Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У липні 2012 року Кредитна Спілка «Аккорд» (далі за текстом КС «Аккорд») звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2016 року у задоволені позовних вимог КС «Аккорд» відмовлено. В апеляційній скарзі КС «Аккорд», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове. яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не дослідив наявний у справі розрахунок заборгованості за кредитним договором та не надав належної оцінки зазначеним умовам договору, та дійшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом строку позовної давності. В судове засідання апеляційного суду представник КС «Аккорд» не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Подав заяву з проханням розглянути справу без його участі. В судовому засіданні апеляційного суду [PERSON] просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін, що не зявились, оскільки, відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга КС «Аккорд» підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що між КС «Аккорд» та [PERSON] 15 лютого 2008 року було укладено кредитний договір №АВ-Д/08/40, відповідно до умов якого позивач надав останній кредит у розмірі 3300 гривень. Згідно з умовами даного кредитного договору позичальник зобов'язаний погашати кредит та сплачувати проценти відповідно до рекомендованого графіку платежів. Останній строк погашення кредиту це 15 лютого 2008 року. Станом на липень 2012 року заборгованість складає 9 434,73 гривень, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 2 199,81 гривень, за процентами 2 851,18 гривень, пеня 1 699,81 гривень, за сумою інфляції 2 250,55 гривень, та 3% річних в розмірі 433,38 гривень. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог КС «Аккорд» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що кінцевий термін повернення кредиту зазначено 15 лютого 2009 року, а позивач звернувся до суду лише 25 липня 2012 року, це вбачається з вхідного штампу суду на позовній заяві, тобто після спливу строку позовної давності. З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Згідно із ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Сторони договору в силу ст. 259 ЦК України мають право збільшити позовну давність як загальну, так і спеціальну. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Апеляційним судом встановлено, що між КС «Аккорд» та [PERSON] 15 лютого 2008 року було укладено кредитний договір №АВ-Д/08/40, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3300 гривень. Згідно з умовами даного кредитного договору позичальник зобов'язаний погашати кредит та сплачувати проценти відповідно до рекомендованого графіку платежів. Останній строк погашення кредиту 15 лютого 2009 року. Станом на липень 2012 року заборгованість складає 9 434,73 гривень, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 2 199,81 гривень, за процентами 2 851,18 гривень, пеня 1 699,81 гривень, за сумою інфляції 2 250,55 гривень, та 3% річних в розмірі 433,38 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] надавала суду першої інстанції заяву про застосування строків позовної давності. (а.с. 192) За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідно до Витягу з протоколу №000002103 засідання кредитного комітету КС «Аккорд» від 30 жовтня 2009 року суму пені [PERSON] зменшено до 2199,81 гривень, що є значно меншою сумою, чим пеня за один рік. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Перш за все, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонами, визначати умови такого договору. Як убачається зі змісту п. 9.1 кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем 15 лютого 2008 року, сторони погодили строк позовної давності за спорами, які виникають з цього договору тривалістю 5 років. (а.с.183) Таким чином, сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності відносно стягнення заборгованості за кредитом до пяти років, що не заборонено ст. 259 ЦК України. У зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, на підставі п.2 ч.1,2 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. (а.с.5-6,8). Згідно розрахунку заборгованості та квитанцій, наданих відповідачем, останній платіж вона за вказаним кредитним договором здійснила 20 червня 2011 року. З позовом КС «Аккорд» звернулась 25 липня 2012 року, тобто в межах строку позовної давності, а тому позов КС «Аккорд» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Також, в порядку ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подачу позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 214,60 гривень та апеляційної скарги в розмірі 236,06 гривень, а всього 450,66 гривень.

Outcome: approved