Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлої 12 серпня 2015 року [PERSON], на житловий будинок № 38 по вул. Слободській в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона є спадкоємцем першої черги, незважаючи на те, що її право на спадкове майно, яке відкрилося після смерті матері, ніхто не оспорює, вона не в змозі отримати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, в звязку з неможливістю надання нею правовстановлюючого документу на житловий будинок, який би був зареєстрований в встановленому законом порядку на імя померлої. Тому, вона звернулася до суду для визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові. Відповідач та третя особи у судове засідання не з'явилися, але надали суду заяви в якій просили суд розглядати справу за відсутності їх представників. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 12 серпня 2015 року померла мати позивача [PERSON] про що 12 серпня 2015 року зроблено запис № 52 та виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області видано свідоцтво про смерть серії І-КИ № 640132 (а.с.11). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 38 по вул. Слободській в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. [PERSON] як спадкоємець першої черги, у встановлений законом строк, на підставі ст.\~1269,\~1270 ЦК України, звернулася до державного нотаріусу Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернути до суду (а.с.14). Згідно ст. ст.\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1\~ст. 1220 ЦК України\~передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч. 1\~ст. 1221 ЦК України. У відповідності до\~ст.1261 ЦК України\~позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON]. Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до п. 5 ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Згідно архівних даних Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року вбачається, що документи, які встановлюють право власності на нерухоме майно за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Сурсько-Литовське, вул. Слободська, буд. № 38, до складу якого входять: житловий будинок А загальною площею 57,71 кв.м, житловою площею 31,44 кв.м, Б літня кухня, В, Д, Е сараї, Г гараж, Ж вбиральня, К колодязь, № 1-2 огорожа, матеріал стін шлакоблок, обкладений цеглою, на імя [PERSON] відсутня. У відповідності до ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності никається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлій 12 серпня 2015 року [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. За життя спадкодавець не зареєструвала належне їй право власності на майно, у зв'язку з чим позивач не має можливості скористатися належним йому правом на отримання спадщини. Відповідно до\~ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам\~ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості його оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 12 серпня 2015 року на житловий будинок № 38 по вул. Слободській в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved