Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, вказавши, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода), укладених 15 серпня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] , останній банком було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3904,84 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, сторони погодили, що погашення заборгованості здійснюється щомісячно у період з 1 по 25 число, шляхом надання відповідачем банку грошових коштів (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими банком Умовами та правилами, а також Тарифами складають між нею та банком відповідний кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Проте, стверджує позивач, в порушення вимог чинного цивільного законодавства України та зазначених умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 19 червня 2019 року у неї виникла заборгованість перед банком в загальному розмірі 13591,05 грн., із яких: 3304,85 грн. заборгованість за кредитом; 2928,39 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 6850,81 грн. заборгованість за пенею; 507,00 грн. нарахований відповідно до п.2.2 Генеральної угоди штраф. Оскільки у добровільному порядку повернути означену суму коштів відповідач не бажає, позивач просив стягнути їх з відповідача разом із понесеними ним витратами по сплаті судового збору. Згідно з ухвалою суду від 18 липня 2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином та викликалася в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки вона суд не повідомила. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом, 15 серпня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно яких відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3904,84 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією витягу із Статуту АТ КБ «ПриватБанк», погодженого НБУ 11 червня 2018 року. Наведені позивачем обставини в обґрунтування позовних вимог підтверджуються наявними в матеріалах справи анкетою-заявою про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) та Витягом із Умов та Правил надання банківських послуг. Так, із анкети-заяви позичальника встановлено, що відповідач була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку та згідна, що її заява разом із зазначеними Умовами, Правилами та Тарифами банку складає кредитний договір між нею та позивачем. Крім того, відповідач зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку. Згідно з пунктом першим Генеральної угоди сторони обумовили реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № SAMDN50000053961304, укладеним між ними 07 грудня 2011 року, а пунктом другим визначили умови приєдання відповідача до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Так, відповідно до п.п.2.1.Генеарльної угоди банк надає позичальнику строковий кредит на строк 24 місяці, з 15 серпня 2014 року по 31 серпня 2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 3904,85 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5 відсотка на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві, умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно у період з 1 по 25 число, шляхом надання відповідачем банку грошових коштів (щомісячний платіж) в сумі 195,40 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотках, а також інших виплат у відповідності до умов та правил. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статі 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцеві в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. \~\~ Судом з`ясовано, що позивач повністю виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач всупереч умовам кредитного договору порушила строки повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася\~ заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 19 червня 2019 року становить 13591,05 грн., в тому числі: 3304,85 грн. заборгованість за кредитом; 2928,39 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 6850,81 грн. заборгованість за пенею; 507,00 грн. нарахований відповідно до п.2.2 Генеральної угоди штраф. Вирішуючи обґрунтованість наданого вказаного позивачем розміру заборгованості, судом враховується, що кредитним договором було передбачено погашення заборгованості позичальником щомісячно у період з 1 по 25 число, шляхом надання банку грошових коштів в сумі 195,40 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотках, а також інших виплат у відповідності до Умов та Правил. Таким чином, оскільки відповідач дані умови порушила, то відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору заборгованість по тілу кредиту у розмірі 3304,85 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Отже, оскільки борг по відсотках за користування кредитом станом на 19 червня 2019 року становив 2928,393 грн. і на даний час він не сплачений, вимоги позивача про стягнення вказаної суми також є обґрунтованими. При цьому, судом приймається до уваги те, що будь-яких належних та допустимих доказів в заперечення вказаних обставин, зокрема, щодо відсутності заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту та відсотках у вказаному розмірі відповідачем не надано. Жодних сумнівів щодо правильності наведеного розрахунку заборгованості у суду немає. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Разом із цим, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 6850,81 грн. та штрафу в розмірі 507,00 грн., суд враховує положення ст. 611 ЦК України, якою встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.\~\~ Водночас судом приймається до уваги, що згідно з положеннями ст. 61 Конституції\~ України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільноправової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання зазначених\~ положень Конституції України. Зазначені висновки відповідають правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду України №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Як встановлено пунктом 2.2 Генеральної угоди, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у цій угоді, умовах та правилах, більш ніж на 31 день по зобов`язаннях, строк яких не настав, строком погашення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 507,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в позові банку в частині стягнення пені в розмірі 6850,81 грн. слід відмовити, стягнувши при цьому штраф у розмірі 507,00 грн. Підсумовуючи вищенаведене, загальний розмір боргу за кредитним договором, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» становить\~6740,24 грн. (3304,85 грн. заборгованості за кредитом\~ + 2928,39 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом + 507,00 грн. нарахованого відповідно до п.2.2 Генеральної угоди штрафу). В силу вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог банку на 49,6%, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 952,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial