Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

У липні 2016 року до суду звернулася позивач з позовною заявою, в якій вказувала, що 23 липня 2015 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка площею 1,7600 га, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Володарської селищної ради Володарського району Київської області. Оскільки в державному акті, відсутня назва населеного пункту де розташована спадкова земельна ділянка тому нотаріусом їй було відмовлено у оформленні спадкового майна. Позивач посилаючись на те, що вона не має можливості оформити належним чином прийняття спадщини , просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом на земельну ділянку площею 1,7600 га, кадастровий номер 3221655100:03:003:0001, з цільовим призначенням земельної ділянки ведення товарного сількогосподарського виробництва, що розташована на території Володарської селищної ради Київської області. В судове засідання позивач не зявилася. На адресу суду надійшла заява, якою вона позовні вимоги підтримує та просить суд провести розгляд справи без її участі ( а.с. 53). Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. На адресу суду надійшла заява, якою просить суд провести розгляд справи без його участі , позовні вимоги визнає у повному обсязі та на спадкове майно не претендує ( а.с. 54). Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись із позовною заявою , взявши до уваги позицію позивача, відповідача викладену у відповідних заявах , що надійшли до суду та дослідивши матеріали справи вважає , що позов підлягає задоволенню . По справі встановлено, що 23 липня 2015 року помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про його смерть ( а.с.18). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 1,7600 га, кадастровий номер 3221655100:03:003:0001, з цільовим призначенням земельної ділянки ведення товарного сількогосподарського виробництва, що розташована на території Володарської селищної ради Київської області. Право власності за спадкодавцем було посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ № 066345 . Однак у вище названому державному акті не зазначено місце розташування спадкової земельної ділянки ( а.с.20). Позивач вчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що встановлено з дослідженої спадкової справи до майна померлого 23 липня 2015 року [PERSON] ( а.с.35-51). За наведених вище підстав нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні прийняття спадщини на земельну ділянку і вона вимушена звернутися до суду для усунення перешкод та поновлення своїх прав на спадкове майно ( а.с.28). Позивач по справі є дружиною спадкодавця ( а.с.9) та згідно до ст.1261 ЦК України має право на спадкування за законом. Відповідач по справі є сином спадкодавця ( а.с.10) та на рівні з позивачем є спадкоємцем першої черги, однак він на спадщину не претендує та заперечує проти її прийняття позивачем. Інших спадкоємців як за законом так і за заповітом не має. Так, задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст.1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Ст. 1218 ЦК України зазначає , що до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті . Підсумовуючи вище викладене, суд прийшов до наступного висновку: позивач не має змоги оформити у нотаріуса прийняття спадщини, оскільки у правовстановлюючому документі не зазначено місце розташування спадкової земельної ділянки. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом, базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити .

Outcome: approved