Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного підприємства «Фірма «Десна» (далі - відповідач, ПП «Фірма «Десна»), третя особа: Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація (далі по тексту - третя особа) про зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.10.2003 року між нею та відповідачем було укладено договір інвестування добудови житлової секції до будинку, що будується по [ADDRESS], що розбирається, за [ADDRESS] Пунктом 3.2. договору встановлена вартість квартири в сумі 138858,79 грн., яку позивачка перерахувала на рахунок відповідача, а останній, відповідно до п. 2.2.2. договору, після введення будинку в експлуатацію (орієнтовний строк введення - 4 квартал 2004 року) зобов'язаний надати позивачу необхідні документи, в тому числі акт прийому-передачі квартири для послідуючого оформлення її у власність. Проте, відповідач не виконав умови договору, оскільки, на час звернення до суду з даним позовом секція №3 житлового будинку [ADDRESS] в експлуатацію не введена. На неодноразові звернення позивачки до відповідача з вимогою належного виконання зобов'язань, відповідач визнавав факт невиконання своїх зобов'язань, причину їх невиконання покладав на замовника - Шевченківську районну в м. Києві державну адміністрацію. Фактично секція №3 будинку [ADDRESS], яку побудовано за її інвестиційні кошти, в 2009 році. З того часу вона утримує квартиру, сплачує всі комунальні послуги. Однак, секція №3 не введена в експлуатацію до цього часу, а тому, відповідач не надав позивачці документи, необхідні для оформлення права власності на квартиру [ADDRESS] Позивачем зобов'язання за договором виконані належним чином, проте, реалізувати свої права позивач позбавлений можливості з вини відповідача, оскільки останній не виконав та не виконує передбачені договором зобов'язання. Враховуючи викладене, позивачка звернулась до суду з даним позовом, відповідно до якого просить зобов'язати відповідача виконати зобов'язання за договором та надати їй документи, необхідні для офоромлення права власності на квартиру [ADDRESS] В процесі розгляду справи, позивачка уточнила позовні вимоги, та з урахуванням уточнень, просить суд зобов'язати відповідача вчинити дії, необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта та надати їй документи, необхідні для оформлення права власності на квартиру. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2013 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 13.03.2014 року, заперечив з приводу задоволення позовних вимог, зазначив, що будинок не введено в експлуатацію не з вини відповідача, а з вини третьої особи, яка є замовником, оскільки остання до цього часу не вирішила питання щодо оформлення земельної ділянки під будинком. Крім того, згідно чинного законодавства, функція замовника щодо оформлення документів на право користування землею під час будівництва об'єкту не може бути передана нікому. Також, на виконання п.5.1.6 інвестиційної угоди фірма «Десна» уклала договір №218-Б від 25.09.2002 року з КП з управління капітального будівництва та реконструкції Шевченківського району. Серед зобов'язань цієї структури Шевченківської РДА є п.2.3.4., а саме: «Ввести об'єкт в експлуатацію з оформлення відповідних документів згідно чинного законодавства». Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позову, в подальшому, в судові засідання не з'являвся, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, яку було залучено в процесі розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 17.10.2003 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №78 інвестування добудови житлової секції до будинку, що будується по [ADDRESS], що розбирається, (далі по тексту - Договір), предметом якого є квартира [ADDRESS] (п. 1.2. Договору) (а.с. 5-10). Відповідно до п.3.2. Договору, станом на 17.10.2003 року сума цього Договору складає 138858,79 грн. без ПДВ. Відповідно до довідки, виданої ПП «Фірма «Десна» від 21.10.2003 року №19, позивачка, яка є інвестором по будівництву [ADDRESS], що розбирається, інвестиційний внесок у розмірі 138858,79 грн. сплатила повністю (а.с. 11). Відповідно до п.2.2.1. Договору, забудовник зобов'язується збудувати об'єкт інвестування згідно п.1.2, 1.3 Договору. Відповідно до п.2.2.2. Договору, після виконання Інвестором п.3.3 та п.2.4.4 і введення будинку в експлуатацію, надати інвестору необхідні документи, в тому числі акт прийому-передачі квартири для послідуючого оформлення її у власність відповідно до розпорядження. Відповідно до п. 1.2 Договору, орієнтовний строк введення будинку в експлуатацію - 4 квартал 2004 року. Згідно ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права. Згідно ч. 5 ст. 7 зазначеного Закону, інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Згідно ч.1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 376 ЦПК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Статтею 24 Закону України «Про планування та забудову територій», встановлено, що фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування. Статтею 30-1 цього Закону встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифікату відповідності, який видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю . Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що визначено ст. 629 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору, не вчинив дії по введенню будинку в експлуатацію у передбачені інвестиційною угодою строки, не надав позивачу необхідні документи для подальшого оформлення свідоцтва про право власності на належний йому об'єкт нерухомості. Посилання представника відповідача, що не виконання умов інвестиційної угоди відбулося не з вини відповідача, а з вини третьої особи, не заслуговують увагу, оскільки, у відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з тим, відповідачем не надано доказів, що ним були здійснення дії щодо належного виконання зобов'язань, а саме дії, необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (секції №3 житлового будинку [ADDRESS]). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що позивачка виконала свої зобов'язання за договором належним чином, що підтверджується матеріалами справи, фактично вступила у володіння нерухомого майна, користується квартирою [ADDRESS], що підтверджується договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеним між нею та КП ЖЕК «Покровська», та не заперечується відповідачем, проте, позбавлена можливості юридично оформити свої права шляхом реєстрації права власності на вказаний нерухомий об'єкт, оскільки у неї відсутні необхідні документи, які вона може отримати лише після введення об'єкта в експлуатацію; враховуючи строк укладення інвестиційного договору та орієнтовний строк введення будинку в експлуатацію, передбачений укладеним договором; відсутність доказів, які б підтвердили невинуватість відповідача, оскільки представник відповідача не зміг довести, що ПП «Фірма «Десна» вжило всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання, а тому, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині зобов'язання відповідача вчинити дії, необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (секції №3 житлового будинку [ADDRESS]) підлягають до задоволення. Стосовно позовних вимог в частині надання позивачу документів, необхідних для оформлення права власності на квартиру [ADDRESS], то слід зазначити наступне. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають наступні права: - право власності на нерухомість. Таким чином, в даному випадку мають місце правовідносини, що виникають зі створення нового нерухомого майна, право власності на яке виникає з моменту його прийняття до експлуатації та державної реєстрації. Згідно з вимогами ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають обов'язковій державній реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 49 Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 17 жовтня 2013 р. № 868, для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Оскільки, як і договором, так і законом передбачено, що право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, то суд вважає позовні вимоги в частині надання документів, необхідних для оформлення права власності, є передчасними, оскільки об'єкт інвестування не введено в експлуатацію. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial