Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], у якому з урахуванням збільшених позовних вимог просив визнати спільною сумісною власністю сторін житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 211 в м. Прилуки; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаного будинку та розділити його в натурі. Позов обгрунтовував тим, що 08 лютого 2007 року, перебуваючи в шлюбі з відповідачкою, сторонами було придбано за договором купівлі-продажу на імя [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: вул. Шевченка, 211 в м. Прилуки, який є спільною сумісною власністю подружжя. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2014 року позов [PERSON] задоволено, визнано житловий будинок із господарсько-побутовими спорудами по вул. Шевченка, 211 в м. Прилуки спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку із господарсько-побутовими спорудами, проведено його розподіл відповідно до схематичного зображення в додатку № 1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № С-221 від 14.08.2014 року та виділено в натурі у власність в рахунок 1/2 частки [PERSON]: сіни 1-1 площею 2,9 кв.м вартістю 2469,00 грн., кладову 1-2 площею 3 кв.м вартістю 2554,00 грн., кухню 1-3 площею 11,3 кв.м вартістю 9620,00 грн., частину приміщення 1-6 площею 7,4 кв.м вартістю 5301,00 грн.; гараж «В-1» вартістю 6003,00 грн., сарай «в-1» вартістю 2705,00 грн., погріб «Пг-1» вартістю 1970,00 грн., вбиральню „У-1, вартістю 899,00 грн., 1/2 частину хвіртки та огорожі N-1, 2 вартістю 1361,00 грн., як окремий та цілий обєкт нерухомого майна житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями; в рахунок 1/2 частки [PERSON]: ганок Кр-1 площею 3,2 кв.м, частину приміщення 1-6 площею 4,3 кв.м вартістю 3080,00 грн., житлову кімнату 1-4 площею 7,3 кв.м вартістю 6214,00 грн., житлову кімнату 1-5 площею 13,5 кв.м вартістю 11462,00 грн.; літню кухню Б-1 вартістю 29038,00 грн., сарай «б-1» вартістю 4060,00 грн., 1/2 частину хвіртки та огорожі N-1,2 вартістю 1362,00 грн., як окремий та цілий обєкт нерухомого майна житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями. Після розподілу домоволодіння фактична частка співвласників: [PERSON] становить 37/100 частки, а [PERSON] - 63/100 частки. Зобовязано [PERSON] та [PERSON] для відособлення виділених їм часток та ізольованого користування такими в житловому будинку провести такі ремонтно-будівельні роботи: [PERSON] повинен побудувати прибудову до приміщення 1-6 розмірами 2,82м х 2,72м., встановити дверний блок між приміщенням 1-6 та прибудовою, прорізати прорізи у цегляних стінах вручну, заповнити дверні прорізи блоком, установити та закріпити наличники, установити дверні набори; [PERSON] повинна побудувати прибудову до приміщення 1-6 розмірами 2,1м х 2,72м., встановити дверний блок у вікні між приміщеннями 1-6 та прибудовою, прорізати прорізи у цегляних стінах вручну, заповнити дверні прорізи блоком, установити і закріпити наличники, установити дверні набори, закласти дверний отвір між приміщеннями 1-3 та 1-5 та закласти проріз дверний. Постановлено, що співвласники повинні надати можливість один другому на підключення до комунікацій: електроенергії, води, каналізації та газу, а також не чинити один одному перешкод в користуванні виділеними частинами домоволодіння, комунальними зручностями. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 11273 грн. 50 коп. як різницю у вартості до ідеальних часток у зазначеному будинковолодінні. Вирішено питання про розподіл судових. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує на порушення норм процесуального права, зважаючи на те, що судова експертиза призначається виключно за заявою осіб, які беруть участь у справі, проте представником позивача була подана не заява, а клопотання. Апелянт зазначає, що в резолютивній частині рішення суд повинен був вказати про припинення права власності за відповідачем на 1/2 частину будинку, що виділена позивачу. [PERSON] звертає увагу на те, що судом не було надано належної оцінки тому факту, що на момент придбання будинку сторони спільних коштів не мали і гроші були надані її батьками. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині розподілу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами та в частині розподілу судових витрат, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи було встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення. Задовольняючи позов [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що розподіл житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами згідно судової будівельно-технічної експертизи №С-221 від 14 серпня 2014 року буде відповідати інтересам сторін та вимогам чинного законодавства, оскільки після розподілу фактична частка [PERSON] буде становити 37/100 частки, а [PERSON] 63/100 частки, у звязку з чим відповідачка повинна сплатити [PERSON] різницю у вартості ідеальних часток у сумі 112732,50 грн. З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, з огляду на таке. Судом по справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 07 серпня 1991 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.50 зворот), який було розірвано 10 квітня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.93). В період знаходження сторін у шлюбі, 08 лютого 2007 року було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, за яким [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Шевченка, буд. 211 в м. Прилуки, розміщений на земельній ділянці територіальної громади м. Прилуки. Договір посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1704 (а.с.18). При укладанні договору купівлі-продажу, [PERSON] надано письмову нотаріально посвідчену згоду на купівлю дружиною, [PERSON], житлового будинку по вул. Шевченка,211 в м. Прилуках, та на укладання нею договору купівлі-продажу вказаного будинку (а.с.20). Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Статтею 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, вказаними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Твердження апелянта про те, що на момент придбання житлового будинку спільних коштів у [PERSON] та [PERSON] не було, а кошти надані батьками відповідачки, не заслуговують на увагу, оскільки договір купівлі-продажу спірного домоволодіння від 08 лютого 2007 року є дійсним, він неоспорений в частині зазначення покупця, вимог про визнання його особистою приватною власністю відповідачки останньою не заявлялось. Враховуючи, що житловий будинок з надвірними будівлями №211 по вул. Шевченка в м. Прилуки Чернігівської області був придбаний на імя [PERSON] під час перебування сторін по справі у шлюбі, районний суд ґрунтовно визнав його спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та дійшов висновку про необхідність його поділу в натурі між сторонами в рівних частинах. При розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням позивача [PERSON] та його адвоката [PERSON] була проведена судова будівельно-технічна експертиза №С-221 від 14 серпня 2014 року експертом Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, згідно якої запропоновано один варіант розподілу житлового будинку по вул. Шевченка, 211 в м. Прилуки з відступом від ідеальних часток, який і був покладений в основу оскаржуваного рішення. Запропоновано кожній із сторін виділити відповідну частину житлового будинку, надвірних будівель і споруд, зокрема, співвласнику №1 - 37/100 частини домоволодіння, а співвласнику №2 63/100 частини. При такому варіанті розподілу співвласник №1 отримує від співвласника №2 компенсацію у розмірі 11273,50 грн. як різницю вартості ідеальних часток у зазначеному будинку. Ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 211 в м. Прилуки без урахування земельної ділянки визначена експертом у сумі 202994,68 грн. (а.с.57-76). При розгляді справи апеляційним судом за клопотанням відповідачки [PERSON] та її адвоката [PERSON] була проведена додаткова судова будівельно-технічна експертиза №18-20/15-24 експертом Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Експертом визначено інший варіант розподілу житлового будинку по вул. Шевченка, 211 в м. Прилуки з відхиленням від ідеальних часток співвласників по загальній площі приміщень, що виділяється кожному з них після розподілу, за яким співвласнику №1 запропоновано виділити домоволодіння вартістю 158560,00 грн., що становить 50,2% по площі у домоволодінні, що є більшим на 631,50 грн. по вартості домоволодіння, а співвласнику №2 - виділити домоволодіння вартістю 157297,00 грн., що становить 49,8% по площі у домоволодінні, що є меншим на 631,50 грн. по вартості домоволодіння. Ринкова вартість домоволодіння №211 по вул. Шевченка в м. Прилуки без врахування земельної ділянки визначена експертом у розмірі 315857,00 грн. (а.с.182-201). У судовому засіданні апеляційного суду [PERSON] та її адвокат [PERSON] не підтримали жоден із варіантів розподілу домоволодіння, запропонованих експертами, та наполягали на відмові [PERSON] у задоволенні позову. [PERSON] та його адвокат [PERSON] просили провести розподіл спірного житлового будинку з надвірними спорудами відповідно до висновку експерта додаткової судової будівельно-технічної експертизи №18-20/15-24 від 14 травня 2015 року, проведеного Чернігівським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, виділивши [PERSON] більшу частину домоволодіння, у результаті чого у її власності залишиться літня кухня, а у позивача гараж. На підставі наведеного, та зважаючи на думку та інтереси сторін, проаналізувавши висновки експертів, апеляційний суд вважає за необхідне провести розподіл житлового будинку за висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи №18-20/15-24 Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 14.05.2015 року, оскільки він передбачає найбільш наближений до ідеальних часток відступ по вартості у домоволодінні, а саме на 631 грн. 50 коп., і частки сторін становлять 50,2% та 49,8%. Виходячи з вищевикладеного, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2014 року в частині розподілу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами №211 по вул. Шевченка в м. Прилуки Чернігівської області підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про проведення розподілу спірного житлового будинку з надвірними будівлями відповідно до висновку експерта додаткової судової будівельно-технічної експертизи №18-20/15-24 від 14 травня 2015 року, проведеної Чернігівським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, шляхом виділення: - у власність [PERSON] в рахунок 1/2 частини будинку з прибудовою та господарськими спорудами: кухні 1-2, площею 4,3 кв.м вартістю 22 313 грн., коридору 1-1 площею 6,7 кв.м вартістю 34 767 грн., кімнати 1-7 площею 13,5 кв.м вартістю 70 052 грн., ганку Кр вартістю 632 грн., літньої кухні вартістю 23 057 грн., сараю б-1 вартістю 5054 грн., вбиральні вартістю 632 грн., огорожі 1/2 частини вартістю 1737 грн., 1/2 хвіртки 316 грн., всього по домоволодінню на суму 158 560 грн.; - у власність [PERSON] в рахунок 1/2 частини будинку з прибудовою та господарськими спорудами: санвузлу 1-3 площею 3 кв.м вартістю 15 567 грн., коридору 1-4 площею 2,9 кв.м вартістю 15 049 грн., кімнати 1-5 площею 12,5 кв.м вартістю 64 863 грн., кімнати 1-6 вартістю 7,5 кв.м вартістю 38 918 грн., гаражу вартістю 15 793 грн., сараю в-1 вартістю 948 грн., погрібу вартістю 4106 грн., огорожі 1/2 частини вартістю 1737 грн., 1/2 хвіртки вартістю 316 грн., всього по домоволодінню на суму 157 297 грн. У звязку з відступом від ідеальних часток відносно вартості у домоволодінні з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 631 грн. 50 коп. компенсації. Згідно вказаного висновку експертизи для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які виділяються сторонам у житловому будинку з прибудовою [PERSON] та [PERSON] по лінії розподілу будинку необхідно провести такі ремонтно-будівельні роботи: - між приміщеннями 1-7 (площею 13, 5 кв.м) та 1-6 (площею 7,5 кв.м), між приміщеннями 1-7 (площею 13,5 кв.м) та 1-5 (площею 12,5 кв.м), між приміщеннями 1-1 (площею 6,7 кв.м) та 1-4 (площею 2,9 кв.м), закласти дверні прорізи; - у приміщенні 1-3 (площею 3,0 кв.м) демонтувати віконний блок, улаштувати дверний проріз та установити дверний блок; виконати роботи по улаштуванню тамбуру входу чи веранди; - між приміщеннями 1-1 (площею 6,7 кв.м) та 1-7 (площею 13,5 кв.м), між приміщеннями 1-5 (площею 7,5 кв.м) та 1-5 (площею 12,5 кв.м), влаштувати дверні прорізи; - замість ганку виконати роботи по улаштуванню тамбуру входу чи веранди. Відповідно до ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України. Частиною ч. 4 ст. 364 ЦК України передбачено, що у разі виділу співвласникам у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації Районним судом вищевказаних положень ЦК України при ухваленні рішення не було враховано , а тому необхідно доповнити резолютивну частину рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2014 року абзацом четвертим наступного змісту: «Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими спорудами розташованого за адресою м. Прилуки, вул. Шевченка,211». Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частинами 1, 5 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Виходячи із вартості 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Шевченка, 211 в м. Прилуки, що виділяється позивачу [PERSON], визначеної висновком експертизи від 14 травня 2015 року у сумі 157297,00 грн., при зверненні до суду першої інстанції [PERSON] повинен був сплатити 1579,29 грн. судового збору (157297,00 грн. х 1%). Проте, [PERSON] було сплачено тільки 243,60 грн. (а.с.1). Сума недоплаченого [PERSON] судового збору складає 1335,69 грн. (1579,29 грн. 243,60 грн.). У звязку із задоволенням позову [PERSON] із відповідачки [PERSON] належить стягнути на відшкодування судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції на користь [PERSON] 243 грн. 60 коп. та на користь держави 1335 грн. 69 коп. Також позивачем були понесені судові витрати на оплату правової допомоги адвоката. В матеріалах справи наявний договір №41 від 15.07.2014 року, укладений між адвокатським обєднанням «Адвокатська контора «ЛОГОС», яка уповноважила адвоката [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої, про надання адвокатських послуг (а.с.36,37), розрахунок гонорару за участь адвоката [PERSON] у даній справі, квитанції до прибуткового касового ордеру №35 від 03 липня 2014 року та № 44 від 21 серпня 2014 року про оплату вказаних витрат в сукупності на суму 4000,00 грн. (а.с.83,84,85). Апеляційний суд погоджується з необхідністю відшкодування позивачу витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн., беручи при цьому до уваги кількість витраченого адвокатом часу на: складання позовної заяви протягом 1 год. 30 хв., складання заяви про забезпечення доказів 1 год., складання змін до позовної заяви після надходження документів про забезпечення доказів 30 хв., судове представництво в судових засіданнях 4 год. 13 хв. (24.07.2014 року 48 хв., 28.07.2014 року 87 хв., 27.10.2014 року 118 хв.), а всього 8 год. 12 хв. або 493 хв. Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 4000,00 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу адвоката (1218 грн. законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати х 40% : 60 хв. х 493 хв. фактично витрачений адвокатом час на надання правової допомоги). Враховуючи, що в основу судового рішення апеляційного суду покладений висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи №18-20/15-24 Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 14 травня 2015 року і витрати на проведення даної експертизи в розмірі 2755,20 грн. були понесені [PERSON], то вказані витрати підлягають стягненню на її користь з [PERSON] Таким чином, у сукупності з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 1488 грн. 40 коп. судових витрат (243,60 грн. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції + 4000,00 грн. витрат за надання правової допомоги адвокатом 2755,20 грн. витрат за проведення експертизи).

Outcome: partial