Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

у квітні 2019 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, з наступним уточненням позовних вимог (а.с. 54,55) посилаючись на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , і вона є спадкоємицею майна померлої та вчасно прийняла спадщину, подавши відповідну заяву нотаріусу. До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 4,60 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 20.09.2004, кадастровий номер [NUMBER] . Натомість нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, у зв`язку з тим, що згідно Витягу з Державного земельного кадастру від 17.05.2018 року під указаним у державному акті кадастровим номером у Державному земельному кадастрі зазначена інша земельна ділянка - площею 1,6600 га, призначена для ведення особистого селянського господарства і власником якої є інша особа - [PERSON] . У зв`язку з викладеним позивачка просить визнати за нею право приватної власності на успадковану нею за заповітом після смерті мами [INFO] [PERSON] земельну ділянку площею 4,6035 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та яка розташована на території Машівської селищної ради Полтавської області, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 20.09.2004 р. У судове засідання сторони та третя особа не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлялись належним чином та завчасно, натомість направили заяви про розгляд справи без їх участі, позивач та її представник позов підтримали (а.с.73), відповідач при прийнятті рішення покладається на розсуд суду (а.с. 71), третя особа при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.68). Виходячи з викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу без участі сторін та третьої особи і дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.10.2016 р. (а.с. 10). На підставі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 20.09.2004 р. земельна ділянка площею 4,60 га розташована на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить [PERSON] (а.с.12). Як убачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5307374782018 від 17.05.2018 р. під вказаним у державному акті кадастровим номером у Державному земельному кадастрі зазначена інша земельна ділянка - площею 1,6600 га, призначена для ведення особистого селянського господарства і власником якої є інша особа - [PERSON] (а.с.13). Як убачається із змісту заповіту від 08.04.2008 р. [PERSON] заповіла земельну ділянку розміром 4,60 га кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області своїй дочці [PERSON] - позивачці по справі, а інше майно заповіла іншій дочці - [PERSON] (а.с.44). Позивачка будучи спадкоємицею за заповітом належним чином прийняла спадщину, шляхом написання заяви до приватного нотаріуса (а.с.43), натомість постановою приватного нотаріуса Машівського районного нотаріального округу Довгань А.М. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку, оскільки у Витязі з Державного земельного кадастру на спадкову земельну ділянку вказано невірно площу земельної ділянки , зокрема замість 4,600 га вказано 1,6600 га) та зазначено невірно власника земельної ділянки, замість [PERSON] вказано [PERSON] (а.с.16). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5307910472018 від 05.10.2018 р. земельна ділянка площею 4,6035 призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва якій присвоєно кадастровий номер [NUMBER] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.56-58) та згідно довідки про уточнення кадастрового номеру дана земельна ділянка раніш значилася в державному акту з кадастровим номером [NUMBER] є заархівовано і визначено та зареєстровано в Державному реєстрі за номером [NUMBER] (а.с.59). За таких обставин, суд вважає, що у позивача існують перешкоди для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері [PERSON] на земельну ділянку в нотаріальній конторі. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до п. 4.15. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 4.20 цього Порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Пунктом 4 ч.1 ст. 19 цього Закону визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 цього Кодексу передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як убачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. «г» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Аналізуючи зібрані у справі докази, оскільки позивачка здійснила усі дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, звернувшись до нотаріальної контори, але у зв`язку з помилкою в Державному земельному кадастрі, має перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи, що відсутній інший передбачений законодавством спосіб набуття позивачкою права власності на указане спадкове майно, вбачаються підстави для визнання за нею права власності у судовому порядку, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved