Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини та матері до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що з 2013 року спільно проживала з відповідачем, під час якого в них 28 вересня 2014 року народився син [PERSON]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. У добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно. Крім того, у звязку з тим, що вона не має можливості працювати, бо здійснює догляд за дитиною, якій не виповнилось трьох років просила стягувати з відповідача аліменти на її утримання до досягнення їх дитиною трирічного віку в розмірі 500 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила пред'явлену позовну заяву задовольнити. В обґрунтування посилалася на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що має можливість сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1000 грн. на місяць та 250 грн. на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку. Разом з тим, на підставі того, що ним до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська подано позовну заяву про визначення місця проживання дитини просив зупинити провадження у справі до вирішення питання щодо місця проживання дитини. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що сторони з 2013 року по травень 2015 року перебували у цивільному шлюбі. Від цивільного шлюбу в сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серії І-КИ №547139, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. На даний час дитина проживає разом з позивачем, що неоспорюється сторонами. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає разом з позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Суд не бере до уваги заяву відповідача про зупинення провадження по справі до вирішення питання про місце проживання дитини, оскільки на даний час дитина проживає разом із позивачем, про що в судовому засіданні підтвердив сам відповідач. Суд в цій справі не позбавлений можливості вирішити питання про стягнення аліментів до остаточного визначення місця проживання дитини у судовому порядку виходячи із положень ст.\~ст. 180-182 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього на утриманні інших осіб. Позивачка несе витрати по утриманню та вихованню дитини, однак, не має достатніх коштів для забезпечення всіх потреб. Доказів того, що відповідач систематично щомісячно надає матеріальну допомогу на утримання сина в судовому засіданні надано не було. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Іншого в судовому засіданні доведено не було. На даний час позивач не працює у звязку зі здійсненням догляду за сином. Постійного доходу не має. Відповідач працює неофіційно в СК «Геркулес» та має сталий дохід. Так, згідно з ч.1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із\~ст. 184 СК України\~розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. Враховуючи, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину, є працездатним і має неофіційну роботу, може надавати допомогу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для їх часткового задоволення і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 27 липня 2015 року до моменту досягнення дитиною повноліття. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на дружину, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2\~ст.84 Сімейного Кодексу України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4\~ст.84 Сімейного Кодексу України\~право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як вже зазначалось судом відповідач є працездатною особою тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини. Вирішуючи спір про розмір аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд виходить з положень ч.1\~ст.80 СК України, які передбачають можливість присудження за рішенням аліментів одному з подружжя у твердій валюті та враховує матеріальне становище платника аліментів, який має неофіційну роботу та сталий дохід, стан здоров'я платника аліментів, що є задовільним, відсутність інших непрацездатних осіб на утриманні відповідача окрім дитини та дружини, матеріальне становище одержувача аліментів (позивача), яка не працює у зв'язку з доглядом за дитиною і власних доходів не має а, відтак, на переконання суду, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 300 грн., що буде справедливим та співмірним. Разом з цим, суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 2\~ст. 184 СК України\~розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. В силу п. 1 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки в силу ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial