Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила розірвати укладений 24 вересня 2016 року шлюб із [PERSON] зареєстрований Ічнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом № 69, посилаючись на те, що від спільного проживання у них дітей не має, а сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, на грунті чого між ними постійно виникали сварки, через що вони припинили шлюбні відносини, на даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання є неможливим і суперечитиме їхнім інтересам. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Позивачка у судове засідання не з`явилася, яка надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач також у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог [PERSON] , в якій також просив при вирішенні питання судових витрат застосувати положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2016 року (а.с. 5). Від спільного проживання у них неповнолітніх дітей не має. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, на грунті чого між ними постійно виникали сварки, у зв`язку з чим вони припинили шлюбні відносини, на даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирятися не бажають суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх формально існуючий шлюб необхідно розірвати. Суд установив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивачки обгрунтовані на законі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так як відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивачка просить стягнути з нього судовий збір, тому суд вважає необхідним повернути останній з державного бюджету Ічнянського району 50 відсотків судового збору, а саме 420,40 грн від 840,80 грн, який був сплачений [PERSON] 03.07.2020 року в Ічнянському відділенні РУ АТ КБ «Приватбанк» по квитанції № 0.0.1756596945.1, при цьому суму судового збору у розмірі 420,40 грн необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved