Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідачів та просить суд: - встановити факт належності земельної ділянки № [NUMBER] масиву № [NUMBER] Петрівської сільської ради, площею 4,21 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД № 051446 виданий 25.11.2003 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 199/16 - [PERSON] , який помер [INFO] ; - встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на: 1) земельну ділянку № [NUMBER] масиву № [NUMBER] Петрівської сільської ради, площею 4,21 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД № 051446 виданий 25.11.2003 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 199/16; 2) земельну ділянку № [NUMBER] масиву № [NUMBER] Петрівської сільської ради, площею 4,21 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД № 051445 виданий 25.11.2003 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 198/16. При цьому, заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтував наступним. Позивач [PERSON] є рідним братом відповідача [PERSON] та відповідачки [PERSON] . Їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON] . В грудні 2012 року померла мати сторін [PERSON] , яка за життя заповіт не складала, а її спадкове майно складається з земельної ділянки № [NUMBER] масиву № [NUMBER] Петрівської сільської ради, площею 4,21 га, яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 051446 виданий 25.11.2003 року. До самої своєї смерті мати сторін проживала з їх батьком - своїм чоловіком [PERSON] , в будинку [ADDRESS] , тому [PERSON] на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що фактично прийняв спадщину своєї дружини. Не встигнувши оформити спадкові права на майно дружини, 13.03.2014 року помирає і батько сторін [PERSON] , якому на праві приватної власності належала земельна ділянка № [NUMBER] масиву № [NUMBER] Петрівської сільської ради, площею 4,21 га. За життя батько сторін також заповіт не складав. Таким чином, спадкова маса [PERSON] складається з належної йому земельної ділянки та ділянки [PERSON] , яку він фактично прийняв у спадок. З 2013 року [PERSON] проживав в родині сина - позивача по справі, оскільки через фізичний стан не міг самостійно утримувати себе. Оскільки померлий на день смерті проживав з позивачем, то позивач вважається таким, що прийняв спадщину батька, однак через реєстрацію місця проживання батька в селі Петрівка та його фактичне проживання в місті Чорноморськ з позивачем, останній не може довести факт прийняття спадщини на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України. В той же час, відповідачі по справі спадщину після смерті батька не приймали, до нотаріуса з відповідними заявами не звертались. Ухвалою суду від 03.07.2020 року провадження по справі було відкрито та визначено загальний порядок її розгляду з призначенням підготовчого судового засідання. Одночасно судом було задоволено клопотання позивача та витребувано з Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи до майна померлих [PERSON] та [PERSON] . 20.07.2020 року до канцелярії суду надійшов лист завідувача Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Мельниченко М.М. з повідомленням про відсутність заведених спадкових справ до майна померлих [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 28.07.2020 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 12 серпня 2020 року. Ухвалою суду від 12.08.2020 року розгляд справи було відкладено на 07.09.2020 року через неявку сторін. 07.09.2020 року відповідачка [PERSON] подала до канцелярії суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Позивач 07.09.2020 року також подав до канцелярії суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить судове засідання відкласти для повторного виклику [PERSON] . В той же день ухвалою суду від 07.09.2020 року розгляд справи було відкладено на 28.09.2020 року через неявку у судове засідання відповідача [PERSON] . Здійснено оголошення про виклик у судове засідання [PERSON] . У судове засідання 28.09.2020 року сторони не з`явились. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане 26.12.2012 року виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 13. За життя [PERSON] належала земельна ділянка № [NUMBER] в масиві № [NUMBER] Петрівської сільської ради, площею 4,21 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 051446 виданого 25.11.2003 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, оскільки заповіт за життя вона не складала. Сторони по справі є рідними дітьми померлої та її чоловіка [PERSON] , що повністю підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частина 3 ст. 1268 ЦК України: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцем [PERSON] став її чоловік [PERSON] , який проживав з нею на момент відкриття спадщини та в згодом прийняв в особисте управління її земельну ділянку. За відомостями районної державної нотаріальної контори спадкова справа до майна [PERSON] не заводилась, тобто ніхто з її спадкоємців не звертався до нотаріусу в порядку ст.. 1269 ЦК України. Отже, суд вважає доведеною та такою, що підлягає задоволенню позовну вимогу про встановлення факту належності земельної ділянки померлої [PERSON] її чоловікові [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане 14.03.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 352. За життя [PERSON] належала земельна ділянка № [NUMBER] в масиві № [NUMBER] Петрівської сільської ради, площею 4,21 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 051445 виданого 25.11.2003 року. За відомостями державного нотаріусу заповіт [PERSON] не складав та спадкова справа до його майна не заводилась. Стаття 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 1 ст. 1221 ЦК України: місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Позивач стверджує, що на момент відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] проживав разом з ним, однією родиною. Вказані ствердження відповідачкою [PERSON] не були спростовані, що свідчить про їх дійсність. Таким чином, суд вважає доведеним факт прийняття позивачем спадщини після смерті батька в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 5 ЦПК України: здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1). У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.2). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. На підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки заявлені в неї вимоги є обґрунтованими, правомірними та спрямовані на захист спадкових прав позивача.

Outcome: approved