Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та моральної шкоди. В позові зазначила, що з 19.04.1988 року працювала у Запорізькому заводі високовольтної апаратури, та 07.11.2017 року була звільнена за ст. 38 ч. 3 КЗпП України. При звільненні і до теперішнього часу відповідач належного розрахунку не провів, жодних сум не виплатив. Порушуючи норми законодавства, відповідач здійснює неповну виплату нарахованої заробітної плати, в наслідок чого за період з грудня 2016 року по листопад 2017 р. утворилась заборгованість по заробітній платі. Станом на 20.11.2017 р. відповідно до довідки № 1099 заборгованість по заробітній платі складає 13422,69 гривень. Позивач просить стягнути на її користь з відповідача заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 13422,69 гривень, а також моральну шкоду в сумі 10000,00 гривень. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень (відзиву) проти позову не надав. Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі на наявних у справі доказів у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] була прийнята 19.04.1988 р. на роботу у Виробниче обєднання «Запоріжтрансформатор», наказ № 19 від 31.03.1988 р., та 07.11.2017 року звільнена за власним бажанням за ст.. 38 ч. 3 КЗпП України, наказ № 130 від 07.11.2017 р., що підтверджується копією трудової книжки. В 2011 році підприємство було перейменовано в Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». На підприємстві виплата заробітної плати відбувалася з затримкою. Починаючи з грудня 2016 року по листопад 2017 року, відповідач не в повному обсязі виплачував заробітну плату позивачу, в наслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі. Відповідно до довідки про заборгованість № 1099 від 20.11.2017 р., виданої Командитним товариством «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов і Компанія», заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 20.11.2017 року становить 13422,69 гривень. Відповідно до ч. 2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, тому з Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов» і компанія»підлягає стягненню на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 13422,69 гривень. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., посилаючись на те, що їй були заподіяні моральні страждання, викликані тим, що вона була позбавлена джерела існування, можливості реалізувати свої життєві потреби, був порушений її склад життя. Стаття 237-1 КЗпП України закріплює право працівника вимагати відшкодування моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до розяснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, обовязковому зясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідач не довів відсутність вини в несвоєчасній виплаті позивачу заробітної плати. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, характер і тривалість цих страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу у розмірі 3000,00 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved