Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідач 1), [PERSON](надалі по тексту - відповідач 2), у якому просив суд стягнути солідарно на свою користь у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, грошові кошти в сумі - 58 053,83 грн., у відшкодування моральної шкоди в розмірі - 20 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.02.2017 року відповідач 1 отримав у позивача належний йому на праві власності транспортний засіб марки «Шевролет Авео» д.н.з. [NUMBER] та зобов»язався повернути в справному стані за першою вимогою. Між тим, передав його без згоди позивача своєму синові - відповідачу 2 [PERSON] 19.06.2017 року відповідач 2, рухаючись по вул..О.Теліги в м.Києві порушив Правила Дорожнього руху, керуючи належним позивачу автомобілем, здійснивши зіткнення із іншим автомобілем. Вина відповідача 2 встановлено постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 21.07.2017 року за ст..124 КУпАП. За звітом №31/08-ТЗ про вартість збитку внаслідок пошкодження належного позивачу транспортного засобу від 08.09.2017 року встановлено збитки в розмірі - 58 053,83 грн. Відтак, із врахуванням вимог ст..ст.22, 23, 1166 ЦК України з відповідачів підлягає стягненню заподіяна матеріальна та моральна шкода внаслідок пошкодження належного позивачу автомобіля. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Відповідач, будучи повідомленим належним чином, в судове засідання не з»явився, свого представника до суду не направив, заперечень, відзиву чи пояснень на позов не подавав, про причини неявки суд не повідомила. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 16.11.2017 року у цій справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні. Як відомо, з 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ухвалою судді від 31.01.2018 року справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи. При цьому, представник позивача проти винесення заочного рішення не заперечував, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідачів, ухваливши за згодою представника позивача, відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України, заочне рішення. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 пункту 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Так, на праві власності позивачу належить транспортний засіб марки «Шевролет Авео», д.н.з. [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХО 965657. Згідно розписки від 09.02.2017 року відповідач 1 отримав у позивача вказаний транспортний засіб для експлуатації в особистих цілях та зобов»язався повернути у справному стані по першій вимозі. 19.06.2017 року відповідач 2 - [PERSON], рухаючись по вул..О.Теліги, 25 в м.Києві та керуючи транспортним засобом марки «Шевролет Авео» д.н.з. [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив з іншим автомобілем марки «Форд», що призвело до пошкодження обох автомобілів, чим порушив вимоги п.п.12.1, 13.1 Правил Дорожнього руху України, та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП. Відтак, вина відповідача 2 у пошкодженні належного позивачу транспортного засобу встановлена постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 21.07.2017 року. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За висновками звіту №31/08-ТЗ про вартість збитку внаслідок пошкодження належного позивачу транспортного засобу від 08.09.2017 року встановлено збитки в розмірі - 58 053,83 грн. За умовами пункту 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди, а саме втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). Крім того, у вказаних відносинах шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом вказаної статті - завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Також підлягають доведенню причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, і вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.) За наведених вище обставин, саме внаслідок винних дій [PERSON] було пошкоджено належний позивачу автомобіль, що є наслідком відповідальності останнього за завдану шкоду та визначена за висновком спеціаліста сума збитків підлягає стягнення саме з відповідача 2, як винної у вчиненні ДТП особи. При цьому, підстав для стягнення коштів збитків з відповідача 1 суд не вбачає з огляду на відсутність доказів його вини саме у пошкодженні належного позивачу автомобіля. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до змісту ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», підставами задоволення судом позову про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди є наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З урахуванням того, що при розгляді справи встановлено склад цивільного правопорушення за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, в тому числі й моральної, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та приходить до висновку, що на користь позивача стягнути з відповідача 2 у відшкодування моральної шкоди в сумі - 2000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі - 582,00 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: partial