Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернувся ПАТ КБ „ПриватБанк з позовом до [PERSON], просив стягнути з відповідача відповідно до договору № DNH4KP85701081 від 22.06.2006 року в сумі 40 963 грн. 47 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, письмової заяви про розгляд справи в його відсутність суду не надав. Ч. 1 ст. 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до договору № DNH4KP85701081 від 22.06.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2626, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25, 08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач зобовязався належним чином прийняти, використовувати і повернути Банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти та комісії) у терміни, встановлені Кредитним договором. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором; щомісячних платежів не здійснює, чим порушує права позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Розрахунками, наданими позивачем, підтверджується наявність заборгованості відповідача перед банком станом на 23.09.2015 року на суму 40 963 грн. 47 коп., з яких: - 1974, 14 грн. заборгованість за кредитом; - 11356, 07 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; - 25206, 43 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; та штрафи відповідно до п. 5,3 Умов та правил надання банківських послуг: -500, 00 грн. штраф (фіксована частина); -1926, 83 грн. штраф (процентна складова). Зміст кредитного договору, укладеного між ПАТ ПриватБанк та [PERSON] не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки розмір пені є значно більшим нарахованих відсотків, розмір пені слід зменшити з 25206, 43 грн. до 10 000 грн. 00 коп. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DNH4KP85701081 від 22.06.2006 року в сумі 25 757 грн. 04 коп. яка складається з 1974, 14 грн. заборгованість за кредитом, 11356, 07 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 10 000, 00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500, 00 грн. штраф (фіксована частина), 1926, 83 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1218 грн. 00 коп.

Outcome: partial