Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Києво- Святошинського районного суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» та [PERSON] про визнання припиненим зобов»язання за договором поруки, посилаючись на те, що 27.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 236/РП/65/2007-840. В забезпечення виконання зобов»язання [PERSON] за кредитним договором, 27.12.2007 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» укладено договір поруки. Відповідно до п.1.1. договору поруки поручитель поручається перед кредитором на належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов»язань, що витікають з кредитного договору. Позивач вважає, що зобов'язання, передбачені вказаним договором поруки припинені в зв'язку зі зміною зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Так позивач зазначає, що у 2015 році ПАТ КБ «Надра» звернулось до [PERSON] та [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості, з якого позивач дізнався, що між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] 26.04.2012 року було укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до Кредитного договору. Пунктом 1.1. Додаткового договору № 1 до Кредитного договору, встановлено новий кінцевий термін погашення кредиту - 27.12.2025 р. Тобто, кінцевий термін погашення кредиту збільшено на три роки. Відповідно до п. 1.3. Додаткового договору № 1 до Кредитного договору, окрім зазначеної вище суми кредиту в розмірі 134 766,91 доларів США, в межах Кредитного договору ПАТ КБ «Надра» надав [PERSON] додатковий кредит в розмірі 129 319,11 гривень з терміном погашення до 26.04.2017 року під фіксовану процентну ставку 15 % річних до 26.04.2013 р., а починаючи з 26.04.2013 р. під плаваючу процентну ставку, яка вираховується як Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб + 5 %. Тобто було збільшено розмір зобов'язань за Кредитним договором. 26.04.2012 року, між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] будо укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору сторони зафіксували розмір заборгованості по пені на рівні 4 167,10 доларів США. Цим було збільшено розмір відповідальності поручителя, оскільки останній поручався за сплату пені в гривні, а ніяк не в іноземній валюті. Фіксація пені в іноземній валюті призвела до того, що розмір пені в гриві, навіть порівняно з датою укладання Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору, збільшився вдвічі внаслідок падіння національної валюти по відношенню до долара США. Отже, розмір відповідальності поручителя збільшився. Відповідно до пункту 3 Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору збільшено строк позовної давності, як загальної, так і спеціальної, до 20 років. Позивач вказує, що згоди на укладення Додаткового договору № 1, або Додаткової угоди № 2 він не надавав, ніяких додаткових угод до Договору поруки не підписував. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд визнати зобов»язання, що виникли за договором поруку від 27.12.2007 укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційного банку «Надра» припиненим. Представник позивача в судове засідання з'явився, позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Надра» в судове засідання з'явивсь. Проти задоволення позовних заперечував в повному обсізі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено в судовому засіданні, 27.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 236/РП/65/2007-840. Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. В забезпечення виконання зобов»язання [PERSON] за кредитним договором, 27.12.2007 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» укладено договір поруки. Відповідно до п 1.2. поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручаєтсья перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов*язання не пред*явить вимоги до поручителя. За змістом ст.ст.553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником, та, якщо інше не встановлено договором поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки відшкодування збитків. Статтею 559 ЦК України встановлені підстави для припинення поруки а саме порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Окрім того, вказує, що збільшення розміру відповідальності поручителя є підставою для припинення поруки. Як вбачається з матеріалів справи, 26.04.2012 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до Кредитного договору. Пунктом 1.1. Додаткового договору № 1 до Кредитного договору, встановлено новий кінцевий термін погашення кредиту - 27.12.2025 р. Тобто, кінцевий термін погашення кредиту збільшено на три роки. Відповідно до п. 1.3. Додаткового договору № 1 до Кредитного договору, окрім зазначеної вище суми кредиту в розмірі 134 766,91 доларів США, в межах Кредитного договору ПАТ КБ «Надра» надав [PERSON] додатковий кредит в розмірі 129 319,11 гривень з терміном погашення до 26.04.2017 року під фіксовану процентну ставку 15 % річних до 26.04.2013 р., а починаючи з 26.04.2013 р. під плаваючу процентну ставку, яка вираховується як Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб + 5 %. Тобто було збільшено розмір зобов'язань за Кредитним договором. 26.04.2012 року, між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] будо укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору сторони зафіксували розмір заборгованості по пені на рівні 4 167,10 доларів США. Цим було збільшено розмір відповідальності поручителя, оскільки останній поручався за сплату пені в гривні, а ніяк не в іноземній валюті. Фіксація пені в іноземній валюті призвела до того, що розмір пені в гриві, навіть порівняно з датою укладання Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору, збільшився вдвічі внаслідок падіння національної валюти по відношенню до долара США. Отже, розмір відповідальності поручителя збільшився. Відповідно до пункту 3 Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору збільшено строк позовної давності, як загальної, так і спеціальної, до 20 років. З вищевикладеного випливає, що сторонами було збільшено розмір процентів за користування кредитом, що відповідно збільшило розмір відповідальності поручителя без його згоди. Відповідно до Висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченого п.1 ч.1 ст.355 ЦК України, за 2 півріччя 2012 року» право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п.7 ч.2 ст.16 ЦК України, оскільки це суперечило б положенням ч.1 ст.559 цього Кодексу. (постанова Верховного Суду України від 21.11.2012 р. у справі №6-134цс12). Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України. За змістом п. 1 ч. 2. ч. З цієї статті одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в впій мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень чч. 2- 5 ст. 13 цього Кодексу. Зі змісту ст. ст. 559. 598 ЦК України вбачається, що припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. (Аналогічна думка з цього приводу викладена в Постановах В СУ від 21 травня 2012 року, а також у п. 22, 24 постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Відповідно до ст. 559, 598 ЦК України порука [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за [PERSON] припинена на підставі зміни зобов»язання без згоди поручителя та збільшення розміру відповідальності поручителя. Відовідач доводи позивача належними та допустимими доказами не спростував, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 625, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved