Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому з урахуванням доповнень, просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» 17 733,76 доларів США, посилаючись на те, що між ним та відповідачем, 26.09.2014 року, було укладено Договір банківського вкладу «Найкращий» № [NUMBER], за умовами якого відповідач прийняв від позивача на депозит грошові кошти в розмірі 1 150,00 доларів США. 28.10.2014 року [PERSON] було подано заяву про повернення належних йому коштів та відсотків, однак банком дані кошти переведено не було, водночас запропоновано отримання суми у національній валюті. Вважає, що такі дії відповідача порушують положення укладених договорів. Оскільки в добровільному порядку вирішити спір виявилось неможливим, просить стягнути з відповідача 1 154,32 доларів США суму вкладу та відсотки за договором, відсотки за користуванням вкладом понад строк дії в розмірі 52,62 долари США, інфляційні витрати в розмірі 507,09 доларів США та три відсотки річних в розмірі 19,73 доларів США. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з вищевикладених підстав, просив позов задовольнити. Відповідач чи його представник в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.09.2014 року між Публічним Акціонерним «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено Договір банківського вкладу «Найкращий» № [NUMBER], в доларах США. Згідно даного договору, позивачем було декількома платежами внесено в на рахунок ПАТ «Дельта Банк» депозитні кошти в сумі 1 150,00 доларів США, що підтверджується квитанціями. В свою чергу, ПАТ «ВіЕйБі Банк» відкрив вкладний рахунок № [NUMBER] та прийняв від позивача грошові кошти в сумі 1 150,00 доларів США строком до 26.10.2014 року, з умовою щомісячної виплати процентної ставки по вкладу в розмірі 8,00 % річних. 28 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до голови Ради Директорів АТ «Дельта Банк» із заявою про повернення валютного депозиту та відсотків. 29 жовтня 2014 року відповідач відмовив позивачу у видачі депозиту у іноземній валюті та запропоновано видати грошові кошти у національній валюті. Статтею 526 Цивільного Кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного Кодексу України). Частиною 1 статті 1058 Цивільного Кодексу України, передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду, встановленим законом. Таким чином, з обставин, встановлених судом, вбачається, що відповідач належним чином не виконав умови договору банківського вкладу, не повернувши позивачу в повному обсязі кошти позивача, тому позов є обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Відповідно до постанови ВСУ від 25.12.2013 року № 6-140цс13, згідно з якою за змістом ст. 526 ЦК України та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом. У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Таким чином, сам факт перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, але без доведення надання вкладнику реальної можливості отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом, не може бути визнано належно виконаним зобов'язання банку з повернення вкладу. Таким чином, відповідач свої зобов'язання із повернення внесеного позивачем вкладу і сплати відсотків за користування ним не виконав, внаслідок чого його заборгованість за вкладом і відсотками за ним складає 1 154,32 доларів США і 52,62 долари США за відсотками, за депозитом, нарахованими понад строк дії договору до 29.01.2015р., а всього 1 206,94 доларів США. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат у розмірі 507,09 доларів США та 3% річних у розмірі 19,73 доларів США оскільки чинним законодавством передбачено нарахування інфляційних втрат лише на грошові зобов'язання у національній валюті України; крім того 3 % не підлягають стягненню із банку, боржника у даному виді грошового зобов'язання, оскільки відсотки за депозитним вкладом, які за своєю правовою природою є платою за користування грошовими коштами, були визначені сторонами у договорі депозиту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, виходячи з розміру задоволеної частини позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial