Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У липні 2015 року Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі по тексту - позивач, КП «ЦОС») звернулося до Шевченківського районного суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач-1) та [PERSON] (далі по тексту - відповідач-2) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 8263,06 грн., з яких: 6826,22 грн. основного боргу, 1105,89 грн. інфляційних втрат та 330,95 грн. трьох процентів річних.. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачі не в повній мірі сплачують кошти за надані ним послуги по обслуговуванню будинку, прибудинкової території та комунальні послуги, в зв'язку з чим станом на 01.07.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 6826,22 грн., стягнення трьох відсотків річних та нарахування на борг індексу інфляції позивач мотивує вимогами ст. 625 ЦК України. Крім того, позивач просить стягнути на його користь понесені ним судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила суд про його задоволення. Представник відповідачів - [PERSON] та відповідач-1 позов визнали частково на суму 4888,61 грн. за вирахуванням 1400,00 грн. сплачених коштів та з урахуванням строку застосування позовної давності до вимог за період з 01.04.2007 року по 01.07.2012 року, про що ними було заявлено в судовому засіданні. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, а також особиста відповідача-1 суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] зареєстровані проживаючими в [ADDRESS] (а.с. 11) Як вбачається з довідки Форми 3 від 06.07.2015 року власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності в рівних частках кожному [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с. 9). В результаті несплати за послуги по утриманню будинку, прибудинкової території та надані комунальні послуги, станом на 01 липня 2014 року, за мешканцями вказаної квартири накопичився борг, який з урахуванням індексу інфляції та 3% річних склав 8263,06 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с. 4-5). Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572 з наступними змінами, власники та наймачі (орендарі) квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно із п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням… . А ч.3 цієї статті передбачено, що члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. Згідно із рахунком на сплату та відміткою про плату на ньому, 18.08.2015 року відповідачем-1 було сплачено в рахунок погашення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги 1400,00 грн. (а.с. 44). Вказана обставина визнана представником відповідача в судовому засіданні. Таким чином, з урахуванням сплати частини боргу, заборгованість відповідача станом на час розгляду справи склала 5426,22 грн. Проте, позивачем було заявлено вимогу про застосування позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладені норми законодавства та заяву відповідачів про застосування позовної давності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині заявлених вимог на суму 1286,86 грн. основного боргу, 521,41 грн. інфляційних втрат та 166,18 грн. трьох процентів річних. З урахуванням викладеного суд вважає, що позов в частині вимог про стягнення суми заборгованості за комунальні послуги та послуги по квартирній платі в розмірі 4139,36 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, з урахуванням позовної давності, щодо солідарного стягнення з відповідачів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, 3 % річних в розмірі 164,77 грн. та інфляційних втрат в розмірі 584,48 грн., оскільки правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 114,12 грн. по 72,06 грн. з кожного. Окрім того, в судовому засіданні, представник відповідача звернулась до суду із заявою про розстрочку виконання рішення посилаючись на скрутний матеріальний стан відповідачів та просила розстрочити виконання рішення на три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Суд, з урахуванням наданих представником відповідачів доказів розміру заробітної плати відповідча-1 та пенсії відповідача-2, а також зважаючи на обставину проживання з відповідачами двох неповнолітніх дітей, приходить до висновку про часткове задоволення заяви, розстрочивши виконання рішення суду на 24 місяці шляхом солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача загальної суми заборгованості в розмірі 4888,61 грн. по 203,00 грн. щомісячно протягом 23 місяців та 219,61 грн. в останній 24-й місяць.

Outcome: partial