Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в обґрунтування якого посилається на те, що 19.12.1996 року померла її мати [PERSON] спадкоємцем після якої є вона. За життя матері належала квартира [ADDRESS] в м. Вільногірську, Дніпропетровської області. У встановлений законом шестимісячний строк з дня смерті матері позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Ніхто інший до нотаріуса з заявами відносно квартири [ADDRESS] не звертався. З дня смерті матері вона стала проживати в її квартирі і добросовісно володіти чужим майном на протязі 19 років. Позивач просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру, розташовану за адресою: 51700, [ADDRESS], загальною площею 30,5 кв.м. і житловою площею 17,8 кв.м. В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позову і його обґрунтування підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, оглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] І-НИ № 337538. Прізвище позивача змінено в звязку з укладенням шлюбу, що вбачається з копії відповідного свідоцтва [PERSON] ІV-МЮ № 573970 (а.с. 4, 5). [PERSON] померла 19.12.1996 року у м. Вільногірську Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-КИ № 189985 (а.с. 7). З інформаційної довідки КП «БТІ м. Вільногірська» вбачається, що станом на 29.07.2014 року квартира [ADDRESS], що в м. Вільногірську, Дніпропетровської області належить на праві приватної власності [PERSON] Квартира належить спадкодавцю на підставі договору міни квартирами ААВ № 308735 від 13.12.1996 року, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори за № 1795 (а.с. 8). Тобто спірна квартира по даний час зареєстрована за померлою [PERSON] Громадянство України позивач отримала у 2013 році, що вбачається з копії довідки № 1115/13 про реєстрацію особи громадянином України та паспорту позивача (а.с. 3, 9). Згідно копії домової книги, [ADDRESS] знаходилася у користуванні [PERSON] Інших відміток домова книга не містить (а.с. 12, 13). Технічний паспорт на вказану вище квартиру виготовлено на імя [PERSON] Квартира [ADDRESS] розташована на 4 поверсі 5 поверхового будинку та складається з однієї кімнати житловою площею 17,8 кв.м., у тому числі: 1-а кімната площею 17,8 кв.м., кухня площею 5,5 кв.м., вбиральня (поєднана) 2,8 кв.м., коридор 3,4 кв.м., квартира обладнана балконом 1,0 кв.м. Загальна площа квартири 30,5 кв.м. (а.с. 10, 11) З рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11.11.2015 року, яке набрало законної сили 24.11.2015 року, вбачається, що за відомості державної нотаріальної контори Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 14-16). Згідно довідки ВДРЕС заборгованості по спірній квартирі станом на 01.11.2015 року немає (а.с. 31). З копії акту депутата № 43 від 10.02.2011 року вбачається, що [PERSON], [INFO], тобто позивач [PERSON], мешкає за адресою [ADDRESS], що підтверджують свідки (а.с. 32). Згідно довідки про склад сімї [PERSON], тобто мати позивача, була прописана у спірній квартирі на час своєї смерті, [PERSON] була прописана в цій квартирі і знята з реєстраційного обліку 12.07.1982 року (а.с. 33). Відповідно до акту 1267 від 23.12.2015 року № 4, складеного депутатом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області в присутності двох сусідів, випливає, що в спірній квартирі постійно проживає з 1996 року [PERSON] (а.с. 35). З довідки про склад сімї за вих. № 1722 від 24.12.2015 року видно, що [ADDRESS], ніхто не зареєстрований (а.с. 36). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], повідомила, що [PERSON] є дочкою [PERSON] і постійно проживає після смерті своєї матері в [ADDRESS], що в м. Вільногірську, Дніпропетровської області. Згідно ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Суд вважає, що вказані вище обставини підтверджують, що після смерті [PERSON] її спадщина ніким прийнята не була і відумерлою не визнана, тому суд вважає, що фактично спірна частина квартири є безхазяйною. Враховуючи викладене, суд вважає, що у судовому засіданні доведено, що позивач [PERSON] добросовісно заволоділа квартирою [ADDRESS] так як вказана квартира зареєстрована на праві власності за померлою особою, фактично на час розгляду справи судом нікому не належить, тобто є безхазяйним майном, позивач відкрито та безперервно володіє квартирою протягом десяти років, тому вимоги про визнання за нею права власності на вказану квартиру за набувальною давністю підлягають задоволенню. Виходячи з цього, оцінюючі в сукупності наявні у матеріалах справи докази, суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі. Судові витрати віднести на рахунок позивача в звязку з її клопотанням, враховуючи принцип розумності та справедливості.

Outcome: approved