Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем припинили в червні 2017 року з тих причин, що в них різні погляди на подружнє життя. Відсутність взаєморозуміння призвела до того, що між ним часто виникали сварки та скандали, які відбувалися в присутності їхньої дитини, що негативно впливало на її психологічний стан. Спілкування з відповідачем перетворилося на зясування стосунків, в результаті вони втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги. З огляду на викладене, позивачка просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, крім того просила стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір при подачі позовної заяви. Позивачка у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала. У судове засідання відповідач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, а саме у судове засідання на 20.12.2017 р., 22.01.2018 р., однак конверти повернулися на адресу суду за закінченням терміну зберігання. (а.с.22,24). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді від 28.11.2017 року. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 07 червня 2014 року складено відповідний актовий запис № 143. Прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.8). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушення права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, [PERSON] скористалась даним правом та звернулась до суду з таким позовом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка в заяві вказала, що шлюбні відносини фактично припинили у червні 2017 року, після чого сторони стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У позовній заяві [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь суму сплаченого судового збору при подачі позову.

Outcome: approved