overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 06.08.1994 року у Торецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 213. Під час перебування шлюбі у сторін народилася двоє доньок. Вказує, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з січня 2016 року у звязку із зловживанням відповідача спиртними напоями, що поступово призвело до припинення шлюбних відносин. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки між сторонами по справі повністю втрачене почуття любові та поваги один до одного, що суперечить їх інтересам, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просили суд розглянути справу за її відсутністю, наполягала на розірванні шлюбу між сторонами . Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 06.08.1994 року у Торецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 213. З січня 2016 року подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбу та мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] Спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, частих сварок, що призвело до припинення шлюбних відносин. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення та про розгляд справи за її відсутності, заперечивши щодо можливості примирення сторін. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував, справу просив слухати за його відсутності. Судом ухвалено про слухання справи за відсутності сторін. Вивчивши доводи позовної заяви і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі наданих сторонами доказів, а статті 10, 60 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони знаходяться у шлюбі з 04.11.2000 року (свідоцтво про шлюб І-ФП№024959, видане Троїцькою сільською радою Новоодеського району Миколаївської області.) Сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження 1-ФП№113330, видане Троїцькою сільською радою Новоодеського району Миколаївської області) Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено, проти можливості примирення заперечують обидва з подружжя. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню із залишенням після розірвання шлюбу позивачу шлюбного прізвища. В силу ст. ст. 81, 88 ЦПК України, \~з відповідача підлягає стягненню сплачений під час звернення до суду із позовом судовий збір на користь позивача у розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбу та неповнолітніх дітей не мають, шлюбні відносини між ними припинено з причин небажання збереження сім'ї. Заперечила щодо можливості примирення із чоловіком. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав у ньому викладених, проти можливості примирення заперечила. Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, заперечивши можливість примирення з позивачем. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2011 року (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 04.06.2011 р. ВДРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області) Неповнолітніх дітей сторони не мають. Подружнє життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини між ними припинено на протязі 2 місяців, що стверджують сторони у судовому засіданні. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено, проти можливості примирення заперечують обидва з подружжя. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 19 жовтня 2006 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 218. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені півроку тому через різні погляди на життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Просила позов задовольнити. Позивачка до судового засідання не зявилась надавши заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до судового засідання не зявився надавши заяву з проханням провести розгляд справи без його присутності. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Виходячи з наведеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження І-НО №054189, виданого 19 жовтня 2006 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 218, [PERSON] та [PERSON] 19 жовтня 2006 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити без змін «Новікова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 24.10.2009 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені приблизно з кінця 2012 - 2013 року. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, не погодився, щоб з нього були стягнути судові витрати. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2009 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені приблизно з кінця 2012 - 2013 року, примирення неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що при укладенні шлюбу позивачка прізвище не змінювала. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі по 1200 грн. щомісячно на кожну. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, щоперебувала з відповідачем у шлюбних відносинах. Від шлюбних відносин мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає дітям матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання дітей. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнавав частково, прохав суд зменшити розмір аліментів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах. Від вказаних шлюбних відносин сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а. с. 7-8). Згідно довідки № 440, виданої 12 липня 2017 року виданої Дмухайлівською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, діти [PERSON] та [PERSON] дійсно проживають з позивачем (а. с. 9). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дітей, оскільки відповідач зобов'язаний їх матеріально утримувати. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу дітям. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

У липні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві та в судовому засіданні позивачка зазначила, що вони з відповідачем [PERSON] Юрійовичем зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1213. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Останні півтора роки вони з відповідачкою не підтримують шлюбно-сімейних стосунків та проживають окремо, так як несумісність їхніх характерів призвело до того, що їхня сім»я припинила своє існування. Між нею та чоловіком часто виникали сварки та скандали на побутовому грунті, які призвели до втрати почуття любові та поваги. Відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки призвело до припинення сімейних стосунків, а тому позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та його необхідно розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 вересня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1213. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, втратили один до одного почуття взаєморозуміння та любові, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] залишити проживати з матір»ю [PERSON] Спір про поділ майна подружжя сторонами не заявлявся. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

У липні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 03 лютого 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 22. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок різних поглядів на життя та сімейні обовязки, у звязку з чим виникають сварки, що погано впливає на дитину. Просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати та після розірвання шлюбу залишити прізвище «Турбіна». Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У звязку із неявкою відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 лютого 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 22. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 443271, виданого 03.02.2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 18 січня 2012 року народилась [PERSON], батьками якої є сторони по справі, актовий запис № 111. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так як подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не надав заперечення проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

У липні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позові зазначає, що з 24.11.2006 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24.12.2015 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги дитині не надає. Інших дітей, зобовязань за виконавчими документами у відповідача не має. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня предявлення позову до повноліття дитини. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви в яких, просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивачка підтримує, відповідач позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.\~\~ \~ Як встановлено судом, 24.11.2006 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія І-ЖС №059626, яка проживає з позивачкою. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Враховуючи матеріальне становище позивачки та дитини, відповідача, відсутність у відповідача на утриманні інших дітей, суд дійшов висновку, що аліменти на утримання неповнолітньої доньки потрібно визначити у розмірі ? частки з усіх видів доходів відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня предявлення позову до повноліття дітей. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

У липні 2017 року позивачка звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона із відповідачем з 30.11.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. 24.01.2011 року в них народилась дочка [PERSON]. З листопада 2013 року позивачка не проживає з відповідачем однією родиною. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1800 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1800 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1800 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій вказав, що згоден сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1800 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені, а її при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved