Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про захист прав споживачів, шляхом стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 30.12.2015\~року уклала з відповідачем договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №\~3114\\228\\004714, за яким застрахувала належний їй автомобіль «Honda Accord» державний номер ВТ 9231АР, строк дії договору один рік. Управління автомобілем «Honda Accord» державний номер ВТ 9231АР, з її дозволу здійснює [PERSON] О.0. 23.08.2016\~року в м. Херсоні на вул. Перекопська близько 11.00 [PERSON] залишив автомобіль на узбіччі, сам відійшов у справах, а коли повернувся, виявив на лівій частині автомобіля механічні пошкодження, а саме: зявилися вмятини, подряпини та частково розбите скло фари. Зі слів пішоходів [PERSON] встановив, що пошкодження автомобіля здійснив проїжджаючий поруч мопед, водій якого не зупинився. За фактом пошкодження автомобіля [PERSON] викликав працівників поліції, які відібрали пояснення, задокументували пошкодження, але не змогли встановити особу водія, який здійснив пошкодження автомобіля. Згідно до умов договору страхування вона подала до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» заяву про страхове відшкодування, а також письмові пояснення [PERSON] та матеріали ГУ НП в Херсонській області. 05.10.2016\~року отримала відповідь ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про відмову у виплаті страхового відшкодування з підстав подання нею недостовірних відомостей про причини настання страхового випадку. Підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування став висновок проведеного на замовлення відповідача, Товариством з обмеженою відповідальністю «ХАВК ХОЛДИНГ» автотехнічного транспортно трасологічного дослідження, згідно до якого, експертом зроблено припущення, що пошкодження на автомобілі «Honda Accord» характерні для утворення в результаті контакту зі стаціонарним обєктом. Вважає безпідставною відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування із посиланням на приписи п.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про страхування» та пункти 11.1, 11.1.3 договору, оскільки страховик повинен довести не лише неправдивість відомостей про страховий випадок, але й наявність у діях страхувальника умислу спрямованого на введення в оману страховика. Проте ні їй, ні водію автомобіля [PERSON] не невідомо, яким чином було завдано пошкоджень автомобілю, достовірно відомим є лише факт, що пошкодження завдано внаслідок дорожньо транспортної пригоди третіми особами або попаданням стороннього предмету на автомобіль «Honda Accord». Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами підставу відмови, а саме: свідоме надання нею страховику неправдивих відомостей про страховий випадок. З огляду на викладене, приписи ст. 988\~ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування», а також часткове проведення ремонту за власні кошти позивач просила суд стягнути з відповідача відповідно до умов договору страхове відшкодування в розмірі 21089,00 грн., відповідно до висновку №2 від 02.11.2016року автотоварознавчого експертного дослідження, 850,00 грн. за проведення експертного дослідження, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. та 2000,00 грн. витрат на правову допомогу. В судове засідання позивач не зявилася надала повноваження представнику. Представник позивача в останнє судове засідання не зявилася надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд вважає можливим розглянути справи у відсутність належним чином повідомленого позивача та її представника. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, позов не визнала, надала письмові заперечення проти позову. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до частини другої\~статті 8 Закону України «Про страхування» \~страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі статтю 16 цього Закону\~договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.\~\~ Відповідно до статті 979 ЦК України \~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом третім частини першої статті 26 Закону визначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. Матеріалами справи підтверджено, що 30.12.2015 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №\~3114\\228\\004714, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси [PERSON], повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Honda Accord», державний номер ВТ 9231АР, строк дії договору один рік до 31.12.2016року. Вигодонабувачем за цим договором було Акціонерне товариство «[PERSON] [PERSON]» в частині і до моменту погашення кредитної заборгованості за кредитним договором від 29.12.2015року № 011\\89811\\302320, укладеним з [PERSON] На час настання страхової події зобовязання за кредитним договором повністю виконано, відтак банк утратив право вигодонабувача за даним договором. 25.08.2016\~року на адресу ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» надійшла заява [PERSON] про настання 23.08.2016року події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу. Згідно до поданої заяви та пояснень водія транспортного засобу [PERSON], які він підтвердив, будучи допитаним у судовому засіданні, 23.08.2016 року об 11.00 у м. Херсоні він залишив автомобіль Honda Accord», державний номер ВТ 9231АР, на вул. Перекопська біля магазину «АТБ», коли повернувся, замітив пошкодження на автомобілі, а саме: зявилися вмятини, подряпини та частково розбите скло фари. Зі слів пішоходів, які стояли поблизу дізнався, що пошкодження спричиненні мопедом, який проїздив поруч. Про даний факт він повідомив поліцію, однак ідентифікувати мопед та установити особу, яка ним керувала не вдалося. Згідно звіту № 12 від 02.11.2016року, який складений оцінювачем ЧП «Давиденко», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda Accord», державний номер ВТ 9231АР, з урахуванням коефіцієнта зносу становить 20\~921,00 коп. 20.09.2016 року ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» відмовила у виплаті страхового відшкодування, вважала, що наданні страхувальником відомості про пошкодження автомобіля, яке мало місце 23.08.2016 року близько 11.00 у м. Херсоні на вул. Перекопській не відповідають дійсності. Підставою для такої відмови слугував висновок №\~10910160 від 15.09.2016\~року експерта [PERSON] зроблений на замовлення страховика для проведення аналізу механізму події, що мала місце 23.08.2016року в м. Херсоні на вул. Перекопській, без огляду експертом транспортного засобу, за фотографіями та показами водія [PERSON] Експерт вважав, що пошкодження автомобіля могли виникнути внаслідок контакту зі стаціонарним обєктом. Враховуючи, що за укладеним сторонами договором добровільного страхування транспортний засіб належний позивачці застрахований від будь яких ризиків, у тому числі внаслідок його пошкодження і в судовому засідання підтверджено пошкодження автомобіля позивача за обставин зазначених нею, а відповідач відмовляючи у виплаті страхового відшкодування майнової шкоди не надав належних та допустимих доказів вини позивача у свідомому надані недостовірних відомостей про обставини страхової події, та на спростування обставин пошкодження транспортного засобу, висновок експерта від 15.09.2016року про механізм пошкодження автомобіля носить характер припущення, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Отже, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням здійснення часткового ремонту в сумі 20\~921,00 грн., згідно звіту № 12 від 02.11.2016року, та копії рахунку від 21.10.2016 року ТОВ «Автодом Херсон», який є платником ПДВ, а також на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 850,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Зважаючи, що позивачем належним чином підтверджено лише сплату судового збору, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 551, 20 грн. Вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Як, розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України в п.48 постанови № 10 від 17.10.2014року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (з послідуючими доповненнями) підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статей 79,84,88, 89ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункту 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги в конкретній справі (наприклад, складення позовної заяви, надання консультації, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування шкоди. В матеріалах справи є лише договір укладений між позивачем та адвокатом та видана ним квитанції про отримання грошових коштів у розмірі 2000,00грн., розрахунок витрат відсутній. На підставі викладеного, ст.ст. 979, 988\~ЦК України, Закону України «Про страхування»,

Outcome: partial