Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що йому на підставі свідоцтва про право власності на будівлю належить домоволодіння [ADDRESS]. У будинку зареєстровані відповідачі, які з 2010 року за місцем реєстрації не проживають, комунальних послуг не сплачують та не приймають участь в його утриманні. Особистих речей відповідачів у будинку немає. На підставі викладеного просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, надали заяви, в яких позовні вимоги визнали у повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення. Вказали, що у теперішній час проживають та зареєстровані в [ADDRESS]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на будівлю № 808 від 07.09.1987 року, [PERSON] належить домоволодіння [ADDRESS], право власності на яке зареєстровано в Маріупольському БТІ 09.09.1987 року за реєстраційним [NUMBER]. У відповідності до довідки № 1894, виданої головою КСН «сел. Мирний», у будинку [ADDRESS] зареєстровані, але не мешкають з 2010 року відповідачі - [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з паспортних даних відповідачів [PERSON] та [PERSON], вони зареєстровані в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено та заперечується самими відповідачами, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] з 2010 року без поважних причин, що також підтверджується довідкою КСН «сел. Мирний». За таких обставин справи, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] підлягають визнанню такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved