Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

У липні 2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 10 листопада 1990 року позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сумісних дітей не мають. З листопада 2016 року сімейних відносин не підтримують, не спілкуються та не ведуть спільне господарство. Сімейне життя у сторін не склалося. Подружжя припинили сімейні відносини через відсутність взаємопорозуміння та різними поглядами на життя. Спору про розподіл спільного сумісного майна подружжя не має. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою 10 листопада 1990 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 756 від 10.11.1990 року). Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду надали заяви з проханням розглядати справу без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільно - процесуального кодексу України (далі ЦПК), в судове засідання не з'явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 10 листопада 1990 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 756 від 10.11.1990 року) був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а. с. 6) Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сім'ї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 704,80 грн. судового збору, тому з огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved