Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 31.10.13 р. між нею та [PERSON] надалі - «відповідач» було укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 31.10.2013 р., яку відповідач написала в підтвердження того, що вона одержання від неї грошові кошти. Відповідно до умов договору позикодавець передав у борг а позичальник отримав у власність грошову суму у розмірі 2000 грн. ( дві тисячі гривень 00 коп.) та зобовязався повернути у строк до 18.12.13р. Станом на 18.12.13 р. жодних коштів їй не поверталося, чим відповідач порушила зобовязання та умови договору. На момент подачі позовної заяви відповідач досі ухиляється від належного виконання зобов»язання, що змусило її звернутися до суду для захисту законного права та інтересу, з проханням стягнути з відповідача на її користь 2240,66 (дві тисячі двісті сорок гривень 66 коп.) з яких 1050 (одна тисяча пятдесят гривень 00 коп.) сума основного боргу, 105,93 грн. сто пять гривень 93 коп.) 3% проценти річних та 1084,73 грн. (одна тисяча вісімдесят чотири гривні 73 коп.) сума інфляційних втрат. Просила суд стягнути з [PERSON]\~на користь [PERSON]\~суму боргу за договором позики від 31.01. 2013 року, яка становить 1050 грн., 3 % річних, що становить 105, 93 грн. та суму індексу інфляції у розмірі 1084, 73 грн. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути на її користь з відповідачки [PERSON] 1000 грн. моральної шкоди та 2025 грн. вартість лікарств. Позивач в судове засідання зявилася, заяву підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, наявні письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] повинні бути задоволені частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 31 жовтня 2013 року було укладено договір позики грошей, що підтверджується розпискою від 31.10.2013 р., яку відповідач написала в підтвердження того, що вона одержання від неї грошові кошти. Відповідно до умов договору позикодавець передав у борг а позичальник отримав у власність грошову суму у розмірі 2000 грн. ( дві тисячі гривень 00 коп.) та зобовязався повернути у строк до 18.12.13р. На даний час суду не надано доказів того, що відповідач повернув позивачу позичені кошти та відсотки за користування ними. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором, або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором, або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. У відповідності до ч.\~2 ст. 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається та які підтверджували їх вимоги та заперечення. Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження стягнення моральної шкоди та вартості лікарств. А отже, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по договору позики в сумі 1050 грн., 3 % річних, що становить 105, 93 грн. та суму індексу інфляції у розмірі 1084, 73 грн. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 526, 610-612, 614, 623, 624, 1048-1050 ЦК України,

Outcome: partial