overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

У липні 2015 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ТОВ «Кредекс фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON]. Позов мотивовано тим, що між ПАТ «Платинум банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 112/5068СLPS2 від 22 березня 2012 року на суму 6\~649,68 грн. на строк до 22 листопада 2013 року. В подальшому первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № 20121017-г від 17.10.2012 року. В подальшому ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Кредекс фінанс» на підставі договору факторингу 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року. Таким чином, ТОВ «Кредекс фінанс» являється новим кредитором у зобов'язаннях відповідно до кредитних договорів, що укладені між первісним кредитором ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 29 червня 2015 року за кредитним договором № 112/5068СLPS2 від 22 березня 2012 року становить 8096,90 гривень. Добровільно погасити заборгованість відповідач не бажає. В зв'язку з цим, позивач звернувся до суду та просить в судовому порядку стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явися, але надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, на підставі наявних доказів у матеріалах справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У липні 2015 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ТОВ «Кредекс фінанс» про стягнення заборгованості за кредитними договорами з [PERSON]. Позов мотивовано тим, що між ПАТ «Платинум банк» та відповідачем були укладені кредитні договори, а саме: № 728/3157SFPRPG7 від 02 березня 2012 року на суму 3 166, 13 грн. на строк до 02 березня 2014 року, № 729/3157SFPRPG7 від 02 березня 2012 року на суму 3\~168,72 грн. на строк до 02 вересня 2014 року. В подальшому первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаними кредитними договорами ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договорів факторингу. В подальшому ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу відступлено право вимоги за вказаними кредитними договорами ТОВ «Кредекс фінанс» на підставі договору факторингу 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року. Таким чином, ТОВ «Кредекс фінанс» являється новим кредитором у зобов'язаннях відповідно до кредитних договорів, що укладені між первісним кредитором ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем. Відповідач порушив умови кредитних договорів і має прострочену заборгованість, яка станом на 01 липня 2015 року за кредитним договором № 728/3157SFPRPG7 від 02 березня 2012 року становить 3\~312, 20 гривень та за кредитним договором № 729/3157SFPRPG7 від 02 березня 2012 року становить 3 374, 20 гривень. Добровільно погасити заборгованість відповідач не бажає. В зв'язку з цим, позивач звернувся до суду та просить в судовому порядку стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами 6\~686,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явися, але надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, на підставі наявних доказів у матеріалах справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У липні 2015 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області звернулася позивачка з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що відповідач є батьком дитини, але матеріального допомоги не надає, тому просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON], [INFO], аліменти для утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1 / 3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2015 року та до досягнення [PERSON] повноліття, тобто 30.06.2029 року, а потім в розмірі 1 /4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON], тобто 29.06.2031 року. Позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнає, оскільки зазначає, що кошти на їх утримання надає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про народження дітей серії 1-КИ № 345006 та серії І-ОЛ № 146868, [PERSON] народився 30.06.2011 року та [PERSON] народився 29.06.2013 року. Батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати у частці від доходу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 183 СК України, вказує, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У липні 2015 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області звернулася позивачка з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від цих відносин мають доньку: [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що відповідач є батьком дитини, але матеріального допомоги не надає, тому просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON], [INFO] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1 / 4 частини доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 21.07.2015 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18.01.2028 року. Позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти позовних вимог. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно свідоцтва про народження дитини серії І-ОЛ № 087357 [PERSON] народився 18.01.2010 року. Батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати у частці від доходу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 183 СК України, вказує, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У липні 2015 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області звернулася позивачка з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від цих відносин мають сина: [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що відповідач є батьком дитини, але матеріального допомоги не надає, тому просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON], [INFO] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1 / 4 частини доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 20.07.2015 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 03.03.2031 року; стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON], як дружини, у розмірі 1 / 6 частини доходу (заробітку), починаючи з дня подачі позову, тобто 20.07.2015 року та до досягнення дитиною 3-х років. Позивач позовні вимоги підтримала в частині стягнення аліментів на дитину та просила їх задоволити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти позовних вимог. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно свідоцтва про народження дитини серії І-ОЛ № 140820 [PERSON] народився 03.03.2013 року. Батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати у частці від доходу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 183 СК України, вказує, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У липні 2015 року до Оріхівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] із заявою, в якій просив визнати громадянина [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім з 01 січня 2014 року. Заява обґрунтована тим, що [PERSON], [INFO], як брат дружини заявника, був зареєстрований за адресою [ADDRESS], в будинку, власником якого є заявник. Однак фактично [PERSON] жодного дня за вказаною адресою не проживав, вів бродячий спосіб життя, зв'язків із заявником та його дружиною не підтримував і не підтримує, місце знаходження його з кінця 2013 року невідоме. Однак наявність реєстрації [PERSON] за вказаною адресою перешкоджає заявнику в оформленні житлової субсидії. В судовому засіданні заявник та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, пославшись на обставини та норми права, викладені в позовній заяві. Заінтересована особа явку представника не забезпечила, подала заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України, що регулює відповідні правовідносини, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник є власником житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 12.04.2011 року. [PERSON] є братом дружини заявника, [PERSON], яка, будучи допитаною в суді в якості свідка, пояснила, що її брат тривалий час знаходився у місцях позбавлення волі, після чого звільнився та попросив зареєструвати його за вказаною адресою тимчасово, для отримання паспорту. Однак фактично він жодного дня там не проживав, про своє місцезнаходження не повідомляв, а з початку 2014 року взагалі зв'язок з ним обірвався, місце його перебування не відоме. Аналогічні пояснення дали суду свідки [PERSON] та [PERSON] Ці факти підтверджуються також довідкою Новоселівською сільською радою Оріхівського району Запорізької області від 15.04.2015 року № 132. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Відповідно до ч. 1 ст. 249 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] може бути визнаний безвісно відсутнім, оскільки в зареєстрованому місці його проживання більше року про нього немає жодних відомостей. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. 43 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

У липні 2015 року до суду звернувся [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що 31 серпня 1996 року зареєстрував шлюб із відповідачем у Виконавчому комітеті Червонознам'янської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], актовий запис № 11. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з липень 2012 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] 31 серпня 1996 року у Виконавчому комітеті Червонознам'янської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], актовий запис № 11. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з липень 2012 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У липні 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказує, що 17 червня 2000 року уклав шлюб із відповідачем, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №046623, актовий запис за № 311. Від сумісного шлюбу мають двох доньок Анастасію, [INFO] та Марію, [INFO]. Шлюб видався невдалим. В сімї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з березня 2002 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Зазначає, що спору про поділ спільного майна не мають. У судовому засіданні позивач [PERSON]М позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась. Суду надана заява, просить розірвати шлюб. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрував шлюб із Стець (дошлюбне прізвище «Білик) [PERSON] 17.06.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №046623, актовий запис за № 311. Від сумісного шлюбу мають двох доньок Анастасію, [INFO] та Марію, [INFO]. Шлюб видався невдалим. В сімї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з березня 2002 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна на час розгляду справи сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів, визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У липні 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказує, що 30 квітня 2011 року уклав шлюб із відповідачем у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №079165, актовий запис за № 223. Від сумісного шлюбу мають доньку Діану, [INFO]. Шлюб видався невдалим. В сімї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з червня 2015 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Зазначає, що спору про поділ спільного майна не мають. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позовною заявою погодилась, просить розірвати шлюб. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (дошлюбне прізвище Брединська) [PERSON] 30.04.2011 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №079165, актовий запис № 223. Від сумісного шлюбу мають доньку Діану, [INFO]. Шлюб видався невдалим. В сімї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені. Сторони заперечували проти надання строку на примирення. Спору про поділ спільного майна на час розгляду справи сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів, визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України..

Outcome: approved