Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності і просив виділити йому в натурі у будинку літ. «А-1Ж» приміщення №№ з 2-1 по №2-8 літ., погріб літ. «пдА. Сарай літ. Г, вбиральня літ. Е, тр. Колодязь літ. «№1», огорожі літ. «№2,3,4,6», розташовані: [ADDRESS], та визнати право власності на вказане майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він є власником 12/25 частин домоволодіння, розташованого по [ADDRESS]. Власниками іншої частини будинку є: [PERSON], якій належить 3/25 частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 10.08.1998р.; [PERSON], якій належить 2/5 частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 27.12.1963р.; [PERSON], якій належить 12/25 частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 10.10.2008р. Між сторонами виникають спори про порядок користування і володіння будинком. Угоди про спосіб виділення частки позивача із загального майна не досягнуто. Позивач у судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви просить суд про розгляд справи без його участі. Позов просить задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок [ADDRESS]: [PERSON] - 12/25 частин на підставі на підставі договору дарування від 08.08.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Нижник А.М.; [PERSON] - 3/25 частина на підставі договору дарування, р. №3525,10.08.1998, приватний нотаріус Павлоградського міського нотокругу Шлега Г.І., [PERSON] - 2/5 частина будинку на підставі свідоцтва про право власності від 27.12.1963, видане Павлоградським міськкомунгоспом. На підставі договору дарування земельної ділянки від 08.08.2014, бланк НАВ 680206, р.№ 749, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], позивачу належить земельна ділянка площею 0,2520 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо порядку користування нерухомим майном, яке належить їм на праві спільної часткової власності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про виділення в натурі житлового будинку та господарських споруд підлягають задоволенню. Згідно висновку експерта № 25 від 02 грудня 2016 року, з технічної точки зору, враховуючи складений порядок користування між співвласниками житловим будинком, прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS], виходячи з розташування і розмірів приміщень будинку, його конструктивних елементів, розташування самого будинку, житлових прибудов, надвірних будівель та споруд, розмірів і конфігурації земельної ділянки, пропонується один варіант виділення в натурі позивачу - [PERSON] у власність 12/25 частини вказаного житлового будинку літ. «А-1Ж» приміщення №№ з 2-1 по №2-8 літ., погріб літ. «пдА. Сарай літ. Г, вбиральня літ. Е, тр. Колодязь літ. «№1», огорожі літ. «№2,3,4,6», та відповідно до часток інших співвласників, а саме: [PERSON], якій належить 3/25ч, [PERSON], якій належить 2/5ч. Враховуючи, що існує єдиний можливий варіант виділу житлового будинку та господарських споруд в натурі, суд вважає за можливе виділити в натурі сторонам майно, що перебуває у спільній частковій власності. Щодо вимог до відповідача [PERSON] суд доходить висновку про необґрунтованість вимог та про відсутність предмету спору, оскільки останній не належить жодної частки вказаного житлового будинку.

Outcome: partial