Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якому просив суд позбавити [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідачів на його користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі по 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно з кожного, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що він є рідним батьком [PERSON]. Його дочка [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. З 2009 року, коли відповідачі розірвали шлюб, малолітня дитина [PERSON] залишився проживати з ним. З того часу відповідачі припинили спілкування з дитиною, матеріальної допомоги не надають, у вихованні дитини участі не приймають. У зв'язку з тим, що відповідачі ухиляються від утримання та виховання дитини, він змушений вернутися до суду з цим позовом. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити на підставах, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість з'явитися в судове засідання відповідач суду не надала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до ст. ст. 150, 151 СК України, ст. 11.12. ЗУ «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно д ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Якщо батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то ч. 2 ст. 164 СК України передбачає підставу для позбавлення батьківських прав. Пленум Верховного суду України в постанові № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, та відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про духовний і фізичний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 23 листопада 2007 року перебували у шлюбі, який було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 340 від 02 жовтня 2009 року. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [PERSON] є батьком дитини, а [PERSON] - матір'ю дитини. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав та призначення опікуна обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Павлоградської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що у відповідачів є малолітня дитина: [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не займаються вихованням та утриманням малолітньої дитини, не цікавляться її розвитком, життям та здоров'ям, довгий час не проживають з дитиною, малолітня дитина проживає зі своїми дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, враховуючи злісне ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Павлоградської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На даний час малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом зі своїми дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідачі не виконують своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дитини, не піклуються про дитину та матеріально її не забезпечують, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, а тому, враховуючи характер ставлення відповідачів до дитини, суд вважає за необхідне застосувати крайній захід впливу та позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідачі працездатні, хронічними захворюваннями не хворіють, стягнень за виконавчими документами з відповідачів не проводиться. Відтак, суд у даній справі бере до уваги викладені обставини та зважає на положення ст. 27 Конвенції про права дитини, відповідно до якої батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а тому вважає за можливе зобов'язати відповідачів виплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) з кожного щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 13 листопада 2017 року. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved