Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання факту сплати боргу та відсутності зобов'язань. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2013 року [PERSON] поновлено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, виданого на підставі рішення цього ж суду від 13 січня 2009 року про стягнення з позивача [PERSON] боргу за договором позики. Між тим, після ухвалення рішення по справі, сторони домовилися, що [PERSON] добровільно виконає рішення суду щодо сплати боргу. 04 серпня 2011 року відповідач власноруч написав розписку проте, що розрахунок з ним з боку позивача здійснено в повному обсязі. Таким чином, позивач просить суд встановити факт повернення ним [PERSON] боргу, який стягнуто рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2009 року та визнати відсутність у позивача зобов'язань перед відповідачем за договором позики. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснення надав аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. За положеннями ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог ст. 16 ЦК України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Обрання неналежного способу захисту може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, в порядку цивільного судочинства встановлюються факти, які зазначені в ч. 1 ст. 256 ЦПК України чи інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Між тим, встановлення факту сплати боргу не передбачено ст. 256 ЦПК України, а зазначені позивачем правовідносини витикають із договірних правовідносин щодо надання позики. Також, розглядаючи справу, суд зважує на те, що фактично позивач просить підтвердити виконання ним рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2009 року. Між тим, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2013 року [PERSON] поновлено строк для пред'явлення виконавчого листа виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 10 березня 2009 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу загальною сумою 144192,54 грн. у цивільній справі №2-1201/2009. В судовому засіданні при розгляді заяви [PERSON] про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, [PERSON] був присутній, заперечував проти поданої [PERSON] заяви, посилаючись на ті ж обставини, які зазначив і в даній позовній заяві. Разом з тим, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2013 року не оскаржував, про що підтвердив в судовому засіданні і представник позивача. На підставі викладеного з урахуванням вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на позивача.

Outcome: dismissed