Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» (далі ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго») звернулося до суду із позовом до [PERSON] (далі [PERSON]І.), [PERSON] (далі [PERSON]О.) про відшкодування завданих товариству збитків. В обґрунтування позову, з урахуванням уточнення позовних вимог, які були подані до суду 04 листопада 2016 року, позивач посилається на те, що з відповідачем [PERSON] укладено договір про користування електроенергією від 22 березня 2011 року № 0481100, відповідач [PERSON] проживає за адресою: м. Дніпро, бул. Слави, 4/100. При проведенні планових перевірок представниками позивача 12 листопада 2013 року по бул. Слави, 4/100, у м. Дніпрі було виявлено самовільне підключення до електропостачання після відключення повз прилад обліку, прихованим способом, шляхом підключення дублюючого вводу фази та нуля, в результаті електроенергія споживається лічильником та не обліковується. Такі дії є правопорушеннями в електроенергетиці, що прямо передбачено в ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» та п. 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення, тому представниками позивача у присутності відповідача було складено акт про порушення серії Н № 112900 від 12 листопада 2013 року. За вказаним актом було здійснено нарахування вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення Правил у сумі 18\~750,02 грн. Відповідач [PERSON] був повідомлений про дату та час розгляду комісії, яка була призначена на 05 листопада 2013 року та відбулась 25 листопада 2013 року після не явки відповідача, відповідно до рішення комісії було прийнято рішення про нарахування спричинених товариству збитків. Ураховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь суму завданих збитків та витрати зі сплати судового збору. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями указану справу для розгляду автоматизованою системою розподілено судді Черновському Г.В., але у звязку із звільненням указаного судді з посади судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська розпорядженням керівника апарату призначено повторний автоматизований розподіл справи, яка згідно із протоколом від 03 жовтня 2016 року передана для розгляду судді Ходаківському М.П., яким ухвалою від 04 жовтня 2016 року прийнято її до свого провадження. Представником позивача надано до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, просив в задоволенні позову відмовити, оскільки договір про погашення заборгованості укладено з [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Зважаючи на зазначену процесуальну поведінку відповідача, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Верховний Суд України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16, яка є обовязковою для усіх субєктів правозастосування та судів, вказав на те, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Ураховуючи, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про призначені у справі судові засідання, докази чого наявні у матеріалах справи, а також про те, що до суду подано уточнену позовну заяву, судом визнано за можливе розглянути справу за його відсутності за правилами ст. 169 ЦПК України. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] проживає за адресою: м. Дніпро, бул. Слави, 4/100, та є споживачем електроенергії, послуги якої надаються за вказаною адресою та з відповідачем [PERSON] укладено договір про користування електроенергією від 22 березня 2011 року № 0481100, вона також проживає за цією адресою. Як установлено судом, при проведенні планових перевірок представниками позивача 12 листопада 2013 року по бул. Слави, 4/100, у м. Дніпрі було виявлено самовільне підключення до електропостачання після відключення повз прилад обліку, прихованим способом, шляхом підключення дублюючого вводу фази та нуля, в результаті електроенергія споживалася лічильником та не обліковувалася. Такі протиправні дії є правопорушеннями в електроенергетиці, що прямо передбачено в ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» та п. 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення, тому представниками позивача у присутності відповідача [PERSON] було складено акт про порушення серії Н № 112900 від 12 листопада 2013 року (а.с.7). За вказаним актом було здійснено нарахування вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення Правил у сумі 18\~750,02 грн. Відповідач [PERSON] був повідомлений про дату та час розгляду комісії, яка була призначена на 05 листопада 2013 року та відбулась 25 листопада 2013 року після не явки відповідача, відповідно до рішення комісії було прийнято рішення про нарахування спричинених товариству збитків (а.с. 22). Крім того, відповідач [PERSON] був присутній під час складання акта про порушення Правил від 12 листопада 2013 року та при цьому не вніс жодних зауважень чи претензій, відповідно погодився з порушенням Правил. До того ж, відповідачем [PERSON] із позивачем 14 листопада 2013 року було укладено договір № 0481100 про реструктуризацію суми нарахованої за актом про порушення Правил користування електричної енергії для населення, за умовами якого щодо відповідача складено акт № 112900 та на за цим актом нараховано йому суму завданих збитків у розмірі 18\~750, 02 грн., з яких указаний відповідач добровільно сплатив 1000 грн. і суму в розмірі 17\~750 грн.,02 грн. [PERSON] зобовязався сплатити на користь позивача до 14 грудня 2013 року із обовязковою щомісячною оплатою до 05 числа кожного місяця із встановленим у договорі графіком (а.с. 21). У п. 22\~ст. 1 Законом України «Про захист прав споживачів»\~зазначено, що споживач - фізична особа, який придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих побутових потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно із ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» енергія - електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 та 4\~ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Пунктом 37\~Правил користування електричною енергією\~для населення визначено, що енергопостачальник має право перевіряти справність приладів обліку, вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Згідно із положеннями п. 42\~Правил користування електричною енергією\~для населення споживач електричної енергії зобов'язаний, зокрема, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача. Відповідно до п. 48\~Правил користування електричною енергією\~для населення споживач несе відповідальність згідно із законодавством, зокрема, за порушення\~правил користування електричною енергією; пошкодження приладу обліку. Правопорушення в електроенергетиці в силу ч.1 ст.27 Закону України «Про електроенергетику»\~тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Частиною 1\~ст. 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір заподіяної позивачу шкоди обчислений відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами\~правил користування електричною енергією», затвердженої постановою НКРЕ України від 04 травня 2006 року № 562, складає 18\~750,02 грн., на погашення цієї суми було частково сплачено позивачу кошти в розмірі 2650 грн. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем [PERSON]було порушено\~правила користування електричною енергією, що зафіксовано у вказаному акті перевірки. Даний акт відповідачем не оскаржувався, заборгованість згідно з даним актом не погашена. З огляду на викладені обставини,\~ позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача вартості спричинених збитків у розмірі 16\~100,02 грн. підлягають частковому задоволенню з огляду на їх доведеність та обґрунтованість, але такі збитки підлягають стягненню саме із [PERSON], оскільки договір про погашення заборгованості за електроенергію від 14 листопада 2013 року № 0481100 було укладено саме із відповідачем [PERSON], він був присутнім при складенні акта за результатами проведеної перевірки, повідомлявся про розгляд справи про спричинення збитків, тому в задоволенні вимог до відповідача [PERSON] слід відмовити, оскільки вона хоча і є також споживачем електроенергії за указаною адресою, але при проведенні перевірки присутня не була, про розгляд акта і нарахування збитків не повідомлялася, позивачем взагалі не обґрунтовано і не доведено яким чином саме вона порушила права позивача. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі\~ст. 88 ЦПК України\~та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial