Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором з обслуговування відпуску товару в розстрочку. В обґрунтування свої вимог зазначив, що 07 листопада 2018 року на прохання відповідача продав останній по кредитному договору з обслуговування відпуску товару в розстрочку кухню «Галактика» на суму 12 240 гривень. При складанні договору вона внесла перший платіж в сумі 7 000 гривень, решту вартості товару, згідно договору вона зобов`язалася внести на протязі трьох наступних місяців. 11 лютого 2019 року вона внесла в погашення боргу 1 500 грн, після чого залишилося 3 740 грн, які остання відмовляється вносити на протязі уже чотирьох місяців. На неодноразові дзвінки відповідач відмовляється вносити заборговані кошти, тому просив стягнути з останньої на свою користь 3 740 грн у рахунок боргу за договором та 2 % від заборгованої суми за кожен день прострочення сплати боргового платежу в розмірі 28 696,15 грн, що у загальному становить 32 436,15 грн. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, яка заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надала, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07 листопада 2018 року між приватним підприємцем [PERSON] . та покупцем [PERSON] у письмовій формі був укладений кредитний договір з обслуговування відпуску товару в розстрочку, згідно якого остання купила у позивача в розстрочку кухню «Галактика», стіл кухонний та куточок вартістю 12 240 грн та внесла перший внесок у сумі 7 000 грн, решту вартості зобов`язалася вносити готівкою на протязі трьох місяців рівними долями по 1 746, 66 грн за місяць (а.с. 5). Відповідно до п. 4 Кредитного договору з обслуговування відпуску товару в розстрочку при несвоєчасному погашенні боргових зобов`язань боржник сплачує 2 % від заборгованої суми за кожен день прострочення оплати боргового платежу (а.с. 5). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК Українии договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 629 ЦК Українии договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ними кола відносин. Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. За змістом ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 612 ч. 1 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК). Станом на лютий 2019 року за відповідачем утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 740 грн. Докази на підтвердження повернення коштів станом на час розгляду справи відсутні. Оскільки зобов`язання відповідача щодо даного кредитного договору не виконані, що останньою не спростовано, то відповідно до вимог зазначених норм матеріального права позивач має право на стягнення процентів за користування коштами в порядку ст. 625 ЦК України. З урахуванням викладеного суд вважає, що на користь позивача підлягають стягненню 3 740 грн - заборгованість за кредитним договором та 28 696,15 грн - 2% від заборгованої суми за кожен день прострочення оплати боргового платежу. Вказані розрахунки заборгованості позивача відповідачем у встановленому порядку не спростовані. Одночасно з відповідача в дохід держави слід стягнути 768,40 грн судових витрат, так як позивач при подачі позову до суду був звільнений від сплати судового збору, будучи інвалідом ІІ групи (а.с. 1).

Outcome: approved