Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

У липні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що позивачу належіть на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] . 24 травня 2012 року в цьому помешканні було зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] . Однак відповідач фактично не проживає за вказаною адресою з моменту реєстрації в цій квартирі. Позивач не підтримує контакти з [PERSON] , не знає де він наразі перебуває, особистих речей відповідача в помешканні немає. З 24.05.2012 р. позивач змушена сплачувати за опалення, вивіз сміття, газ та інші житлово-комунальні послуги відповідно до кількості зареєстрованих осіб, що за умови не проживання відповідача в квартирі покладає на неї додатковий тягар по сплаті комунальних послуг. Вважає, що [PERSON] є таким, що втратив право користування квартирою, оскільки не проживає та відсутній у цьому житлі без поважних причин з 2012 року. Виходячи з цього просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Яковлева Д.О. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 02 грудня 2020 року суддю [PERSON] було відсторонено від здійснення правосуддя у зв`язку із притягненням до дисциплінарної відповідальності у вигляді внесення подання про звільнення судді з посади. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 28.01.2021 року справа передана судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2021 року справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А., ухвалено продовжувати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. На адресу відповідача судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву від [PERSON] до\~суду не\~надходило. Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до\~Конституції України, цього Кодексу,\~Закону України\~«Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 травня 2003 року є власником квартири, загальною площею 39,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 757877 від 11.06.2003 р. підтверджується реєстрація права власності на вказану квартиру за позивачем, частка 1/1. Отже, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї № 6862 від 23 червня 2020 року, у квартирі окрім позивача зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 24.05.2012 року. Як вбачається з Акту про не проживання осіб за місцем реєстрації від 30.06.2020 року, [PERSON] не проживає в квартирі починаючи з 24.05.2012 року. Акт підписаний сусідами, які мешкають у цьому ж будинку. Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦПК України власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права на користування та розпорядження майно. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями статті 405 ЦК України відповідно до положень якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації понад один рік. Домовленості з власником житла про збереження за відповідачем права користування житлом на більший термін, немає. Будь-яких поважних причин відсутності [PERSON] в місці проживання, не встановлено. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Таким чином, оскільки відповідач відсутній в місці проживання з 24.05.2012 року, суд приходить до висновку, що він втратив право користування цим приміщенням, тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В силу вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути з відповідача. Виходячи з наведеного, на підставі ст. ст. 64, 71, 72 ЖК Української РСР,

Outcome: approved