overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Києво-Святошинського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Київській області про визнання осіб, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що житловий будинок [ADDRESS] належить йому на праві особистої власності на підставі договору дарування житлового будинку від 07 липня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-14-34. В даному будинку зареєстровані відповідачі у справі, які в будинку не проживають понад рік без поважних причин. Просив визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. Зобов'язати Києво-Святошинський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Київській області зняти з реєстрації [PERSON], [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 405 ЦК України бувший член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві власності позивачу у справі - [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку від 07 липня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-14-34. Вищезгаданий будинок зареєстрований за позивачем на праві приватної власності 27 липня 2001 року у Києво-Святошинському БТІ, реєстровий № 137. На спірній житловій площі зареєстровані але не проживають понад один рік без поважних причин відповідачі у справі, що підтверджується будинковою книгою, та актом депутата Чабанівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 09 листопада 2013 року. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 листопада 2003 року Великомацевицькою сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в шлюбі вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені і вони мешкають окремо, а збереження сімї є неможливим. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 червня 1990 року міським Палацом реєстрації шлюбів м. Горлівки Донецької області (актовий запис №1446). На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, а також те що позивач є інвалідом другої групи. Внаслідок цього шлюбні стосунки припинені і вони мешкають окремо з січня 2010 року, а збереження сімї є неможливим. Однак відповідачка відмовляється розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, незважаючи на те, що була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що 24 червня 1990 року міським Палацом реєстрації шлюбів м. Горлівки Донецької області було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище Черняк) Т.І., що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис №1446) від 24.06.1990 року. Крім того позивач є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою МСЕК №207001. Однак, спільне сімейне життя сторін не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені більше двох років, а збереження сімї позивач вважає неможливим. Крім того, відповідачка не бажає розривати шлюб через органи реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області. Майнових спорів у подружжя немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 квітня 1983 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого шлюбні стосунки вже понад 2 роки припинені і вони мешкають окремо, а збереження сімї є неможливим. Однак відповідачка відмовляється розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 листопада 2005 року Миролюбненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню дочку [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені і вони мешкають окремо, а збереження сімї є неможливим. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

У листопаді 2011 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, а/з № 551 від 26.03.2005 р. було зареєстровано шлюб з відповідачем, а/з № 551. Від шлюбу є дитина - [PERSON] [INFO] Як вказує позивач, протягом 5 р. між сторонами виникали сварки та скандали, які призвели до розпаду сім'ї, хоча сторони мешкають разом. Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Позивач під час проведення судового засідання весь час задавала запитання так і не надавши суду жодного пояснення щодо свого позову. При цьому відповідач у судове засідання так і не з'явився. Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку, що в нього є усі підстави для винесення рішення по даній справі. Судом встановлено, що між сторонами 26.03.2005 р. було зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, а/з № 551 від 26.03.2005 р., а/з № 551. Від даного шлюбу є дитина - [PERSON] [INFO] Як вбачається із тексту позову, останніх 5 р. у сторін виникали сварки та конфлікти, які призвели до розпаду сім'ї, сторони мешкають разом, але ведуть окреме господарство, і ніяких турбот один про одного не здійснюють. Шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача (виходячи з її поведінки у судовому засіданні) та не появи відповідача у судове засідання. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У листопаді 2012 року [PERSON] (дошлюбне прізвище Комар) звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області (актовий запис №264). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені і вони мешкають окремо, а збереження сімї є неможливим. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

У листопаді 2012р. позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять стягнути на їх користь солідарно з відповідачів 2000грн на відшкодування майнової шкоди, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у період з 27.05. по 05.06.2012р. сталося залиття їх квартири водою із квартири поверхом вище відповідачів, внаслідок чого стіни і стеля кухні були пошкоджені, вартість ремонту складає 2000грн. У судовому засіданні представник позивачів підтримав вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; відповідачі [PERSON], [PERSON] - позов не визнали, свою вину в затопленні квартири позивачів, халатне відношення до сантехнічних приладів заперечили, вважали визначений розмір затрат на ремонт необґрунтованим. Решта відповідачів про час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому порядку, до суду не з'явилися. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони є сусідами за місцем проживання у багатоквартирному багатоповерховому будинку по [ADDRESS]. Позивачі мешкають у власній квартирі [NUMBER], над якою на другому поверсі розташована квартира [NUMBER], де за договором найму мешкають відповідачі [PERSON]. 05 червня 2012р., після тижневої відсутності, позивачі виявили в своїй квартирі сліди залиття водою із квартири [NUMBER] поверхом вище та наступного дня звернулися до ЖЕК №3. 06 червня 2012р. працівники ЖЕКу за результатом огляду квартир склали акт, в якому зазначили, що на момент обстеження в квартирі [NUMBER] в кухні на стелі видно вологі на дотик з жовтими ореолами сліди затоплення загальною площею близько 4,5кв.м, шпаклівка в цих місцях здулася і частково осипалася; в квартирі [NUMBER] витоків не виявлено, сантехприлади, розводка холодної води і внутр.каналізаціі знаходяться в задовільному стані; встановити причини затоплення виявляється неможливим. У листі начальника управління житлового господарства департаменту ЖКГ міськради на звернення позивача [PERSON] зазначається про затоплення квартири [NUMBER] по причині халатного відношення до сантехнічних приладів мешканцями квартири [NUMBER]. Однак, допущення халатності в користуванні водопроводом відповідачі у суді заперечили. Інших доказів щодо причини утворення виявлених слідів пошкодження приміщення кухні в квартирі позивачів суду не надано та клопотань про витребування таких доказів (призначення експертного дослідження обставин, пов'язаних із затопленням) не заявлялося. Також, за умови заперечень відповідачів щодо розміру шкоди, визначений позивачами розмір витрат у 2000грн належними доказами (експертним висновком) не доведений. Відповідно до ст.1166ч.1,2 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, виходячи з наявних в справі доказів, які беззаперечно не вказують на завдання шкоди позивачам саме відповідачами, з того, що заявлений розмір відшкодування не доведений належним доказом, у вимогах слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У листопаді 2013 позивач [PERSON] звернулася до суду із наступними вимогами до відповідачів ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк», НБУ про визнання недійсним договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30.06.2010, укладений між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та НБУ в частині передачі кредитних зобов'язань за кредитним договором № 173-0051001/ФК-08 від 14.05.2008, укладений між [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк». Позов [PERSON] мотивує тим, що зазначений договір вчинено з порушенням вимог чинного законодавства. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у ньому, просила задовольнити. Представники відповідачів ПАТ «Дельта Банк» та НБУ у судовому засіданні проти вимог позову заперечували, просили відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх необгрунтованість та безпідставність. Представник відповідача ТОВ «Укрпромбанк» у судове засідання не з'явився, юридична особа вчасно належним чином була повідомлена про розгляд справи, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 14.05.2008 між відповідачем ТОВ «Укрпромбанк» та позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 173-0051001/ФК-08, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти. 30.06.2010 між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та НБУ, які,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У листопаді 2013 р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення коштів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.08.2011 р. відповідач взяв у борг від позивача грошові кошти в розмірі 15000,00 доларів США, строком до 01.12.2011 р., про що власноручно написав розписку, що за офіційним курсом НБУ, станом на день подачі позову, дорівнює 119895,00 грн. У встановлений розпискою строк і по теперішній час відповідач добровільно кошти не повернув. Тому позивач просив стягнути з відповідача борг в сумі 119895,00 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки не повідомляв, заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що, відповідно до оригіналу розписки, 23.08.2011 р. відповідач взяв у борг від позивача грошові кошти в розмірі 15000,00 доларів США, строком до 01.12.2011 р., про що власноручно написав розписку, що за офіційним курсом НБУ, станом на день подачі позову, дорівнює 119895,00 грн. Судом встановлено, що, станом на день подачі позовної заяви і по теперішній час, відповідач позивачу борг не повернув в повному обсязі. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1-3 ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач зобов'язання, за розпискою від 23.08.2011 року, не виконав, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг в сумі 119895,00 грн. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в розмірі 1198,86 грн.(а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

У листопаді 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказав, що сімейне життя з відповідачем не склалося по причині неспівпадання характерів. Постійні суперечки призводять до напруженої атмосфери у сім'ї. Майже 13 років вони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] повідомлялася про день та час розгляду справи в установленому законом порядку, однак в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 1998 р. (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Судом встановлено, що у стосунках між сторонами відсутня взаємоповага та єдність інтересів і поглядів на життя та сімейні відносини, внаслідок чого подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, порушує принцип його добровільності і суперечить інтересам позивача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

У листопаді 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яким просив визнати дійсним договір, укладений на товарній біржі, за яким він купив квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що усі умови цього договору виконані. Позивач в судове не з'явився, судом отримана заява представника позивача про слухання справи у відсутність позивача та підтримку вимог позову. Відповідачі та представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до копії договору купівлі-продажу № 2432-Л Миколаївська Універсальна Товарно-сировинна Біржа від 02 березня 1999 р. [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір нотаріально не посвідчувався, але сторонами фактично виконаний і право власності [PERSON] на дану квартиру зареєстровано БТІ 17 березня 1999 р. згідно реєстраційного посвідчення до договору купівлі-продажу. /а.с. 5/. Позивач згідно копії паспорту і копії довідки ЖКП «Південь» має зареєстроване місце проживання в даній квартирі з 11 червня 1999 р. (а.с. 6). Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір виконано повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони не мають, а тому,позов можливо задовольнити.

Outcome: approved