Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , з 2006 року і до часу її смерті [INFO] в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилалася на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] , яка на час смерті постійно проживала разом з заявником з 2006 року за адресою: [ADDRESS] , хоча була зареєстрована за іншою адресою. За своє життя [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] , який в встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто спадщину не прийняв. Єдиним спадкоємцем [PERSON] є заявниця, яка 17 листопада 2020 року звернулася до нотаріальної контори та була відкрита спадкова справа № 583/2020 після смерті [PERSON] 22 квітня 2021 року заявниця звернулася з заявлю про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що у встановлений шестимісячний строк після смерті матері заявник заяву про прийняття спадщини не подала і не була зареєстрована з матір`ю на час її смерті, в зв`язку з чим заявник була вимушена звернутися до суду про встановлення факту постійного сумісного проживання зі спадкодавцем. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 липня 2021 року справа за указаною заявою була передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.17-18). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Дніпровська міська рада про встановлення факту постійного сумісного проживання зі спадкодавцем (а.с.19). Також ухвалою\~судді від\~03\~серпня 2021\~року було\~витребувано від Третьої дніпровської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи № 583/2020 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 07 вересня 2021 року на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2021 року надійшли завірені належним чином матеріали спадкової справи [PERSON] (а.с.29-50). Заявник та її представник у судовому засіданні вимоги, викладені у заяві підтримали та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов до таких висновків. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з частки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким вищезазначене майно заповіла [PERSON] (а.с.36) 17 листопада 2021 року заявник звернулася до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою, якою повідомила, що спадщину за законом після смерті матері [PERSON] вона прийняла згідно з п. 3 ст. 1268 ЦК України та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на її ім`я (а.с.30 на звороті). В свою чергу, [PERSON] 17 листопада 2020 року звернувся до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою, у якій повідомив, що встановлений законом строк для прийняття спадщини він пропустив, до суду звертатися не буде, свідоцтво про право на спадщину з усіх підстав одержувати не бажає (а.с.33). Постановою державного нотаріуса від 22 квітня 2021 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заява про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] до нотаріальної контори не подавалась, при цьому остання не була зареєстрована разом із померлою [PERSON] на день смерті та документи, що підтверджують факт прийняття спадщини не надала (а.с.50). Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем заявник зазначає, що встановлення юридичного факту їй необхідно для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Згідно із довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої 16 квітня 2021 року, [PERSON] з 23 липня 1991 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно з актом про спільне проживання, складеного 12 травня 2021 року сусідами заявниці та затвердженого головою Кооперативу «Мрія 105», [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] з 2006 року по 20 січня 2008 року (а.с.15). Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що останні два роки перед смертю [PERSON] остання проживала разом з донькою, яка піклувалася про неї та доглядала. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 1 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~від 31\~березня 1995\~року \~ \~№ 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом абзацу першого п. 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№ 7\~від 30\~травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Пунктом 3.21. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України також передбачено, що в разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав на те, що щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, зокрема, в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст.\~29\~ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. \~Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Згідно ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно Конституції України та Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами. Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даної заяви, у зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити її у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved