Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

У листопаді 2011р. [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.01.2004 року між ним та відповідачем було укладено договір про постачання електроенергії № 2042, відповідно до умов якого здійснюється постачання електроенергії до належних йому об'єктів нерухомості, розташованих за адресами: [ADDRESS]. На момент укладення вказаного він був зареєстрованим приватним підприємцем, однак 15.11.2011 року припинив підприємницьку діяльність, про що зроблено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців. 26 липня 2011 року працівниками Слов'янського РЕМ здійснені перевірки засобів обліку на належних йому об'єктах, й складено акти технічної перевірки розрахункових засобів обліку до 1 кВ № 520617 та № 520615. Перевірками встановлено, що розрахункові засоби обліку пошкоджено внаслідок несанкціонованого втручання в параметри багатофункціональних лічильників. За фактом перевірки складено акти про порушення № 001924 від 26 липня 2011 року та № 001929 від 26 липня 2011 року. За наслідками цих актів проведено засідання комісії та складені Протокол № 128/11 засідання комісії по розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією і визначення обсягу недооблікованої електроенергії, а також суми завданих збитків від 02 листопада 2011 року і Протокол № 129/11 засідання комісії по розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією і визначення обсягу недооблікованої електроенергії, а також суми завданих збитків від 02 листопада 2011 року, якими нарахована електроенергія на суму 542090,78 грн. та 139920,19 грн. відповідно. Правила КЕЕпН він не порушував, у діяльність лічильників не втручався, у зв»язку з чим після уточнення позовних вимог просив суд визнати дії працівників ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» по складанню актів про порушення № 001924 від 26 липня 2011 року та № 001929 від 26 липня 2011 року незаконними, протоколи засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією і визначення обсягу недооблікованої електроенергії, а також суми збитків № 128/11 від 02 листопада 2011 року та № 129/11 від 02 листопада 2011 року недійсними. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 13 січня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» задоволено. Визнано дії працівників ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» по складенню актів про порушення Правил користування електроенергією № 001924 від 26 липня 2011 року та № 001929 від 26 липня 2011 року-незаконними. Визнано протоколи засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією і визначення обсягу недооблікованої електроенергії, а також суми збитків № 128/11 від 02 листопада 2011 року та № 129/11 від 02 листопада 2011 року недійсними. Вирішено питання про судові витрати. В апеляційній скарзі ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалите нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що Протоколи засідання комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією та визначення обсягу недооблікованої електроенергії № 128/11 та 129/11 від 02.11.2011року не можна вважати належним доказом та підставою для нарахування збитків,спричинених [PERSON] внаслідок порушення Правил користування електричною енергією. Суд першої інстанції не врахував висновків, які зазначені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2013 року, згідно якої цю справу було повернуто на новий судовий розгляд. Оспорювані позивачем акти та протоколи не встановлюють для нього обов'язків та носять рекомендаційний характер щодо сплати нарахованих збитків, тобто претензією, у випадку незадоволення якої ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» матиме право на загальних підставах звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості. Суд у порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, не визначився із характером спірних правовідносин, не дав їм оцінки та не вирішив, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Представник відповідача в засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Позивач та його представник в засідання апеляційного суду не з»явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, доказів, на підтвердження поважних причин неявки до суду не надали (а.с.51,53-55). Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтовність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Судом першої інстанції встановлені наступні обставини. 14 січня 2004 року між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та відповідачем було укладено Договір про постачання електричної енергії № 2042. Відповідно до умов даного Договору відповідач постачає електричну енергію , а позивач оплачує її вартість, а також інші платежі згідно умов Договору та додатків до нього, що є його невід'ємними частинами (т.1 а.с. 12-15). Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 06.10.2010р. внесено рішення про припинення підприємницької діяльності відносно [PERSON] ( т.1 а.с.17). Відповідно до п. 3.1.4 даного договору постачальник електроенергії має право вимагати відшкодування збитків завданих постачальнику електричної енергії внаслідок порушення споживачем умов договору (т. 1 а.с. 12 ). На підставі даного договору постачальник електричної енергії - ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» постачає електроенергію на об'єкти нерухомості, які належать позивачу й розташовані за адресами: [ADDRESS]. Як вбачається з актів про порушення Правил користування електроенергією № 001924 від 26 липня 2011 року та № 001929 від 26 липня 2011 року представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» проведено перевірку дотримання позивачем Правил користування електричною енергією. За результатами перевірки встановлено, що засоби обліку електричної енергії були пошкоджені внаслідок несанкціонованого втручання в параметри багатофункціональних лічильників, про що складено відповідні акти. Протоколами засідання комісії по розгляду цих актів і визначення обсягу недорахованої електричної електроенергії від 02 листопада 2011р. були нараховані збитки на суму 542090,78 грн. та 139920,19 грн. відповідно. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що представниками енергопостачання не доведено факт втручання [PERSON] в роботу приладів обліку електричної енергії, при складанні актів про порушення Правил користування електроенергією не з'ясовано, з якої причини відбувся збій у приладах обліку електричної енергії, у зв»язку з чим суд вирішив визнати незаконними дії відповідача по складанню цих актів, а протоколи засідання комісії з розгляду актів і визначення обсягу недооблікованої електроенергії та суми збитків - недійсними. Проте погодитись з такими висновками суду не можна за таких підстав. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. Так, із зазначених [PERSON] предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність складання працівниками ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» актів про порушення Правил користування електричною енергією та Протоколів засідання комісії по розгляду цих актів і визначення обсягу недорахованої електричної електроенергії. Згідно ст.3 ЦПК України кожна заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. Відповідно до ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Під способами захисту суб»єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення порушених прав та вплив на правопорушника. Таким чином, оскарження дій лише щодо факту складання актів, як і самих актів і протоколів, які не встановлюють для позивача будь-яких обов»язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством( ст.16 ЦК України) як спосіб захисту цивільних прав та інтересів особи. Зазначений акт згідно вимог ст.57 ЦПК України може бути визнаний у якості доказу при вирішенні іншого спору, де б оспорювались дії, рішення, які є обов»язковими для виконання, зокрема, при заявленому позові про стягнення вартості необлікованої електроенергії, при вирішенні яких суд зобов»язаний буде відповідно до вимог ст.212 ЦПК України надати оцінку вказаному акту. Проте таких вимог сторони при розгляді даної справи не заявляли. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2011р. у справі №6-4цс11, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для застосування всіх судів України. Крім того, вирішуючи спір, суд не врахував висновки і мотиви, з яких ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2013р. були скасовані попередні рішення судів першої та апеляційної інстанцій по даній справі, так як відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України вони є обов»язковими при новому розгляді справи. Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та матеріалами справи не спростовуються. Відповідно до п.4ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Outcome: dismissed