Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що вперше між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 25 липня 1987 року. 28 листопада 2006 року шлюб між сторонами було розірвано. Через деякий час сторони знову почали проживати разом та 15 жовтня 2010 року між нею та відповідачем знову був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Протягом останніх декількох років спільне з відповідачем життя поступово погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім'ю, що ставало причинами суперечок між ними. На теперішній час спільне проживання між сторонами припинено, спільне господарство не ведуть. Спір про поділ майна, що є спільною власністю сторін, відсутній. У зв'язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 жовтня 2010 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 793, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 15 жовтня 2010 року (а.с. 4). Від спільного життя сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 19 грудня 1987 року Відділом РАЦС Бабушкінського РВК м. Дніпропетровська, актовий запис № 3351 (а.с. 5). Причиною розпаду сім'ї стала протилежність поглядів на шлюб та сім'ю, що ставало причинами суперечок між сторонами, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин судом встановлений факт порушення відповідачем права позивача на розірвання шлюбу, оскільки за взаємною згодою відповідач відмовляється розірвати шлюб. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved