Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

У квітні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, відновити дошлюбне прізвище, стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебувають у шлюбі з 21 вересня 2018 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Стосунки з відповідачем не склалися. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують з січня 2021 року. Зберігати сім`ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер, у зв`язку з чим звернулася до суду з позовною заявою. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, які зазначені в позові. Відповідач в судове засідання, повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності суду, не надав. Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 вересня 2018 року. Шлюб зареєстровано Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 746 (арк.с.7). Сторони не ведуть спільного господарства, та не підтримують шлюбних відносин. Позивачка зберігати сім`ю не бажає, вважає, що сім`я розпалася остаточно, і збереження сім`ї неможливе. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.3, ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, вимога позивача про відновлення дошлюбного прізвища підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 133 ЦПК України\~ судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~ за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу надавала адвокат Міськевич Анна Володимирівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП № 3600, видане на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року за № 87 року). Відповідно до ч. 8\~ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з матеріалів цивільної справи, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 01.04.2021 року; ордер; рахунок № 1 від 01.04.2021 року, відповідно до якого адвокатом надано юридичні послуги на загальну суму 2500 грн., квитанції № 822272 від 11.05.2021 року, № 822274 від 05.07.2021 року, № 822277 від 19.05.2021 року на загальну суму 4500 грн.; Акт прийому передачі виконаних робіт від 19.07.2021 року відповідно до якого адвокатом виконано роботу на загальну суму 7000 грн. (арк.с.20-22,23,25,49,51). Таким чином, суд вважає, що позивачем документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн., та вказані витрати мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог\~ч. 1 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат у розмірі 7908 грн., яка складається з витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн. та судового збору у розмірі 908 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved