Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 12 жовтня 1985 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін 11 березня 1989 року народився син - [PERSON]. Однак, шлюб виявився невдалим, тому шлюб між ними розірвано, а спільна дитина залишилася проживати із позивачем. У 2006 році син [PERSON] захворів на тяжке психічне захворювання шизофренія параноїдної форми. Протягом останнього часу стан його здоровя поступово погіршувався. Внаслідок даної хвороби [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує медичного нагляду і сторонньої допомоги. Також, [PERSON] призначена 2 група інвалідності строком до 08 жовтня 2018 року. Рішенням суду від 11 квітня 2013 року визнано сина недієздатним та встановлено над ним опіку. Опікуном призначено позивача. Із серпня 2016 року спільний із відповідачем син проживає із позивачем та повністю перебуває на її утримання. Коштів позивача та державної соціальної допомоги, яку отримує син у звязку із своєю хворобою, не вистачає для забезпечення [PERSON] ліками, одягом та продуктів харчування. Хвороба сина потребує постійних затрат на ліки, оскільки неодноразово з 2008 року по 2013 рік [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне обєднання» з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, афективно-маячний приступ. З серпня 2016 року, відповідач, будучи батьком хворого сина, свідомо ухиляється від надання йому матеріальної допомоги. Відповідач працює та має можливість сплачувати аліменти на утримання хворого сина. Інших дітей на утриманні у відповідача немає, аліменти на користь інших осіб не стягуються. З огляду на викладені обставини, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання сина, який є інвалідом 2-ї групи, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з дати предявлення позову і до 08 жовтня 2018 року. 27 березня 2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній зазначив, що позовні вимоги не визнає та просив відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. У звязку із тим, що спільне проживання із позивачем неможливе, з 2016 року відповідач проживає окремо. Спільний від шлюбу син [PERSON] проживає із позивачем. Відповідач працює у Броварському вищому училищі фізичної культури на посаді сторожа з графіком 1 сутки робочі/ 3 вихідні. Розмір його заробітної плати щомісячно в середньому складає 4221,20 грн. З 2016 року відповідач проживає у сільській місцевості, у будинку, який не має зручностей (санвузол, водо-газопостачання відсутнє), самотужки змушений опалювати будинок (купівля дров), що є для відповідача істотними витратами. Також, відповідач є чоловіком похилого віку (59 років), постійно має підвищений тиск, хворіє на виразку шлунку, що також потребує значних витрат на лікування та медикаменти. Відповідач не ухиляється від виконання батьківських обовязків по відношенню до свого сина, передає йому продукти харчування, консервації, ягоди, тощо. [PERSON] приїздить до відповідача і перебуває на його утриманні. У подальшому відповідач також не відмовляється від виконання своїх батьківських обовязків, згоден надавати допомогу синові, однак не щомісячними грошовими переказами, а періодичними платежами, оскільки не має можливості сплачувати аліменти у такому розмірі. 26 квітня 2018 року позивач [PERSON] подала відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що пояснення та аргументи відповідача, які викладені у відзиві, вона не визнає, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що останній має проблеми зі станом свого здоровя, змушений нести витрати на придбання ліків та витрати на придбання дров для опалення будинку. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також, у заяві просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання його представник [PERSON] подала заяву, в якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Також, у заяві просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 1985 року Марковецькою сільською радою Бобровицького району Київської області зареєстровано шлюб між сторонами у даній справі, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕЛ № 480882 (а.с. 6). Від спільного подружнього життя у сторін 11 березня 1989 року народився син [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії VI-БК № 471198, виданого 02 квітня 1989 року відділом ЗАГС Броварського міськвиконкому Київської області. Батьком у свідоцтві про народження дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2013 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним та встановлено над ним опіку. Опікуном [PERSON] призначено [PERSON] (а.с.8). Також, зі змісту вказаного рішення вбачається, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії (параноїдна форма), за своїм психічним станом не може розуміти характер і значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0516153 від 21.06.2016 р. [PERSON] встановлена з 01 жовтня 2016 року друга група інвалідності. Інвалідність встановлена на строк до 05 вересня 2018 року (а.с. 7). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Матеріалами справи встановлено, що з вересня 2016 року відповідач [PERSON] проживає окремо від позивача та свого сина, про що свідчить довідка № 118, видана 20 лютого 2018 року Комунальним підприємством Броварської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора 4» та акт про обстеження проживання [PERSON] за адресою: вул. Калинова, буд. 40, с. Марківці, Бобровицький р-н., Київська обл., який складений 13 лютого 2018 року депутатом Бобровицької міської ради [PERSON] (а.с. 41-42). Згідно довідки про заробітну плату та інші доходи за № 17, виданої 12 лютого 2018 року Комунальним вищим навчальним закладом Київської обласної ради «Броварське вище училищне фізичної культури», [PERSON] працює на посаді сторожа та його дохід за період із серпня 2017 рік по січень 2018 рік становить 29 262,82 грн. (а.с. 43). Згідно із ч. ч. 1,2,3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом\~ст.\~ст.\~181,182\~СК України\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються за\~рішенням суду\~у частці\~від доходу\~її матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина.\~При визначені\~розміру аліментів\~суд,\~враховує:\~1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У відповідність\~до вимог\~ч.\~1\~та 2\~ст.\~200\~СК України\~суд визначає\~розмір аліментів\~на повнолітніх\~дочку,\~сина у\~твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом\~ст.\~12\~та ст.\~81\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обовязків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст.\~89\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. З оглядку на викладені обставини вбачається, що спільний від шлюбу син сторін у даній справі [PERSON] має тяжке психічне захворювання шизофренія параноїдної форми, та у звязку із тим потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги. Матеріалами справи встановлено, що домовленість про сплату аліментів на сина між сторонами відсутня. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров'я та матеріальне становище повнолітнього [PERSON], враховуючи те, що відповідач не має на утриманні інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, шляхом стягнення із відповідача аліментів у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу). Доводи та заперечення у відзиві сторони відповідача не підтверджені будь-якими доказами, зокрема, відповідачем не надано доказів того, що він має проблеми зі здоровям, та у звязку із цим або іншими обставинами не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог .\~Інші судові\~витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, та

Outcome: approved