Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником будинку [ADDRESS]. У будинку також зареєстровані [PERSON] з неповнолітніми [PERSON] та [PERSON], які з травня 2014 року фактично не мешкають за місцем реєстрації. З цього часу відповідач [PERSON] не несе жодних обов'язків зі сплати житла та комунальних послуг, не приймає участі у поточному ремонті будинку, усі витрати, пов'язані з утриманням житла, несе позивач. Факт перебування [PERSON] з неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] зареєстрованими у зазначеному будинку перешкоджають позивачу реалізовувати своє право на володіння цим нерухомим майном. У зв'язку із чим просив визнати [PERSON], неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] таким, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги визнала. Представник третьої особи Служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, просив прийняти рішення з урахуванням інтересів малолітніх [PERSON] та [PERSON] Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 15.06.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори Бородіної Л.П., зареєстрованого в реєстрі за № 9/879, [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. Згідно акту № 206 від 23.06.2017 року, складеного членами комісії КСН «Лучистий», відповідач [PERSON], разом з неповнолітніми [PERSON] та [PERSON], зареєстровані у [ADDRESS], але не мешкають з травня 2014 року по теперішній час, їх особисті речі у будинку відсутні. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі не проживають за адресою: [ADDRESS] з травня 2014 року, тобто більше 3 років без поважних причин, що підтверджується актом КСН «Лучистий». За таких обставин справи, суд вважає, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягають визнанню такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved