Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

У квітні 2020 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення коштів, в якому просили: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» грошові кошти у сумі 8 702,24 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 12.03.2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердженням чому є Поліс № АМ/1614013. Згідно зазначеного полісу забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб OPEL VIVARO д.р.н. [NUMBER] . 02 липня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля Шкода д.р.н. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля засіб OPEL VIVARO д.р.н. [NUMBER] була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», до Товариства звернулася ПрАТ СК «Саламандра-Україна» з вимогою в порядку суброгації, з огляду на те, що остання сплатила страхове відшкодування за договором добровільного страхування особі, якій було завдано збитків - власнику автомобіля Шкода д.р.н. [NUMBER] . Після детального аналізу наданих матеріалів та документів, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено розрахунок та сплачено 8 702,24 грн. страхового відшкодування. Тому Відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу Позивачу завдану шкоду, у зв`язку з чим, останні звернулися до суду із відповідним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2020 року матеріали цивільно справи було передано на розгляд судді Фроловій І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року позовну заяву повернуто особі, яка її подала. 11 лютого 2021 року Постановою Київського апеляційного суду - апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03 березня 2021 року матеріали цивільної справи було передано на розгляд судді Фроловій І.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання повідомлений належним чином, відзив не надавав. Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив, що 12 березня 2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердженням чому є Поліс № АМ/1614013. Згідно зазначеного полісу забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб OPEL VIVARO д.р.н. [NUMBER] . 02 липня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля Шкода д.р.н. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Згідно Постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2018 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Крім того [PERSON] цією ж Постановою було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, тобто, самовільне залишення місця дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля засіб OPEL VIVARO д.р.н. [NUMBER] була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», до Товариства звернулася ПрАТ СК «Саламандра-Україна» з вимогою в порядку суброгації, з огляду на те, що остання сплатила страхове відшкодування за договором добровільного страхування особі, якій було завдано збитків - власнику автомобіля Шкода д.р.н. [NUMBER] . Після детального аналізу наданих матеріалів та документів, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено розрахунок та сплачено 8 702,24 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № ID-113708 від 27.12.2018 року. Тобто, ТДВ СК «Альфа-Гарант» належно виконало свої зобов`язання за полісом № АМ/1614013. Відповідно до підпункту в) пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Факт залишення Відповідачем місця ДТП підтверджується Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2018 року по справі № 761/31823/18. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.3 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п. 38.2 ст.38 Закону, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою Відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілій стороні відшкодована матеріальна шкода, у Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» виникло право зворотньої вимоги саме до Відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 8 702,24 грн. З метою досудового врегулювання спору 09 січня 2019 року було направлено [PERSON] відповідну регресну вимогу № 03/116, яка залишилася без відповіді. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю, а тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» грошові кошти у сумі 8 702,24 грн. На підставі ч.ч. 2-4 ст. 137, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України (із урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20)) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., які відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України не були оспорені відповідачем (що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, завданням-дорученням № 17, платіжним дорученням № 9546 від 12.09.2019 року, актом прийому - передачі наданої правничої допомоги від 09.04.2020 року і детальним розрахунком та описом робіт (наданих послуг) від 09.04.2020 року). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Outcome: approved