Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

У квітні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 08.08.2008р. перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2019р. Від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з відповідача на підставі судового наказу з квітня 2020 року утримуються аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку. Крім того, рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.06.2020р. у справі №337/4391/19 з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно, починаючи з 03.10.2019р. до 03.09.2020р., тобто до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. Вказане рішення набрало законної сили 09.11.2020р. Між тим, відповідач аліменти на її утримання своєчасно не сплатив, у зв`язку з чим за підрахунком державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) загальна сума заборгованості відповідача зі сплати аліментів на її користь становить 41331,55 грн. У зв`язку з несплатою аліментів загальний розмір пені за розрахунком позивачки за період з жовтня 2019 року по 28.04.2021р. становить 98584,49грн. Посилаючись на ст. 196 СК України просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дружини в розмірі 41331,55 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07.05.2021р. цивільну справу за вказаним позовом [PERSON] передано на розгляд Хортицького районного суду м.Запоріжжя за підсудністю. 07.06.2021р. вказана цивільна справа надійшла до Хортицького районного суду м.Запоріжжя та 08.06.2021р. у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання за участю сторін. Відзив на позовну заяву або зустрічний позов від відповідача до суду не надходив. 25.08.2021р. до суду надішли письмові пояснення відповідача [PERSON] на позовну заяву, в яких він зазначив, що стягнення пені на утримання дружини на підставі ст.196 СК України не передбачено, оскільки глава 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить посилань на те, що визначення заборгованості по аліментам на одного із подружжя здійснюється відповідно до статей 194-197 СК України. До заборгованості по аліментам на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку можуть бути застосовані інші санкції майнового характеру, передбачені цивільним законодавством, які позивачка не просила застосувати, тому просив відмовити в задоволенні позову. 31.08.2021р. від позивачки [PERSON] до суду надійшла «відповідь позивача на відзив відповідача», що фактично є письмовими поясненнями, відповідно до яких позивачка наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що положення ст. 196 СК України є загальними, не містять уточнень чи виключень щодо категорії осіб, на утримання яких сплачуються аліменти, тому вона як одержувач аліментів та мати дитини має право на стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти на її утримання. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав пояснення аналогічні тим, що викладені ним у письмових поясненнях, просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню через наступне. Так, судом встановлено, що сторони з 08.08.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2019р., яке набрало законної сили 21.01.2020р. Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з відповідача [PERSON] на підставі судового наказу з квітня 2020 року утримуються аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.06.2020р. у справі №337/4391/19 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно, починаючи з 03.10.2019р. і до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . Рішення набрало законної сили 09.11.2020р. На підставі цього рішення видано виконавчий лист, який позивачка подала до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для примусового виконання. Постановою державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 18.02.2021р. за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження ВП №64576544. Згідно з довідкою державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) №23569 від 22.04.2021р. заборгованість зі сплати аліментів за вказаним виконавчим листом становить 41331,55 грн. Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд вважає, що така відповідальність передбачена за порушення \~аліментних зобов`язань визначених Главою 15 СК України «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання». Одночасно суд приходить до висновку, вимоги про стягнення неустойки за несвоєчасну виплату аліментів на утримання дружини на користь позивачки до досягнення дитиною трирічного віку є безпідставними. Право на утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, [PERSON] набула у відповідності до положень ст. 84 СК України, яка є складовою частиною Глави 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню». Натомість ст.196 СК України, на підставі якої позивачка вимагає стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів на своє утримання до досягнення трирічного віку, міститься в Главі 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» Сімейного Кодексу України. Предметами регулювання вказаних глав є нетотожні правовідносини. Більш того, системний аналіз змісту Глави 15 і Глави 22 СК України\~(«Обов`язок по утриманню інших членів сім`ї та родичів»), зокрема її ст. 274 СК України, вказує на те, що норми положень Глави 15 СК України, до правовідносин, що врегульовані нормами інших глав СК України, можуть застосовуватись лише у випадку прямого на це посилання. Оскільки Глава 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить у собі посилання на те, що визначення заборгованості за аліментами, що стягуються у відповідності до Глави 9 СК України, а також повне або часткове звільнення їх від сплати заборгованості провадяться відповідно до положень, встановлених статтями 194-197 цього Кодексу, положення ст. 196 СК України на спірні правовідносини не поширюються. Подібний підхід щодо дії статті 196 СК України висловив і Верховний Суд у постанові від 27.06.2019р. у справі № 635/6679/16-ц (провадження № 61-22926св18). Зокрема у постанові наголошено на тому, що вимоги\~статті 196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання батьків. Також Верховний Суд звернув увагу на неможливості застосування аналогії закону «розширивши» дію статті 196 СК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що до заборгованості по аліментам на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, можуть бути застосовані інші санкції матеріального характеру, передбачені цивільним законодавством, але на їх застосування позивачка не вказує, тому у стягненні пені на заборгованість по сплаті аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку необхідно відмовити за безпідставністю. Крім того, оскільки позивачка на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, враховуючи вимоги п. 2 ч. 2 ст.141 ЦПК України, відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed