Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

У квітні 2019 року представник Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради, який діє в інтересах неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , звернувся в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав щодо її дитини, та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 від 1/2 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог представник Органу опіки та піклування посилається на те, що згідно наказу служби у справах дітей Добропільської міської ради з 10 січня 2019 року тимчасово перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради малолітній [PERSON] , [INFO] . До цього часу [PERSON] навчався в першому класі Водянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 11 Добропільської міської ради, до якої його було зараховано за заявою дідуся. Дитина має середній рівень розвитку загального інтелекту, працездатність середня, мотивація до навчання відсутня. Дитина має матір [PERSON] , [INFO] . Батько дитини записаний згідно ст. 135 СК України. [PERSON] часто залишається без батьківського піклування. Мати часто змінює адреси проживання, залишаючи дитину на дідуся та бабусю, та у цей час не утримує та не піклується про сина. Дитина має легкі тілесні ушкодження - струс мозку, чисельні синці та забиття, які зі слів дитини завдав йому дідусь, документи щодо притягнення якого до відповідальності перебувають у Добропільському відділенні поліції. [PERSON] з сім`ї родичів вилучено та влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Мати, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де умови для проживання дитини відсутні. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2014 року відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того, згідно побутової характеристики відповідач була помічена в нетверезому стані. У зв`язку з чим, 08 квітня 2019 року комісією по захисту прав дитини при виконкомі Добропільської міської ради зроблено висновок про доцільність позбавлення матері батьківських прав. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування позовні вимоги підтримала з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. З заявою про відкладення розгляду справи з повідомленням причин неявки до суду не зверталася. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення учасників процесу, суд встановив такі обставини. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11 вересня 2012 року виконкомом Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області. (а.с.7) Батьком дітей записаний [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Місце проживання відповідачки [PERSON] зареєстроване за адресою [ADDRESS] . А відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини фактично проживає за адресою [ADDRESS] . (а.с.14, 41) Місце проживання дитини [PERSON] також зареєстроване за адресою [ADDRESS] . (а.с.30) [PERSON] у 2018 році вступив до 1 класу Водянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11 Добропільської міської ради Донецької області. (а.с.12) Навчанням онука цікавляться дідусь та бабуся, піклуються про зовнішній вигляд дитини, відвідують батьківські збори. Мати увагу вихованню дитини не приділяє. Відповідно до наказу № 7 начальника служби у справах дітей від 10 січня 2019 року, малолітнього [PERSON] , [INFO] , зараховано до центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради. (а.с.9) Крім того, відповідно до наказу № 8 начальника служби у справах дітей від 10 січня 2019 року, [PERSON] 10 січня 2019 року взято на облік, як дитину, яка зазнала насилля в сім`ї. (а.с.10) При проведенні службою у справах дітей оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , було встановлено, що залишення дитини в сім`ї є дуже небезпечним, оскільки дитина має низький рівень гігієни, залякана, при огляді хлопчик мав чисельні забої (синці, гематоми, подряпини) скаржився на головний біль та запаморочення; помешкання за місцем проживання дитини перебуває в антисанітарному стані, брудне та неприбране. (а.с.14-20) Відповідно до довідки Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради від 08 квітня 2019 року, з 10 січня 2019 року і по теперішній час [PERSON] являється вихованцем цього центру. (а.с.33) З побутової характеристики за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] вбачається, що остання не працює, у шлюбі не перебуває, за адресою [ADDRESS] не проживає, постійного місця проживання не має. Син [PERSON] постійно проживав з бабусею у селищі Водянське, а зараз у притулку. Мати матеріальної допомоги не надає, участі в навчально-виховному процесі та догляді за дитиною не приймає. Єдине джерело доходу - пенсія дідуся. Психологічна обстановка в сім`ї напружена, що виражається в синцях на обличчі хлопчика. Недовго працювала прибиральницею в магазині, де була помічена в нетверезому стані. (а.с.32) Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини [PERSON] від 10 січня 2019 року за адресою [ADDRESS] , складеним комісією служби у справах дітей Добропільської міської ради, встановлено, що в даному приміщенні проживає родина у складі семи осіб. Умови проживання незадовільні, санітарно-гігієнічні норми не витримані, в будинку брудно, немає спальних місць. Немає готової їжі та запасів продуктів. В дитини на руках та обличчі були численні синці, які за словами дитини наніс дідусь. Вирішено влаштувати дитину до Центру соціально-психологічної реабілітації дитини. Провести разом з працівниками поліції медичне обстеження дитини. (а.с.13) Як вбачається з психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , 2012 року народження, він характеризується позитивно. (а.с.11) Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2014 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно двох інших її дітей [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с.25-27) Відповідач [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янська» останній раз з 31 жовтня 2018 року по 23 листопада 2018 року. (а.с. 23) Згідно висновку виконкому Добропільської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина від 15 квітня 2019 року №05/0461-10/02, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.5-6) Звертаючись до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, орган опіки та піклування посилається на те, що відповідач покладених на неї батьківських обов`язків не виконує; не бере участі у забезпеченні та вихованні дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Як передбачено ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як встановлено судом, хлопчика [PERSON] тривалий час виховують його бабуся та дідусь, вони матеріально забезпечують хлопчика, цікавляться його навчанням. Мати хлопчика [PERSON] ніяким чином не допомагає в його утриманні, не приділяє увагу вихованню та розвитку дитини. Також, судом встановлено, що відповідно до виписки з історії хвороби [PERSON] , [INFO] після проходження стаціонарного лікування в КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янська» лікарсько-консультативною комісією їй встановлено діагноз: органічний розлад особистості та поведінки внаслідок токсичної енцефалопатії з інтелектуально-мнестичним зниженням, до ступеня легкої розумової відсталості, регресивний тип пристосувальної поведінки, АРО низький рівень, рейтинг непрацездатності 14 балів. Рекомендоване щоквартальне спостереження квартального психіатра, а також рішення соціальних питань за місцем проживання. Крім того, службою у справах дітей Добропільської міської ради хлопчика вилучено з сім`ї родичів у зв`язку з наявністю тілесних ушкоджень в дитини, які як було з`ясовано при виході за місцем проживання дитини, завдано дідусем [PERSON] Обставини побиття дитини з`ясовуються Добропільським ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області. Таким чином, судом встановлено, що відповідач самоусунулася від виховання і утримання свого сина [PERSON] , [INFO] , не займається його вихованням та матеріальним забезпеченням, не цікавиться його життям, станом здоров`я та успіхами в навчанні, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, свідомо не вчиняє дій, спрямованих на відновлення повноцінного спілкування з сином, який потребує батьківської уваги та виховання, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її сина є обґрунтованою та підлягає до задоволення. За правилами частини 4 статті 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (частина 5 статті 167 СК України). Згідно вимог ст. 243 СК України, опіка установлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, та позбавлена батьківського піклування. Опіка встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. З урахуванням того, що батько дитини у свідоцтві про його народження записаний зі слів матері, а бабусі та дідусю, які проживають за однією адресою, хлопчика неможливо передати на опікування, оскільки органами поліції з`ясовуються обставини побиття хлопчика та наявність причетності щодо цього саме дідуся хлопчика. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку щодо передачі малолітнього [PERSON] , [INFO] , на опікування Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради для проведення заходів соціально - правового захисту прав та інтересів дитини. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду, крім іншого, у частці від доходу її матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, також враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача. Як передбачено ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З врахуванням всіх цих обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 від 1/2 частки доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення [PERSON] повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. З огляду на викладені обставини, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачки аліменти на утримання малолітньої дитини. На підставі викладеного, та

Outcome: approved