Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні житлом та виселення, який уточнив у листопаді 2016 року, посилаючись на те, що йому на праві власності належить 23/150 частин домоволодіння [ADDRESS]. У спірному домоволодінні зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Відповідач порушує права позивач, як власника частини будинку. Відповідач є попереднім власником частини домоволодіння. Просив усунути [PERSON] перешкоди у користуванні власністю, а саме: будинком [ADDRESS] - шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON], 1960 року народження, за вказаною адресою, виселити [PERSON], 1960 року народження, з будинку [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що у спірному домоволодінні зареєстрований відповідач та його колишня дружина, яка у домоволодінні не проживає. Відповідач є колишнім власником 25/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Його проживання у спірному домоволодінні порушує права позивача, як власника, позбавляє його можливості користуватися своїм майном та вільно їм розпоряджатися. Тому просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився. Позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що він не згоден із реалізацією його частки у домоволодінні. Полишати домоволодіння він не має наміру. Він там проживає разом із дружиною - [PERSON]. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Управління - реєстраційна служба Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, власником 23/150 частин домоволодіння [ADDRESS] [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про придбання частини домоволодіння з електронних торгів від 08.09.2016 року, зареєстрованого в реєстрі № 998, посвідченого приватним нотаріусом Кононенко С.А. Співвласниками домоволодіння є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно довідки № 892 квартального комітету № 4 від 26.10.2016 року у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], 1955 року народження, та [PERSON], 1960 року народження. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. У спірній частині домоволодіння [ADDRESS] фактично проживає відповідач. У судовому засіданні відповідач підтвердив що він не має наміру звільняти займане приміщення, навіть після позбавлення його права власності на дане житло. Відповідач з березня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Позивач, відповідно до цивільного законодавства, як власник житла має право вимагати усунення перешкод у користуванні своїм майном, що являється об'єктом його власності, в даному випадку - 23/150 частин домоволодіння [ADDRESS]. Право власності є непорушним тому ніхто не може протиправно позбавити власника цього права чи обмежити його тому позовні вимоги в частині виселення [PERSON] є законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом зняття з реєстрації відповідача у спірному домоволодінні, суд вважає, що дані вимоги є передчасними, оскільки відповідно до вимог ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382- IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду. У Постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування якої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст. ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial