Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, має малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON], який з серпня 2015 року не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. 31.07.2015 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а тому вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повнолітня, тобто до [INFO]. У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. Позивач надала письмову заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність та наполягає на позовних вимогах. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва Серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області 16.08.2007 року, про народження [PERSON], [INFO], його батьком являється [PERSON], а матір'ю [PERSON]. Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31.07.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 22.11.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 571, розірвано. Після розірвання шлюбу змінено прізвище позивачки з «[PERSON]» на дошлюбне прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд критично ставиться до стверджень відповідача про надання коштів на утримання сина [PERSON] в добровільному порядку, викладених у письмовій заяві від 20.01.2016 року про відкладення розгляду справи через перебування за межами України до травня 2016 року, оскільки цьому не надано жодних доказів, а відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 183 СК України, вказує, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Враховуючи, що позивачем не надано доказів того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача з серпня 2015 року, але не могла їх одержати у зв'язку з його ухиленням від сплати аліментів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial