Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка», пояснивши свою заяву тим, що він з 16.10.1979 року по 26.05.2009 року перебував у трудових відносинах з приватним акціонерним товариством «Суха Балка» та працював підземним гірничим майстром. 26.05.2009 року позивач був звільнений з підприємства за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію. Від свого представника дізнався, що при звільненні у зв`язку із виходом на пенсію відповідач повинен був виплатити йому одноразову допомогу при виході на пенсію в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, оскільки він пропрацював на підприємстві відповідача більше 20 років та був звільнений за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію. Однак до часу звернення до суду належні до виплати кошти у вигляді вихідної допомоги не виплачені, просив стягнути з відповідача невиплачену одноразову допомогу при виході на пенсіюу розмірі трьох середньомісячних заробітних плат та середній заробіток за час затримки розрахунку з 27.05.2009р. по 31.12.2010р. у розмірі 88 173,98 грн. 31 липня 2019 року ухвалою суду позовна заява залишена без руху та надано строк для усунення недоліків. 13 серпня 2019 року на виконання ухвали суду від 31.07.2019 позивачем виправлені недоліки, судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомленням сторін. Ухвалою суду від 28 серпня 2019 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву, розгляд справи відкладено до 24 вересня 2019 року. 24 вересня 2019 року відповідач, не погодившись із позовом подав до суду письмовий відзив у якому зазначив, що одноразова матеріальна допомога при звільненні у зв`язку із виходом на пенсію відноситься до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, умови виплати якої передбачені Колективним договором. Нормами Галузевої угоди Гірничо-металургійного комплексу України на2007-2008 роки була встановлена можливість сторони власника щодо визначення в колективних договорах підприємств окремих умов та порядку надання соціальних гарантій. Також вказав, що позивачу були виплачені усі належні йому суми при звільненні, його стаж не є безперервним, що є підставою для відмови в позові. Суд, відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією паспорта громадянина України.(а.с.5) Судом встановлено, що позивач у період з 16.10.1979 року по 03.10.1989 року та з 14.09.1995 року по 26.05.2009 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Суха Балка» та працював підземним гірничим майстром, що підтверджуються копією трудової книжки (а.с7-9). Згідно запису в трудовій книжці [PERSON] , 26 травня 2009 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України (а.с. 9). Позивачу [PERSON] при звільненні із підприємства відповідача допомога при виході на пенсію виплачувалась у сумі 9137,20 грн. Відповідно до довідки ПАТ «Суха Балка» середньомісячна заробітна плата [PERSON] за два останні місяці перед звільненням березень - квітень 2009 року склала: 4568,60 грн., середньоденна заробітна плата за останні два місяці перед звільненням склала 228,43 грн. (а.с.10). Як слідує з п.6.1 Галузевої угоди гірничо-металургійного комплексу України на 2007-2008 роки, зобов`язання роботодавця виплачувати працівникам, які досягли пенсійного віку (жінки 55 років, чоловіки 60 років) при виході на пенсію за власним бажанням одноразову допомогу в розмірі, залежному від стажу роботи на комбінаті: від 20 і більше років - тримісячної середньої заробітної плати працівника. Водночас, згідно до умов Колективного договору на 2008 роки між ВАТ «Суха балка» та профспілковим комітетом ВАТ «Суха балка», передбачено виплату підприємством одноразової допомоги при виході на пенсію за умови, що працівники звільняються за власним бажанням після досягнення ними пенсійного віку за наявності безперервного стажу. Відповідно до положень ст.13 КЗпП України, колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги. Згідно ст.97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, Генеральною та Галузевими (регіональними) угодами. Статтею 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» встановлено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод. Також, стаття 9 цього Закону передбачає, що положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угоди діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Вимоги Галузевої угоди розповсюджуються на всі підприємства відповідної галузі. З урахуванням викладеного і того, що колективний договір погіршує становище працівників підприємства в порівнянні з умовами Галузевої угоди, оскільки встановлює обов`язковість до безперервності стажу, суд приходить до висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин умов саме Галузевої угоди, виконання якої є обов`язком для відповідача. Галузевою угодою гірничо-металургійного комплексу України в частині соціальних гарантій (соціального захисту), яка була чинна на час звільнення позивача із підприємства передбачено виплачувати при виході на пенсію працівнику одноразову допомогу залежно від стажу його роботи на підприємстві без встановлення безперервності стажу. Як видно з матеріалів справи, [PERSON] відпрацював на підприємстві відповідача більше 20 років та був звільнений за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію . Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (із змінами та доповненнями) затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати. Пунктом 2 вищевказаного Порядку передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається з матеріалів справи, станом на день звільнення позивача із займаної посади - 26 травня 2009 року, відповідач не провів виплату позивачеві всіх належних сум, а саме не виплатив повну суму одноразової допомоги при виході на пенсію. Так, згідно п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Як вбачається із позовної заяви [PERSON] , останній просив суд стягнути на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.05.2009 року по 30.11.2013 року в сумі 196678,23 грн. Як вбачається із матеріалів справи, період затримки розрахунку при звільненні з 27.05.2009 року по 30.11.2013 року становить 861 робочий день, тому обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має бути здійснено наступним чином: 861 (робочі дні) х 228,43 (середньоденна заробітна плата) = 196678,23 грн. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У разі не проведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь працівника або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, беручи до уваги спірну суму, на яку працівник мав право, частку, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інші конкретні обставини справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2404цс15 від 05 жовтня 2016 року та Постанові Верховного Суду № 61-28733св18 від 05.12.2018 року. Таким чином, оскільки спір по справі щодо невиплаченої відповідачем одноразової вихідної допомоги при виході на пенсію вирішено на користь працівника, відсутні правові підстави для застосування принципу співмірності. Щодо позовних вимог про відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди, слід зазначити , що невиплатою одноразової вихідної допомоги при звільненні порушено трудові права [PERSON] з оплати праці, що вказує на факт заподіяння йому моральних страждань через неотримання всіх належних від роботодавця виплат при звільненні, що зважаючи на його вік, призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом при визначені моральної шкоди враховується тривалість не проведення повного розрахунку роботодавцем при звільненні позивача, глибину фізичних та моральних страждань позивача, враховано засади розумності, виваженості та справедливості, а тому суд вважає, що вона підлягає задоволенню частково, в сумі 2 000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Оскільки одноразова допомога при виході на пенсію є грошовою виплатою, яка не передбачена актами чинного законодавства та входить до структури заробітної плати, а тому позовні вимоги щодо її виплати не обмежується будь-яким строком звернення до суду. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з ПАТ «Суха Балка» підлягає стягненню на користь позивача, сплачений останнім судовий збір у сумі 1966,78 грн. та на користь держави судовий збір у сумі 65,69 грн. На підставі ст.ст. 47, 97, 116, 117, 233,237-1 КЗпП України,

Outcome: approved