Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У листопаді 2014 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, після збільшення позовних вимог просить суд визнати дії [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], по зняттю грошових коштів в сумі 64234 грн. 64 коп. та закриттю рахунків № 588 (строковий пенсійний), 030387, 030392, п-63143, які були відкриті у позивача та належали померлому вкладнику [PERSON], незаконними; стягнути з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], незаконно отримані грошові кошти в сумі 64234 грн. 64 коп.; стягнути з [PERSON] ідентифікаційний номер [NUMBER], понесені витрати у сумі 6577 грн. 70 коп.; стягнути з [PERSON] ідентифікаційний номер [NUMBER], понесені витрати у розмірі 642 грн. 36 коп. (судовий збір за позовом [PERSON] до AT «Ощадбанк»); стягнути з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], витрати на оплату судового збору в розмірі 892 грн. 37 коп.; стягнути з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], витрати на оплату судового збору за подачу заяви про збільшення розміру позовних вимог у розмірі 243 грн. 60 коп.; стягнути з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], витрати на оплату публікації оголошення у газеті «Голос України» в розмірі 395 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], витрати на оплату витрат за відправку телеграми в розмірі 121 грн. 97 коп., аргументуючи тим, що 17.08.2011 р. відповідач отримав у позивача грошові кошти в сумі 64234 грн. 64 коп. та за поданою ним заявою, закрив рахунки на яких зберігалися дані кошти, а саме №588 (строковий пенсійний), 030387, 030392, п-63143. Вищевказані грошові кошти та рахунки належали померлому вкладнику гр. [PERSON]. 01.02.2012 р. третя особа гр. [PERSON], також подала заяву до позивача у якій вона повідомляла про те, ще вона є єдиною спадкоємицею померлої гр. [PERSON] та просила повідомити її коли вона зможе отримати успадковані грошові кошти, які вже станом на 01.02.2013 р. були отримані відповідачем. До заяви було додано копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.01.2012 р. зареєстрованого в реєстрі №7-116 на імя [PERSON] На письмовий запит позивача, про підтвердження факту видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, 11.01.2014 р. надійшла відповідь, в якій повідомлялось про те, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], на імя гр. [PERSON], Девятою Київською нотаріальною конторою, не видавалось. Отже, відповідач 17.08.2011 р. незаконно отримав спадкові грошові кошти на загальну суму 64234 грн. 64 коп., що зберігались на рахунках № 588 (строковий пенсійний), 030387, 030392, п-63143, які були відкриті у позивача та належали померлому вкладнику [PERSON], та незаконно їх закрив. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується поштовим повідомленням (а.с. 43, 82, 89, 94, 103), заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. Третя особа Девята Київська державна нотаріальна контора у судове засідання не зявилась, надіслала до суду лист в якому просить слухати справу без її участі. Заперечень чи пояснень на позовну заяву не має (а.с. 96). Третя особа [PERSON] у судові засідання не зявлялась, повідомлялась належним чином (а.с. 92, 100). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно зясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 17.08.2011 р. відповідач отримав у позивача грошові кошти в сумі 64234 грн. 64 коп. та за поданою ним заявою, закрив рахунки на яких зберігалися дані кошти, а саме №588 (строковий пенсійний), 030387, 030392, п-63143. Вищевказані грошові кошти та рахунки належали померлому вкладнику гр. [PERSON]. 01.02.2012 р. третя особа гр. [PERSON], також подала заяву до позивача у якій вона повідомляла про те, ще вона є єдиною спадкоємицею померлої гр. [PERSON] та просила повідомити її коли вона зможе отримати успадковані грошові (а.с. 10). На письмовий запит позивача, про підтвердження факту видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, 11.01.2014 р. надійшла відповідь, в якій повідомлялось про те, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], на імя гр. [PERSON], Девятою Київською нотаріальною конторою, не видавалось (а.с. 12). Оскільки спадкові кошти померлого вкладника гр. [PERSON] вже були отримані 17.08.2011 р. Відповідачем, то гр. [PERSON] 16.01.2013 р. звернулася до Святошинського районного суду м. Києва, з позовною заявою про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження, своїм майном, шляхом визнання незаконним закриття рахунків та стягненні сумм по успадкованим грошовим вкладам. 01.04.2014 р. рішенням Святошинського районного суду м. Києва задоволенно позовні вимоги, яким визнано незаконним закриття ПАТ «Державний ощадний банк України» філією - Святошинське відділення №8069 наступних рахунків №№588, 030387, 030392, п-63143, стягнуто на користь гр. [PERSON] грошові кошти у сумі 64234 грн. 64 коп. та судовий збір у сумі 642 грн. 36 коп. (а.с. 13-15). 03.06.2014 р. Апеляційний суд м. Києва рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.04.2014 р. залишено без змін (а.с. 16-19). 22.09.2014 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44818409 з виконання виконавчого листа № 2/759/1/14 від 11.07.2014 р. «Про стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Святошинське відділення № 8069 на користь [PERSON] 64887 грн. 00 коп. (а.с. 30, 31). Отже, встановлено факт, що єдиним спадкоємцем померлого вкладника [PERSON] є гр. [PERSON], та свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті померлого вкладника [PERSON] видавалося лише спадкоємиці [PERSON] 19.01.2012 р. за реєстровим № 7-116 та відповідачем 17.08.2011 р. незаконно отримано спадкові грошові кошти на загальну суму 64234 грн. 64 коп., що зберігались на рахунках № 588 (строковий пенсійний), 030387, 030392, п-63143, які були відкриті у позивача та належали померлому вкладнику [PERSON], та незаконно їх закрив. У відповідності до частини 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як стверджуе позивач, на підтвердження здійсненої операції по видачі даних коштів, він залишив у себе копії паспорта та ідентифікаційного номера відповідача, нотаріально посвідчену копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON]. Відповідно до глави 2 «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах», затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. № 492, при зверненні клієнта до Банку, останнім проводиться ідентифікація клієнта, тобто: при зверненні громадянина до відділення банку з заявою про отримання спадкових коштів, громадянин зобовязании предявити паспорт, що підтверджує його особу, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера та свідоцтво про право на спадщину, яке повинно бути викладене на спеціальному бланку, скріплене мокрою печаткою та підписом нотаріуса. Главою 3 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого 22.02.2012 р. наказом Міністерства юстиції України №269/5 (далі - Порядок) передбачено, що при вчиненні нотаріальної дії нотаріус установлює особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії. Відповідно до частини 5 глави 10 Порядку: 5.1. При оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому peєстрі та чинність на момент смерті заповідача, встановлює та ідентифікує осіб, які мають право на отримання свідоцтва на спадщину. 5.5. При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обоє язково зясувати наявність спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, перелік яких визначено у ст. 1241 Цивільного кодексу України. Таким чином, на момент зверненя відповідача на отримання спадкових коштів померлого вкладника [PERSON], у позивача не було жодних законних підстав для відмови відповідачу у вчиненні такої дії по виплаті спадкових коштів. Відповідно до «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах», затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. № 492: аб. 3, п. 10.15. незалежно від того, чи здійснюється успадкування вкладу згідно із законом, заповітом або розпорядженням, банк здійснює виплату вкладу спадкоємцю власника рахунку на підставі відповідного свідоцтва про право на спадщину або дозволу нотаріуса на одержання спадкоємцем частини вкладу спадкодавця, або за рішенням суду. У відповідності до ч.І ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному звязку, враховуючи те, що всі надані відповідачем документи були предявленні в оригіналах та були оформленні відповідно до чинного законодавства України і як наслідок всі грошові кошти виплачені відповідачу позивачем, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок відшкодувати позивачу суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved