overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з початку в їх сімї було порозуміння та взаємна повага, але згодом подружнє життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Причиною розірвання шлюбу є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю . Відповідач не бажає розуміти сутності проблем, які виникали у їх подружньому житті, не здатен був підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З вересня 2016 року вони не підтримують ані шлюбних відносин, ані близьких стосунків. Усі спроби знайти порозуміння та зберегти сімю ні до чого не призвели. За її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, так як це буде суперечити інтересам кожного з них та їх дитини, що мають істотне значення. Позивач просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу за його відсутності, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої зазначив, що проти позову позивача не заперечує. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 27 жовтня 2007 року у Другому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 612; у сторін це другий шлюб; від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач, з вересня 2016 року однією сімєю вони не живуть, причиною припинення подружніх відносин стало, те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим,так як суперечить інтересам кожного з них та їх дитини, що мають істотне значення. Крім того, як зазначають сторони у своїх адресованих суду письмових заявах, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з вересня 2016 року, строки для примирення їм не потрібні, й після розірвання шлюбу їх дитина залишатиметься проживати з матірю позивачем [PERSON]. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що на протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбно-сімейних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитини, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй душевні страждання. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] визнав позов і просив розглянути справу без його участі, про що подав свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 24 вересня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2402; у позивача це другий шлюб, у відповідача це третій шлюб; від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про зміну імені від 17.12.2015 року Серії І-ЖД №010274 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, відповідач - [PERSON] змінив прізвище на [PERSON]. Як вказує позивач у позовній заяві, на протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбно-сімейних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитини, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй душевні страждання. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Також сторони заперечують проти надання їм судом будь-яких строків для примирення, про що вони зазначили у своїх адресованих суду письмових заявах. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що на протязі останніх трьох років між ними складалися складні відносини. У них почали проявлятися різні погляди на життя і непорозуміння по різним життєвим проблемам, а також несумісність характерів із-за чого між ними виникали конфлікти і нетерпимість в відносинах. Все це призвело до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства і в даний час їх не підтримують. За її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, так як це буде суперечити інтересам кожного з них та їх дитини, що мають істотне значення. Позивач просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу за його відсутності, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої зазначив, що проти позову позивача не заперечує. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 05 липня 2003 року у Першому відділі реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 495; у сторін це перший шлюб; від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач, на протязі останніх трьох років між ними складалися складні відносини. У них почали проявлятися різні погляди на життя і непорозуміння по різним життєвим проблемам, а також несумісність характерів із-за чого між ними виникали конфлікти і нетерпимість в відносинах. Все це призвело до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства і в даний час їх не підтримують. Крім того, як зазначають сторони у своїх адресованих суду письмових заявах, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з листопада 2014 року, строки для примирення їм не потрібні, й після розірвання шлюбу їх дитина залишатиметься проживати з матірю позивачем [PERSON]. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що протягом останнього тривалого періоду (понад шість місяців) подружнє життя між ними суттєво ускладнено, виникли суперечки та непорозуміння, як світоглядного так і побутового характеру, що унеможливлює подальше спільне перебування у шлюбі. Крім того, між ними існують суттєві непорозуміння відносно виховання дитини, засобів розвитку її розумових та творчих здібностей. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними вже тривалий час мають лише негативний характер. Представник позивача просила розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивача і задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу за його відсутності, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої зазначив, що проти позову позивача не заперечує. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 21 червня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1166; у сторін це перший шлюб; від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач, протягом останнього тривалого періоду (понад шість місяців) подружнє життя між ними суттєво ускладнено, виникли суперечки та непорозуміння, як світоглядного так і побутового характеру, що унеможливлює подальше спільне перебування у шлюбі. Крім того, між ними існують суттєві непорозуміння відносно виховання дитини, засобів розвитку її розумових та творчих здібностей. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними вже тривалий час мають лише негативний характер. Крім того, як зазначають сторони у своїх адресованих суду письмових заявах, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з травня 2016 року, строки для примирення їм не потрібні. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння між ними. Шлюбні відносини припинені з 26.07.2015 року, спільне господарство не ведуть. Шлюб має лише формальний характер, проживають окремо, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Позивач просила розглянути справу за її відсутністю, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу за його відсутності, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої зазначив, що проти позову позивача не заперечує. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 16 березня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 343, шлюб у сторін перший, від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння між ними. Шлюбні відносини припинені з 26.07.2015 року, спільне господарство не ведуть. Шлюб має лише формальний характер, проживають окремо, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Крім того, як зазначають сторони у своїх адресованих суду письмових заявах, строки для примирення їм не потрібні, й після розірвання шлюбу їх донька залишиться проживати з матірю позивачем [PERSON]. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що 26 лютого 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Дошлюбне прізвище відповідача «Бублєй». До шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. Дочка мешкає разом з позивачкою. Сумісне життя з [PERSON] не склалося, сторони мешкають окремо. Збереження сімї неможливо. В судове засідання сторони зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, просили шлюб розірвати. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 лютого 2014 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.7). Від стосунків мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків, наполягають на розірванні шлюбу, можливість збереження сімї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що з 28.02.1998 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міськвиконкому Харківської області сторони зареєстрували шлюб. Дошлюбне прізвище - «[PERSON]». В період шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. Син мешкає разом з позивачем. Сумісне життя з відповідачем не склалося, ми мешкають окремо. Збереження сім'ї неможливо. В судове засідання сторони з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, просили шлюб розірвати. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28.02.1998 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.7). Від стосунків мають сина- [PERSON], [INFO]. (а.с.9). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків, наполягають на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 16 січня 1970 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований міськ ЗАГС м. Мелітополь, актовий запис № 46. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2016 року у зв'язку з різними поглядами на сімейний побут, побудову сімейних відносин та спільне ведення господарства. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 січня 1970 року міськ ЗАГС м. Мелітополь, актовий запис № 46. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2016 року у зв'язку з різними поглядами сторін на сімейний побут, побудову сімейних відносин та спільне ведення господарства. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом та взаємними права та обов'язками, а тому суд вважає недоречним вжиття заходів щодо примирення подружжя. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути проявлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 551,20 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 21 лютого 1998 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 50. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2014 року у звязку з різними поглядами на сімейне життя, зловживанням відповідачем спиртними напоями, вчиненням сварок, свідком яких була їх дочка. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 лютого 1998 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 50. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з листопада 2014 року у звязку з різними поглядами сторін на сімейне життя, зловживанням відповідачем спиртними напоями, вчиненням сварок. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом та взаємними права та обов'язками, а тому суд вважає недоречним вжиття заходів щодо примирення подружжя. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути проявлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 551,21 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 04 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 918. Мають спільного малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та з червня 2014 року фактично припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сімї. В звязку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте від останньої через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність в якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила присвоїти їй дошлюбне прізвище Лігай. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка в своїй заяві не заперечувала проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 04 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 918. Мають спільного малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст.105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано. В силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також слід стягнути 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved