Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

У липні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаємодопомоги і підтримки, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить про їх задоволення, заперечивши щодо можливості примирення сторін. Після розірвання шлюбу позивач просила повернути їй дошлюбне прізвище, « [PERSON] ». Відповідач у підготовче засідання 28.01.2020 року не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає, просить справу слухати за його відсутності, проти можливості примирення заперечує, не заперечуючи обставин, викладених у позові. У відповідності з вимогами ст. 223 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 23.08.2017 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 23.08.2017 року Дніпровським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1785). Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажає проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач в своїй позовній заяві просила після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу повернути позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. \~ \~ \~ \~Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2019 року було відстрочено сплату судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. на користь держави за подання позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу до ухвалення судового рішення у справі. Оскільки позивачці відстрочено сплату судового збору за подання позову до [PERSON] про розірвання шлюбу, який нею до ухвалення судового рішення у справі не сплачено, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., визначеному відповідно з ч.1 ст.142 ЦПК України.

Outcome: approved