Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 19.09.2013 року між ним та відповідачкою було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом № АС/6848981, строк дії якого з 20.09.2013 року по 19.09.2014 року. Забезпеченим транспортним засобом за цим договором є автомобіль «КІА», реєстраційний номер [NUMBER]. 22.10.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «КІА», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідачки та автомобіля «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2013 року відповідачку визнано винною у вчиненні даного ДТП. 26.12.2013 року до позивача звернувся власник автомобіля «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту № 5931 від 15.01.2014 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобілю «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження становить 9196,25 грн. У зв'язку з наведеним позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 9196,25 грн. Посилаючись на те, що відповідачка письмово не повідомила страхову компанію про настання ДТП у строки, передбачені ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV), позивач просить стягнути на його користь з відповідачки в порядку регресу виплачене страхове відшкодування в сумі 9196,25 грн, за проведення автотоварознавчого дослідження - 200 грн та 243,60 грн за сплачений судовий збір. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на відсутність підстав для стягнення виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, 19.09.2013 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом № АС/6848981, строк дії якого з 20.09.2013 року по 19.09.2014 року. Забезпеченим транспортним засобом за цим договором є автомобіль «КІА», реєстраційний номер [NUMBER]. 22.10.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «КІА», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідачки та автомобіля «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2013 року відповідачку визнано винною у вчиненні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП. 26.12.2013 року до позивача звернувся власник автомобіля «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту № 5931 від 15.01.2014 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобілю «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження становить 9196,25 грн. Згідно платіжного доручення № 687 від 10.02.2014 року, позивачем сплачено за проведення автотоварознавчого дослідження 200 грн. Згідно платіжного доручення № 756 від 12.02.2014 року, позивачем виплачено власнику автомобіля «Тойота» страхове відшкодування в сумі 9196,25 грн. Наведене підтверджується матеріалами справи. Статтею 38 Закону № 1961-ІV встановлено випадки, коли страховик має право подати регресний позов. Зокрема, пп. «г» п.38.1.1 ст. 38 цього Закону передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, якою встановлено, що водій, причетний до ДТП зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. У п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на наведене та враховуючи, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження обставин щодо письмового повідомлення страховика про настання ДТП, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.. На підставі викладеного та

Outcome: approved