Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

У листопаді 2015 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «БРИТИШ МОТОРС Україна» про визнання правочину недійсним. Позивач зазначив, що за договором від 03.07.2013 року ним було відступлено на користь відповідача частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «БРИТИШ МОТОРС Україна» у розмірі 83,97 %, що становила 1 567 823,00 грн., що посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І., за реєстровим номером № 1624. Посилаючись на те, що на момент укладання вищезазначеного договору за наслідками отриманих травм, позивач не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, просить визнати недійсним з моменту укладання договір від 03.07.2013 про відступлення частки у статутному капіталі ТОВ «БРИТИШ МОТОРС Україна», укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І., за реєстровим номером № 1624. Заперечуючи проти позову, представник третьої особи зазначив, що позивач на момент укладання договору від 03.07.2013 впевнено розумів значення своїх дій, міг керувати ними, що підтверджується тим фактом, що він особисто з'явився у приміщення нотаріальної контори, де нотаріус з дотриманням порядку вчинення нотаріальних дій посвідчив власноручно підписані позивачем договори. Крім того, 24.10.2013 Калінінським районним судом міста Донецька Донецької області було прийнято рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про примусове виконання обов'язку в натурі,за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання договору недійсним. Зустрічна позовна заява [PERSON] ґрунтувалась на тому, що на думку останнього [PERSON] ніби то був недієздатним і під час підписання відповідного договору (разом з додатковими угодами) він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. У рішенні суду встановлено « від позивача за первісним позовом [PERSON] надійшли письмові заперечення на зустрічний позов, в яких просить суд в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю, з огляду на той факт, що під час укладання відповідних правочинів (12.02.2013, 03.07.2013,04.07.2013) він повністю усвідомлював значення своїх дій і бажав настання певних наслідків». У вказаному рішенні встановлено, що [PERSON] повністю усвідомлював значення своїх дій і бажав настання певних правових наслідків. За викладених обставин, представник третьої особи вважає обставини, встановлені даним рішенням преюдиційним фактом. Що стосується висновку експерта, за матеріалами кримінального провадження № 70-2014/о-1013 від 26.01.2015, то зазначений висновок ґрунтується лише на дослідженні матеріалів без безпосереднього огляду [PERSON], що у висновку експертів відсутнє посилання на наявність в матеріалах справи свідоцтва про смерть [PERSON], те що він живий, відтак даний висновок зроблений неправомірно. Наведені твердження щодо недостовірності Висновків № 70-2014/о-1013 від 26.01.2015 підтверджуються рецензією № 04-Ш-16/17/-зв від 26.06.2015 Головного позаштатного спеціаліста МОЗ України зі спеціальністю «судово-психіатрична експертиза в Україні», завідувача відділу комплексної судово-психіатричної експертизи Українського НДІ ССПН, лікаря-судово-психіатричної експертизи вищої кваліфікаційної категорії, вищого кваліфікаційного класу, доктора медичних наук, професора [PERSON] на адвокатський запит. Враховуючи зазначені обставини та той факт, що для визнання правочину недійсним з підстав ст. 225 ЦК України може бути неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, а матеріали справи не містять жодних доказів, які б давали можливість стверджувати, що позивач не міг розуміти значення своїх дій на момент укладання спірного договору, представник третьої особи просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, з викладених в ньому підставах. Від призначення судом психіатричної експертизи - відмовились. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку за адресою реєстрації, яка вказана за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС від 05.02.2016 року (а.с. 86), а саме: [ADDRESS], що узгоджується з вимогами ч.1 ст. 109 ЦПК України. Заяв про участі у розгляді справи не надав, заперечень на позов не надіслав. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «БРИТИШ МОТОРС Україна» в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі, з підстав, викладених в письмових запереченнях. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна до суду не з`явилась. В письмових поясненнях (а.с.92) зазначила, що на час посвідчення нею спірного договору, відносини між сторонами були хорошими, подружніми, спірних питань не було. Позивач надав довідку про те, що не перебуває на обліку у психіатра. Всі спори виникли між сторонами після розірвання шлюбу, на весні 2015 року. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, за договором від 03.07.2013 позивачем було відступлено на користь відповідача частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «БРИТИШ МОТОРС Україна» у розмірі 83,97 %, що становила 1 567 823,00 грн., що посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І., за реєстровим номером № 1624 (а.с. 16). Звертаючись до суду з позовом позивач зазначив, що на момент укладання вищезазначеного договору за наслідками отриманих травм, позивач не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 1036 від 17.12.2015 (а.с. 107-144), наданого в рамках кримінального провадження № 42013100230000059, постраждалий по статті: ст. 190 ч.4, 121 ч. 1 КК України, встановлено (а.с. 143-144) «[PERSON] у ці періоди, а саме 17.12.12.,12.02.,19.02,13.03.,18.03.,03.07.,04.07.2013,02.06.,17.10 і 18.10.2014, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] у період з 25.05.2012 по 18.10.2014 за своїм психічним станом не міг правильно сприймати, запам'ятовувати факти, що мають значення для справи та 25.02.2012, 18.10.2014 не міг давати про них показання.» Зазначений Висновок Київського міського центру судово-психіатричної експертизи наданий на виконання постанови слідчого СВ Обухівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області та складений наступними експертами: голова комісії [PERSON], освіта вища медична, спеціальність судово-психіатрична експертиза, вища кваліфікаційна категорія (від 12.09.2013 № 34306), вищий кваліфікаційний клас (ЕКК МОЗ України від 20.07.2006 № 212-Адм.), стаж роботи по спеціальності -25 років, директор, член комісії [PERSON], освіта вища, медична, спеціальність судово-психіатрична експертиза, вища кваліфікаційна категорія (від 27.11.2013 № 34844), перший кваліфікаційний клас (ЕКК МОЗ від 21.02.2013 № 30-о, стаж роботи по спеціальності 17 років, заступник директора з експертної роботи., лікар-доповідач [PERSON], освіта вища медична, спеціальність судово-психіатрична експертиза, вища кваліфікаційна категорія (від 19.06.2014 № 36530), вищий кваліфікаційний клас (ЕКК МОЗ України від 02.07.2010 № 128-о), стаж роботи по спеціальності -23 роки, лікар, судовий психіатричний експерт. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Законодавством України чітко врегульовані питання щодо недійсності угод (ст. 215-216 Цивільного кодексу України). Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак, у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Відповідно до ст.. 16 ЦК України позивачем правомірно обрано спосіб захисту, передбачений п. 2 цією статтею, визнання правочину недійсним. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналізуючи висновок експертизи, враховуючи кваліфікацію експертів, суд вважає за можливе покласти його в основу рішення, як належний доказ в силу вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України. У своєму висновку експерти дали повний аналіз стану здоров'я позивача та його поведінки, зазначивши, що саме на момент укладання оспорюваного договору, 03.07.2013 [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зазначене вище формулювання висновку експертів, свідчить про наявність правових підстав для задоволення заявлених вимог щодо визнання недійсними договору від 03.07.2013 про відступлення частки у статутному капіталі, з підстав ч. 1 ст. 225 ЦК України. Що стосується посилання позивача та заперечень третьої особи з приводу вказаних обставин, викладених у Висновку експерта № 70-2014/о-1013 від 26.01.2015 (а.с. а.с18-69) про неможливість позивача 17.12.2012, 19.02.2013, 12.02.2013, 07.02.2013, 04.04.2013, 31.10.2013 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, враховуючи той факт, що в даному Висновку відсутня дата укладення оспорюваного договору, та висновок про психічний стан позивача саме 03.07.2013, суд відповідно до ч.3 ст. 58 ЦПК України не бере до уваги зазначений доказ, оскільки він не стосуються предмета доказування. Суд бачить важливими аргументи представника третьої особи, викладені в письмових запереченнях, з приводу того, що позивач на момент укладання договору дарування від 03.07.2013 року впевнено розумів значення своїх дій, міг керувати ними, за викладених підстав, але у цій справі не може їх врахувати, оскільки преюсдикційне значення має висновок судово-психіатричного експерта № 1036 від 17.12.2015 (а.с. 107-144). Відповідно до статті 88 ЦПК України, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved