Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] в м.Марганець Дніпропетровської області. Позов обґрунтовує тим, що їй, [PERSON], згідно договору дарування від 03.09.2008 року належить будинок [ADDRESS] в м.Марганець Дніпропетровської області. В будинку з 1998 року зареєстрований її двоюрідний брат [PERSON], [INFO]. Відповідач жодного дня в будинку не проживав, оскільки в нього є будинок по [ADDRESS] в м.Марганець Дніпропетровської області, де він і мешкає. Особистих речей відповідача в її будинку немає. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється, чим створює перешкоди у здійсненні користування будинком, оскільки розрахунок платежів здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих осіб, внаслідок чого виникають труднощі у оформленні субсидії. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Марганецької міської ради пояснень щодо позову, а також заяв і клопотань до суду не надав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] в м.Марганець Дніпропетровської області (а.с.4, 5-на звороті). В будинку [ADDRESS] в м.Марганець Дніпропетровської області зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], що підтверджується копією домової книги (а.с.6-7). Факт реєстрації відповідача за даною адресою підтверджується також довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 03 серпня 2018 року (а.с.17). 12 липня 2018 року головою квартального комітету 35 кварталу [PERSON] надано довідку про склад сім'ї, за якою в будинку [ADDRESS] в м.Марганець зареєстрований [PERSON], який 20 років там не проживає (а.с.14). 14 липня 2018 року головою квартального комітету 35 кварталу [PERSON] в присутності мешканців [ADDRESS] - [PERSON] (будинок [ADDRESS]), [PERSON] (будинок [ADDRESS]) складено акт про те, що [PERSON], [INFO] з 05.10.1998 року по момент складення акту не проживає в [ADDRESS] (а.с.8). За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст.405 ЦК України). За ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Ухвалюючи рішення, суд зважає на те, що позивач є власником будинку [ADDRESS], а відповідач, хоча і зареєстрований в будинку, однак не проживає в ньому більше 20 років. Факт реєстрації в будинку відповідача, який в ньому не проживає, порушує права позивача як власника. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню, оскільки підтверджені наявними у справі доказами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved