Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 19 липня 1997 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 14 травня 2007 року розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати допомогу, на утриманні інших дітей та непрацездатних родичів не має, тому просила суд стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання доньки 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягала. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він є інвалідом третьої групи та отримує пенсію у розмірі 949 грн., інших доходів не має, на його утриманні знаходиться мати пенсіонерка. Також він завжди надавав матеріальну допомогу доньці шляхом поштового переказу, однак позивачка останнім часом не отримувала грошові перекази та повертала їх назад Не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі ? частині від його доходів. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 1997 року, який 14 травня 2007 року розірвано. Від спільного життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те що відповідач визнав позов частково, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. Разом з тим, оскільки відповідач є інвалідом третьої групи, отримує мінімальну пенсіє, що підтверджується довідкою МСЕК від 06.06.2014 та довідкою Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі від 29.08.2014, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини, а тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, тоді як обов'язок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial