Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що 26 травня 2006 року між сторонами по справі укладено кредитний договір № DNC0GK00000023, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 11 000 дол. США строком до 26 травня 2021 року. Станом на 17 грудня 2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 30574,34 доларів США, що еквівалентно 718802,73 грн., з яких: 9900,87 доларів США - заборгованість за кредитом; 8035,78 доларів США - заборгованість по процентам; 1432,20 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 11205,49 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. Позивач вважає, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, він має право на стягнення в судовому порядку зазначеної заборгованості з відповідача, тому просить суд ухвалити відповідне рішення. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з`явився. З урахуванням розумних строків розгляду справи суд вважає за доцільне розглянути справу у відсутність представників сторін за наявними у матеріалах справи доказами. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 травня 2006 року між сторонами по справі укладено кредитний договір № DNC0GK00000023, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 11 000 дол. США на строк до 26 травня 2021 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, щомісяця у період сплати у розмірі 0,21 % від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до пункту 3.11 даного договору. Пунктами 2.2.3., 3.7 вказаного договору передбачено, що позичальник сплачує банку винагороду, комісію у розмірі й у строки, зазначені у пунктах 1.1, 3.11 даного договору. Пунктом 3.2. кредитного договору № DNC0GK00000023 від 26 травня 2006 року встановлено, що при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, останній сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,57 %. Відповідно до ордеру розпорядження № DNC0GK00000023 цього ж дня ПАТ КБ ПриватБанк перерахувало кошти згідно кредитного договору № DNC0GK00000023 у сумі 11 000 дол. США. З наданого банком розрахунку заборгованості позичальника [PERSON] вбачається наявна у нього заборгованість перед ПАТ КБ ПриватБанк , яка станом на 17 грудня 2015 року становить 30 574,34 дол. США, з яких: 9 900,87 дол. США - заборгованість за кредитом, 8 035,78 дол. США - заборгованість по процентам, 1 432,20 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 11 205,49 дол. США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Пунктом 1.1. кредитного договору № DNC0GK00000023 від 26 травня 2006 року встановлено обов`язок позичальника щомісячно сплачувати винагороду банку за надання фінансового інструменту в розмірі 0,21 % від суми виданого кредиту. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (чинних виникнення спірних правовідносин), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). За положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону . Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону , є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2071цс16.

Outcome: partial