Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа: ПрАТ «CК «Дім страхування» про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У своєму позові [PERSON] посилався на те, що 03 квітня 2018 року приблизно о 08 год. 30 хв. в місті Дніпрі по вул. Рогальова, буд. 28, [PERSON], знаходячись на сидінні водія в салоні автомобіля «Джилі МК», державний номер [NUMBER], припаркованого на узбіччі проїзної частини, не впевнився у безпечності своїх дії, відкрив ліві передні двері в той момент, коли повз його автомобіль в попутному напрямку прямував автомобіль «Школа Фабіа», державний номер [NUMBER], під керуванням позивача, внаслідок чого сталося зіткнення. Позивачу як власнику автомобіля «Шкода Фабіа» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були завдані матеріальні збитки. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована згідно із полісом АК7775180 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «СК «Дім страхування», франшиза становить 1000 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових підтверджено звітом про оцінку автомобіля і становить 2388,52 грн. 06 червня 2018 року на рахунок позивача були зараховані кошти у сумі 1388,52 грн. Добровільно відповідач суму франшизи не відшкодовує. З урахуванням викладеного позивач просив стягнути з відповідача 1000 грн. у якості відшкодування матеріальних збитків, а також 704,80 грн. витрат по сплаті судового збору. Позивач надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.26). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 03 квітня 2018 року приблизно о 08 год. 30 хв. в місті Дніпрі по вул. Рогальова, буд. 28, [PERSON], знаходячись на сидінні водія в салоні автомобіля «Джилі МК», державний номер [NUMBER], припаркованого на узбіччі проїзної частини, не впевнився у безпечності своїх дії, відкрив ліві передні двері в той момент, коли повз його автомобіль в попутному напрямку прямував автомобіль «Школа Фабіа», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого сталося зіткнення. За фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди було складено «Європротокол» відповідно до пункту 33.2. статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 03 квітня 2018 року у п. 10 стрілкою вказана точка початкового удару транспортного засобу позивача, у п. 11 зазначена інформація щодо видимих пошкоджень транспортного засобу позивача. Згідно п. 14 вказаного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, учасники ДТП вказали, що [PERSON] вину визнає, а [PERSON] не винен. Вказане повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду також містить в собі схему пригоди, коли сталося зіткнення, з підписами водіїв - сторін даного спору під нею (а.с.4). Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована згідно із полісом № АК/7775180 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20 листопада 2017 року, страховик - ПрАТ «Страхове компанія «Дім Страхування». Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових відповідно до звіту про оцінку автомобіля становить 2388,52 грн. (а.с.6-8) 23 квітня 2018 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Дім страхування» із заявою про страхове відшкодування (а.с.5). ПрАТ «СК»Дім страхування» було відшкодовано завдану матеріальну шкоду позивачу у розмірі 1388,52 грн. (а.с.9). Згідно із статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою (ч.1ст. 1188 ЦК України). Отже, норми статей 1166,1188 ЦК України передбачають презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначене презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно зі ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані крім іншого з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (ч. 1 ст. 990 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 12, п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], як особа, що є винною у спричинені збитків, повинен компенсувати позивачу франшизу в розмірі 1000,00 грн. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved