Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Мотивував свої позовні вимоги тим, що йому на праві власності належить житловий будинок № 99 з надвірними будівлями, що розташований по вул. Зарічна в с. Стольне, Менського району Чернігівської області. В даному господарстві зареєстрована відповідачка [PERSON], але більше трьох років вона не проживає в даному будинку. Позивач не може в повній мірі використовувати права власника, оскільки відповідачка залишається зареєстрованою за даною адресою. Тому позивач для захисту свої прав звернувся до суду. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, наполягали на їх задоволенні. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні дали аналогічні за змістом показання про те, що відповідачка [PERSON] є донькою позивача, яка зареєстрована в його будинку, але з 2012 року за вказаною адресою не проживає, добровільно знятись з реєстрації не бажає, спілкуватись з батьком також не бажає, родинних звязків з ним не підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засіданні не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про розгляд справи тільки з її участю до суду. Представник третьої особи Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без їх участі, при винесення рішення покладається на розсуд суду. За таких обставин, справу можливо розглянути без участі відповідачки та представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши всі зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Стаття 8 п. 1 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод визначає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з положеннями ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні достеменно встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Зарічна, 99 в с. Стольне, Менського району Чернігівської області (а.с.5). Відповідачка [PERSON] зареєстрована за даною адресою, але як встановлено в судовому засіданні, з 2012 року там без поважних причин не проживає. Стаття 405 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач заявив правомірну вимогу про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. На підставі викладеного,

Outcome: approved