Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 серпня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 010-28059-050814 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США. Згідно п. 1.2 договору сума вкладу складає 8170,00 доларів США. Процентна ставка на суму вкладу становить 9,25 процентів річних. Відповідно до п.1.3. договору вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу та по 04 вересня 2014 року включно. Вклад виплачується вкладнику по закінченню строку залучення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів № [NUMBER], відкритий на ім'я вкладника в установі банку. Згідно п. 1.14 договору у разі, якщо вкладник в останній день дії 2 (другого) періоду продовження строку дії цього договору з моменту внесення вкладу на рахунок не витребує суму вкладу, то така сума наприкінці дня закінчення цього строку перераховується на поточний рахунок вкладника. 04 вересня 2014 року закінчилася дія 2 (другого) періоду продовження строку дії договору та вклад було перераховано на поточний рахунок. Позивач звернулася до відповідача з проханням видати суму вкладу у розмірі 8170,00 доларів США та нарахованих за договором відсотків. Проте у видачі вкладу було відмовлено, посилаючись на відсутність готівки у касі банку. Після чого [PERSON] щотижня зверталась з проханням отримати власні кошти. Натомість їй періодично видавалося по 100,00 доларів США, в результаті чого станом на 19 лютого 2015 року сума заборгованості ПАТ «Дельта банк» по основній сумі вкладу перед [PERSON] складає 6 297,00 доларів США. 19 лютого 2015 року [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з ПАТ«Дельта банк» заборгованості за депозитним вкладом у сумі 6 297,00 доларів США; 9,25 процентів річних; 86,95 доларів- 3% річних від загальної суми заборгованості. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05 серпня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 010-28059-050814 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США. Згідно п. 1.2 договору сума вкладу складає 8170,00 доларів США. Процентна ставка на суму вкладу становить 9,25 процентів річних. Відповідно до п.1.3. договору вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу та по 04 вересня 2014 року включно. Вклад виплачується вкладнику по закінченню строку залучення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів № [NUMBER], відкритий на ім'я вкладника в установі банку. Згідно п. 1.14 договору у разі, якщо вкладник в останній день дії 2 (другого) періоду продовження строку дії цього договору з моменту внесення вкладу на рахунок не витребує суму вкладу, то така сума наприкінці дня закінчення цього строку перераховується на поточний рахунок вкладника. 04 вересня 2014 року закінчилася дія 2 (другого) періоду продовження строку дії договору та вклад було перераховано на поточний рахунок. Позивач звернулася до відповідача з проханням видати суму вкладу у розмірі 8170,00 доларів США та нарахованих за договором відсотків. Проте у видачі вкладу було відмовлено, посилаючись на відсутність готівки у касі банку. Після чого [PERSON] щотижня зверталась з проханням отримати власні кошти. Натомість їй періодично видавалося по 100,00 доларів США, в результаті чого станом на 19 лютого 2015 року сума заборгованості ПАТ «Дельта банк» по основній сумі вкладу перед [PERSON] складає 6 297,00 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із ст. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкдаду (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 Цивільного кодексу України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов договору, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги, щодо повернення банківського вкладу та 9,25 процентів річних обґрунтовані, та підлягають задоволенню. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і при порушенні грошового зобов'язання сплачує 3 % річних, якщо договором або актом цивільного законодавства не встановлено інший процент. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ПАТ «Дельта Банк» 86,95 доларів США - 3% річних від загальної суми заборгованості, теж підлягають задоволенню. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи доведеність вини відповідача у завданні позивачу шкоди, ступінь страждань та інших негативних явищ, виходячи із засад розумності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та стягує її у розмірі 5000,00 грн. Враховуючи зазначене та

Outcome: partial