Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

У липні 2020 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулись [PERSON] , та [PERSON] , зацікавлена особа: [PERSON] , з заявою про встановлення факту приналежності документів. Свою заяву обґрунтовували тим, що з 24 липня 1976 року вони, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), після шлюбу прізвище чоловіка і дружини- [PERSON] , перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 24.07.1976 р. Вказали, що від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , 1977 року народження, та сина [PERSON] , [INFO] , який нині покійний. Зазначили, що у 2001 році їхня сім`я приймала участь у приватизації житла, а саме двохкімнатної квартири [ADDRESS] , та вони отримали свідоцтво про право власності на вказану квартиру від 07.05.2002 року, на підставі рішення Потоківської сільської ради про приватизацію вказаного житла від 25.12.2001 року. Вказали, що у свідоцтві про право власності на житло зазначено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заявники зазначили, що така ж помилка була допущена при оформленні права власності на земельну ділянку. В державному акті серії І-ПЛ №003986, виданому Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 22.02.1999 року, прізвище власника вказано як [PERSON] , тобто в кінці без м`якого знака, що є, як вказують заявники, невірним, оскільки вірне написання прізвища заявника - [PERSON] . Таким чином, так як в свідоцтві про право власності на житло та державному акту про право власності на землю прізвища заявників вказано невірно, а даний час в зв`язку зі змінами в законодавстві подібні правовстановлюючі документи не видаються, заявники зазначають, що не можуть реалізувати своє право на реєстрацію житлового приміщення в Єдиному реєстрі прав на нерухомість, отримати кадастровий номер на земельну ділянку. Встановлення факту належності документів в судовому порядку необхідно для фіксування права власності на нерухомі об`єкти в органах державної реєстрації згідно чинного законодавства України. На підставі викладеного, просили суд задовольнити їх заяву та встановити факт належності документів: свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , виданого 07 травня 2002 року Потоківською сільською радою, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 003986, виданого Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 22.02.1999 року, [PERSON] . Представник заявника Адвокат Гольдінова Олена Василівна в судове засідання з`явилась, вимоги підтримала та просила задовольнити заяву в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час, дату і місце слухання справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне: Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 п. 5) ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У Постанові Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян , чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення , заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення , встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 6 ч. 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу- [PERSON] ), з 24 липня 1976 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, після шлюбу прізвища чоловіка та дружини [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 24.07.1976 р. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , 1977 року народження та сина [PERSON] [INFO] (нині покійний). В 2001 році приймали участь у приватизації житла, а саме двохкімнатної квартири [ADDRESS] та отримали свідоцтво про право власності на вказану квартиру від 07.05.2002 року, на підставі рішення Потоківської сільської ради про приватизацію вказаного житла від 25.12.2001 року. В свідоцтві про право власності на житло зазначено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У цьому правовстановлюючому документі на квартиру правильно зазначено лише прізвище старшого сина - [PERSON] , а прізвища заявників та їх молодшого сина записані невірно, як [PERSON] , а саме без м`якого знаку в кінці. В державному акті серії І-ПЛ № 003986 на права власності на земельну ділянку, передану у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] , виданому Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 22.02.1999 року, прізвище власника вказано як [PERSON] , тобто вкінці без м`якого знака, що є невірним, оскільки вірне написання прізвища заявника - [PERSON] . Судом встановлено та підтверджується наявними доказами у справі правильність написання прізвища заявників, як [PERSON] , наступним: паспортом серія [NUMBER] виданий 13.01.1999 Кременчуцьким РВ КМУ УМВС України в Полтавській області на ім`я [PERSON] , довідкою про ідентифікаційний номер, виданою Кременчуцькою ДПІ 27.01.2004 р., свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.07.1976 р., свідоцтвами про народження синів: [PERSON] , серія [NUMBER] та [PERSON] , серія [NUMBER] ; паспортом серія [NUMBER] , виданий 06.03.2001 Кременчуцьким РВ КМУ УМВС України в Полтавській області на ім`я [PERSON] , довідкою про ідентифікаційний номер, виданою Кременчуцькою ДПІ 09.07.2015 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.07.1976 р., свідоцтвами про народження синів: [PERSON] серія [NUMBER] та [PERSON] , серія [NUMBER] , посвідчення на пільги серії [NUMBER] , пенсійним посвідченням № [NUMBER] , виданим на ім`я [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що заявниками доведено факт належності їм правовстановлюючих документів, а тому заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Outcome: approved