Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за межі України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2018 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу з відповідачем [INFO] народився син [PERSON] Дитина знаходиться на утриманні позивача, вона повністю займається його вихованням, матеріальним забезпеченням. В ході розгляду цивільної справи - про розірвання шлюбу, судом було встановлено, що дитина залишається проживати з позивачем, станом на день подачі позову вказана позиція відповідача, який доводиться батьком дитини, залишається незмінною. Але виходячи з того, що відповідач, будучи батьком дитини, наразі знаходиться за межами України і надати згоду на виїзд дитини за межі України не може, що пов`язано із необхідністю в інтересах дитини, то вирішити питання поза судовим шляхом неможливо. Зазначає, що її син є учнем відділення баскетболу Ізмаїльської дитячо-юнацької спортивної школи та основним гравцем команди 2007 року Ізмаїльської ДЮСШ, входить у склад збірної команди БК «Хімік-2007», м. Южне. Згідно календаря спортивно-масових заходів Ізмаїльської ДЮСШ у період з 15.09.2019 року до 30.11.2019 року запланована участь команди у змаганнях з баскетболу міжнародного рівня у Румунії, Болгарії, Молдові у рамках програми «Молодь - у дії співробітництва Єврорегіон-Нижній Дунай. Однак її син позбавлений можливості прийняти участь у змаганнях у зв`язку з відсутністю згоди батька, яку отримати наразі неможливо. У зв`язку з вищевикладеним, просить надати їй або уповноваженій нею особі без нотаріально посвідченої згоди батька, [PERSON] , дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди за кордон [PERSON] [PERSON] , [INFO] . Остаточно уточнивши позовні вимоги просить надати дозвіл на виїзд за межі України до країн Європейського союзу, Туреччини, Ізраїлю, Єгипту та країн колишнього СНД, до досягнення сином повноліття. Додатково зазначила, що у листопаді 2019 р. плануються змагання у Литві, крім того, просить надати дозвіл на виїзд і для оздоровлення дитини. Представником позивача надано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ст.128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому [INFO] народився син - [PERSON] , який проживає разом з матір`ю (позивачем) (а.с. 13-14). Відповідно до довідки, наданої Комунальним закладом Ізмаїльської міської ради «Ізмаїльська дитячо-юнацька спортивна школа», [PERSON] є основним гравцем команди 2007 року Ізмаїльської ДЮСШ, входить у склад збірної команди БК «Хімік-2007», (м. Южне). Згідно календаря спортивно-масових заходів Ізмаїльської ДЮСШ у період з 21 вересня до 30 листопада 2019 року запланована участь команди 2007 року народження у змаганнях з баскетболу міжнародного рівня у Румунії (м. Тульча, 21-25 вересня), Болгарії (3 декада жовтня), Молдові у рамках програми «Молодь - у дії» співробітництва Євререгіон-Нижній Дунай. Крім того, у складі збірної команди дитина братиме участь у змаганнях Євроліги у Литві у листопаді 2019 р. На запит суду Державною прикордонною службою України повідомлено, що за наявною у базі даних інформацією, [PERSON] , [INFO] , виїхав за межі України 15.01.2018 року о 14 год. 37 хв., даних щодо повернення останнього на територію України не надано. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що передбачає ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території країни, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батькам, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 25 ЦК України встановлено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі статтею 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Згідно з пунктом 3 ч. 2 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виходячи зі змісту частини 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Крім того, ст. 1 ч. 3 Конвенції прав дитини від 20 листопада 1989 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що сторони не можуть узгодити питання виїзду за кордон їхнього спільного малолітнього сина, який потребує нормального розвитку, позивач не може оформити документи для виїзду малолітнього сина за межі України, тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованим та такими, що не суперечать інтересам дитини, а лише сприяють забезпеченню її гармонійного, духовного та морального розвитку, відтак позов підлягає задоволенню. Суд вважає, доведеним, що баланс інтересів батька та законних та обґрунтованих інтересів неповнолітньої дитини буде дотримано у разі дозволу судом на виїзд дитини за межі України для оздоровлення (відпочинку). Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Outcome: partial