Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договорів недійсним, визнання права власності, витребування майна. Свої вимоги мотивує тим, що 27 квітня 2012 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого останній позичив йому кошти в розмірі 343471 гривні 10 копійок. У забезпечення виконання умов договору позики 27 квітня 2012 року між ним та [PERSON] був укладений договір іпотеки, згідно якого в заставу було передано нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. 18 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу предмету іпотеки № 656. Також, 18 вересня 2014 року Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокудіна Л.Д. зареєструвала право власності на предмет іпотеки за [PERSON] [PERSON] продав предмет іпотеки [PERSON] за договором купівлі-продажу № 1697. 13 жовтня 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова М.Є. зареєструвала право власності на предмет іпотеки за [PERSON] Вважає здійснення продажу предмету іпотеки таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на наступне. Необхідною умовою задоволення вимог іпотекодержателя за договором іпотеки є надіслання на адресу іпотекодавця письмової вимоги із зазначенням змісту порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі спливу встановленого ст. 38 Закону України «Про іпотеку» тридцятиденного строку. На його адресу жодних листів від [PERSON] з вимогою про виконання грошових зобов'язань не надходило. Крім того, [PERSON] не узгоджував з ним ціну продажу предмета іпотеки та не повернув йому решту коштів, що становить різницю між вартістю реалізації предмета іпотеки та суми боргу за договором позики. Просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 18 вересня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON]; - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 13 жовтня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON]; - визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]; - витребувати квартиру [ADDRESS] з чужого незаконного володіння. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача - [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. Пояснила суду, що позивач в передбачений договором позики строк не повернув [PERSON] отримані кошти. Таким чином, у [PERSON] виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки з 27 серпня 2012 року, як це передбачено додатковою угодою від 17 липня 2012 року до договору позики від 27 квітня 2012 року. Як вбачається з матеріалів нотаріальної справи, наданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д., 28 грудня 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] письмову вимогу, в якій останній повідомив [PERSON] про свій намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки у разі невиконання іпотекодавцем своїх зобов'язань згідно з умовами договору позики. Зазначене підтверджується заявою від [PERSON], справжність підпису на якій засвідчена 09 січня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деревянко В.В. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Треті особи у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого останній позичив позивачу кошти в розмірі 343471 гривні 10 копійок (а.с. 8). 17 липня 2012 року була укладена додаткова угода до договору позики від 27 квітня 2012 року, згідно якої [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] кошти готівкою в строк до 27 серпня 2012 року (а.с. 9). У забезпечення виконання умов договору позики 27 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки, згідно якого в заставу було передано нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS] (а.с. 10-13). У судовому засіданні встановлено та не заперечувалось представником позивача, що [PERSON] умови договору позики станом на день звернення до суду з позовом не виконав, грошові кошти [PERSON] не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У зв'язку з цим, 18 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу предмету іпотеки (а.с. 103-104). 13 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с. 95). Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Позивач як на підставу недійсності договорів купівлі-продажу квартири посилається на те, що необхідною умовою задоволення вимог іпотекодержателя за договором іпотеки є надіслання на адресу іпотекодавця письмової вимоги із зазначенням змісту порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі спливу встановленого ст. 38 Закону України «Про іпотеку» тридцятиденного строку. На його адресу жодних листів від [PERSON] з вимогою про виконання грошових зобов'язань не надходило. Разом з тим, з матеріалів нотаріальної справи (а.с. 103-151), наданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д., 28 грудня 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] письмову вимогу, в якій останній повідомив [PERSON] про свій намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки у разі невиконання іпотекодавцем своїх зобов'язань згідно з умовами договору позики. Зазначене підтверджується заявою від [PERSON] (а.с. 136), справжність підпису на якій засвідчена 09 січня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деревянко В.В. (а.с. 138). З вказаної заяви також вбачається, що [PERSON] повідомляє, що борг він визнає, але оплатити його в даний час не має можливості. За таких обставин, [PERSON] виконав вимоги ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та повідомив [PERSON] у тридцятиденний строк про свій намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки. Суд вважає хибним посилання сторони позивача на непопередження [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки як підстави для визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири. У зв'язку з цим, не підлягають задоволенню й інші вимоги про визнання договорів недійсними, визнання права власності та витребування майна, оскільки вони є похідними від первинної вимоги. З огляду на наведене, в задоволені позову слід відмовити. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року вжито заходів забезпечення цього позову та заборонено відчуження квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки у задоволені позову відмовлено, суд вважає за можливе скасувати вжиті в цій справі заходи забезпечення позову.

Outcome: dismissed