Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №3 в будинку №10 по вул.40 років Жовтня в м.Марганець Дніпропетровської області. Позов обґрунтовує тим, що він разом зі своєю матірю [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі з 2004 року зареєстровані відповідачі колишня дружина [PERSON] та її доньки [PERSON] (дівоче прізвище Лукашук) [PERSON] та [PERSON], які жодного дня не проживали у вказаній квартирі, а весь цей час проживали в будинку його матері за адресою: м.Марганець, вул.Фестивальна, 18-а. З літа 2013 року він перестав проживати разом із своєю дружиною, переїхав до вищевказаної квартири, а відповідачі залишилися проживати у його матері. Відповідачі участі в утриманні квартири не приймають, оплату за комунальні послуги не здійснюють, тому просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає й просить його задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань від них не надходило.\~\~ Треті особи: [PERSON] та представник виконавчого комітету Марганецької міської ради в судове засідання не зявилися, заяв і клопотань від них не надходило. З урахуванням положень статті 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно копії Свідоцтва про власність на житло від 20.05.1999 року, квартира, що знаходиться за адресою: вул.40 років Жовтня, 10/3 в м.Марганець Дніпропетровської області, належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно копії домової книги за вказаною адресою зареєстровані відповідачі: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.6-8). Факт реєстрації підтверджується також довідками адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, однак дата народження [PERSON] зазначена 13.08.1989 року (а.с.14, 15, 16). 25 липня 2016 року працівником Марганецького МКП «Житлове господарство» [PERSON] в присутності мешканців будинку №10 по вулиці 40 років Жовтня [PERSON] та [PERSON] складено акт про те, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в квартирі [ADDRESS] не проживають з 20.06.2015 року, фактично проживають в [INFO] (а.с.9). Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року по справі № 180/1196/16-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Рішення набрало законної сили 20 вересня 2016 року. За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідачі на вказаній житловій площі не проживають більше року, про наявність домовленостей між сторонами про користування житлом суду не повідомлено. Також реєстрація відповідачів за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні користування квартирою, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені представленими по справі доказами. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, що набрало законної сили, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання.

Outcome: approved