Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення збитків від інфляції, 3% річних та упущеної вигоди, посилаючись на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2011 року з відповідача [PERSON] на його користь було стягнуто суму за договором позики від 01.12.2006 у розмірі 22 850 грн. В січні 2013 року через виконавчу службу позивачу була перерахована перша виплата грошових коштів, тобто вчинено дію, яка свідчить про визнання відповідачем суми боргу. Однак в своєму позові про стягнення з відповідача суми боргу позивачем не було заявлено вимоги про відшкодування збитків від інфляції та 3 % річних, а також вимоги про упущену вигоду. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати за період з 01 січня 2007 року по 01 січня 2013 року у розмірі 13 991,00 грн. та 3 % річних у розмірі 3060 грн. 00 коп., також просить стягнути упущену вигоду в розмірі 9 673,00 грн.; стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 267,24 грн. та 300,00 грн. на правову допомогу. Позивач [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, надавши при цьому заперечення на позов в яких просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено вимоги про упущену вигоду у зв'язку з неповерненням боргу Суд, вислухавши позивача [PERSON], вивчивши письмові заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2011 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики задоволені частково та стягнуто з останньої на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 01.12.2006 в розмірі 22 850 грн. 00 коп. (а.с.5). Зазначене рішення суду перебуває на виконанні в Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що борг до теперішнього часу не повернуто та рішення суду не виконано у повному обсязі. Розглядаючи вимоги позивача щодо інфляційних витрат та 3% річних, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість. Частиною 3 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти позову в повному обсязі не навела обставин з яких вона не згодна з вимогами позивача щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних, не заявляла про пропуск позовної давності до вимог, які стосуються 2007-2010 років, не надала доказів, якими би вона обґрунтовувала свої заперечення, а тому суд вважає позовні вимоги щодо стягнення збитків від інфляції та 3% річних обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі та, перевіривши розрахунок цих вимог зазначений у позові, погоджується з ним. Що стосується вимог про стягнення упущеної вигоди, то позивачем в порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України такі вимоги не доведено. Доказів у чому саме полягає упущена вигода позивачем не надано. Не надано позивачем і розрахунку упущеної вимоги. Доводи позивача ґрунтуються лише на припущеннях, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.87 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Питання граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу регулюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Склад та розмір, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ). Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення правової допомоги в розмірі 300 грн. також задоволенню не підлягають. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню та з відповідача [PERSON], на користь [PERSON] підлягають стягненню збитки від інфляції в сумі 13991 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 3060 грн. 00 коп., а всього 17 051 грн. 00 коп. В іншій частині позову слід відмовити. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 170 грн. 51 коп.

Outcome: partial