Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з частини квартири (будинку) за адресою - [ADDRESS] та земельних ділянок, на якій вона розташована. Мати за життя склала заповіт на користь сестри позивача [PERSON], а позивач приймає спадщину в порядку ст. 1241 ЦК України (право на обов'язкову частку), батько залишається власником ? частини спадкового майна на праві спільної сумісної власності подружжя та спадкує свою частину в порядку ст. 1241 ЦК України. Частки в спадковому майні є наступними: батьку [PERSON] належить - 1/6 частина спадкового майна, позивачу [PERSON] - 1/6 частина спадкового майна, сестрі позивача [PERSON] - 2/3 частини спадкового майна. Відповідно до самого об'єкту (цілого) за адресою - [ADDRESS], частки власників розподіляються так: батьку позивача належить - 7/12 частина об'єкта, позивачу - 1/12 частина спадкового майна, сестрі позивача - 1/3 частини спадкового майна. На обгрунтування своїх доводів позивач зазначив, що в межах 6-ти місяців звернувся до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав та отримав свідоцтва про право на спадщину частини квартири. Однак, в свідоцтвах про право на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло йому в порядку спадкування, не було включено земельні ділянки, що належали померлій, оскільки його покійній матері - [PERSON] та його батькові - [PERSON] на праві спільної сумісної власності належать наступні земельні ділянки, що розташовані за адресою [ADDRESS]: 1) Земельна ділянка площею 0,0206 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22.05.2015 р. за [NUMBER]; 2) земельна ділянка площею 0,002 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25.05.2015р. за [NUMBER]; 3) земельна ділянка площею 0, 0077 га , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26.05.2015 р. за [NUMBER]. Оскільки згадані земельні ділянки перебувають у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] та їх частки не визначені, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.С, 02.07.2016 року винесла постанову за № 209/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Тому позивач, який є спадкоємцем за законом 1/6 частки всього майна померлої, в тому числі і земельних ділянок, розташованих у [ADDRESS], просить визнати у судовому порядку право власності на них. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти заочного вирішення справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Треті особи у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та обов'язки сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, позивач є спадкоємцем померлої [INFO] матері [PERSON], 1934 року народження. Згідно свідоцтва про право власності від 08.11.2011 року, виданого Виконкомом Житомирської міської ради, об'єкт вцілому, що розташований в [ADDRESS] та складається з 2-х жилих кімнат та службових приміщень загальною площею 49, 50 кв. м. на праві приватної спільної часткової власноті належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с. 12). 22.07.2016 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.С. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено, що на підставі ст. 1241 ЦК України, спадкоємцем на 1/6 частку зазначеного у свідоцтві майна [PERSON], 1934 року народження, яка померла [INFO], є її син [PERSON], [INFO]. Спадщина, на яку в указаній частці видано свідоцтво складається з ? частки квартири [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до Постанови приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.С. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.07.2016 року, [PERSON], [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на нерухоме майно - земельні ділянки: площею 0,0077 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER]; площею 0,0206 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22.05.2015 р. за [NUMBER] та площею 0,002 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], розташовані у [ADDRESS], у зв'язку з тим, що спадкодавцем не визначено розмір частки земельної ділянки у спільній сумісній власності (а.с. 6). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.05.2015 року, на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,002 га, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], розташована у [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.05.2015 року на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0206 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], розташована у [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.05.2015 року на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] належить земельна ділянка площею 0, 0077 га , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], розташована у [ADDRESS] (а.с. 18). Належність трьох вищевказаних земельних ділянок на праві власності по ? частині належить [PERSON] та [PERSON] вбачається з наданої позивачем копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовленому 04.04.2011 року, плану земельної ділянки та плану будинку. В силу ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимогами ст. 392 ЦК України, встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно положень ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). За ч. 2 статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7, п. 10 передбачено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна сумісна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 2 ст. 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що спадкодавець володіла на праві власності вищевказаною частиною земельної ділянки, позивач прийняв спадщину після смерті матері, а іншого порядку оформлення права власності на спадкове майно, окрім судового не має, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved