Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Управління поліції охорони в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, вказує, що 22 жовтня 2019 року о 17 год. 30 хв. по [ADDRESS] з вини водія [PERSON] , який під час виконання трудових обов`язків керував службовим автомобілем з номерним знаком [NUMBER] , що належить Управлінню поліції охорони в Хмельницькій області, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний йому автомобіль марки ВАЗ2115540, номерний знак [NUMBER] , який стояв припаркований на узбіччі дороги. Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2019 року [PERSON] визнано винним у вчинені вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано матеріальну шкоду в розмірі 57979 грн. 09 коп., яка була йому відшкодована ПрАТ «СК «Саламандра». Вказує, що окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями [PERSON] йому було завдано також і моральної шкоди. Так, ринкова вартість належного йому автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди становила 95996,25 грн., а сума страхового відшкодування склала половину ринкової вартості автомобіля та є явно недостатньою для відновлення транспортного засобу, а власних коштів у нього не має, оскільки його доходи - це невелика пенсія. Зазначає, що з 22 жовтня 2019 року він позбавлений можливості користуватись автомобілем й через відсутність заощаджень не має змоги його відремонтувати, що завдало йому та його сім`ї багато незручностей. Крім того, момент наїзду на автомобіль бачила його мати, що стало для неї психологічною травмою, через що її здоров`я різко погіршилось і [INFO] вона померла. Вказує, що він все життя працював та заробляв на вказаний автомобіль, а коли в один момент автомобіля не стало, він зазнав потрясіння, його життя змінилось. Розмір заподіяної йому пошкодженням автомобіля моральної шкоди визначає у 30000 грн., які просить стягнути з Управління поліції охорони в Хмельницькій області, оскільки шкода заподіяна його працівником. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 серпня 2020 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено [PERSON] (а.с.31). В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просить його задоволити. Вказує, що він тривалий час збирав кошти, щоб купити вказаний автомобіль, який був новим, постійно користувався ним, а коли був позбавлений свого майна, то змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема, він був позбавлений можливості добратись до господарства, де він тримає вулики, не мав можливості відвозити маму до лікарні, у нього погіршилось самопочуття, він знервувався, не міг спати. Представник відповідача - Управління поліції охорони в Хмельницькій області Присяжний О.В. просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували заподіяння йому моральної шкоди. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра», яке належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направило, причини неявки суду не повідомило, пояснення по суті спору не подавало. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 жовтня 2019 року о 17 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер [NUMBER] , по [ADDRESS] порушив вимоги п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху, а саме: не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки ВАЗ211540, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2019 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля марки ВАЗ211540, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] . Власником автомобіля марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер [NUMBER] , є Управління поліції охорони в Хмельницькій області. На момент дорожньо-транспортної пригоди, а також на момент розгляду справи в суді винуватець дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебуває у трудових відносинах із Управлінням поліції охорони у Хмельницькій області, де працює на посаді водія, що підтвердив в судовому засіданні представник відповідача. 24 лютого 2020 року ПрАТ «СК «Саламандра» виплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 57979 грн. 09 коп., що становить вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням належного йому автомобіля. Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В силу ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У зазначеній нормі встановлюються загальні правила відшкодування юридичною або фізичною особою потерпілій стороні шкоди, завданої їхнім працівником або іншою особою під час виконання трудових обов`язків. Це є одним з випадків, коли суб`єктом деліктної відповідальності є юридична або фізична особа, яка шкоди потерпілій стороні безпосередньо не завдавала. Тобто особливістю цих зобов`язань є те, що закон відмежовує особу, яка безпосередньо завдала потерпілій стороні шкоди, від особи, яка повинна цю шкоду відшкодувати. У цивільному праві під діями юридичної особи визнаються: дії органу, її представників, а також її членів або інших учасників (працівників і службовців). Покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності за наведеною нормою права пояснюється тим, що безпосередній заподіювач шкоди (працівник) юридично втілює волю осіб, з якими він пов`язаний трудовим договором (контрактом), а тому його вина визнається виною роботодавця. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого дня. Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, яка пов`язана з використанням транспортних засобів. Як встановлено у частині другій цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 6 і 8 постанови від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що 22 жовтня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням належного йому майна - автомобіля. На час дорожньо-транспортної пригоди винуватець дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] працював водієм в Управлінні поліції охорони в Хмельницькій області. Цю обставину в суді підтвердив як сам [PERSON] , так і представник Управління поліції охорони в Хмельницькій області Присяжний О.В. З огляду на викладене, обов`язок із відшкодування позивачу моральної шкоди слід покласти на Управління поліції охорони в Хмельницькій області. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] зазнав пошкодження свого майна - автомобіля. У зв`язку із цим, він пережив емоційний стрес, хвилювався, у нього порушився звичний ритм життя, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, він не міг протягом тривалого часу використовувати автомобіль за цільовим призначення та змушений був витрачати час та зусилля для відновлення свого майна, а також для отримання відповідної матеріальної компенсації від страховика. Окрім того, суд враховує, що позивач є пенсіонером та постійно використовував автомобіль для задоволення своїх побутових потреб. За таких обставин розмір моральної шкоди, завданої позивачу пошкодженням його майна суд, з урахуванням вимог розумності та справедливості, визначає у розмірі 10000 грн. Саме такий розмір, на думку суду є належною компенсацією завданої [PERSON] моральної шкоди, що сприятиме відновленню порушених прав останнього. Що стосується посилання позивача на те, що дорожньо-транспортна пригоди призвела до погіршення стану здоров`я його матері, через що вона [INFO] померла, то ці обставини при визначенні розміру моральної шкоди до уваги не беруться, оскільки надані позивачем докази не підтверджують наявність причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та смертю його матері. При подачі позову [PERSON] мав сплатити 840 грн. 80 коп. судового збору, однак в силу п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому в силу ст.141 ЦПК України зазначений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved