Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28.04.2012 року [PERSON] позичив у нього грошові кошти у розмірі 25\~000 євро, що за офіційним курсом Національного Банку України на день подачі позову становить 606\~500,00 гривень та зобовязався їх повернути не пізніше 28.07.2012 року. Крім того, в цей же день [PERSON] взяв у борг у позивача грошові кошти у розмірі 6\~000 євро, що за офіційним курсом Національного Банку України на день подачі позову становить 145\~560,00 гривень, які також зобовязався повернути не пізніше 28.07.2012 року. Відповідач свої зобовязання щодо повернення суми грошових коштів не виконав, а тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь борг у сумі 1\~407\~179,69 гривень, з яких сума боргу за договором позики у сумі 752\~060,00 гривень, 3% річних за невиконання грошового зобовязання у розмірі 66\~881,82 гривень, пеня за несвоєчасне виконання зобовязання у розмірі 588\~237,87 гривень. Крім того, [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь і судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, представником позивача [PERSON] подано заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день і час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою проживання відповідача, за місцем фактичного його проживання, а також за місцем роботи, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності, як і заперечень проти позову до суду не надходило. Згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за відсутністю [PERSON] на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутністю та відсутністю позивача, у звязку з неявкою у судове засідання відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи у сукупності, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 28.04.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за яким відповідач отримав грошові кошти, загальним розміром 25\~000 євро, та зобовязався їх повернути не пізніше 28.07.2012 року. Крім того, 28.04.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за яким відповідач отримав грошові кошти у загальному розмірі 6\~000 євро, та зобовязався їх повернути не пізніше 28.07.2012 року. На підтвердження укладення договорів позики відповідачем були надані позивачу розписки від 28.04.2012 року. У зазначений в розписках термін, тобто до 28.07.2012 року, відповідач [PERSON] борг позивачу не повернув. Відповідно до виписки Національного Банку України, станом на 16.07.2015 року (день звернення до суду з позовом) 100 євро в перерахунку на національну валюту України становить 2\~433,7907 гривень, у звязку з чим сума боргу відповідача за договорами позики, на яку і заявлено позовні вимоги, становить в гривневому еквіваленті - 752\~060,00 гривень. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Прийнявши виконання зобов'язання, позичальник повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному розмірі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (ч. ч. 1, 3 ст. 545 ЦК України ). Наявність боргової розписки у позичальника свідчить про те, що борг відповідачем не повернуто. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно розрахунку позивача [PERSON], який не спростовано відповідачем, три відсотки річних від простроченої суми позики станом на 16.07.2015 року становлять 66\~881,82 гривень, а пеня за несвоєчасне виконання зобовязань становить 588\~237,87 гривень. Враховуючи те, що відповідачем не виконані зобовязання щодо повернення грошових коштів, отриманих на підставі договорів позики, грошові кошти не повернуті і на час розгляду справи, що не заперечувалось відповідачем та про що свідчить наявність боргових розписок у позивача, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договорами позики у розмірі 752\~060,00 грн., відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, три проценти річних від простроченої суми боргу, що складає 66\~881,82 грн. та пеня, обрахована виходячи з вимог ст. 549 та ст. 1050 ЦК України, в сумі 588\~237,87 грн., а всього 1\~407\~179,69 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, та необхідності їх задоволення у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, судові витрати, які повязані зі сплатою судового збору у розмірі 3\~654,00 гривень, підлягають також стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON]

Outcome: approved