Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловою квартирою [ADDRESS]. Вимоги обгрунтовані тим, що квартира не є приватизованою і перебуває в комунальній власності. Після прийняття рішення про розірвання шлюбу між позивачкою та віповідачем 19.112003 року останній залишив спірну квартиру і з того часу в ній не проживає уже більше дев'яти років. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач не проживає в оспорюваній квартирі більше дев'яти років, його речей у квартирі немає. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач декілька років не проживає у спірній квартирі, комунальні послуги не оплачує, співвласником квартири не є, то що квартира не приватизована. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засідання 23.12.2013 року та 03.02.2014 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, із заявами та клопотаннями про розгляд справи за його відсутності не звертався. Згідно зі статтею 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або причина неявки визнана судом не поважною, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом проведено заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, а також свідка [PERSON], з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з актом ЖЕД №3 від 23.08.2013 року [PERSON], фактично за адресою: [ADDRESS] на даний момент не проживає. Як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON], відповідач по справі є її батьком. Із ними у спірній квартирі він не проживає з 2007 року. Стосунки із ними вони не підтримують, жодної допомоги він не надає. У спірній квартирі вона проживає на протязі 27 років, близько 6-ти років вона батька не бачила. Усі комунальні послуги оплачує мати - позивачка по справі. Квартира не приватизована. На даний момент їй не відомо про місце проживання батька. З урахуванням даних зазначеного акта ЖЕД та пояснень позивача, його представника та свідка [PERSON], суд вважає доведеним, що відповідач не проживає у спірній квартирі. При цьому суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Так, відповідно до частини 1 статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З цього можна зробити висновок, що при відсутності таких осіб понад шість місяців жиле приміщення за ними не зберігається та вони втрачають право користування ним. Згідно зі статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи, що відповідач не проживає у спірному будинку протягом останніх шести років, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання його таким, що втратив право на користування цим жилим приміщенням. Таким чином, позов підлягає задовольняється. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved