Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У липні 2013 року позивачка звернулася з позовом до суду, в якому просила суд винести рішення, яким встановити факт родинних відносин між [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO] як сином та матір'ю; встановити факт родинних відносин між [PERSON], яка померла [INFO], та позивачкою [PERSON] як рідними сестрами; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] на 81/200 частину квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона народилася [INFO], дівоче прізвище до шлюбу мала - [PERSON]. Її батьками були [PERSON] та [PERSON]. 3 липня 1955 року уклала шлюб з [PERSON], після чого змінила прізвище та отримала новий паспорт. Крім неї, батьки мали ще двох доньок [PERSON], яка народилася [INFO] та [PERSON], яка народилася [INFO]. Наймолодша сестра [PERSON] у 1959 році уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка, [PERSON]. [INFO] у сімї [PERSON] народився син, [PERSON]. Проте у свідоцтві про народження [PERSON] зазначено ім'я та по батькові «[PERSON]» замість «[PERSON]». 25 серпня 1992 року [PERSON] змінила своє ім'я та по батькові на «[PERSON]». Рідній сестрі позивачки [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на праві спільної часткової власності належало 54/100 частин квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Інші 46/100 частин зазначеної квартири належали третій особі - [PERSON]. [INFO] помер син її сестри, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 54/200 частин зазначеної квартири. Спадкоємцями першої черги після його смерті були його дружина - [PERSON], та мати - [PERSON]. Таким чином, кожен зі спадкоємців мав право на 27/200 частин спадкового майна. У строк передбачений законом спадкоємці звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак, у зв'язку з тим, що у свідоцтві про народження [PERSON] у графі «мати» було зазначено ім'я та по батькові «[PERSON]» замість «[PERSON]» її сестра змушена була звернутися до суду із заявою про встановлення родинних відносин із [PERSON] Однак отримати рішення суду вона не встигла, оскільки померла [INFO]. Після смерті її сестри [PERSON] відкрилася спадщина з 54/200 частин зазначеної квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] та 27/200 частин вказаної квартири, які [PERSON] прийняла після смерті її сина [PERSON] Таким чином, спадщина, що відкрилася після смерті [PERSON] складала 81/200 частину квартири. Позивачка є спадкоємцем другої черги бо є її рідною сестрою. У встановлений законом строк позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім того, з заявою про прийняття спадщини звернулася також відповідач - [PERSON], яка доводиться невісткою померлій, з підстав проживання однією сім'єю останні п'ять років, як спадкоємець четвертої черги. Враховуючи приписи ст. 1258 ЦКУ, та черговість спадкування спадкоємцями спадкового майна, вважає що право на спадщину у повному обсязі належить їй, як спадкоємці другої черги. Однак право на спадщину отримати не вдалося, оскільки не має необхідних документів, які б підтверджували наявність родинних відносин між позивачкою та її померлою сестрою. Враховуючи наведене, вона вимушена була звернутися до суду для встановлення родинних відносин з померлою сестрою. 20.03.2014 року відповідачка за первісним позовом, [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом з вимогами про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на другу частину 27/200 часток квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 54/200 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 14 квітня 2014 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримала позовні вимоги позивачки та просила їх задовольнити в повному обсязі, при цьому посилалася на обставини викладені в позовній заяві. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Третя особа Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений, причин неявки не повідомив. Відповідачка за первісним позовом та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову в повному обсязі та просили відмовити, посилаючись на необґрунтованість та незаконність вимог позивачки. Вимоги по зустрічному позову підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, свідків, дослідивши та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Т.1, а.с. 28). За життя, померлому на праві спільно часткової власності належало 54/200 частин квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом КП «Дніпропетровське МБТІ» від 20.07.2011 року (Т.1, а.с.6), та свідоцтвом про право власності від 21.01.2008 року (Т.1, а.с. 11). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (Т.1, а.с. 23), 28 грудня 2002 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження (Т.1, а.с. 24) [PERSON] народився [INFO]. Батьками у свідоцтві значаться [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про зміну фамілії, імені та по батькові від 25 серпня 1992 року (Т.1, а.с. 25) «[PERSON]» змінила своє ім'я та призвище по батькові на «[PERSON]». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав громадян. Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 є роз'яснення, що відповідно до п. ?1 ст. 273 ЦПК, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У судовому засіданні 04.06.2014 року відповідачка за первісним позовом в своїх поясненнях зазначала, що її чоловік [PERSON] визнавав [PERSON] своєю матір'ю, квартира, у якій вони спільно проживали належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Також, даний факт родинних відносин підтверджується показаннями свідків, наявною в матеріалах цивільної справи довідкою ЖЕКа № 13 про склад сім'ї від 02.08.2011 року (Т 1, а.с. 26), яка видавалася [PERSON] з зазначенням складу зареєстрованих осіб: невістки [PERSON], сина [PERSON]; нотаріально посвідченою заявою [PERSON] (Т. 1 а.с. 115 ) поданою до 3-ї Дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, у якій померла [PERSON] зазначає що померлий [PERSON] є її сином; нотаріально посвідченою заявою відповідачки по справі [PERSON] про прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] (Т. 1, а.с. 117), у якій вона зазначає, «що крім неї спадкоємцем за законом є мати померлого - [PERSON]». Крім того, у судовому засіданні встановлено, що при житті [PERSON], після смерті свого сина [PERSON] зверталася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ з позовом про встановлення факту родинних відносин між нею та її сином [PERSON], оскільки в свідоцтві про його народження була допущена помилка, її ім'я було помилково зазначено як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], тому вимоги в частині визнання між ними родинних відносин як між матір'ю та сином підлягають задоволенню. Також, судом встановлено, що [PERSON] до укладення шлюбу з [PERSON] мала прізвище [PERSON], що підтверджується копією запису акта про одруження від 16.04.1960 (Т 1, а.с. 238). Як вбачається з копії запису акта про народження (Т. 2, а.с. 9) [PERSON] народилася [INFO], її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON]. Також в даному записі зроблені виправлення імені [PERSON] на [PERSON], а прізвища по батькові з [PERSON] на [PERSON] згідно актового запису про зміну ім'я та прізвища по батькові № 51 від 25.08.1992 року по Красногвардійському ЗАГСу м. Дніпропетровськ, що також підтверджується копією свідоцтва про зміну прізвища, імені по батькові від 25.08.1992 року (Т.1, а.с. 25). Як вбачається з копії запису акта про народження (Т. 2, а.с. 10) [PERSON] народилася [INFO], її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про одруження від 23.07.1955 року (Т.1, а.с. 21) позивачка - [PERSON] мала дощлюбне прізвище [PERSON]. Як вбачається з наданих копій документів у матеріали справи, дійсно у позивачки [PERSON] та померлої [PERSON] батьками зазначені одні і ті ж особи. Однак, у зв'язку з неточностями зазначеними у актових записах про народження виникають розбіжності. Таким чином суд вважає можливим встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як рідними сестрами, оскільки даний факт окрім наданих документів підтверджується показаннями свідка [PERSON], яка тісно спілкувалася з померлої [PERSON] та позивачкою [PERSON], оскільки вони разом відвідували одне об'єднання «свидки Ієгови», яка зазначила, що [PERSON] визнавала рідною сестрою [PERSON], та що окрім них у них була ще одна рідна сестра, та показаннями свідка [PERSON], яка спілкувалася з онукою [PERSON] та разом з нею приходила на свята у гості до [PERSON] та спілкувалася з нею, яка також зазначила, що зі слів [PERSON] вона знає, що [PERSON] визнавала рідною сестрою [PERSON] Що стосується свідчинь інших свідків, а саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON] то суд не бере їх до уваги, оскільки вони ніяких фактів щодо родинних відносин позивачки та померлої [PERSON] повідомити не змогли. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За приписами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У судовому засіданні також встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 54/200 частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], яку згідно свідоцтва про право на спадщину за законом прийняли дружина [PERSON] та мати [PERSON] (Т.1, а.с. 195) 31 жовтня 2011 року відповідачці [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку 54/200 частин квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ( Т.1, а.с. 139). [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки з поданих до нотаріальної контори документів неможливо було встановити родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин між нею та померлим (в свідоцтві про народження [PERSON] її ім'я значиться як «[PERSON]», а в усіх інших документах ім'я значиться як «[PERSON]»). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть від 01.10.2011 року (Т.1, а.с. 22) [PERSON] померла [INFO]. Свідоцтво про право на спадщину за законом, що залишилася після смерті її сина [PERSON], вона не встигла отримати. Враховуючи положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України згідно з якими, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, та положення ч. 1 ст. 1269 ЦК України, а саме спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину, що залишилася після смерті її сина. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 54/200 частин квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], які належали їй на підставі свідоцтва про право власності від 21.01.2008 року (Т.1, а.с. 11), та 27/200 частин зазначеної квартири, які вона прийняла у спадщину після смерті її сина [PERSON], померлого [INFO]. Судом встановлено, що 10 листопада 2011 року Позивач - [PERSON], звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті її сестри [PERSON] (Т.1, а.с. 97). 30 листопада 2011 року відповідачка [PERSON], також звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] (Т. 1, а.с. 103). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних зв'язків між нею, та померлою [PERSON], оскільки з поданих до нотаріальної контори документів неможливо встановити родинні відносини між ними, як між рідними сестрами. Відповідно до абзацу 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» є роз'яснення, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Враховуючи те, що в судовому порядку встановлений факт родинних відносин, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, а також враховуючи те, що інших перешкод в отриманні спадщини у позивачки не має, та вона може в загальному порядку звернутися до нотаріальної контори для оформлення права власності на спадщину за законом, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання за нею право власності в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] на 81/200 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягають, оскільки відсутні перешкоди в оформленні права власності позивача в порядку спадкування за законом у встановленому законом порядку через нотаріальну контору. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно вимог ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Що стосується позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на другу частину 27/200 часток квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки як вбачається з матеріалів справи позивачкою [PERSON] 31.10.2011 року вже отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, що залишилася після смерті її чоловіка [PERSON] на ? частину, яка належала йому, а іншу 1/2 частку спадщини отримала його мати [PERSON] А тому суд вважає, що не має підстав для визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на другу частину 27/200 часток квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Що стосується позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] про визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 54/200 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] як спадкоємцем четвертої черги, то суд приходить до висновку, що зазначені вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів того, що вона є спадкоємцем четвертої черги. Крім того, у судовому засіданні встановлений факт наявності родинних відносин між померлою [PERSON] та її рідною сестрою, позивачем за первісним позовом - [PERSON], яка відповідно до приписів ст. ст. 1258, 1262, 1264 ЦК України має переважне право на спадкування зазначеного майна як спадкоємець другої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивачки за первісним позовом задоволено частково, в частині немайнових вимог, тому з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати за немайновими вимогами по справі у розмірі 229 грн. 40 коп. Що стосується розподілу судових витрат за зустрічним позовом, то дані витрати не підлягають поверненню, оскільки у задоволенні зустрічного позову відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: partial