Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON]. В зв»язку з її смертю відкрилася спадщина на майно, яке складалося: з будинку та земельної ділянки площею 0,2493 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; земельної ділянки площею 4,72 га, що розташована на території Будичанської сільської ради; земельної частки (пай) площею 2,49 га, що розташована на території Будичанської сільської ради; житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] 02 липня 2002 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Будичанської сільської ради і зареєстрований в реєстрі сільської ради № 81, відповідно до якого все майно, що буде належати [PERSON] на момент смерті, вона заповіла йому, своєму синові. У встановлений законом строк він звернувся із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Чуднівського району Житомирської області, яка йому повідомила, що у неї знаходиться заповіт на ім»я [PERSON], який був складений [PERSON] 24 грудня 2004 року, та за яким все майно, що буде належати [PERSON] на момент смерті, заповідала [PERSON]. Ознайомившись із зазначеним заповітом, він відразу помітив, що підпис не належав [PERSON], а підроблений іншою особою. До того ж вказаний заповіт був складений не за місцем проживання [PERSON], а у [ADDRESS] і посвідчений секретарем вказаної сільської ради. У зв»язку з цим він звернувся за захистом своїх законних прав і інтересів до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про визнання заповіту, складеного [PERSON] на ім»я [PERSON] від 24 грудня 2004 року, недійсним. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2013 року вирішено визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON], складений та посвідчений 24 грудня 2004 року. Визнання недійсним заповіту надало йому право оформити зазначену спадщину, і у зв»язку з цим він звернувся до державного нотаріуса Чуднівського району Житомирської області із заявою про отримання свідоцтв про право на спадщину. Державним нотаріусом Чуднівського району Житомирської області було йому відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, оскільки на момент звернення останнього спадщина вже була оформлена на ім»я [PERSON]., та в результаті чого було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно. Позивач вважав, що свідоцтва про право на спадщину за заповітом є недійсними, оскільки заповіт, на підставі якого були видані зазначені свідоцтва, визнаний судом недійсним. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані нотаріусом Чуднівського району, Житомирської області, на ім»я [PERSON], на жилий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,2493 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], земельну ділянку площею 4,72 га, що розташована на території Будичанської сільської ради, земельну частку (пай), що розташована на території Будичанської сільської ради, земельну частку (пай) площею 2,49 га, що розташована на території Будичанської сільської ради, жилий будинок за адресою: [ADDRESS] Ухвалою суду від 04 лютого 2014 року судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Чуднівську державну нотаріальну контору Житомирської області. В послідуючому позивач [PERSON] визначився з своїми позовними вимогами і подав суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04 травня 2011 року, видане державним нотаріусом Чуднівської державної нотаріальної контори Житомирської області на ім»я [PERSON] на жилий будинок з усіма надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04 травня 2011 року, видане державним нотаріусом Чуднівської державної нотаріальної контори Житомирської області на ім»я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2493 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засідання позивач [PERSON] і його представник позов підтримали і просили його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і заперечувала проти його задоволення. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Чуднівської державної нотаріальної контори Житомирської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, третя особа надала суду заяву, у якій просила розглянути справу у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [INFO] року померла [PERSON], яка доводилася матір»ю позивачу у справі [PERSON] та відповідачці [PERSON]. 15 жовтня 2010 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Чуднівського району Житомирської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, складеним 02 липня 2002 року [PERSON], посвідченим секретарем Будичанської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі сільради за №81, згідно якого все майно, що буде належати [PERSON] на момент смерті, вона заповідала своєму сину [PERSON]. Згодом 21 січня 2011 року до державного нотаріуса Чуднівського району з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON]. В заяві до державного нотаріуса Чуднівського району від 04 травня 2011 року відповідачка [PERSON] повідомила, що приймає спадщину на підставі заповіту від 24 грудня 2004 року, посвідченого секретарем Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2013 року, яке набрало законної сили, в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, позов задоволено і визнано недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений 24 грудня 2004 року секретарем Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області Хижкою О.П. під реєстровим номером 45. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Чуднівського району про відмову у вчиненні нотаріальної дії №435/02-31 від 07 жовтня 2013 року, що міститься в матеріалах справи, 04 жовтня 2013 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Чуднівського району із заявою про видачу йому свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Вказаною постановою державний нотаріус Чуднівського району відмовила [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом в звязку із видачею свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно іншому спадкоємцю. З наявних матеріалів справи вбачається, що 04 травня 2011 року державним нотаріусом Чуднівської районної державної нотаріальної контори відповідачці [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як спадкоємцю майна [PERSON], на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,2493 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 27 постанови № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи те, що заповіт, складений та посвідчений 24 грудня 2004 року на користь [PERSON], визнаний недійсним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2013 року, то суд дійшов висновку, що [PERSON] не мала права на спадкування за заповітом, а тому свідоцтва про право спадкування за заповітом, видані [PERSON] державним нотаріусом Чуднівського району, підлягають визнанню недійсними. Також згідно з вимогами ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно вимог ч.2 ст.1234 ЦК України право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ч.2 ст.1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Згідно вимог ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Аналізуючи вимоги вказаних норм цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що скасування попереднього заповіту складенням нового заповіту відбувається тільки у випадках складення такого нового заповіту особисто заповідачем. В той же час, як встановлено рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2013 року, заповіт від 24 грудня 2004 року на ім»я [PERSON] складений та підписаний не [PERSON], а іншою особою. Таким чином, заповіт на імя [PERSON] від 24 грудня 2004 року, визнаний недійсним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2013 року, не відмінив заповіт від 02 липня 2002 року, посвідчений секретарем Будичанської сільської ради та зареєстрований в реєстрі сільради за №81, згідно якого все майно, що буде належати [PERSON] на момент смерті, вона заповідала позивачу. В той же час заповіт від 02 липня 2002 року, складений на ім»я [PERSON] є дійсним, і визнання його дійсним в судовому порядку законом не вимагається. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 травня 2011 року, видані на ім»я [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2493 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], підлягають визнанню недійсними, і тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved