Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У липні 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором у сумі 59868,79 грн. В обгрунтування позову посилається на укладений 24.02.2011 року між банком та відповідачем Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом акцептування Клієнтом (відповідачем) публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 21500 грн. У порушення умов Договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.06.2016 року має заборгованість - тіло кредиту - 3259,82 грн., прострочка по тілу кредиту - 31281,62 грн., відсотки за кредитом в сумі 36,01 грн., неустойка в сумі 25291,34 грн., а всього - 59868,79 грн. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2016 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задоволено частково - стягнуто з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 3259,82 грн., що складає тіло кредиту. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 75 грн. 03 коп. З вказаним рішенням позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду від 19 грудня 2016 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обгрунтування скарги позивач посилається на незаконність та необґрунтованість вказаного рішення, оскільки суд не прийняв до уваги доданий до позовної заяви належним чином завірений посадовою особою позивача розрахунок заборгованості за кредитом та відсотками, а також з повним відображенням по видам з помісячною розбивкою. Рішення суду також не містить посилання на будь-який розрахунок, наданий відповідачем. Тому доводи суду, що позивач не зміг надати докази неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, є неспроможними та прямо спростовуються матеріалами справи. Щодо вимоги суду першої інстанції про витребування документів, позивач зазначає, що на дату витребування судом документів в Донецькій області був відсутній представник ПАТ «Альфа-Банк», а цей регіон був закріплений за представником [PERSON], який територіально знаходиться в м.Києві, у зв'язку з чим позивач не зміг своєчасно надати витребувані документи. В апеляційному суді представник відповідача [PERSON] заперечував проти скарги, просив рішення суду залишити без змін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до направлених повісток (а.с.152,208 том 1; а.с.63, 117 том 2), та телефонограм, зареєстрованих у журналі телефонограм за № 1295, 1637, 2023 (а.с. 154,209 том 1; а.с.64, 118 том 2). В надісланій на адресу апеляційного суду 09 червня 2017 року заяві представник позивача Курилова О.А. просила справу розглядати без її присутності. Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Законність та обгрунтованість рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у сумі 3259,82 грн., ніким із сторін не оскаржується, тому апеляційнийм судом в цій частині відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України не перевіряється. Апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 24.02.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] підписано Додаток до Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на оформлення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Альфа - Покупка», згідно якого Банк відкрив картковий рахунок № [NUMBER] та випустив міжнародну платіжну картку Visa Classik строком дії 1 рік з моменту її випуску. Встановлено ліміт відновлювальної лінії 21500 грн. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 24% на торгові операції та 36 % на операції зі зняття коштів. Мінімальний платіж складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. Дата сплати щомісячного обов'язкового мінімального платежу за кредитом - до 7 числа. Платежі з повернення кредиту, наданого у вигляді відновлювальної кредитної лінії, здійснюватимуться відповідно до договору, примірний графік та розрахунок сукупної вартості кредиту містяться в Тарифах, які є невід'ємною частиною Договору. Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції відповідач подав 17.02.2011 року (а.с.4-7). Згідно розрахунку заборгованості за кредитом (а.с.83-84), відповідач здійснив останній платіж в сумі 820 грн. за період з 19.02.2014 року по 11.03.2014 року. Заборгованість по тілу кредиту згідно розрахунку становить 3259,82 грн. Відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині стягнення просрочки по тілу кредиту у розмірі 31281,62 грн., та відсотків за кредитом у сумі 36,01 грн., суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем розміру нарахування, оскільки ухвала суду про витребування доказів для перевірки судом зазначених в позові сум відповідачем виконано не було. Відмовляючи у задоволені позовних вимог щодо стягнення неустойки, суд, враховуючи те, що відповідач зареєстрований у м. Часів Яр Донецької області, який входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, керувався статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проте, апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав. Відповідно до п.п. 1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення. З кредитного договору вбачається, що сторони встановили, що договір вважається укладеним з моменту його акцептування і діє протягом невизначеного терміну до моменту закінчення строку дії всіх карток, виданих згідно цього Договору та закриття Карткового рахунку (а.с.4 об.). Також сторонами встановлено і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів у розмірі не менш ніж 7% від суми заборгованості. Таким чином договором погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Альфа Банк» про стягнення просроченого тіла кредиту та процентів підлягають задоволенню. Враховуючи довід апеляційної скарги про відсутність можливості у позивача виконати ухвалу суду першої інстанції про надання письмових доказів, з метою дотримання вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України апеляційним судом в ухвалі від 25 квітня 2017 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] і витребувано у позивача: виписку по картковому рахунку № [NUMBER], відкритого на ім'я [PERSON]; розрахунок заборгованості із зазначенням формули розрахунку тіла кредиту до сплати (графа 6), відсотків за користування кредитом (графа 9), просроченого тіла кредиту (графа 12) та неустойки (графа 12); документ, який підтверджує отримання нової кредитної картки [PERSON] після спливу терміну дії картки за № [NUMBER] (один рік з моменту її випуску). На виконання ухвали апеляційного суду ПАТ «Альфа-Банк» надав повний читабельний текст Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с.4-51 том 2), розрахунок заборгованості (а.с.52-53 том 2), виписку по картковому рахунку № [NUMBER] (а.с.67-106 том 2). В письмових поясненнях, які надійшли на адресу апеляційного суду 09 червня 2017 року представник позивача зазначив, що відповідно до даних, що містяться у базі даних банку, відповідач до відділення банку не приходив, а кредитна картка видавалася на підприємстві разом із зарплатною. Факт того, що картка у відповідача була дійсною до 28.02.2014 року підтверджується інформацією у базі даних банку, виписку з якої долучено до цього клопотання. Також факт дійсності картки підтверджується випискою з карткового рахунку щодо того, що після закінчення строку дії першої картки 29.02.2012 року здійснювались поповнення картки через банкомат та зняття готівки в банкоматі протягом 2013 року, а такі операції без наявності діючої картки здійснити неможливо. На даний час картка закрита та не діє. З Додатку до Публічної інформації ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.5 том 1) та Тарифів на видачу та обслуговування кредитних карток (а.с.6 том 1) вбачається, що [PERSON] отримав кредитну картку «Альфа-Покупка). Відповідно до п. 5.6.2.2 Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб строк користування лімітом кредитної лінії - 365 днів, з моменту отримання Держателем права використання коштів відновлювальної кредитної лінії з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії (за умови прийняття Банком рішення про пролонгацію). Пунктом 5.6.15 передбачено, що після закінчення строку дії відновлювальної кредитної лінії, який визначається відповідно до умов п. 5.6.2.2, Банк має право продовжити строк дії відновлювальної кредитної лінії у попереднеьому розмірі та на такий самий строк, але не більше строку дії Договору, у разі наявності таких сукупних обставин, як: сумлінне та точне дотримання Клієнтом умов цього Договору та відсутність письмової заяви Клієнта щодо анулювання відновлювальної кредитної лінії. З наданої виписки по картковому рахунку № [NUMBER] вбачається, що останнє поповнення карткового рахунку було здійснено 07.03.2014 року (а.с.99 том 2), що відповідає твердженню позивача про користування відповідачем карткою після 29.02.2012 року. Апеляційний суд вважає, що довід апеляційної скарги про помилковість висновків суду щодо ненадання позивачем належного розрахунку просроченого тіла кредиту та відсотків за користування кредитом є обгрунтованим. Пунктом 5.6.11 Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб зазначено, що якщо на кінець останнього операційного дня Платіжного періоду, Клієнт не здійснив сплати суми Обов'язкового мінімального платежу та суми Несанкціонованого овердрафту (в разі його наявності), Банк вважає таку несплачену суму простроченою заборгованістю Клієнта за Кредитом. Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Альфа-Покупка» передбачений обов'язковий мінімальний платіж, який складає 7% від суми заборгованості. Згідно з п. 2.3 Додатку до Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на оформлення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Альфа-Покупка») від 24.02.2011 року мінімальний платіж складає 7% від суми загальної заборгованості та дати сплати обов'язкового мінімального платежу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.9 том 1) вбачається, що просрочене тіло кредиту утворилося внаслідок нарахування мінімального щомісячного платежа (7%) на суму заборгованості. Наприклад, в період з 09.01.2014 року по 08.02.2014 року була наявна заборгованість по кредиту у розмірі 25 540,76 грн. (графа 8), просрочене тіло кредиту склало 1787,85 грн., що дорівнює 7% від суми заборгованості 25540,76 грн. (графа 12). Таким чином, апеляційний суд вважає, що наданий позивачем розрахунок просроченого тіла кредиту у сумі 31281,62 грн. є вірним, відповідач або його представник нічим вказаний розрахунок не спростували і не довели суду належними та допустимими доказами свої заперечення проти пред'явленої позивачем заборгованості, тому вказана сума заборгованості просроченого тіла кредиту підлягає стягненню з відповідача. Також апеляційний суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості про процентам у розмірі 36,01 грн. З розрахунку заборгованості ( а.с.9 том 1) вбачається, що первинно заборгованість по процентам виникла в період з 09.02.2014 року по 11.03.2014 року і з цього часу та до 10 червня 2016 року проводилось щомісячне погашення заборгованості по процентам. Відповідно до п. 5.6.12.1 Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб повернення заборгованості за Кредитом, сплата процентів за його користування та сплата інших платежів за цим Договором здійснюється Клієнтом виключно з використанням рахунку, що призначений для зарахування Клієнтом коштів, спрямованих на погашення заборгованості за Кредитом та сплату інших платежів за Договором, реквізити якого зазначаються в Додатку до цього Договору, що підписується в рамках обслуговування продукту «Альфа-Покупка». Наявність на Картковому рахунку коштів при наявності заборгованості за Кредитом є підставою для списання Банком в порядку договірного списання коштів з Карткового рахунку в разхунок повернення такої заборгованості. Пояснення представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні апеляційного суду про те, що відповідача особливо не бентежить сума заборгованості по процентам, яка є незначною порівняно з просроченим тілом кредиту, розцінюється судом як фактичне визнання факту користування [PERSON] кредитною карткою, по якій згідно виписки по картковому рахунку № [NUMBER] включно по червень 2016 року проводилися банківські операції по списанню кредитних коштів, погашенню процентів тощо. Таким чином, апеляційний суд вважає, що заборгованість по процентам у сумі 36,01 грн. також підлягає стягненню з відповідача. Щодо посилання представника відповідача на те, що в суді першої інстанції було заявлено про застосування позовної давності, то апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції в рішенні суду вірно було зазначено про неможливість задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності, зокрема до заборгованості по просроченому тілу кредиту та відсоткам, оскільки останній платіж було здійснено відповідачем в період з 09.02.2014 року по 11.03.2014 року (а.с.9), а до суду банк звернувся в липні 2016 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення неустойки, апеляційний суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що неустойка нарахована за період з 9 лютого 2014 року по червень 2016 року (а.с.9). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Часів Яр. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 15 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Часів Яр. Таким чином, неустойка за період з 14 квітня 2014 року по 10 червня 2016 року не підлягає стягненню з відповідача з урахуванням наведених вимог Закону. Між тим, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені вимог про стягнення неустойки застосував вказану норму Закону до всього періоду заборгованості і не врахував, що стягнення неустойки за період з 09 лютого 2014 року по 14 квітня 2014 року не підпадає під дію вказаного Закону. Проте, неустойка за вказаний період також не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. 258 ч.2 ЦК України). За змістом частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), тому заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції. Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції відповідачем було заявлено про застосування позовної давності, то неустойка за період з 09.02.2014 року по 14.04.2014 року не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено 1378 грн., а за подання апеляційної скарги 1515 грн.(а.с.1,141). Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 19 грудня 2016 року пропорційно до задоволених вимог, які ніким не оскаржені, стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 75 грн. 03 коп. Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи, що позовні вимоги банку підлягають задоволенню частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору за подання позову у сумі 795 грн.87 коп., ( 720,84 грн. + 75,03 грн.) та за подання апеляційної скарги у сумі 1515 грн.80 коп., а всього 2311 грн. 67 коп. З огляду на наведене рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача судового збору підлягає зміні.

Outcome: partial