Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася до Вінницько-Ставської сільської ради Васильківського району Київської області з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,6053 га, що розташована на території Вінницько-Ставської сільської ради Васильківського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON]. Вказуючи на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 2,6053 га, що розташована на території Вінницько-Ставської сільської ради Васильківського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, будучи єдиним спадкоємцем майна першої черги після смерті чоловіка, у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, отримала відмову, мотивовану тим, що спадкодавець не зареєстрував своє право на земельну ділянку за своє життя, що стало передумовою звернення до суду з даним позовом. У судове засідання сторони не з'явились, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви [PERSON] від 23.08.2016 року остання просила проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити (а.с.52). Зі змісту листа сільського голови Вінницько-Ставської сільської ради Васильківського району Київської області № 111 від 04.08.2016 року вбачається, що він вимоги позову визнає та просить проводити розгляд справи без його участі (а.с. 26). Оскільки сторони подали вищезазначені заяви, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 28 січня 2014 року виконавчим комітетом Вінницько-Ставської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 1 (а.с.8). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER], виданого Вінницько-Ставською сільською радою Васильківського району Київської області [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с.7). Відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2011 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 2,6053 га., що розташована на території Вінницько-Ставської сільської ради Васильківського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті його матері [PERSON] (а.с.9-10). З огляду копії матеріалів спадкової справи № 10/2014 відкритої Гребінківською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON], вбачається, що позивач, як дружина останнього, є єдиним спадкоємцем майна померлого чоловіка (а.с. 30-50). Відповідно до заповіту [PERSON] від 21.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального [PERSON], спадкодавець на випадок своєї смерті все своє майно з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті заповів [PERSON] (а.с.32). Згідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 27.04.2016 року державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO]. Спадкове майно складається з земельної ділянки площею 2,7961 га, розташованої на території Вінницько-Ставської сільської ради Васильківського району Київської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Васильківським районним відділом земельних ресурсів Київської області 11 лютого 2004 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 4597 (а.с.49). Однак, постановою державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори № 463/02-31 від 27.04.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку, оскільки [PERSON] за життя не зареєстрував за собою право власності на спірну земельну ділянку (а.с.17). В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб Як роз'яснено п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від, 30 травня 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено та підтверджено зібраними по справі доказами факт належності [PERSON] спірної земельної ділянки, яку померлий фактично прийняв після смерті своєї матері [PERSON] за рішенням суду, але за час свого життя не встиг оформити свого права, в зв'язку з чим позивач не може реалізувати своє право на оформлення спадщини та що стало передумовою відмови нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Судові витрати позивач просив на відповідача не покладати. На підставі наведеного та

Outcome: approved