Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~У липні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 22 квітня 1978 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у райвідділі ЗАГС м. Чорткова Тернопільської області, актовий запис № 79. Від шлюбу вони мають дітей, які на даний час вже повнолітні. \~ \~ \~ \~Сімейні відносини між ними не склалися, оскільки відповідач у 2000 році виїхав за межі країни, з того часу немає жодних відомостей від нього. Рішенням Чортківського районного суду від 1 грудня 2017 року [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житлом по вул. Кобилянської, 12 в м. Чорткові Тернопільської області. За таких обставин виникла необхідність у розірванні шлюбу. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивачки та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 22 квітня 1978 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у райвідділі ЗАГС м. Чорткова Тернопільської області, актовий запис № 79. Шлюбні відносини між сторонами не склалися. Відповідач у 2000 році виїхав за межі країни і з того часу позивачка немає жодних відомостей від відповідача. Також і з того часу вони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейних відносин. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved