Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

У квітні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що у лютому 2019 року відповідачка зверталась до Ленінського районного суду м. Полтави з заявою про видачу обмежувального припису. Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.04.2019 року видано обмежувальний припис стосовно позивача у справі, яким заборонено йому перебувати в місті спільного проживання з [PERSON] строком до 2-х місяців. Тому, з січня 2019 року він з відповідачкою не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. При цьому, в позові вказував, що кожен з подружжя живе своїм особистим життям. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 28 жовтня 2017 року, сторони зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у м. Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис - 2028. Шлюб укладено між сторонами вперше. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положення ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved