Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

У квітні 2020 року заявник звернувся до суду із зазначеною заявою про визнання своєї матері [PERSON] , [INFO] , недієздатною, посилаючись на те, що остання має ознаки стійкого психічного розладу здоров`я, внаслідок прогресуючого захворювання нервової системи з порушенням функцій руху та зниження пам`яті, потребує стороннього догляду та не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Заявник в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив заяву задовольни. Представник заінтересованої особи Відділу опіки та піклування управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення вимог не заперечували. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , доводиться матір`ю заявника, яка проживає разом з заявником, страждає на психічну хворобу, перебуває на обліку у Київському міському психоневрологічному диспансері №3 з приводу хронічного нервово-психічного захворювання з 2013 року, є особою з інвалідністю другої групи з 01.02.2012 року, причина інвалідності - загальне захворювання, інвалідність встановлена довічно. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.06.2020 року по справі стосовно [PERSON] призначена судово-психіатрична експертиза. При цьому, згідно висновку судово-психіатричного експерта Київського міського центру судово-психіатричної експертизи №416 від 03.08.2020 року [PERSON] , [INFO] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді Деменції при хворобі Гентінгтона (F 02.- згідно з МКХ-10), і за своїм психічним станом, на даний час, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оцінюючи зібрані в справі докази, суд вважає їх достовірними та достатніми для визнання недієздатною [PERSON] , [INFO] . За приписами ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Процедура встановлення опіки та призначення опікуна над недієздатною фізичною особою визначена Правилами опіки та піклування, затвердженими спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 (далі - Правила). Так, п. 3.3. Правил передбачено, коло осіб, які можуть бути опікунами та необхідний перелік документів, за наявності яких можливо призначити особу опікуном. Зокрема, якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - одним з таких документів є рішення суду про визнання даної особи недієздатною. З наведеного вбачається, що орган опіки і піклування вправі звернутися до суду з поданням про встановлення опіки і призначення опікуна над недієздатною фізичною особою лише після отримання рішення суду про визнання такої особи недієздатною. Матеріали справи не містять переліку документів передбаченого правилами, які дають можливість в судовому засіданні при визнанні особи недієздатною одночасно вирішувати питання опіки над вказаною особою. При цьому, після зібрання належного переліку документів заявник не позбавлений можливості вирішити питання про встановлення опіки та призначення опікуна над [PERSON] .

Outcome: approved