Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позову зазначив, що з 04 червня 2010 року по 05 червня 2015 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу в них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з часу народження та до моменту подачі вказаного позову, його доньки проживають разом з ним у будинку [ADDRESS]. В серпні 2014 року його дружина [PERSON] покинула його та доньок, пішовши жити до свого коханця. Про дітей [PERSON] не піклується, не цікавиться їхнім життям. Вся її допомога зводиться до того, що один чи два рази на місяць остання може прийти до дітей в школу та поцікавитись як в них справи. [PERSON] не чинить перешкод матері у спілкування з дітьми, але остання все одно не приходить провідувати своїх доньок. Враховуючи, що батьки мають рівні права при вирішенні будь-яких питань, що стосуються життя їх дітей, [PERSON] побоюється, що відповідач одного разу з її новим співмешканцем забере доньок зі школи у невідомому напрямку, чим позбавить позивача можливості спілкуватися з дітьми. Також зазначає, що в будинку, де мешкають доньки, створені добрі умови для проживання дітей, він багато часу приділяє дітям, їхньому фізичному, духовному розвитку. Позивач здатний матеріально забезпечувати своїх доньок. На підставі викладеного просить суд визначити місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], разом з їхнім батьком - [PERSON] 29 грудня 2015 року [PERSON] звернулася із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позову зазначила, що з 18 жовтня 2003 року по 05 червня 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу в них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що [PERSON] поводив себе агресивно, постійно влаштовував сварки, в грудні 2014 року вона була змушена припинити шлюбні відносини. Також зазначає, що 12 грудня 2014 року відповідач по зустрічному позову виніс у двір належного їй домоволодіння по [ADDRESS] всі її речі та спалив їх у дітей на очах. Така поведінка з боку [PERSON] травмує психіку дітей та спричинила [PERSON] сильні душевні страждання. Крім того зазначає, що більше шести місяців після фактичного припинення шлюбних відносин з [PERSON], останній не цікавився дітьми та не допомагав матеріально, через що [PERSON], була змушена звернутися до суду для стягнення з нього аліментів, де у своїх запереченнях [PERSON] посилався на відсутність роботи, постійного заробітку та просив встановити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 609 грн. на кожну дитину. Після винесення рішення суду про стягнення аліментів [PERSON] його не виконував, а 25 серпня 2015 року примусово забрав у неї дітей. [PERSON] одразу ж звернулась із заявою до райвідділу міліції, де їй роз'яснили, що відповідно до ст.141 СК України такі дії батька дітей не можна кваліфікувати як викрадення. Зазначає, що дуже любить своїх доньок та усіма способами намагається уникнути травмуванню їх психіки. Працюючи дитячим психологом, твердо впевнена, що діти не повинні страждати від розлучення та непорозумінь своїх батьків. [PERSON] не має власного житла та проживає в належному їй на праві власності домоволодінні, користується належним їй автомобілем, а права [PERSON] в користуванні цим майном обмежує. Переконана, що діти повинні проживати разом з нею з адресою: [ADDRESS]. щомісячний середній заробіток її сім'ї складає 30000 грн. Окрім того, зазначає, що меншій донці - [PERSON] всього 8 років і вона є малолітньою дитиною, розлучення якої з матір'ю згідно Конвенції по правам дитини може бути застосовано у виняткових обставинах. На підставі викладеного просить суд визначити місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) - [PERSON] первісний позов підтримав та просив його задовольнити. Додатково зазначив, що у квартирі [ADDRESS] також проживають двоє синів підліткового віку співмешканця [PERSON], які постійно ображають його доньок. Також зазначив, що забрав доньок в літку 2015 року у батьків [PERSON] після того як остання, залишивши їх у батьків, поїхала відпочивати зі своїм співмешканцем за кордон. До грудня 2015 року діти проживали разом з батьком, проти чого мати не заперечувала. У лютому 2016 року [PERSON] забрала доньок до себе, однак вже через місяць, за проханням старшої доньки [PERSON], яка зазначила, що її ображають діти співмешканця мами, [PERSON] забрав доньок до себе, де по день вирішення справи вони й проживають. У зустрічному позові просив відмовити у повному обсязі. Шодо права власності на домоволодіння [ADDRESS] зазначив, що дане домоволодіння придбане сторонами під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, а квартира, в якій [PERSON] просить суд визначити місце проживання дітей належить на праві власності її співмешканцю, а не [PERSON] [PERSON] зі своїм представником у задоволенні первісного позову просили відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] не має власного житла, постійної роботи та заробітку, оскільки він не працює, емоційний, неврівноважений та схильний до образ по відношенню до оточуючих. Зустрічний позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав вказаних у зустрічній позовній заяві. Додатково зазначили, що ними подані всі необхідні документи для підтвердження того, що діти повинні проживати саме з [PERSON] Щодо образ доньок дітьми її співмешканця зазначила, що це природній процес коли діти сваряться та одразу ж миряться. Представник органу опіки та піклування служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради у судове засідання не з'явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином. Надав висновок про визначення місця проживання дітей та в своїй заяві просив суд проводити розгляд справи за відсутності їх представника та винести рішення враховуючи інтереси дитини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що [PERSON] є її тіткою. На початку 2015 року остання проживала на орендованій квартирі разом з дітьми. Зазначила, що [PERSON] є прекрасною матір'ю. Де була тітка на новий рік у 2016 році не знає. Також не бачила, щоб остання випивала алкогольні напої. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначив, що є другом сім'ї [PERSON]. Вдома у [PERSON] буває 2-3 рази на тиждень. [PERSON] розповідала, що під час проживання разом з матір'ю, діти її співмешканця ображають її та погано до неї ставляться. [PERSON] не забороняє [PERSON] бачитися з дітьми. Також зазначив, що остання алкоголь приймає, але не зловживає. Проблем у [PERSON] з алкоголем теж немає. Вважає, що діти повинні залишатися проживати з батьком. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком по [ADDRESS] з серпня 2015 року. Буває у [PERSON] вдома, приблизно, один раз на місяць. Вважає, що діти повинні проживати з батьком. Перешкод у спілкуванні дітей с матір'ю [PERSON] не створює. За участю психолога [PERSON], в судовому засіданні була допитана [PERSON], яка зазначила, що проживає разом з сестрою [PERSON] та батьком по [ADDRESS] у м. Дніпро. Взимку проживала разом зі своєю матір'ю, однак її там ображали. Висловила бажання, щоб її батьки не розлучались. Однаково любить папу та маму, однак бажає жити разом татом. Вислухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2010 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 04 червня 2010 року Індустріальним відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №797 був розірваний. Під час шлюбу у сторін народились дві доньки: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 18 січня 2006 року, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 24 липня 2007 року. Між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв'язку з цими обставинами загострились взаємовідносин між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання їх дітей, що зумовило для подачі первісного та зустрічного позову до суду. В судовому засіданні сторонами не заперечувався той факт, що наданий час розгляду справи, діти проживають разом з батьком по [ADDRESS]. На даний час батько дітей не чинить перешкод матері у прийнятті участі у вихованні доньок, побачені з ними. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як передбачено ч.4 ст.19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини та відібрання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який надає письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, а також на підставі інших документі, які стосуються справи. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року зі змінами та доповненнями № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», відповідно якого вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Згідно акту обстеження умов проживання дітей від 24 вересня 2015 року, який був затверджений службою у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, по [ADDRESS], умови проживання дітей у будинку добрі. Батько приділяє багато часу донькам, які мешкають разом з ним, батько відводе та забирає доньок зі школи. Згідно акту обстеження умов проживання дітей, затвердженого 23 грудня 2015 року, начальником управлінням служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, [ADDRESS] для перебування дітей [PERSON] та [PERSON], їх матір'ю [PERSON], створені належні умови для навчання та проживання. Згідно вищезазначеного акту в квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] (цивільний чоловік) та [PERSON] (син цивільного чоловіка). Загальний прибуток сім'ї визначений у розмірі 30000 грн. Разом з цим, обстеження відповідно до акту здійснювалось по [ADDRESS], в той час як [PERSON] просить визначити місце проживання дітей [ADDRESS], що не відповідає адресі, визначеної в акті. Згідно копії сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду та копії медичної довідки про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричного оглядів, [PERSON] не має протипоказань щодо діяльності опіки та піклування. Згідно характеристики, наданої ФЛП [PERSON], [PERSON] по характеру дружелюбна, неконфліктна, схильна допомагати оточуючим, спокійна. Велику увагу приділяє своїм дітям. Вважає сім'ю і дітей сенсом життя. Характеристику [PERSON], виданої директором ТОВ «Дніпро-Скан-Сервіс» [PERSON], згідно якої [PERSON] багато часу приділяє дітям та спілкуванню з ними та ставить родинні цінності понад усе, суд оцінює критично, оскільки останній є співмешканцем [PERSON] Згідно характеристики приватного закладу «Британська міжнародна школа - Дніпро», [PERSON], за час навчання [PERSON] та [PERSON], неодноразово була присутня на зустрічах з педагогами школи, цікавилася рівнем адаптації дочок до нових умов. [PERSON] та [PERSON] завжди з теплотою говорять про матір, радіють зустрічам з нею, спілкуються відкрито із задоволенням. Згідно довідок КЗО «Середня загальноосвітня школа №17 Дніпропетровської міської ради» від 09 лютого 2016 року, [PERSON] та [PERSON] приймали активну участь в навчанні й вихованні дітей. Відвідували всі батьківські збори, постійно тримали на контролі навчання дітей. У висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про визначення місця проживання дітей зазначено, що згідно з характеристикою приватного комунального закладу «Британська міжнародна школа - Дніпро», за місцем навчання [PERSON] та [PERSON], батько дівчат [PERSON] до виховання доньок ставиться з відповідальністю, цікавиться рівнем досягнень дітей, спілкується з класними керівниками дітей, своєчасно сплачує кошти за навчання. Згідно довідки про доходи [PERSON], наданої Лівобережним ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, остання за період з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2015 року отримувала заробітну плату в наступних розмірах: 4 квартал 2014 року - 3000 грн.; 1 квартал 2015 року - 9000 грн.; 2 квартал 2015 року - 9000 грн. 3 квартал 2015 року - 7349 грн. Згідно довідки про доходи [PERSON], наданої Лівобережним ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, останній, доходів з 2014 року по 3 квартал 2015 року включно не отримував. В матеріалах цивільної справи міститься договір про надання маркетингових послуг, укладеного між ВІТ «БВФ» та ФОП [PERSON], згідно якого [PERSON] за цим договором отримує винагороду у розмір 8567 грн. Посилання [PERSON] на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дітей, як доказ того, що [PERSON] не має доходу, суд не може прийняти до уваги, оскільки копія рішення, на яку як на обґрунтування вищезазначених обставин посилається [PERSON], роздрукована з Єдиного державного реєстру судових рішень, через що суд позбавлений можливості встановити сторін у зазначеній цивільній справі. В судовому засіданні також встановлено, що сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя належить домоволодіння по [ADDRESS]. Твердження [PERSON] та її представника про те, що [PERSON] єдиним є власником вищезазначеного домоволодіння є помилковим, з огляду на те, що згідно копії свідоцтва про право власності на вищезазначене домоволодіння, останнє було придбано [PERSON] за договором купівлі-продажу під час зареєстрованого шлюбу з [PERSON] Разом з цим, згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про визначення місця проживання дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з батьком дитини [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Твердження [PERSON] та її представника [PERSON] про те, що даний висновок підписаний не уповноваженою особою також є помилковим, оскільки відповідно до ч.5 ст.51 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» очолює виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради відповідно сільський, селищний, міський голова, районної у місті ради - голова відповідної ради. Висновок органу опіки та піклування Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради про визначення місця проживання дітей підписаний головою Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради [PERSON] З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вищезазначений висновок підписаний уповноваженою особою. Відповідно до ст.ст. 3, 9, 12, 16, 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] приділяють достатньо уваги своїм дітям. Відповідно до принципів 2, 6, 9 Декларації прав дитини прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Дитина повинна бути захищена від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості і експлуатації. Зважаючи на показання малолітньої [PERSON] про те, що під час її проживання разом з матір'ю її ображають та недбало ставляться діти співмешканця мами, про що в судовому засіданні не заперечувала сама [PERSON], висновок органу опіки та піклування Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради про визначення місця проживання дітей, показання свідків, той факт, що діти вже як один рік проживають з батьком та перебувають на його утриманні та те, що батько не ставить перешкод у спілкуванні матері з дітьми, суд приходить до висновку про визначення місця проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], разом з їхнім батьком, [PERSON] Суд вважає, що рішення суду відповідає вимогам Декларації прав дитини, оскільки в даному випадку суд захищає дітей від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, недбалого і брутального поводження, які вчиняються відносно [PERSON] та [PERSON] з боку дітей співмешканця [PERSON], які проживають в тій же квартирі, в якій [PERSON] просить визначити місце проживання свої доньок. Крім того, мати дітей у разі визначення місця проживання їх з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дітьми, турботу відносно доньок та участь у їх вихованні і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved