Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування та просить суд стягнути з АТ «СГ «ТАС» на користь [PERSON] страхове відшкодування у сумі 50 000,00 грн; пеню в розмірі 8 984,94 грн; збитки від інфляції у розмірі 2 706,03 грн, 3% річних у розмірі 834,00 грн, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 000,00 грн та судовий збір у розмірі 704,80 грн. Ціна позову вказана позивачем в розмірі 63524,97 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.10.2017р. відбулась ДТП за участю автомобіля ГАЗ 3110, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Mitsubishi Colt, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобіль останньої отримав механічні пошкодження. Після ДТП вказані водії оформили Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому водій [PERSON] визнав свою вину, після чого позивач звернувся із заявою про страхове відшкодування до відповідача АТ «СГ «ТАС», який застрахував цивільно-правову відповідальність [PERSON] Однак відповідач листом відмовив у виплаті страхового відшкодування, оскільки згідно Висновку №ДА/22-17 транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження ДТП складеного 30.11.2018р., підтверджено невідповідність дій водія [PERSON] вимогам п.п. 10.1., 16.6. ПДР України. 11.07.2018 р. ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 01.10.2018 р. подано заяву про усунення недоліків. 02.10.2018 р. ухвалою суду відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У грудні 2018 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідач прийняв правомірне рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі аналізу сукупності інформації, зазначеної у повідомленні про ДТП, поясненнях [PERSON] та [PERSON] , Висновку №ДА/22-17 транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження ДТП від 30.11.2018р., згідно якого дії водія [PERSON] з технічної точки зору не відповідали вимогам п.п. 10.1., 16.6. ПДР України. При цьому Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не свідчить про відсутність порушень ПДР України з боку водія [PERSON] . У січні 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягав на задоволенні позовних вимог. 20.03.2018 р. ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідача про допит свідка [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача проти позову заперечував. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 19 жовтня 2017 року о 14 год. 10 хв. в м. Біла Церква на перехресті вулиць Київська та Калініна (надалі назву вулиці Калініна змінено на вул. Симоненка) сталася дорожньо-транспортна пригода за участі водія [PERSON] , який керував автомобілем ГАЗ 3110, д.н.з. [NUMBER] та водія [PERSON] , яка керувала автомобілем Mitsubishi Colt, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 19.10.2017р. Згідно п.12 Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 19.10.2017р., пригода сталася під час порушення знаку переваги або червоного світла водієм [PERSON] та під час повороту ліворуч водієм [PERSON] . Згідно п.14 вказаного Повідомлення, водій [PERSON] визнав себе винним в цій ДТП, проте аргументацію свого рішення не навів. Суд враховує, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не має преюдиційного значення, та навіть у випадку встановлення вини особи у ДТП постановою про притягнення до адміністративної відповідальності ця особа не позбавлена права доводити протиправність дій інших учасників ДТП і причинний зв`язок цієї протиправності із завданою шкодою. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі 727/1881/16-ц. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він 19.10.2017р. керуючи автомобілем ГАЗ 3110 д.н.з. [NUMBER] виїхав з вулиці Київська на перехрестя з вул. Симоненка на зелений сигнал світлофора. Після перетину лінії зупинки сталося зіткнення з автомобілем Mitsubishi Colt, д/н [NUMBER] , який рухаючись у зустрічному напрямку здійснював поворот ліворуч на вул. Симоненка. Свідок [PERSON] також зазначив, що винним у скоєнні ДТП себе не вважає оскільки здійснював проїзд перехрестя на зелений сигнал світлофора. Пояснив, що визнав себе винним в повідомленні про ДТП, оскільки після скоєння події перехвилювався. Згідно пояснень [PERSON] від 19.10.2017р. відібраних інспектором поліції, встановлено, що 19.10.2017 близько 14 г. 20 хв. [PERSON] виїхав на регульоване перехрестя на зелений мигаючий колір світлофора та коли перетнув лінію зупинки на світлофорі загорівся жовтий колір світлофора. В цей момент на перехресті перебував автомобіль Міцубісі Кольт котрий намагався повернути ліворуч на вул. Симоненка та почав здійснювати маневр, а саме поворот ліворуч, внаслідок чого трапилось ДТП. Згідно пояснень [PERSON] від 19.10.2017р. встановлено що 19.10.2017 р., близько 14год 20 хв. останній побачив, що автомобіль Міцубісі кольт д.н. [NUMBER] повертав на світлофорі з вул. Київська на вул. Симоненка, не надав перевагу у русі автомобілю ГАЗ 3110 д.н. [NUMBER] котрий рухався на зелений колір світлофора. Суд звертає увагу на те, що у позовній заяві представник позивача на підтвердження позовних вимог послався на те, що позивач розпочала поворот ліворуч на зелений сигнал світлофору. Згідно листа директора Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради [PERSON] від 27.03.2019р. з додатками, робота світлофора на вказаному перехресті за напрямками руху водіїв [PERSON] та [PERSON] запрограмована абсолютно однаково. Оскільки позивач посилається у позові, що вона розпочала поворот ліворуч на зелений сигнал світлофору та враховуючи встановлену інформацію про режим роботи світлофорного об`єкту, позивач тим самим визнає, що обидва водії здійснювали рух на зелений сигнал світлофора. Письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] не можуть бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень. Крім того, ці пояснення не підтверджують обставину, що червоний сигнал світлофора ввімкнувся до перетину водієм [PERSON] стоп-лінії перед світлофором. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] за шкоду, завдану майну третіх осіб під час експлуатації транспортного засобу ГАЗ 3110, д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 19.10.2017р., була застрахована відповідачем згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AК/2453263, що визнається сторонами. 20.11.2017р. позивач відповідно до ст. 35 Закону №1961-IV звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування в якій просив відшкодувати витрати, пов`язані з пошкодженням його автомобіля Mitsubishi Colt, д/н [NUMBER] . Відповідно до п.34.4 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком залучаються аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідач замовив у ТОВ «Декра Експерт» експертизу з визначення причин настання та обставин ДТП для вирішення питання про наявність чи відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями водіїв та настанням ДТП, оскільки дії водія [PERSON] не були предметом перевірки поліції чи суду, а повідомлення про ДТП не свідчить про відсутність порушень ПДР України з боку водія [PERSON] Згідно Висновку №ДА/22-17 транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження ДТП від 30.11.2018р. експертом Ярослав Ю.Ю. за результатами автотехнічного дослідження встановлена невідповідність з технічної точки зору дій водія автомобіля Mitsubishi Colt, д/н [NUMBER] [PERSON] вимогам п. 16.6. ПДР України, згідно якого повертаючи ліворуч водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобом, що рухаються у зустрічному напрямку прямо. За таких обставин та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що ДТП 19.10.2017 в м. Біла Церква на перехресті вулиць Київська та Калініна сталася з вини обох водіїв: - [PERSON] , яка повертаючи ліворуч з вул. Київська на вул. Калініна, була зобов`язана дати дорогу транспортному засобу, що рухається в зустрічному напрямку прямо, проте не зробила цього, чим порушила п.16.6. ПДР; - [PERSON] , який визнав себе винним у скоєнні ДТП в п.14 Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 19.10.2017р. Згідно п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Згідно п.36.2 ст.36 Закону №1961-IV сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Згідно Висновку №249 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу Mitsubishi Colt реєстраційний № [NUMBER] складеного 14.11.2017р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Colt реєстраційний № [NUMBER] від пошкоджень отриманих внаслідок ДТП складає 53 000,70 грн. Згідно пояснень до ремонтної калькуляції до висновку, вартість ремонту включає 20% ПДВ. Оскільки позивач не надав доказів на підтвердження факту оплати проведеного ремонту, тому позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування, підлягають задоволенню у розмірі заподіяної шкоди без ПДВ, поділеної на два (53 000,70 грн - 20% : 2 = 22 083,63 грн), яка підлягає стягненню на користь позивача з ПрАТ «Страхова група «ТАС». Згідно п.34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків та п.34.3 якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідачем акт огляду транспортного засобу Mitsubishi Colt, д/н [NUMBER] було складено та проведено 20.10.2017 року, тому витрати на оплату Висновку №249 від 14.11.2017р. не підлягають відшкодуванню, так як позивачем не доведено порушення АТ «СГ «ТАС» строку згідно п.34.2 Закону №1961-IV. Оскільки дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, перше засідання у справі було проведено 20 березня 2019 року, а позивач не скористалась своїм процесуальним правом подати заяву про збільшення позовних вимог до початку першого судового засідання та не зазначила будь-яких поважних причин, які б перешкоджали позивачу подати таку заяву раніше, тому суд приходить до висновку, що у прийнятті заяви про збільшення вимог від 11.10.2019р. слід відмовити, а судовий збір сплачений позивачем в розмірі 241,76 грн. повернути. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 704,80 грн, мають бути розподілені між сторонами пропорційно задоволеної частки вимог, відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 245,01 грн.

Outcome: partial