Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

У квітні 2018 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, уточнивши позовні вимоги 25.07.2018. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2001 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше Ѕ частини неоподаткованого мінімуму щомісячно з 02.11.2001 року до досягнення дитиною повноліття, однак у період з 30.11.2001 року по 04.08.2017 року аліменти вона не отримувала, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 82137,20 грн., яка встановлена довідкою Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя, який здійснює примусове виконання вищевказаного судового рішення. Згідно розрахунку, сума неустойки за прострочення сплати аліментів складає 149134,26 грн., однак виходячи з положень ст. 196 СК України, розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості, а тому просить суд стягнути з відповідача неустойку за сплату аліментів у розмірі 82137,20 грн. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання позивачка не зявилась, подала суду заяву, в якій просить слухання справи проводити без її участі, На задоволенні позову наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання на неодноразові виклики відповідач не зявився. Про розгляд справи повідомлявся шляхом надіслання судових повісток на адресу місця реєстрації. З заявою про слухання справи та відзивом на позов до суду не звертався, а тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження І-ЖС № 018726, виданого 05.03.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя, сторони 05.03.1999 року уклали шлюб, актовий запис № 90. Від вказаного шлюбу 04.08.1999 року народилася дитина [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень 31.08.1999 року зроблено актовий запис № 600, що підтверджується копією свідоцтва про народження І-ЖС № 149058, виданого повторно 22.06.2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2001 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше Ѕ частини неоподаткованого мінімуму щомісячно з 02.11.2001 року до досягнення дитиною повноліття. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 13.03.2003 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 112, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу І-ЖС № 071849, виданого 17.04.2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. 17.04.2010 року позивачка змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], про що зроблено актовий запис № 13, що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені І-ЖС № 001986, виданого 17.04.2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Згідно Довідки № 1595 від 02.01.2018 року, наданої начальником Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, позивачка згідно виконавчого листа № 334/7302/13-ц від 19.09.2013 року, виданого Ленінським районним судом м . Запоріжжя аліменти з [PERSON] протягом строку з 30.11.2001 року по 04.08.2017 року не отримувала. Згідно Розрахунку заборгованості по аліментам, наданого головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області 26.01.2018 року загальна заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів з 01.02.2015 року по 04.08.2017 рік становить 82137,20 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення слати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У ст. 614 ЦК України зазначено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Виходячи з аналогії права, застосовуючи положення цивільного законодавства за прострочення грошового зобов'язання з урахуванням сімейного законодавства, платник аліментів повинен довести суду, що несплата аліментів відбулась з поважної причини. Проте, наявність вини у діях відповідача підтверджується швидкою зміною місць роботи, неофіційним працевлаштуванням, приховуванням доходів. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 25.04.2018 по справі №572/1762/15-ц (оприлюднено 16.07.2018) [PERSON] Верховного Суду вирішила відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постановах від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16. Таким чином [PERSON] доходить висновку, що Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Таким чином, розмір неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], за період з лютого 2015 року по липень 2017 року становить 149134,26 грн., що підтверджується долученим до позову розрахунком, який суд визнає достатнім, належним та допустимим доказом. За змістом ст. 196 СК України на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Однак такими причинами можуть бути несвоєчасна виплата заробітної плати, затримка або неправильне перерахування аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Однак, жодних доказів того, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів утворилась з вказаних вище причин, суду не було надано. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням положень ч.1 ст.196 СК України з відповідача підлягає стягненню пеня (неустойка) за період з лютого 2015 року по липень 2017 року у розмірі 82137,20 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнення з відповідача судовий збір у розмірі 821,37 грн.

Outcome: approved