overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

У липні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів 2160,90грн боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що за договором відповідачам з 01.02.2011р. до 01.01.2014р. надавалися послуги теплопостачання, за які оплата не здійснена та існує заборгованість на суму 2062,65грн. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідачі у встановленому порядку повідомлялися про час і місце судового розгляду, до суду не з'явилися вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач надає послуги з централізованого опалення та підігріву питної води на житловий будинок в [ADDRESS] Відповідно до положень ст.901 ЦК України відповідачі, як замовники, зобов'язані оплатити позивачу, як виконавцю, надану послугу. Також, відповідно ст.67 Житлового кодексу України наймач жилого приміщення повинен сплачувати комунальні послуги, у тому числі, послуги теплопостачання за затвердженими тарифами. Згідно облікових даних позивача за відповідачами на даний час рахується заборгованість за послуги, надані у період з 01.02.2011р. до 01.01.2014р. у розмірі 2062,65грн. Крім того, відповідачі прострочили оплату послуг позивача, тому за вимогою останнього на підставі ст.625 ЦК України мають також сплатити збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції - 10,41грн та 3% річних - 87,84грн. Разом зазначені суми складають загальну суму стягнення за позовом - 2160,90грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідачів підлягають стягненню зазначені суми. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

У липні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 04.11.2009 р. відділом РАГСу Оболонського РУЮ м. Києва було укладено шлюб з відповідачем, а/з № 1768. Від шлюбу є дитина - [PERSON] [INFO] Зі слів позивача із квітня 2010 р. відповідач не проживає із сім'єю, так як виїхав до Туреччини, змусив позивача перервати вагітність, не займався дитиною та не бажає утримувати сім'ю. У зв'язку із чим за рішенням від 14.07.2011 р. відповідач [PERSON] сплачує на користь позивача аліменти. Посилаючись на зазначене, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем та позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO] У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги Відповідач у судовому засіданні не з'явився, належним чином був повідомлений. Представник 3 особи - органу опіки та піклування Оболонської в м. Києві державної адміністрації підтримала позовні вимоги, що стосується позбавлення батьківських прав у повному об'ємі та надала висновок що до цього. Вислухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача. Судом встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 04.11.2009 р. відділом РАГСу Оболонського РУЮ м. Києва, а/з № 1768. Від шлюбу є дитина - [PERSON] [INFO] Як з'ясував суд, з квітня 2010 р. відповідач [PERSON] виїхав за межі України (зі слів позивача до Туреччини), сторони ведуть окреме господарство та не підтримують шлюбних стосунків, шлюб носить формальний характер, і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тобто у суду є усі підстави винести рішення щодо розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Також суд вважає, що позовна вимога щодо позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] [INFO] знайшла своє підтвердження у судовому засіданні у повному об'ємі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

У липні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 01.04.2006 р. відділом РАГСу Оболонського РУЮ у м. Києві було укладено шлюб з відповідачем, а/з № 353. Від шлюбу є дитина - [PERSON] [INFO] Зі слів позивача, на протязі 2 р. між сторонами відбувались сварки, хоча сторони мешкають разом, але шлюбні відносини припинені між сторонами із 01.09.2013 р., і спільне господарство не ведеться. Посилаючись на зазначене, позивач просив розірвати шлюб із відповідачем [PERSON] Також позивач вказав, що він пропонує суду стягувати із нього аліменти на користь дитини у сумі 400 грн., так як дитина мешкає із відповідачем, і спору між сторонами не існує. У судовому засіданні і позивач і відповідач підтримали та визнали відповідно позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 01.04.2006 р. відділом РАГСу Оболонського РУЮ у м. Києві, а/з № 353. Від даного шлюбу є дитина - [PERSON] [INFO] Як з'ясував суд, із 01.09.2013 р. сторони не мешкають разом, ведуть окреме господарство та не підтримують шлюбних стосунків. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу та зміни прізвище позивача після розірвання шлюбу. В матеріалах справи є також копія свідоцтва про народження дитини [PERSON] [INFO] (а.с. 4) з якого вбачається‚ що батьками є відповідач та позивачка. Як було з'ясовано у судовому засіданні, із вересня 2013 р. відповідач мешкає із дитиною окремо від позивача. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд на підставі викладеного ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення згідно ст. 200 СК України. Відповідно до ст. 183 СК України суд визначає розмір аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, як такі, що відображають належні умови утримування дитини. Таким чином‚ позовні вимоги позивача [PERSON] у судовому засіданні щодо стягнення аліментів також знайшли своє часткове підтвердження. Суд також вважає за доцільне стягнути із позивача [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У липні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини її доходів на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], кожного, посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивач надав до суду заяву про підтримку позову, згоду на заочний розгляд справи та про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилася. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 79 про неможливість вручення судової повістки. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які немають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є матір'ю дітей, які мешкають з позивачем - батьком дитини, та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, що відповідно до ст.180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 5, 6)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

У липні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути на свою користь заборгованість по заробітній платі В судове засідання представник позивача не з'явився, надав у позовній заяві згоду на розгляд справи за його відсутності і розгляд справи заочно. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Су дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до довідки Південної академії підвищення кваліфікації кадрів Міністерства промислової політики Україн, [PERSON] дійсно працює в даній академії на посаді водія та має заборгованість по заробітній платі станом на 22 липня 2014 р. в сумі 29662,76 грн. (а.с.6). У відповідності до частини 1 статті 115 Кодексу Законів про працю України, заробітна плата повинна виплачуватись регулярно в робочі дні в терміни, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. За такого, з відповідача слід стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 29662,76 грн. Згідно статті 5 Закону України «Про судовий збір», за поданням позову про стягнення заробітної плати позивач звільняється від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача слід стягнути судові витрати в сум 243,60 грн. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

У липні 2014 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 19.05.1984 р. уклав шлюб із відповідачем. Спільне життя не склалося з причин несумісності характерів, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Спільного господарства не ведуть, спору щодо поділу майна, що є їхньою спільною власністю між ними немає. Діти повнолітні. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином, заяв про відкладення справи розглядом або розгляд справи за її відсутності суду не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 19.05.1984 року Високопільською сільською радою Валківського району, актовий запис № 5, що підтверджується наявним у матеріалах справи повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Подружжя спільне господарство не веде, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально, доказів іншого суду не надано. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім,ї суд вважає обох із подружжя, застосування засобів щодо примирення подружжя на думку суду є недоцільним. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

У липні 2014 р. позивач звернувся до суду із позовом, яким просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування належною йому на праві власності квартирою [ADDRESS]. Позов обґрунтований тим, що відповідачі: його колишня дружина - [PERSON] та його донька [PERSON] зареєстровані у зазначеній квартирі, однак з травня 2010 року в квартирі не проживають. Визнання відповідачів втратившими право користування квартирою необхідне позивачеві для розпорядження своєю власністю. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, погодився на заочний розгляд справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Позивач є власником квартири [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу від 15 серпня 2003 року (а.с. 6,7). 29 березня 2008 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, а [INFO] народилась [PERSON], їх донька (а.с. 12,13). Відповідно до довідки ЖКП «Південь», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 2003 року, [PERSON] і [PERSON] - з 2008 року (а.с. 10). Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 вересня 2011 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний (а.с. 9). Згідно частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до акту про не проживання, складеного 15 липня 2014р. в присутності сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають з 01 травня 2010 року (а.с. 11). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт не проживання відповідачів у квартирі понад один рік без поважних причин, а тому, у відповідності до статті 405 ЦК України, є підстави для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У липні 2014 р. позивач звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу зі вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що рішенням від 20.03.2009 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Крім того, рішенням від 16.07.2014 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини заробітку, а також стягуються аліменти на утримання дружини - [PERSON], з якою проживає дитина, до виповнення синові трирічного віку, у розмірі 1/12 частини заробітку. У зв'язку з виникненням аліментних платежів на молодшу дитину та дружину у нього погіршилося матеріальне становище. Крім того, його діти являються забезпеченими в нерівних розмірах. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечувала, вважає, що друга дружина навмисно звернулася за стягненням аліментів, хоча вона до суду не ходила та не оскаржувала прийняті рішення про стягнення аліментів від 16.07.2014 р.. Дослідивши матеріали справи - докази: рішення від 23.04.2009 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, рішення від 16.07.2014 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, рішення від 16.07.2014 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, свідоцтво про народження сина [PERSON], свідоцтво про народження сина [PERSON], (а.с. 4, 5-6, 7-8, 9,12), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням від 20.03.2009 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Крім того, рішенням від 16.07.2014 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини заробітку, а також стягуються аліменти на утримання дружини - [PERSON], з якою проживає дитина, до досягнення сином трирічного віку, у розмірі 1/12 частини заробітку. Таким чином, після набуття законної сили рішеннями від 16.07.2014 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу про стягнення аліментів з позивача, його матеріальний стан погіршився, так як збільшився розмір аліментів, які утримуються з нього з 1/4 до 1/2. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю батьків, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. На підставі викладеного, ст. ст. 182, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

У липні 2014р. позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0933га, за адресою: [ADDRESS], посилаючись в обґрунтування вимог на те, що придбала у відповідача житловий будинок, але земельна ділянка, на якій він розташований, була у власності відповідача та залишається не переоформленою. У судовому засіданні учасники були відсутні, позивач надала заяву про підтримку позову і розгляд справи без її участі; третя особа також надала до суду заяву з проханням вирішити спір без участі їх представника. Відповідач у встановленому порядку повідомлявся про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 05.08.2002р. позивач [PERSON] придбала у відповідача [PERSON] житловий будинок з усіма господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 15.08.2002р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №6202, зареєстрованого в ММБТІ 23.08.2002р. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0933га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка розташована на території Великокорениської селищної ради. Рішенням від 28.12.1993р. за №13/15 Великокорениської селищної ради народних депутатів, земельна ділянка була передана у приватну власність [PERSON], що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 21.04.1994р. Згідно ст.377ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. На підставі ч.1 ст. 30 Земельного Кодексу України (в редакції 1990р.), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст.67 ЗК України, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Слід зазначити, що в написанні прізвищ позивача та відповідача в державному акті на землю та в договорі купівлі-продажу маються розбіжності, які, на думку суду, виникли у зв'язку з неточністю перекладу з російської на українську мову, оскільки на час укладання договору позивач мала документи громадянки Російської Федерації, а відповідач - документи громадянки Республіки Бєларусь. Належність вказаним особам зазначених правовстановлюючих документів ніким не заперечується, а тому сумніву не викликає. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

У липні 2014 р. позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20.03.1999 р.н. було укладено шлюб з відповідачем, а/з № 121. Від шлюбу є дитина - [PERSON] [INFO] Як вказано у позові декілька років сторони не мешкають разом. Посилаючись на зазначене, позивач просив розірвати шлюб з відповідачем. Обидві сторони у судове засідання з'явились, підтримавши позов та визнавши його відповідно. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 20.03.1999 р. а/з № 121 (а.с. 4). Від даного шлюбу є дитина - [PERSON] [INFO] Як з'ясовано судом, сторони з червня 2012 р. не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, а з червня 2013 р. відповідач мешкає окремо від сім'ї, і їх шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

У липні 2014 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 22.10.2004 р. відділом РАЦСу Подільського РУЮ в м. Києві а/з № 84. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO] З моменту реєстрації шлюбу і до грудня 2012 р. сторони проживали спільно, однією сім'єю, після чого відносини між сторонами погіршились, тому просить суд шлюб укладений із відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивач після пояснень відповідача вказав, що моментом погіршення відносин із відповідачем потрібно вважати березень 2013 р. Відповідач у судовому засіданні позов визнала у повному об'ємі. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22.10.2004 р. відділом РАЦСу Подільського РУЮ в м. Києві було зареєстровано шлюб позивача із відповідачем а/з № 84. Від шлюбу є дитина - [PERSON] [INFO] Як з'ясовано судом, із березня 2013 р. сторони не проживають разом, ведуть окреме господарство, не підтримують шлюбних стосунків, і дитина мешкає із відповідачем. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

У липні 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову, згоду на заочний розгляд справи та про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 83 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які немають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем - матір'ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст.180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 6, 7)

Outcome: approved