Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 27 грудня 2003 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем, за згодою сторін. У спільному шлюбі з відповідачем вони прожили 13 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Все вищевказане стосується перших років спільного життя. Однак останні роки вони не можуть як сімя проживати разом, виконувати сімейні обовязки, постійно сперечаються один з одним. Постійні сварки та суперечки неодноразово відбувалися в присутності їхньої дитини. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Сімейне життя не склалося оскільки позивач постійно нехтує сімейними цінностями. З вересня 2015 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, а з жовтня 2015 року проживають окремо. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе. Майновий спір відсутній. Враховуючи наведене, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також залишити їй прізвище набуте у шлюбі «Дятленко». Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.\~ Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 грудня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №1443, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 200196, яке видане 27 грудня 2003 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №246295, видане 30 березня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №364 (а.с.6). Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають протилежні погляди на шлюб і сімю, між ними відсутнє почуття любові, поваги та довіри. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з вересня 2015 року, спільне господарство не ведуть, з жовтня 2015 року проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 551,21 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112,113 СК України,

Outcome: approved