overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що 01.06.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 01.06.2005 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 297, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м. Києва. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 29.12.2005 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 2022, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 14.01.2011 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 84, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просив розірвати шлюб. До початку судового засідання, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити, наполягає на розірванні шлюбу та проти примирення заперечує. Відповідач надала заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу та ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Позивач в своїй позовній заяві зазначила, що 07.08.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 07.08.2013 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 1481, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 10.01.2014 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 48, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на життя та непорозуміння. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 16 жовтня 2016 року, спільне господарство ними не ведеться, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просила розірвати шлюб. Спору щодо визначення місця проживання дитини сторони не мають. До початку судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу та ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує. Спору про поділ майна та визначення проживання дитини не має. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Позивач у своїй позовній заяві зазначила, що 19.07.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 19.07.2014 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 329, видане відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 09.01.2015 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 20, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 15.12.2018 р., спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просила розірвати шлюб. До початку судового засідання, позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити, наполягає на розірванні шлюбу та проти примирення заперечує. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу та ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] пред`явила в суд позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів 19 листопада 2019 року рішенням Млинівського районного суду позов задоволено повністю. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом у вищевказаному рішенні від 19.12.2019 року стягнуто судовий збір за позовну вимогу щодо збільшення розміру аліментів, однак не стягнено судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення неустойки за прострочення аліментів, в розмірі 1870 грн. 89 коп.. Згідно до вимог ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. У відповідності до ч.4 ст. 270 ЦПК України, суд не вбачає необхідності у виклику сторін в судове засідання, оскільки їх відсутність не перешкоджає ухвалення додаткового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення судового збору з відповідача по справі - [PERSON] . Судом встановлено, що позивач [PERSON] , на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи даної справи. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.. За таких обставин, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 1870 гривень 89 копійок підлягає стягненню з відповідача по справі - [PERSON] в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] пред`явила до суду зазначений позов. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 08 березня 2003 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають п`ятеро неповнолітніх дітей : сина, [PERSON] [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] [INFO] .. Сімейне життя у них не склалося, відповідач зловживає спиртними напоями, виносить з дому майно, не працює, родину матеріально не забезпечує. Підстав для примирення і збереження шлюбу немає. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу в її відсутності. Не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин та не подав відзив на позовну заяву. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 08 березня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 86 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Сторони мають п`ятеро неповнолітніх дітей : сина [PERSON] [INFO] , доньку [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, маючи таку можливість, з огляду на причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір, оскільки його понесення підтверджено документально(а.с. 2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

у квітні 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з спільною заявою про розірвання шлюбу. Посилаються на те, що спільне життя у них не склалось. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважають неможливим. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Заявники у судове засідання не з`явилися, з поданої заяви вбачається, що вони просять розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 20 серпня 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). 26 квітня 2019 року заявники уклали нотаріальний договір про визначення місця проживання дитини, про сплату аліментів на дитину та участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Домашенко М.М., зареєстрований в реєстрі за № 651 (а.с. 10. У зазначеному договорі визначили, що дитина після розірвання шлюбу буде постійно проживати з матір`ю, визначили порядок здійснення батьківських прав, а також порядок та розмір сплати аліментів. Зі спільної заяви вбачається, що заявники не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню. При укладенні шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище. З заяви вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення спільної заяви про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища [PERSON] на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

У квітні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 6.06.2012 року в сумі 12155,34 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що всупереч умов укладеного між публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» (далі Банк/позивач) та [PERSON] кредитного договору від 6.06.2012 року (далі Кредитний договір), останній своїх зобов`язань по Кредитному договору належним чином не виконував. У зв`язку з чим, станом на 16.12.2018 року, у [PERSON] перед Банком виникла заборгованість по кредиту, що складає 12155,34 грн., яку останній не погашає у добровільному порядку, що змусило банк звернутись до суду із вказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути без його присутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, відзив проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

У квітні 2019 року акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 15.06.2009 року відповідачу видано кредитну картку та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Крім того, позивач посилається на те, що станом на 18.03.2019 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 19674,82 грн, яка складається з: 6635,93 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 4309,42 грн.- заборгованості за простроченим тілом кредиту, 6416,38 грн.- нарахованої пені за прострочене зобов`язання, 900,00 грн- нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 913,09 грн. - штраф ( процентна складова). Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19.04.2019 року відкрито провадження у справі. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 07.10.2019 року цивільну справу передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Корніловій Ж.О. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 10.11.2020 цивільну справу передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюку В.В. Позивач разом із позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також позивач подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В подальшому, позивач звернувся до суду із клопотанням про долучення письмових доказів до матеріалів справи. Відповідач на призначені судові засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористався, за таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

У квітні 2019 року АТ Миколаївобленерго звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за недораховану електроенергію в сумі 11136 грн. 72 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ст. 279, 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також\~ у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії, яку постачає АТ «Миколаївобленерго» та за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . 19.10.2018 року представниками АТ «Миколаївобленерго» при проведенні технічної перевірки електроустановок відповідача було виявлено порушення відповідачем Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. №312 (далі -ПРРЕЕ) , а саме: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі енергопостачальника відкритою електропроводкою з порушенням схеми обліку поза приладом обліку, що неможливо виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку». За вказаним порушенням було складено Акт № К 1903, який підписаний контролерами. Споживач від підпису відмовився, про що є помітка в Акті. 28.11.2018 року комісією, яка була проведена без участі відповідача, прийнято рішення, що в результаті порушення відповідачем ПКЕЕн було нанесено збитків в розмірі 11136 грн. 72 коп. що є реальною спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченою електроенергією. Розрахунок здійснений відповідно до положень п.п.3.3 та 3.5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ, затвердженою постановою НКРЕ від 04 травня 2006 №562. Таким чином, загальна сума боргу становить 11 136 грн. 72 коп. Проте на теперішній час сума заборгованості відповідачем не сплачена. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 1166, 1193 ЦК України, Правил споживання електроенергії для населення, суд дійшов висновку, що пред`явлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Outcome: approved