Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У липні 2014 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про оголошення [PERSON] безвісно відсутнім, обґрунтувавши свої вимоги тим, що знаходилася вона з [PERSON] знаходилась у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають спільну дитину - [PERSON] Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03.07.2013 року шлюб між ними було розірвано. Проте ще в квітні 2012 року [PERSON] зібрав свої речі та пішов з родини. З цього часу місце перебування [PERSON] позивачу невідоме. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21.08.2013 року [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що місце знаходження [PERSON] заявнику невідоме, що не дає їй можливість отримати його дозвіл на вивіз їх спільної дитини за кордон на відпочинок, тому просила суд задовольнити її заяву та визнати [PERSON] безвісно відсутнім. У судовому засіданні заявниця [PERSON] не з'явилась, про місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник заявника [PERSON], визнати [PERSON] безвісно відсутнім підтримав заявлені вимоги, навів доводи аналогічні доводам викладеним в заяві та просив визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Зацікавлена особа [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає в будинку [ADDRESS] разом із заявницею [PERSON] Зазначила, що [PERSON] є колишнім чоловіком її доньки. Вказувала, що він мешкав разом із їх родиною до весни 2012 року, а потім зібрав всі свої речі та пішов. Оскільки вони про нього турбувалися, то вони намагались його знайти, неодноразово дзвонили до його батьків, які мешкають в іншому місті, проте позитивних результатів пошуки не дали. Згодом у батьків змінилися номера телефонів і на теперішній час будь-яких відомостей щодо [PERSON] у них не має. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, свідка [PERSON] допитаної в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. У суді встановлено, що заявник 07.08.2010 року уклала шлюб з [PERSON] (а.с.9). Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 липня 2013 року шлюб між заявником та [PERSON] було розірвано та з відповідача було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2013 року (а.с.10). Крім того, як було встановлено судом, заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 серпня 2013 року [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] (а.с.11). Цим же рішенням суду було встановлено, що [PERSON] в кв. [ADDRESS] не проживає з квітня 2012 року, його особистих речей в квартирі не має. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. На запит суду до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області було повідомлено, що [PERSON], [INFO], був знятий з реєстрації за рішенням суду Харківського районного суду 03.04.2014 року. Як вбачається з отриманої відповіді управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова від 08.08.2014 року №12326-27/08, зробленої на запит суду, відомості персоніфікованого обліку, що міститься в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування по застрахованій особі [PERSON] за 2012-2013 року свідчать про те, що [PERSON] останній раз офіційно отримував заробітну плату у березні 2013 року за чотири робочих дня, дані за 2014 рік по зазначеній особі відсутні (а.с.29-30). Відповідно до Довідки Київського районного відділу Харківського міського управління УМВС України в Харківській області від 11.08.2014 року №61/1 судом встановлено, що [PERSON] зверталась із заявою до Київського РО ХГУ ГУМВС України в Харківській області про розшук її колишнього чоловіка [PERSON], [INFO] Прийняти заходами щодо розшуку вищезазначеної особи на теперішній час не вдалось встановити місцезнаходження [PERSON].(а.с.34). Вище перелічені факти підтверджують те, що місцезнаходження [PERSON] невідоме більше одного року. У відповідності до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно приписів ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. У відповідності до ст. 248 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Частиною 1 ст. 249 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтями 58, 59 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою, оскільки протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце його перебування. Визнання безвісно відсутньою [PERSON] має для заявниці юридичне значення. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були 04.03.2013 року, тобто саме тоді, коли мається відомості, що з його заробітної плати були зроблені відрахування страхових внесків, то початком його безвісної відсутності слід вважати 01.04.2013 року, а тому заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial