Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , який зареєстрований 05 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.\~Києві, актовий запис №\~1691. В обґрунтування позову зазначала, що 05 вересня 2015 року вона і [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку з чим зникло взаєморозуміння і взаємоповага. З серпня 2019 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин вони не підтримують. Шлюб носить формальний характер, надання строку для примирення просила не надавати, оскільки спроби примирення між ними не дали позитивних результатів. Майновий спір між сторонами відсутній, після розірвання шлюбу дитина проживатиме з матір`ю. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, при подачі до суду позову просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував, оскільки з 01 серпня 2019 року сторони проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, також просив суд відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України стягнути з нього на користь позивача 50\~% судового збору, про що надав суду заяву. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 05 вересня 2015 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.\~Києві, актовий запис №\~1691. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови №\~11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя роз`яснив, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд встановив, що з 01 серпня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. При подачі до суду позову про розірвання шлюбу позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією №\~50538217 від 23 липня 2020 року. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, визнання позову відповідачем [PERSON] до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу [PERSON] із державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору в розмірі 420 грн. 40 грн., така ж сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved