Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

У квітні 2021 року до суду звернулась позивач [PERSON] із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25% з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною 23 років за умови продовження навчання; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позову посилається на ті обставини, що 23 серпня 2002 року між сторонами був укладений шлюб, який було розірвано 15 грудня 2004 року. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається на 1 курсі у Вроцлавському державному природничому університеті на факультеті медичної ветеринарії, стаціонарної форми навчання, на контрактній основі, як іноземка в Республіці Польщі. Крім того, вона вимушена щосеместрово сплачувати за навчання 6000 злотих (Zt), щомісячно за проживання в гуртожитку - 500 злотих (Zt), та потребує коштів на проїзд і харчування. При цьому позивач не в змозі самостійно утримувати доньку, що зумовило необхідність звернення до суду. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу донька залишилась проживати разом із нею. З урахуванням викладеного, оскільки донька навчається, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, вважає, що відповідач зобов`язаний надавати допомогу на її утримання на підставі ст.199 СК України, у зв`язку з чим звернулась за судовим захистом. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 08 квітня 2021 року по справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.20-21). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Надала суду пояснення, відповідно до яких з відповідачем вони не проживають разом близько 17 років, останній до цього часу справно сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від його доходу. Проте дитина досягла повноліття, навчається і потребує матеріальної допомоги не тільки матері, а й батька, та останній в змозі таку допомогу надавати. Бажає, щоб аліменти сплачувались офіційно та стабільно саме за рішенням суду, оскільки дитина навчається за кордоном. На підставі викладеного, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні з позовними вимогами погодився частково, не заперечував свого обов`язку щодо утримання дитини до закінчення навчання. З дитиною завжди підтримував відносини, сплачував аліменти та самостійно надавав допомогу в різний спосіб. Проте зазначив, що на даний час він має на утриманні дитину молодшого шкільного віку 2012 р.н. від іншого шлюбу, дитина часто хворіє. Також допомагає своїй матері 1948 р.н., яка є пенсіонером, теж хворіє і потребує допомоги. Таким чином, він має додаткові обов`язки як батька та сина. Пояснив, що його заробітна плата складає близько 12 тис. грн. Тому просив визначити аліменти на утримання дочки, пов`язані з її навчанням, в розмірі 15% від його доходів, тобто меншому, ніж просить позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення сторони відповідача, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі між собою та відповідно до копії свідоцтва серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Октябрського районного управління юстиції від 15 грудня 2004 року, вказаний шлюб розірвано, про що зроблено актовий запис №589 (а.с.6). Від указаного шлюбу в сторін народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , її матір`ю є [PERSON] , а батьком [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції м.Полтави від 14 квітня 2003 року, актовий запис №273 (а.с.5). Повнолітня [PERSON] зареєстрована разом зі своєю матір`ю [PERSON] (а.с.3) за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспортного документа, а також витягом з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №5312-907572-2017 від 10 жовтня 2017 року (а.с.16, 17). Вищевказані обставини також не заперечувались сторонами. За змістом ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до позовних вимог, [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, оскільки повнолітня дочка продовжує навчання та через це потребує матеріальної допомоги, яку батько має змогу надавати. Згідно з нотаріально засвідченим перекладом довідки Вроцлавського Університету Природничих наук №50-375 від 24.08.2020 року [PERSON] дійсно є здобувачем вищої освіти у вказаному Університеті на платній основі, магістерського ступеню, денної форми навчання за спеціальністю ветеринарна медицина; термін навчання: з 01 жовтня 2020 року по 28 лютого 2026 року (а.с.7-10). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із навчанням повнолітня дочка сторін потребує матеріальної допомоги, що вбачається, зокрема, із представлених суду копій довідок про вартість навчання та проживання студента та щодо їх оплати (а.с.11-15). Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як слідує з позовної заяви та наданих суду пояснень, сторони не дійшли згоди щодо розміру матеріальної допомоги на утримання дочки на період її навчання до досягнення нею двадцяти трьох років. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила, що дочка наразі повністю перебуває на її утриманні як матері, сплачує за її навчання, крім того, із досягненням нею повноліття стягнення аліментів було припинено, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги батька, зокрема, для забезпечення оплати проживання у гуртожитку за кордоном та інших витрат. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки на період її навчання надає недостатньо, чого не було спростовано у встановленому законом порядку. Разом із цим, суд вважає, що відповідач [PERSON] має реальну змогу надавати утримання повнолітній дочці, яка продовжує навчання, та потребує допомоги свого батька, оскільки вказаний обов`язок виникає у нього в силу закону та відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог. При цьому суд зазначає, що відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, згідно пояснень останнього працює в ПАТ «Полтаваобленерго», отримує сталий дохід в розмірі близько 12000 грн. Водночас, відсутні будь-які документально підтверджені відомості щодо його захворювань, наявності інших утриманців, зобов`язань відповідача щодо їх утримання, а також захворювань, як про це вказує відповідач. Будь-яких документів з цього приводу суду надано не було. Відповідно до ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України судом враховується обов`язок та можливість утримання повнолітньої дитини в період навчання також і матір`ю позивача - [PERSON] , на яку законом також покладений обов`язок щодо надання відповідної матеріальної допомоги. Як зазначено в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, аналіз змісту ст.198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Згідно з ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, при визначенні розміру аліментів суд на підставі ст.182 Сімейного кодексу України бере до уваги матеріальний стан сторін, а також що повнолітня дочка відповідача продовжує навчання для здобуття вищої освіти, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати своїй дитині. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Доводи відповідача щодо стягнення аліментів в меншому розмірі, а саме 15% заробітку (доходу) суд вважає необгрунтованими, оскільки на їх підтвердження не було надано жодного належного та допустимого доказу, а відтак твердження сторони позивача щодо розміру аліментів 25%, а саме 1/4 частини не спростовані та об`єктивно вбачається, що саме вказаний розмір є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. На підставі вищевикладеного, з огляду на фактичні обставини справи та норми закону, якими вони врегульовані, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що знайшли своє підтвердження протягом судового розгляду, а тому вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 01 квітня 2021 року до припинення навчання - 28 лютого 2026 року, та вказаний розмір аліментів не є непомірним для відповідача. Позивач при подачі до суду матеріалів позовної заяви була звільнена від сплати судових витрат на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». За таких обставин, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 908,00 грн. потрібно стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів суд вважає допустити до негайного виконання. На підставі викладеного, згідно з ст.ст.182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved