Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просить визнати припиненими правовідносини за договором поруки від 08.08.2007р., що укладався між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], з 15 травня 2013 року, посилаючись на те, що в правовідносинах були порушені його права поручителя. Представник позивача направив до суду заяву в який просить вирішувати спір за відсутності позивача. Представник відповідача в своїх запереченнях висловив позицію про безпідставність вимог позову та просить в його задоволенні відмовити посилаючись на те, що метою підписання додаткової угоди до кредитного договору було зменшити суму основного зобов'язання та на те, що в наслідок укладення додаткової угоди суть основного зобов'язання не змінилась, оскільки відповідач взяв на себе зобов'язання у вигляді виплати грошових зобов'язань за кредитним договором. Суд оголосивши та дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 08 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № КЗR0GK15006505, відповідно до умов якого мав бути наданий кредит у сумі 170 328,80 дол. США. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 08 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір поруки. У п.7.1 кредитного договору від 08.08.2007р. вказано наступне : «Банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 08 серпня 2007р. по 08 серпня 2037р. включно, у вигляді непоновлювана лінія у розмірі 131 000 дол. США, на наступні цілі: купівля квартири, а також у розмірі 39 328,80 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1,5% від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору». 15 травня 2013 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору № КЗR0GK15006505 від 08 серпня 2007 року Внаслідок укладання додаткової угоди до кредитного договору, п. 7.1 кредитного договору змінено на : «Банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 08 серпня 2007р. по 08 серпня 2037р. включно, у вигляді непоновлювана лінія у розмірі 131 000 дол. США, на наступні цілі: купівля квартири, а також у розмірі 42 111,67 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1,5% від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору». За положеннями частини першої ст. 559 ЦК України, припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін можна зробити висновок про те, що у разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого частиною першою ст. 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України. Отже, відповідно до частини першої ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим. Аналіз змін до кредитного договору вказує на те, що укладенням додаткової угоди збільшився обсяг відповідальності поручителя через збільшення відсотків а також суми кредиту. Укладення таких змін здійснено без згоди позивача як поручителя. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із присудженням судових витрат на користь позивача. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved