Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У листопаді 2015 позивач, [PERSON] звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (далі - Відповідач-1) та [PERSON] (далі - Відповідач-2) про стягнення страхового відшкодування. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 19 березня 2015 року водій [PERSON] в м. Києві по бульвару Дружби Народів, керуючи автомобілем [NUMBER] порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: в залежності від швидкості руху та дорожньої обстановки не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген», д/н [NUMBER]. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року [PERSON] визнано винним у даному ДТП за ст. 124 КпАП України. Оскільки на момент ДТП відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» згідно із полісом № АІ/0335269, чинним на момент ДТП, позивач 20 березня 2015 року звернувся до Відповідача-1 із повідомленням про ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування, проте жодних дій які б свідчили про виконання страховиком свого обов'язку по виплаті страхового відшкодування останнім вчинено не було. [PERSON] з метою визначення реальної вартості виконання робіт для відновлення пошкодженого свого автомобіля здійснив незалежне авто-товарознавче дослідження, за результатами якого розмір матеріальної шкоди автомобіля склав 45 213, 72 грн. Так як до цього часу страховиком не здійснено виплату страхового відшкодування, позивач був змушений звернутися до суду з відповідним позовом й просив суд стягнути з Відповідача-1 вартість матеріальної шкоди автомобіля у сумі 45 213, 72 грн., витрати за виконання технічних робіт, пов'язаних з діагностикою та оглядом автомобіля у розмірі 580 грн., витрати за послуги з надання звіту експерта у розмірі 680 грн., а з Відповідача-2 - франшизу у розмірі 1 000 грн. та судовий збір. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до вимог ЦПК України, проте поштова кореспонденція, направлена на його адресу повернулась до суду з відміткою «за терміном зберігання». Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення повернулось до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial