Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача музичної школи імені І. Карабіца м. Дзержинська Донецької області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01.09.2005 року він працював в Дзержинський музичній школі імені І. Карабіца м. Дзержинська Донецької області. 26.05.2014 року на грунті виробничих відносин у нього виник конфлікт з викладачем [PERSON], в результаті чого останнім йому було спричинено тілесні ушкодження. За даним фактом і до теперішнього часу не надано правової оцінки працівників правоохоронних органів. 19 червня 2014 року керівник Дзержинської музичної школи імені Карабіца було видано наказ № 130 про звільнення [PERSON], викладача відділу духових та ударних інструментів, викладача по класу саксофона, за вчинення аморального вчинку, не сумісного з продовженням роботи, відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним, оскільки аморального вчинку не здійснював. Незаконним звільненням с роботи за аморальний поступок йому спричинено моральну шкоду, що полягає у постійному відчутті пригніченості та несправедливості. Просить суд, визнати та скасувати наказ № 130 від 19 червня 2014 року Дзержинської музикальної школи імені І. Карабіца про звільнення його з вищезазначеного начального закладу за здійснення аморального поступку, не сумісного з продовженням даної роботи за пунктом 3 статті 41 КЗпП України, поновити на роботі в Дзержинській музикальній школі імені Карабіца в якості викладача відділу духових та ударних інструментів, вихователя з класу саксофона, стягнув з вищевказаного навчального закладу середній заробіток за час вимушеного прогулу. Стягнути з Дзержинської музичної школи імені Карабіца на його користь компенсацію за спричинену йому незаконним звільненням моральну шкоду в розмірі 1 000 гривень. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, надав заперечення по справі, в яких зазначив, що бійка викладача відділу духових та ударних інструментів, викладача по класу саксофона музичної школи імені І. Карабіца на робочому місці та в робочий час є нічим іншим, як здійснення працівником, що виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, що стало підставою для його звільнення. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що працює в музичній школі, викладачем з 1978 року. Позивача знає з дитинства, як порядну, ввічливу людину. С того часу як він почав працювати в музичній школі він зарекомендував себе, як викладач професійного рівню, має багато грамот та подяк. 26 травня 2014 року в приміщенні музичної школи проходив академічний концерт викладача [PERSON], за участю його учнів. В кабінеті після концерту знаходились викладачі духового відділу та мати позивача [PERSON] [PERSON] став без дозволу [PERSON] знімати її на камеру свого телефону та глумитися над нею, ніхто з присутніх викладачів, в тому числі і завідуючий зауваження [PERSON] не зробили, після чого [PERSON] розплакалась та вибігла з кабінету. В коридорі позивач зустрів [PERSON] та запитав чому вона плаче, нащо остання розповіла йому все, що сталося і позивач вирішив захистити мати і пішов до кабінету де знаходився [PERSON] Вважає поступок позивача гідним, оскільки він вступився за свою мати. Стосовно того, що позивач побив [PERSON] додала, що він його не бив, а навпаки [PERSON] побив [PERSON], на обличчі [PERSON] слідів бійки не бачила. Свідок [PERSON], суду пояснила, що працює викладачем по класу гітара. В травні місяці вона знаходилась на своєму робочому місці в кабінеті № 40, почула звуки схожі на удари, коли вийшла з кабінету побачила, що у [PERSON] кабінет відкритий і вона пішла подивитись в чому справа, їй на зустріч йшов [PERSON] весь у крові. Підійшовши до кабінету [PERSON], вона побачила калюжу крові. Також додала, що у [PERSON] була в крові вся сорочка, в той час на обличчі [PERSON] слідів бійки не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює в музичній школі викладачем. Суду пояснила, що [PERSON] є її сином. 26 травня 2014 року проходив концерт учнів. Після концерту сталась бійка між [PERSON] та її сином [PERSON], оскільки [PERSON] її образив, а [PERSON] намагався за неї вступитись. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 26 травня 2014 року, після 15.00 год. вона почула шум і вийшла подивитись, що сталося, в коридорі вона зустріла [PERSON], яка їй розповіла, що сталась бійка між працівниками школи [PERSON] та [PERSON], було викликано швидку допомогу та працівників міліції. Свідок [PERSON], суду пояснив, що в музичній школі працює заступником директора з виховної роботи. 26.05.2014 року він знаходився у директора в кабінеті зі звітом. До кабінету директора зайшла викладач [PERSON], яка розповіла, що на третьому поверсі відбулася бійка. Ініціатором бійки був [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що 26 травня 2014 року в приміщенні музичної школи проходив академічний концерт, який давали учні відділу духового оркестру під керівництвом [PERSON] Після концерту він разом із викладачами піднявся до свого кабінету, щоб виставити оцінки учням. В кабінеті почався словесний конфлікт між [PERSON] матір'ю позивача та колективом музичної школи. Вирішити конфлікт не вийшло. Він вирішив зняти його на телефон, щоб в подальшому мати можливість знайти винуватого. Після цього він пішов до свого кабінету, щоб зайнятися документацією, заповнити журнал та виставити оцінки учням. Разом з ним в кабінеті був викладач духового відділу [PERSON] Раптом до кабінету увірвався [PERSON] та почав його ображати з приводу некоректного ставлення до його матері. Розібратися в ситуації, що склалася не схотів, у зв'язку з чим розпочалася бійка. Вислухав пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, пояснення свідків, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював в музичній школі імені І. Карабіца з 01.09.2005 року (а.с.7). 19 червня 2014 року позивача [PERSON] було звільнено із займаної посади викладача по класу саксофона відділу духових та ударних інструментів за вчинення аморального проступку не сумісного з продовженням даної роботи на підставі п.3 ст. 41 КЗпП України, наказ № 130 від 19.06.2014 року. (а.с.8) Відповідно до роз'яснень даних в абз. 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» з підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п.3ст. 41 КЗпП України), можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. При розгляді справи знайшов підтвердження конкретний факт вчинення [PERSON] аморального проступку, не сумісного з продовженням роботи працівником, який виконує виховні функції. Ці обставини встановлені показаннями свідків, які показали, що 26 травня 2014 року в приміщенні музичної школи імені І.Карабіца м. Дзержинська Донецької області мав місце факт бійки між викладачем [PERSON] та викладачем [PERSON] Зазначена бійка сталася в робочий час і на робочому місці, коли в школі проходив навчальний процес. Факт бійки отримав широку огласку, оскільки на території музичної школи знаходились діти та їх батьки, що безсумнівно підриває авторитет та дискредитує звання викладача. Факт бійки між викладачами [PERSON] та [PERSON] 26 травня 2014 року відображено в матеріалах кримінального провадження № 12014050220000907 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, провадження якого закрито на підставі заяви [PERSON] та [PERSON], про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні (а.с.26) та актом по службовому розслідуванню бійки викладачів [PERSON] та [PERSON] (а.с.83). 31.05.2014 року директор музичної школи імені І. Карабіца м. Дзержинська Донецької області звернулась до голови профспілкового комітету первинної організації проспілки музичної школи імені І. Карабіца [PERSON] з поданням про дачу згоди на звільнення викладачів [PERSON] та [PERSON] за вчинення ними, як працівниками, які виконують виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи відповідно до п. 3 ст. 41 КЗпП України. (а.с.79). Відповідно до ч.1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Відповідно до ч.9 ст. 43 КЗпП України якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті. Згідно протоколу №6 засідання профкому названого учбового закладу від 19.06.2014 року на якому розглядалось вказане подання, шляхом таємного голосування членів профспілки постановлено дати дозвіл на звільнення з роботи викладача [PERSON] (а.с.72). Виходячи із досліджених обставин прийняття рішення профкомом, суд вважає, що воно відповідає вимогам ст. 43 п. 3 КЗпП України, оскільки члени профкому ствердили, що рішення прийнято кожним свідомо, відповідно до поступку позивача і ніхто на них не впливав. Як вбачається з матеріалів справи поведінка позивача [PERSON] не носила разовий характер, оскільки відповідно до протоколу № 2 засідання комітету з педагогічної етики музичної школи імені І.Карабіца м. Дзержинська, позивача [PERSON] було попереджено з приводу некоректного висловлювання на адресу викладача [PERSON] (ас.35). Таким чином звільнення позивача проведено у відповідності до вищевказаних вимог норм трудового законодавства,тому підстав для визнання незаконними дій по його звільненню, скасування наказу про звільнення, поновлення його на роботі на попередніх посадах, а також стягнення середнього заробітку немає. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що дії вчинені позивачем є аморальним проступком, звільнення, як захід стягнення за порушення трудової дисципліни згідно ст. 147 КЗпП України, проведено правомірно, у відповідності до вимог ст. 43 цього Кодексу - за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкового організації, із врахуванням згідно ст. 149 вказаного Кодексу ступеня тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, суд вважає, що підстав для визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення його на роботі на попередній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди немає. Судові витрати у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed