Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

У липні 2019 року до Менського районного суду надійшла заява Менської міської ради Чернігівської області про визнання спадщини, що відкрилась після померлої [INFO] [PERSON] , відумерлою. Заяву мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка на дату смерті проживала по [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,13 га на території Осьмаківської сільської ради Менського району Чернігівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала їй на підставі Державного акту на право власності на землю серії І- ЧН № 047208, виданого Менською районною державною адміністрацією Чернігівської області 20.06.2002. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої державним нотаріусом Менської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 939. Інформація про видані свідоцтва про право на спадщину у позивача відсутня. Спадкоємець за законом - син [PERSON] , який на день смерті проживав по [ADDRESS] , помер [INFO] . Заінтересована особа [PERSON] , яка є племінницею [PERSON] , в установлений законом строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої тітки. В зв`язку з цим, посилаючись на те, що спадкоємці за заповітом і за законом після померлої [PERSON] . відсутні, орган місцевого самоврядування просить визнати спадщину, що відкрилась після її смерті відумерлою і передати її у власність Менської об`єднаної територіальної громади Менського району Чернігівської області. Згідно ухвали судді від 20 липня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. Представник заявника Менської міської ради Чернігівської області - Бернадська Т.А. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в заяві. Пояснила суду, що після померлої [INFO] відкрилась спадщина. Спадкоємцем за законом на спадкове майно був син, який в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину не отримав. [INFO] помер [PERSON] . Крім померлого сина, спадкоємцем за законом на спадкове майно після померлої [PERSON] є її племінниця [PERSON] , проте в установлений законом строк вона не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої тітки. Посилаючись на відсутність спадкоємців після померлої [PERSON] , представник заявника підтримала заявлені вимоги, висловила думку, що наявні всі підстави для визнання спадкового майна, що належало померлій [PERSON] , відумерлим та передачі його у власність Менської об`єднаної територіальної громади. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, посилаючись на стан здоров`я, про час та місце його проведення повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що приймати спадщину після померлої тітки [PERSON] не буде. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі заінтересованої особи, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до ст. 338 ЦПК України суд встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Згідно ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою; заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини; спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Відповідно до вимог ст. 13 Конституції України, земля, її надра та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місце відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] в с. Осьмаки Менського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00023418171 від 17 липня 2019 року (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, площею 2.13 га, розташована на території Осьмаківської сільської ради Менського району Чернігівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю (а.с.6). До майна померлої [PERSON] 18 листопада 2008 року Менською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 939, на підставі заяви спадкоємця - сина [PERSON] (а.с.19-25). [INFO] в с. Осьмаки Менського району Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00023418018 від 17 липня 2019 року (а.с.9). Будь - яких документів, що б підтверджували факт родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON] , матеріли справи не містять. Клопотань про залучення до участі в справі [PERSON] від представника заявника не надходило. Питання з приводу вищевказаних розбіжностей заявником врегульовано не було і не надано суду документу, який би підтверджував про те, що померлий [PERSON] являється сином померлої [PERSON] і що саме він звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. При ухваленні рішення в даній справі судом враховуються вимоги спадкового права, що передбачені Книгою шостою ЦК України. Зокрема, ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1273 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1283 ЦК України на органи місцевого самоврядування покладається обов`язок охорони спадкового майна. Що стосується спірного нерухомого спадкового майна, то представником заявника не доведено про наявність тягара утримання даного майна. Право на захист власності гарантується також і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема у ст.1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В ході розгляду справи судом встановлено наявність спадкоємця на спірне нерухоме майно - заінтересованої особи [PERSON] , чого в судовому засіданні не заперечувала представник заявника. Остання з даного приводу посилалась на те, що даний спадкоємець в установлений законом строк не звернулась до нотаріальної контори з заявою при прийняття спадщини після померлої тітки, а до суду надала заяву, що вона не буде звертатись з такою заявою, що, на думку представника заявника, свідчить про відмову спадкоємця від прийняття спадщини. В Постанові (справа № 342/180/17) від 03 липня 2019 року Велика Плата Верховного Суду України зазначає, що пересічний громадянин, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити та бути належним чином проінформованим про свої права. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюються строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Однак вказана норма не є безумовною і беззаперечною, оскільки згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановлено ст. 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Для з`ясування питання родинних відносин між померлою [PERSON] та особою, що звернулась з заявою про прийняття спадщини, представником заявника було заявлено клопотання про допит в судовому засіданні нотаріуса, що заводив спадкову справу № 939. Однак, дане клопотання було відхилено судом, у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки надані суду за запитом матеріали спадкової справи не містять будь - якої інформації, що стосується даного питання, а згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, питання родинних відносин та закликання до прийняття спадщини інших осіб перевіряється при видачі свідоцтва про право на спадщину. В даному випадку свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що при зверненні до суду з даною заявою представником позивача не перевірено та не дотримано всіх вимог, що визначені статтею 1277 ЦК України, про що свідчить наявність заведеної спадкової справи до майна померлої [PERSON] , а значить і наявність спадкоємців, відсутність належних доказів про неприйняття ними спадщини або відмови від прийняття. Враховуючи, що судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed