Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

у липні 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями померлого є позивач, яка перебувала з ним у шлюбі з 21 січня 2004 року, та донька померлого [PERSON] Позивач зазначає, що влітку 2003 року у [PERSON] стався інсульт, після якого права сторона була повністю паралізована. В подальшому [PERSON] була встановлена 1 група інвалідності. Відповідач не доглядала за своїм батьком, оскільки постійно проживає в Німеччині. З 2003 року і до дня смерті позивач цілодобово доглядала, годувала, лікувала та підтримувала моральний дух [PERSON], який протягом 6 останніх років життя був прикутий до ліжка. [PERSON] за час життя залишив заповіт на ім'я позивача, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В. Оскільки відповідач є непрацездатною (має пенсійний вік), вона має право на обов'язкову частку у розмірі 1/4 частини спадкового майна. Оскільки [PERSON], [INFO], мав похилий вік та тяжку хворобу, у зв'язку з чим знаходився у безпорадному стані, а [PERSON] ухилялася від надання йому допомоги, [PERSON] просить усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті батька останньої. В судовому засіданні позивач та її представники підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти їх задоволення, зазначивши про необгрунтованість вимог позивача. Третя особа - Третя київська державна нотаріальна контора в судове засідання не забезпечила явку свого представника, надіслали клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що на даний час він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 23 листопада 2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бублик В.О. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2004 року та постійно проживали разом за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 7 т.1) [PERSON], [INFO], донька [PERSON] від попереднього шлюбу. (а.с. 9 т.1) [INFO] помер [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про смерть, виданого 07 травня 2009 року відділом реєстрації смерті у м. Києві. (а.с. 8) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS], яка йому належала на праві приватної власності. 21 травня 2009 року Третьою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 444/09 року щодо майна померлого [PERSON], з якої вбачається, що 21 травня 2009 року із заявою про прийняття спадщини за законом до Третьої київської державної нотаріальної контори звернулась донька померлого [PERSON] як спадкоємиця першої черги відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, після чого 02 липня 2009 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 11 лютого 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В., до Третьої київської державної нотаріальної контори звернулась дружина померлого [PERSON]. (а.с. 74 т.1) З матеріалів справи вбачається, що за час життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 11 лютого 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В. (а.с. 94), згідно з яким все майно де б воно не було і з чого не складалось, і взагалі все те, що буде належати в день смерті заповідав [PERSON] Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа - третя київська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним. (а.с. 28) Предметом спору у даній справі є усунення спадкоємця від права на спадкування за законом з підстав, передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем за законом майна померлого як його дочка, і цей факт не заперечується сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво перебував у безпорадному стані. За змістом даної норми факт ухилення від виконання обов'язків щодо утримання спадкодавця лише тоді є підставою для усунення від права на спадкування, якщо цей факт встановлений судом. Крім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві полягає в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцеві. З огляду на викладене правове значення при вирішенні спору має доведеність сукупності обставин: ухилення спадкоємця (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги (1) при можливості її надання спадкодавцю (2), який перебуває у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу (3), потреба спадкодавця в допомозі саме цього спадкоємця (4). Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування (п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що влітку 2003 року у [PERSON] стався інсульт, після якого права сторона була повністю паралізована. В подальшому [PERSON] була встановлена 1 група інвалідності. Відповідач не доглядала за своїм батьком, оскільки постійно проживає в Німеччині. З 2003 року і до дня смерті позивач цілодобово доглядала, годувала, лікувала та підтримувала моральний дух [PERSON], який протягом 6 останніх років життя був прикутий до ліжка. На підтвердження зазначених обставин надала виписки з медичних карток стаціонарного хворого, з історій хвороби за період з 2003 року до моменту смерті [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що влітку 2003 року у [PERSON] стався інсульт, внаслідок якого йому було завдано значної шкоди. З 20 червня 2003 року по 03 липня 2003 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Центральній міській клінічній лікарні м. Києва, про що зазначено в виписці з історії хвороби № 3216619. У подальшому [PERSON] отримував амбулаторну медичну допомогу. Рішенням Подільської МСЕК м. Києва від 14 листопада 2003 року [PERSON] була встановлена I група інвалідності безстроково, що зазначено в виписці із акту огляду МСЕК № 076002. При огляді спеціалістами Подільського МСЕК м. Києва 14.11.2003 р., який було проведено вдома, було встановлено, що [PERSON] потребував постійного стороннього догляду та самостійно не рухається у ліжку, мова у нього була відсутня. В період весни 2005 р. - осені 2006 р. [PERSON] періодично надавалася амбулаторна медична допомога невропатологом поліклініки та дільничним терапевтом. У період 2007 р. - початку 2008 р. він отримував амбулаторну медичну допомогу дільничним невропатологом, яка встановила, що він прикутий до ліжка та самостійно не рухається. В ході розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - третя київська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним було проведено посмертну судово-психіатричну експертизу. Згідно акту посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 568 від 05.07.2013 р., копія якого надана позивачем, внаслідок зазначених захворювань [PERSON] не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. (а.с. 34 т. 1) Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги про усунення [PERSON] від права на спадкування позивачем доведені, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved