолітньої доньки, перешкоджає йому, як батькові, спілкуватися з дитиною. Щосуботи: 29.10.2016 року, 05.11.2016 року, 12.11.2016 року він не спілкувався з дитиною, оскільки мати дитини не виконує рішення органу опіки та піклування, що й стало підставою для його звернення до суду з цим позовом. Батьки дитини не можуть домовитися між собою щодо визначення способів участі батька у вихованні дитини. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що вихованням дитини займається мати, батько останній раз приїздив у листопаді 2016 року, ніякої матеріальної допомоги не надає. Дівчинка не згадує про батька і не хоче їздити до нього. Свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що працюють водіями таксі, неодноразово привозили [PERSON] в м. Берислав, за місцем проживання доньки і до дитячого садка, але дівчинку жодного разу не бачили, батькові не вдалося поспілкуватися з дитиною. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Частина 2 ст.141 СК України зазначає, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.2ст. 157 СК України). Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Частиною 3 ст. 157 СК України передбачено, що той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким поживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до частини 2 цієї статті суд визначає спосіб участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно висновку про визначення порядку побачень [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], складеного органом опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації від 07.06.2017 року, орган вважає за доцільне визначення днів побачень: щосуботи з 08-00 до 18-00 години за адресою проживання батька; два тижні під час літнього періоду за попередньою домовленістю між батьками. За правилами ст.19 СК України висновок органу опіки та піклування не є для суду обов'язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об'єднання сім'ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року).. Враховуючи існування рішення органу опіки та піклування, яке відповідачем не виконується, виходячи із рівності прав батьків щодо дитини та інтересів дитини, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про його участь у вихованні та спілкуванні з дитиною є обґрунтованим, проте бажаний ним спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дитини, оскільки такий спосіб буде невиправдано відволікати її від відвідування дитячого садочка та від навчання. Отже, виходячи з інтересів дитини, враховуючи обставини справи, а також вік дитини, її прихильність до матері, суд вважає необхідним визначити наступний спосіб участі позивача у вихованні доньки [PERSON], [INFO], а саме: перебування дитини з батьком щосуботи кожного місяця з 08-00 години до 18-00 години, без присутності матері дитини; спільне проживання та відпочинок з дитиною для оздоровлення під час літнього періоду протягом чотирнадцяти днів, за попередньою домовленістю між батьками дитини. Такий спосіб участі позивача у вихованні дитини відповідає, на думку суду, інтересам малолітньої [PERSON], дозволяє налагодити психологічний контакт дитини з батьком, але за допомогою матері та не порушує звичайних для дитини умов життя. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов'язків обумовить це. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дитиною. Зважаючи на викладене, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial