Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

У липні 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивачка надала заяву про розгляд справи без участі позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, просив шлюб розірвати. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі зареєстрували шлюб 02 жовтня 2008, про що в книзі реєстрації актів про одруження в Залізничному відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблений актовий запис № 199. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. Шлюбні відносини сторони припинили в червні 2015 року. Подружнє життя не склалось. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги, різні погляди на життя та обов'язки подружжя; спільне господарство сторонами не ведеться, проживають окремо. Належних доказів того, що відповідач надавав матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини, суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач не подав до суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів, стягнення аліментів у меншому розмірі ніж просить позивач. Суд, на підставі встановлених фактів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, враховуючи, що відповідач не виконує батьківський обов'язок по утриманню малолітньої дитини. Згідно ч. 2 ст. 174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць, з метою забезпечення інтересів дитини. Місце проживання дитини сторін [PERSON] необхідно визначити з матірю. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України прізвище позивачки [PERSON] необхідно залишити Бабаян. Судові витрати розподілити згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved