Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

у липні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 17.08.2001 року. Від шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. На протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, у звязку з чим між ними постійно виникали сварки, відповідач не розуміє та не бажає розуміти сутності проблем, які виникають у сімї, не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про сімейний побут, побудову сімейних відносин, абсолютно не проявляє почуття любові, поваги та взаємодопомоги до нього. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, а тому просить суд шлюб між ними розірвати та стягнути з відповідача судовий збір. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Проте, подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутність, позов підтримав, судові витрати просив залишити за ним. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Подала до суду заяву, посвідчену нотаріусом Виборгського нотаріального округу Ленінградської області [PERSON], у якій не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила справу розглядати у її відсутність. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2\~ст.197 ЦПК України. Зясувавши письмові думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. \~ Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружились 17.08.2001 року, про що зроблено запис за № 8. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-БВ № 038342, виданим 17.08.2001 року Хролинською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії 1-БВ №119570, виданим 17.04.2002 року Хролинською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Згідно довідки № 820 від 14.07.2016 року, виданої виконавчим комітетом Хролинської сільської ради [PERSON] проживає разом із донькою [PERSON], [INFO], в с.В.Медведівка, по вул..островського, 10, Шепетівського району Хмельницької області. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, як сімя не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для надання строку для примирення та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхньої дитини, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. Аналізуючи вищевказане, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON]\~ Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позивач [PERSON] просив судові витрати, понесені ним та документально підтверджені, покласти на нього, то суд вважає за необхідне залишити їх за останнім.

Outcome: approved