Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 255\~024,56 грн. та судові витрати в розмірі 551,20 грн. Позивач та його представник 20 квітня 2016 року у судовому засідання не з?явились, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник 20 квітня 2016 року в судове засідання не з?явились, в попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнавали в повному обсязі, надали суду письмові заперечення. Відповідач [PERSON] 20 квітня 2016 року в судове засідання не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, в попередніх судових засіданнях позовні вимоги визнав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] в вересні 2012 року було укладено усну домовленість щодо придбання автомобіля марки MITSUBISHI, модель SPACE STAR, випуску 2002 року, номер шасі (кузова, рами) XMCLRDG3A3F013135, VIN XMCLRDG3A3F013135. Позивач в свою чергу передав [PERSON] грошову суму у розмірі 50\~000,00 грн. Пізніше при розмові з [PERSON] була усна домовленість про повернення вказаних коштів та передачі 9\~500,00 дол. США відповідачу [PERSON] 9\~500,00 дол. США позивач передав в серпні 2012 року [PERSON], майстру СТО на якому провадився ремонт вищевказаного автомобіля. [PERSON] передав 9\~500,00 дол. США [PERSON], які він передав своїй дружині [PERSON] [PERSON] видала довіреність на право управління та розпорядження вказаним транспортним засобом 29 грудня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. При вирішення питання про поділ майна подружжя [PERSON] згодом відмінила довіреність на право управління та розпорядження вказаним транспортним засобом. [PERSON] виступила поручителем вказаного договору на придбання автомобіля. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2015 року по цивільній справі № 200/1674/15-ц за позовом [PERSON] до Дніпропетровської філії Приватного підприємства «МПП Вибір», [PERSON], Дніпропетровського міського управління ГУМВС у Дніпропетровській області, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нікчемним постановлено наступне: визнано недійсним договір купівлі-продажу легкового автомобілю універсал-В марки MITSUBISHI, модель SPACE STAR, випуску 2002 року, номер шасі (кузова, рами) XMCLRDG3A3F013135, VIN XMCLRDG3A3F013135, сірого кольору, на підтвердження якого видана довідка-рахунок серії ВІА № 352686 від 28.05.2015 року на ім?я [PERSON]; витребувано з чужого незаконного володіння вищевказаний автомобіль, повернувши його [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що ним було передало [PERSON] грошову суму в розмірі 9\~500,00 дол. США в рахунок придбання автомобіля марки MITSUBISHI, модель SPACE STAR, випуску 2002 року, що також підтверджується розпискою від 08.09.2012 року (а.с. 105). Оскільки, на час укладання договору купівлі-продажу автомобіля марки MITSUBISHI, модель SPACE STAR, випуску 2002 року. [PERSON] та [PERSON] перебували в офіційному зареєстрованому шлюбі, то отримані [PERSON] грошові кошти в розмірі 9\~500,00 дол. США від громадянина [PERSON] відповідно до положень ст. ст. 60-61 Сімейного кодексу України стали спільним майном подружжя та увійшли до сімейного бюджету. Відповідно до курсу НБУ станом на 17.03.2016 року офіційний курс гривні до іноземних валют 100 дол. США дорівнює 2\~684,4691 грн. Сума боргу складає 9500,00 дол. США, що відповідно до курсу НБУ складає 255\~024,56 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК та ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Майном згідно із ч. 1 ст. 190 ЦК вважається не лише предмети матеріального світу, а також майнові права та обовязки. На підставі ч. 4 ст. 65 СК укладений одним із подружжя договір створює обовязки для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сімї, а майно, одержане за цим договором, використане для задоволення потреб сімї. У свою чергу, відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснював, що отриманні ним грошові кошти в розмірі 9\~500,00 дол. США входили до складу сімейного бюджету та про що достеменно було відомо громадянці [PERSON], на той час законної дружини [PERSON] Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторні зобов?язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують поручительство [PERSON] за виконання зобов?язання. На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення суми з відповідачів [PERSON] та [PERSON] є законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON]В, та [PERSON] підлягають солідарному стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial