overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

У липні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.09.2007 Лівобержним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1955. У подружжя народилося двоє дітей: [INFO] син [PERSON], [INFO] дочка [PERSON]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2014 р., з того часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Зважаючи на неявку усіх учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв сторін вбачається, що понад чотири роки їх сім'я існує лише формально: разом вони не проживають, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

У липні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.04.2008 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 332. У подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO] З 2018 р. стосунки між сторонами зіпсувалися, зникли почуття взаєморозуміння, любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені з травня 2018 р., з того часу вони спільного господарства не ведуть. Дитина проживає та буде проживати з позивачем. За таких обставин відновлення сімейних відносин неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Сторони просили провести судове засідання у їх відсутність. Зважаючи на неявку учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв сторін вбачається, що понад рік їх сім'я існує лише формально: разом вони не проживають, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Спільних дітей у сторін немає. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

У липні 2018 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01.09.2000 р. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народились діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Зі слів позивача, одруження із відповідачем виявилось невдалим, із лютого 2016 року сторони разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Спору про місце мешкання дітей між сторонами не має, і позивач не буде заперечувати щодо спілкування відповідача із дітьми. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб та стягнути судовий збір. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, надіслали свої заяви щодо підтримки позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 01.09.2000 р. між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом РАЦСу м. Києва, а/з № 1506. У шлюбі народились діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Як з'ясовано судом, із лютого 2016 року сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного. Спору щодо майна, виховання, утримання та спілкування із дітьми між ними не має. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд приходить до висновку про задоволення даного позову, як законного та обґрунтованого. При задоволенні позовних вимог з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

У липні 2018 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 04.08.2004 р. перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народились діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які мешкають та зареєстровані із позивачем - [ADDRESS]. Зі слів позивача, одруження із відповідачем виявилось невдалим, із 01.06.2016 р. сторони разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Спору про місце мешкання дітей та поділу майна між сторонами не має. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, надіслали свої заяви щодо підтримки позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 04.08.2004 р. між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом РАЦСу Оболонського РУЮ м. Києва, а/з № 833. У шлюбі народились діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Як з'ясовано судом, із 01.06.2016 р. сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного. Спору щодо майна, виховання, утримання та спілкування із дітьми між ними не має. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд приходить до висновку про задоволення даного позову, як законного та обґрунтованого. При задоволенні позовних вимог з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України. Тому враховуючи викладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

У липні 2018 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 30.12.2011 р. перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] [INFO] Зі слів позивача, одруження із відповідачем виявилось невдалим, із листопада 2017 р. сторони разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, надіслали свої заяви щодо підтримки позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 30.12.2011 р. між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом РАЦСу Оболонського РУЮ м. Києва, а/з № 2246. У шлюбі народився син - [PERSON] [INFO] При цьому 14.12.2012 р. відповідач [PERSON] змінила своє ім'я на [PERSON] а/з № 154. Як з'ясовано судом, із листопада 2017 р. сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного. Спору щодо майна, виховання, утримання та спілкування із дітьми між ними не має. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд приходить до висновку про задоволення даного позову, як законного та обґрунтованого. При задоволенні позовних вимог з відповідача [PERSON]. на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України. Тому враховуючи викладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

У липні 2018 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 15.10.2013 р. У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] [INFO] Позивач зазначає, що з відповідачем разом не проживають з липня 2017 р., не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначила, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом із позивачем, і вона не буде заперечувати проти спілкування відповідача із дитиною. Поділу майна на даний час не має. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Ні позивач ні відповідач в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надіслали до суду свої заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі та підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, 15.10.2013 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., а/з № 1829 (а.с. 5). [INFO] р. від шлюбу народилась [PERSON] (а.с. 6), і батьками дитини є відповідач та позивач. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як з'ясовано судом, з липня 2017 р. сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON], як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У липні 2018 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 06.02.2010 р. У шлюбі у сторін народились двоє дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Позивач зазначив, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначив, що стосунки з відповідачем не склались через різні характери та протилежні погляди на життя. Спільне життя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились. При цьому позивач написала заяву щодо підтримки свого позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясовано судом, 06.02.2010 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві, зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем (а.с. 8). У шлюбі у сторін народились двоє дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], і батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] - позивач по справі (а.с. 9-10). У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

У липні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.03.2000 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ізмаїльської міської ради, актовий запис № 98, мотивуючи позов тим, що протягом певного часу шлюб з відповідачем існує формально, наміри зберегти сім'ю були, але до позитивних наслідків це не призвело, вирішити питання в органу РАЦС стосовно розірвання шлюбу можливості немає. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спір відносно поділу спільного майна подружжя відсутній. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволені. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 25.03.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ізмаїльської міської ради, актовий запис № 98.(а.с.4) Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

У липні 2018 р. [PERSON] та [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], [PERSON], заявники) подали до суду в порядку окремого провадження заяву про розірвання шлюбу. На обґрунтування заяви зазначили, що перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому народилась дочка [PERSON], [INFO] Подружжя дійшло згоди про припинення сімейних відносин та їх участі у вихованні та утриманні дитини, про що свідчить нотаріально посвідчений договір. Будь-які спори стосовно майна та з інших питань між ними відсутні. Заявники подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 7 серпня 2004 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 390. Подружжя має неповнолітню дочку [PERSON] [INFO]. Із заяви вбачається, що у стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові, вони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. 4 липня 2018 р. заявники уклали нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні та сплату аліментів на дитину. Відповідно до умов вказаного договору після розірвання шлюбу дитина буде проживати з матір'ю, а батько буде сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1944 грн., брати участь у додаткових витратах на дитину та приймати участь у її вихованні. Отже вказаним договором, як того вимагає закон, визначене місце проживання дитини та умови здійснення батьком, який буде проживати окремо, права на особисте виховання дитини, а також умови участі батька в утриманні дитини. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхнього сина. З огляду на вказане, суд вважає заяву обґрунтованою і задовольняє її. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

У липні 2018 р. заявник звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що рішенням Оболонського р/с м. Києва від 15.01.2013 р. було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Експобанк» заборгованість за кредитним договором. На виконання рішення було видано виконавчий лист № 2/756/223/13 по даній справі. Як вказано у заяві, у відповідності до договору про відступлення права вимоги № 50 від 06.03.2018 р. між ПАТ «КБ «Експобанк» та [PERSON] було передано право вимоги за кредитним договором № 88/АК-2007 на користь заявника - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» разом із всіма додатками до нього. Посилаючись на вищевикладені обставини представник ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» просить суд замінити стягувача у виконавчому листі - ПАТ «КБ «Експобанк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Жодна сторона в судове засідання не з'явилась. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, рішенням Оболонського р/с м. Києва від 15.01.2013 р. було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Експобанк» заборгованість за кредитним договором. На виконання рішення було видано виконавчий лист № 2/756/223/13 по даній справі. Згідно ст. 512 ЦК України, однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином. У відповідності до ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, у відповідності до договору про відступлення права вимоги № 50 від 06.03.2018 р. між ПАТ «КБ «Експобанк» та [PERSON] було передано право вимоги за кредитним договором № 88/АК-2007 на користь заявника - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» разом із всіма додатками до нього. Суд, повно та всебічно оцінивши письмові докази, прийшов до висновку, що заява представника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. Тому

Outcome: approved