Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, в обґрунтування якого зазначив, що 25.06.2014 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (ПрАТ «УПСК») та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/1258475, відповідно до умов якого, ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ЗАЗ», д.р.н. [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 26.05.2015 року о 14.55 год. в м. Запоріжжі на вул. Гребельній в районі буд. №14, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Ford», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілю «Ford», д.р.н. [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля матеріального збитку. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2015 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» як страховик власника пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Ford», д.р.н. [NUMBER] , звернувся до Страховика ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АІ/1258475, на підставі чого, відповідно до страхового акту №ОЦ/123/450/16/2184 від 22.06.2016 року власнику автомобіля «Ford», д.р.н. [NUMBER] , ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5403,99 грн. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, яка зі сторони останнього залишилися без реагування. 05.02.2019 року, між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір №05/02/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступив (передав), а Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АІ/1258475 від 25.06.2014 року. У зв`язку з вказаним, позивач просить стягнути на свою користь з [PERSON] на свою користь суму сплаченого відшкодування у розмірі 5403,99 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 768,140 грн. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач в судове засідання не з`явився. Відзив на позов не подав, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно, належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно п.2.1 ст.2 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.04 р. (надалі - Закон № 1961-IV), відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Пунктом 9 ч.1 ст.7 Закону України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним з яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 6 Закону № 1961-IV встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що 25.06.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (ПрАТ «УПСК») та [PERSON] (Страхувальник) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/1258475, відповідно до умов якого, ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 03.11.2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «ІЛТА» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-01408/0045, предметом якого стало страхування транспортного засобу «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 26.05.2015 року о 14.55 год. в м. Запоріжжі по вул. Гребельній в районі буд. №14 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку, що підтверджується копією Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 07.12.2015 року та Розрахунком № КК30001714/ККС00002421 від 03.12.2015 року. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2015 року (справа №334/4220/15-п), [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили 23.06.2015 року. 27.05.2015 року представник ТОВ «ІЛТА» звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Згідно ремонтної калькуляції № 8106Т від 05.12.2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER] , склала 5903,99 грн. Відповідно до Страхового Акту № ДККА-44742 від 21.04.2016 року та Розрахунку суми страхового відшкодування від 21.04.2016 року, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснила страхове відшкодування ТОВ «ІЛТА» у розмірі 5903,99 грн. за пошкодження транспортного засобу «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №7640 від 27.04.2016 року. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» як страховик власника пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER] , звернулася до страховика ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АІ/1258475, що підтверджується копією відповідної заяви від 17.05.2016 року. На підставі страхового акту №ОЦ/123/450/16/2184 від 22.06.2016 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» як Страховику автомобіля «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER] , ПрАТ «УПСК» виплатило страхове відшкодування в розмірі 5403,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2661 від 24.06.2016 року. На підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з моменту дорожньо-транспортної пригоди до часу звернення з вказаним позовом до суду, з заявою-повідомленням про до вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду до Страховика не звертався, а тому з огляду на вищезазначене в розумінні ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, у нього виникло зобов`язання перед ПрАТ «УПСК» відшкодувати завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом №АІ/1258475. Відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, право регресної вимоги у ПрАТ «УПСК» виникло з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто з 24.04.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням №2661 від 24.06.2016 року. 10.05.2017 року ПрАТ «УПСК» з метою досудового врегулювання спору направило [PERSON] вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, а саме 5403,99 грн. Вказана вимога залишилася без виконання, грошові кошти в добровільному порядку не сплачені. Згідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, 05.02.2019 року, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (ФОП [PERSON] , Новий кредитор) було укладено Договір №05/02/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого Первісний кредитор відступив (передав), а Новий кредитор (Позивач) отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі, отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АІ/1258475 від 25.06.2014 року. Враховуючи вказане, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з [PERSON] суми страхового відшкодування у розмірі 5403,99 грн., сплаченого ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, сукупність наданих позивачем доказів у їх взаємозв`язку, достатності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті ДТП, яка сталася з вини відповідача, була спричинена матеріальна шкода, яка повністю відшкодована ПрАТ «УПСК», правонаступником якого щодо вимог за Договором №05/02/2019 про відступлення права вимоги від 05.02.2019 року є позивач по справі. А тому, сплативши страхове відшкодування матеріальної шкоди потерпілій особі в сумі 5403,99 грн., позивач відповідно до ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набув право зворотної (регресної) вимоги до відповідача, оскільки саме він визнаний винуватим в даному ДТП. При цьому, суд вважає, що відповідач обґрунтованого заперечення проти позову не надав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 5403,99 грн.. Що стосується вимог позивача про стягнення з [PERSON] витрат пов`язаних з отриманням правничої допомоги, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1 та 2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з проведенням експертизи. В обґрунтування вимог, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, позивач посилався на долучені до матеріалів справи копію Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року, Додаткової угоди № 111 від 30.01.2019 року, Акту здачі-прийняття робіт від 30.01.2019 року, Довіреності від 29.01.2019 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру №0111 від 18.04.2019 року про сплату послуг адвоката за надання правової допомоги у розмірі 1000,00 грн. Тобто, матеріалами справи доведено, що при зверненні з вказаним позовом до суду позивач звернувся за юридичною допомогою до адвоката Самойленка П.М. та останнім було надано правову допомогу, розмір якої встановлений за домовленістю сторін, складає 1000,00 грн. Згідно наявних письмових доказів вимоги позивача щодо стягнення понесених ним витрат, пов`язаних з отриманням професійної правової допомоги є доведеними в розмірі саме 1000,00 грн. як заявлено у позові. Такі висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові ВС України №301/1894/17 від 17.10.2018 року. Приймаючи до уваги викладене, з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved