Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 20 січня 2011 року між сторонами було укладено договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 6100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості. Проте, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконував належним чином і станом на 30.09.2014 року у нього перед позивачем виникла заборгованість у сумі 14087 грн. 77 коп. А тому, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача Спірідонова Н. І. не з'явилася, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, до суду повернулися надіслані йому судові повістки з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, фізичній особі, що не має статусу підприємця, судова повістка надсилається за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Оскільки судова повістка [PERSON] вручена належним чином, у відповідності до положень ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, якщо розгляд справи здійснюється судом у відсутності осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 20 січня 2011 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 6100 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір між сторонами був укладений у виді анкети-заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає між сторонами договір, що підтверджується його підписом у заяві. Для виконання зобов'язання Банк відкрив відповідачу рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Проте, [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором не виконував. А тому, станом на 30 вересня 2014 року у нього перед позивачем виникла заборгованість у сумі 14087,77 грн., з яких: 6009,87 грн. - заборгованість за кредитом; 5480,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1450 грн. - заборгованість по комісії за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи: 500 грн. - фіксована його частина, 647,04 грн. - процентна складова. Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог кредитного договору позичальник не виконує взяті на себе договірні зобов'язання щодо сплати кредиту. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 20 січня 2011 року у розмірі 14087,77 грн. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 525, 526, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved