Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Індустріальний районний у м.Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства. В обґрунтування позову зазначено, що 07 червня 2019 року [PERSON] (відповідач 1) уклала шлюб з [PERSON] ( відповідач 2). Шлюб зареєстровано в Шевченківському районному у м. Дніпрі відділі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №290. На сьогодні шлюб не розірвано. Вказав, що він, [PERSON] , підтримує близькі стосунки із [PERSON] з квітня 2018 року. За час спільного проживання у них [INFO] народилася спільна дитина (хлопчик « [PERSON] »), біологічним батьком якого є він. 27 березня 2021 року позивач разом з [PERSON] звернулися до Індустріального районного у м.Дніпрі відділу державної\~РАЦС Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Дніпропетровській \~області,\~з письмовою\~заявою,\~щодо реєстрації\~їх спільної\~дитини.\~В реєстрації\~нашої дитини\~ було\~відмовлено,\~з посиланням\~на те,\~що Відповідач\~І з\~Відповідачем -\~2\~перебувають у\~шлюбі.\~Відповідач-1\~та Відповідач-2\~знаходяться на\~різних прізвищах,\~відсутня спільна\~їх заява\~і тому\~ дане питання потрібно вирішувати у судовому порядку. Просив суд: визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , громадянина України, батьком дитини, яка народилася [INFO] (медичне свідоцтво про народження №238 від 12 липня 2020 року), матір`ю якого є [PERSON] [INFO] ( РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2021 року головуючим суддею у справі визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2021 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та її призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 13.05.2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнала в повному обсязі. 17.05.2021 року від представника відповідача за довіреністю [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача. Відповідно до заяви відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. 17.05.2021 року та 04.06.20231 року від третьої особи Індустріального районного у м.Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшов лист про слухання справи без участі представника третьої особи. При ухваленні рішення покладались на розсуд суду. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021 року закрито підготовче провадження по справі. Позивач та представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали та наполягали на їх задоволенні. Суду надали пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила суд позов задовольнити. Вказала, що її син є дитиною позивача, а не офіційного чоловіка, з яким зареєстровано шлюб 2-й відповідач по справі. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 червня 2019 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано в Шевченківському районному у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №290, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] . На сьогоднішній день шлюб не розірвано. Відповідно до медичного свідоцтва про народження №238, виданого 12 липня 2020 року Комунальним підприємством «Слобожанська центральна лікарня» Слобожанської селищної ради, [PERSON] [INFO] в пологовому відділенні КП «Слобожанська центральна лікарня» народила хлопчика, 3400 грамів. Згідно з результатами дослідження №28893 від 15.12.2020 року (аналіз ДНК на батьківство) передбачуваний батько [PERSON] виключається як біологічний батько тестової дитини [PERSON] . Відповідно до листа Індустріального районного у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 31.03.2021 року за №866/20.16.23, направленого [PERSON] щодо державної реєстрації народження дитини, у разі різних прізвищ за згодою батьків, що підтверджується спільною заявою про державну реєстрацію народження, дитині присвоюється прізвище батька чи матері. У разі якщо мати та/або батько дитини не можуть подати спільну заяву про державну реєстрацію народження, її та/або його письмова згода про присвоєння прізвища дитині, справжність підпису на якій має бути нотаріально посвідчено, може бути подана через представника, повноваження якого мають ґрунтуватися на нотаріально посвідченій довіреності. За відсутності згоди дитині присвоюється прізвище на підставі рішення органу опіки та піклування або суду. Позивачем заявлені позовні вимоги про визнання його батьком дитини, яка народилася [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] . Згідно зіст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1, ч.10 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами; кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України\~кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способи судового сімейних прав та інтересів визначені у ч.2 ст.18 СК України, в якій зокрема є встановлення правовідношення. За статтею 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст. 122 СК України , дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до\~ст.128\~СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126\~цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~цього Кодексу. Згідно зі ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. В судовому засіданні встановлено, що мати хлопчика, який народився [INFO] [PERSON] з 07 червня 2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , та спільно проживає з [PERSON] . Державна реєстрація дитини на сьогодні не здійснена. Державна реєстрація\~народження дитини\~проводиться з\~одночасним визначенням\~її походження\~та присвоєнням\~їй прізвища,\~власного імені\~та по\~батькові. Походження дитини визначається відповідно до\~Сімейного кодексу України. Відповідно до\~п.21\~глави 1\~розділу 3\~\~Правил державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~в Україні,\~затверджених наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~18.10.2000\~за №\~52/5\~(у\~редакції наказу\~Міністерства юстиції\~України від\~24.12.2010\~за №\~3307/5)\~із чинними змінами, якщо батьки мають спільне прізвище, це прізвище присвоюється і дітям. У разі різних прізвищ за згодою батьків, що підтверджується спільною заявою про державну реєстрацію народження, дитині присвоюється прізвище батька чи матері або подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ, про що робиться відповідний запис у графі «Для відміток» актового запису про народження, який засвідчується підписами обох батьків, крім випадків, коли відповідно до цих Правил проведення такої реєстрації здійснюється без їх присутності. У разі присвоєння дитині подвійного прізвища батьки зазначають у заяві про державну реєстрацію народження, з якого прізвища (батька чи матері) має починатись прізвище дитини. У разі якщо мати та/або батько дитини не можуть подати спільну заяву про державну реєстрацію народження, її та/або його письмова згода про присвоєння прізвища дитині, справжність підпису на якій має бути нотаріально посвідчена, може бути подана через представника, повноваження якого мають ґрунтуватися на нотаріально посвідченій довіреності. За відсутності згоди дитині присвоюється прізвище на підставі рішення органу опіки та піклування або суду. Отже в судовому засіданні встановлено, що позов про визнання батьківства пред`явлений до суду позивачем, який вважає себе батьком дитини, яка народилася в шлюбі, тому суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі, оскільки до даних правовідносин ст.128 СК України не застосовується, а ст.129 СК України не може бути застосована, оскільки на даний час реєстрація народження дитини не здійснена. Суд не приймає до уваги визнання позову відповідачем [PERSON] , оскільки спір про батьківство є спором між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини, та відповідно мати дитини має право брати участь у справі як третя особа на стороні відповідача. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів. Відповідно до правил статті 78\~ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 81, 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами. За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи.\~\~Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed