Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У квітні місяці 2015 року позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що 29 грудня 2014 року між продавцями [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах та інтересах відповідача [PERSON] 2014 року та покупцем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], котрий посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Гусєвою Л.В. за реєстровим номером 3553 та проведена державна реєстрація права власності. Відповідно до пункту 1.7 Договору сторони домовились, що відчужувана квартира буде повністю звільнена продавцями для безперешкодного користування нею покупцем до 31 січня 2015 року, а також будуть зняті з реєстраційного обліку особи, що в ній проживають до 31 березня 2015 року. Проте станом на час звернення до суду відповідач [PERSON] обов»язку за договором не виконав, залишається зареєстрованим у квартирі, що підтверджується довідкою з місця проживання. Відповідач [PERSON], забрав свої речі та майно, звільнив квартиру, не проживає у ній, проте не знявся з реєстраційного обліку, чим створює їй перешкоди у користуванні квартирою. Відповідач членом її сім»ї не являється, просить усунути перешкоди у користуванні власністю, визнати відповідача таким, що втратив право на житло та зняти його з реєстрації. В судовому засіданні позивач в частині зняття з реєстраційного обліку відповідача заявлені вимоги залишила без розгляду, решту вимог підтримала, просить їх задоволити та визнати [PERSON] таким, що втратив право на житло у вказаній квартирі, усунувши перешкоди у користуванні нею. Суду пояснила, що відповідач з часу укладання договору у цій квартирі не проживає, речей та майна у ній не зберігає. Факт не проживання його у квартирі [ADDRESS] підтвердила свідок його матір, [PERSON], чим створює їй перешкоди у користуванні власним майном. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце розгляду справи у передбаченому законом порядку. Заслухавши доводи позивача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29 грудня 2014 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Гусєвою Л.В. Відповідно до умов укладеного договору (пункту 1.7) сторони домовились про те, що відчужувана квартира буде повністю звільнена продавцями до 31 січня 2015 року, а також будуть зняті з реєстраційного обліку всі особи, що в ній проживають до 31 березня 2015 року. Однак, у вказаній квартирі залишився бути зареєстрованим відповідач [PERSON], котрий у ній не проживає, що підтверджується довідкою будинкоуправління №2 КЕВ м. Хмельницького за № 4 від 05 січня 2015 року. Ці обставини підтверджуються поясненнями позивача та показами свідка [PERSON], матері відповідача, котра підтвердила суду, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з часу укладання договору, не зберігає у ній своїх власних речей та майна, не сплачує комунальних послуг, у зв»язку із перебуванням за межами України та наміру проживати в ній не має. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 2 статті 64 ЖК України передбачено, що до членів сім»ї наймача належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Право членів сім»ї власника на проживання в квартирі є похідним від прав власника на цю квартиру. [PERSON] стала власником спірного житла 29.12.2014 року і з цього часу позивачеві належить право реалізації складових частин права власності, визначених Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України з урахуванням положень частини 1 статті 405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Отже право члена сім»ї власника квартири користуватись житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Судом достовірно установлено і ці обставини є беззаперечними, що позивач [PERSON] та відповідач не є членами однієї сім»ї, ніколи не проживали разом, не були пов»язані спільним побутом та не мали спільного сімейного бюджету. [PERSON], членом сім»ї якої був відповідач також здійснила відчуження своєї частки означеної квартири та не проживає у ній. Виникнення права членів сім»ї власника квартири на користування нею та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника права власності на цю квартиру, а відтак - припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів її сім»ї на користування цією квартирою, оскільки є похідним від прав самого власника. Законом не передбачено перехід прав і обов»язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім»ї колишнього власника у випадку зміни власника квартири. Відповідно угодою купівлі-продажу сторони визначили, що відповідач мав знятись із реєстрації у ній до 31.03.20154 року, однак своїх зобов»язань за договором не виконав, внаслідок чого у власника квартири існують перешкоди щодо розпоряджень належною їй власністю у повному обсязі. Тому із наведених підстав позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved