Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

У квітня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Техно-Буд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень, зазначивши, що з 15.05.2010р. по 03.06.2011р. працював в ТОВ «Спец-Техно-Буд» на посаді токаря-фрезерувальника. За час роботи [PERSON] була нарахована заробітна плата. В період з 01.07.2010 року по 03.07.2011р. заробітна плата [PERSON] не нараховувалась. В табелях обліку робочого часу, зазначено, що [PERSON] знаходився у відпустці за власний рахунок, разом з тим у відпустці не знаходився та з заявою про надання відпустки за власний рахунок не звертався. З 13.02.2011 року по 03.06.2011 р. [PERSON] ,знаходився на лікарняному та звільнився з роботи у зв'язку з інвалідністю, однак оформить та виплатить лікарняні, директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Техно-Буд» [PERSON], відмовилась. Своїми діями, відповідач, завдав [PERSON] моральної шкоди, оскільки він не мав коштів на сплату комунальних послуг, позивач та його сім*я знаходились без електроенергії. Також, позивач втратив працездатність у зв'язку з перенесеним інфарктом міокарди та не мав коштів на лікування. На підставі вищевикладеного, згідно останніх уточнень, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Техно-Буд» заборгованість по заробітній платі за період з 15.05.2010 р. по 03.06.2011р. у розмірі 30664,00 грн.: середньої заробітної плати за час затримки розрахунку з 03.06.2010р. по день фактичного розрахунку в розмірі 99 645 грн.; компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 2016 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Тарасевич С.В. позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити. Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ст.58 ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В ході судового розгляду встановлено, що наказом №03-ОК від 15 травня 2010 року, [PERSON] був прийнятий на роботу в ТОВ «Спец-Техно-Буд» на посаду токаря-фрезеровщика 6 розряду (а.с.87) Наказом №10-к від 03.06.2011 року, [PERSON], був звільнений з роботи за власним бажанням, п.3 ст.38 КЗпП України.(а.с.88) Згідно розрахункових відомостей по заробітній платі за травень 2010 року [PERSON] нарахована заробітна плата у розмірі 900 грн. та за червень 2010 року нарахована заробітна плата у розмірі 900 грн. /а.с.90,91/ Також, згідно табеля обліку робочого часу, [PERSON] надавалася відпустка без збереження заробітної плати з 01.07.2010р. по 31.12.2010 р., а також з 03.01.2011 року по 31.01.2011 року. /а.с.19,20,21,22,23,24,25 кр.с. том 1/ В порушення ст..116 КЗпП України, при звільнені [PERSON] 03.06.2011р. не було здійснено відповідний розрахунок по заробітній платі, відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, бо постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2014 року Кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №42013040670000105 від 24.04.2013 року, відносно [PERSON] за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.172 КК України - закрито та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 172 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Ухвала набрала законної сили 09.04.2014 року./а.с.117/ В матеріалах кримінальної справи знаходиться акт Територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області №4138 від 01.10.2013 року, згідно якого, 30.09.2013 року головним державним інспектором праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області на підставі направлення №310-д/69 та наказу №282-Д від 23.09.2013 р. за постановою слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області від 09.09.2013 року, проведена позапланова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Техно-Буд», директором якого є [PERSON] До перевірки були надані табеля обліку робочого часу за травень -грудень 2010року та з січня по листопад 2011 року, згідно яких встановлено, що працівникам підприємства надавалися відпустки без збереження заробітної плати терміном більше ніж 15 днів на рік, чим порушено вимоги ч.2 ст.84 КЗпП України та ст..26 Закону України «Про відпустки». Згідно наданих до перевірки табелів обліку робочого часу за 2010 рік, встановлено, що [PERSON] надавалася відпустка без збереження заробітної плати з 01.07.2010р. по 31.12.2010 р., а також з 03.01.2011 року по 31.01.2011 року. Тобто, замість оформлення простою з виробничих причин, керівником ТОВ «Спец-Техно-Буд» працівникам надавалися відпустки без збереження заробітної плати. Встановити достовірний облік відпрацьованого робочого часу працівниками підприємства за інший період не було можливим, оскільки табелі обліку робочого часу за інший період до перевірки не надано. Особисті заяви [PERSON] на надання відпусток без збереження заробітної плати до перевірки, надано не було, що вважається за відсутнє. /а.с.36, том.4, кримінальної справи №1-кп/0203/110/2014 відносно [PERSON] за ст..172 ч.1/ Також, в ході досудового слідства було проведено почеркознавчу експертизу, згідно висновку експерта від 04.09.2012 року №61/04-337, підпис від імені [PERSON] в графі «розписка про отримання» на платіжній відомості за травень 2010 року про виплату заробітної плати працівникам ТОВ «Спец-Техно-Буд» виконано не [PERSON], а іншою особою. Крім того, підпис від імені [PERSON] в графі «розписка про отримання» на платіжній відомості за червень-липень 2010 року про виплату заробітної плати працівникам ТОВ «Техно-Спец-Буд» виконано також не [PERSON], а іншою особою. /а.с.242-248 кр.с. том 2/ У відповідності до ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. У відповідності зі ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в терміни, що встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. . Відповідач жодним чином не спростував заборгованості по заробітній платі, а виходячи з принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, беручи до уваги розмір мінімальної заробітної плати, що визначено ст. 13 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2010-2011 рік», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 8647,50грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені цим Кодексом, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Згідно довідки про заробітну плату та інші доходи за 2010 -2011 рік. [PERSON] працюючого на ТОВ «Спец-Техно-Буд» на посаді токаря -фрезерувальника з 15.05.2010 року його заробітна плата становить разом:1800,00 грн., середньоденна заробітна плата за травень 2010 року - 52,94 грн. та за червень 2010 року - 42,86 грн./а.с.89/ Таким чином, для розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд бере до уваги мінімальну заробітну плату станом на 01.04.2011 р. яка складає відповідно до Закону України «ст. 13 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2011 рік», а саме за квітень 2011 року та травень 2011р., що складає разом 1920,00 грн.. (960грн.+960грн.), оскільки інших відомостей та доказів про нарахування заробітної плати суду не надано. Середньомісячна заробітна плата складає 960грн. (1920 грн.:2). Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.06.2011 року по 21 жовтня 2014 року складає . (960,00 грн. х 40 місяців х 12 днів = 38 923,68грн. ). На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Спец-Техно-Бум», не сплачуючи тривалий час заробітну плату позивачу, порушив його законні права, які призвели до моральних страждань, а тому вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню. Разом з тим, з урахуванням розумності та співмірності, суд вважає, що в рахунок відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути 2000,00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 8647 грн. 50 коп. , середньої заробітної плати за час затримки розрахунку у розмірі 38 923 грн. 68 коп. та моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. В частині стягнення з відповідача компенсації за невикористану відпустку у розмірі 2016,00 грн., суд вимушений відмовити, за недоведеністю. Так, відповідно до статті 10, 60 ЦК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, позивачем не надано доказів наявності зазначених в позові сум заборгованості за невикористану відпустку. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 495 грн. 71 коп.

Outcome: partial