Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з [PERSON] на його користь 60 000 грн. моральної шкоди, завданої ДТП. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 17.11.2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 6000 грн. моральної шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат у вигляді судового збору. Під час розгляду справи, до закінчення судових дебатів, представником позивача [PERSON] та представником відповідача Плешинець М.В. зроблені заяви у порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України, про те, що відповідні учасники справи подаватимуть докази щодо понесених витрат на правову допомогу. 19.11.2021 року від представника відповідача Плешинця М.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5400 грн., до якої долучені відповідні докази. 22.11.2021 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн., до якої долучені відповідні докази. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив задовольнити подану ним заяву, та відмовити у задоволенні заяви Плешинця М.В. , оскільки рішенням суду позов [PERSON] задоволено частково. У судовому засіданні представник відповідача Плешинець М.В. просив задовольнити подану ним заяву та відмовити у задоволенні заяви [PERSON] , оскільки така заява, у порушення приписів ст. 83 ЦПК України, не надсилалася відповідачем позивачу, а тому долучені до заяви докази не можуть братися до уваги Суд, заслухавши думку представників сторін у справі, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно ч.9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. А отже відповідні докази на підтвердження розміру витрати на правову допомогу повинні також надсилатися іншим учасникам справи, в силу імперативних приписів ч.9 ст. 83 ЦПК України. В протилежному випадку такі докази судом не приймаються. Згідно з статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається, 06.07.2021 року між адвокатом Плешинець М.В. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат надає правову допомогу та здійснює представництво прав та інтересів клієнта, в судах загальної юрисдикції (а.с.91). Згідно акту виконаних робіт від 17.11.2021 до договору від 06.07.2021 року, розписано характер наданих адвокатом послуг та зазначено, що вартість послуг адвоката складає 5400 грн. (а.с.92). Згідно корінця договору про надання правової допомоги від 17.11.2021 року [PERSON] сплатив адвокату Плешинець М.В. 5400 грн. за юридичну допомогу (а.с.93). До заяви про ухвалення додаткового рішення долучено докази направлення такої заяви з додатками позивачу [PERSON] (а.с.94). А отже документально підтвердженими витратами на правову допомогу, яку поніс відповідач [PERSON] у даній справі є саме 5400 грн. При цьому адвокатом Плешинець М.В. надавалася відповідна правова допомога, яка полягала у написанні відзиву та заперечення, участі у судових засіданнях, зазначена сума витрат на правову допомогу не є надмірною та відповідає обсягу наданої правової допомоги, підстав для її зменшення суд не знаходить. У даному випадку позивачем пред`явлено позову на суму 60 000 грн., і такий позов задоволено судом частково на суму 6000 грн., що становить 10% від заявлених позовних вимог. Відтак на користь відповідача підлягає стягненню 90% від понесених витрат на правову допомогу, що становить 4860 грн. Що стосується заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, до якої долучено додаток № 1 від 24.07.2021 до договору про надання правової допомоги (а.с.99), акту приймання-передачі від 18.11.2021 до договору про надання правової допомоги та розрахунок витрат на правову допомогу (а.с.100, 101), а також квитанцію до прибуткового касового ордера №11 від 18.11.2021 року (а.с.102), то з цього приводу слід зазначити, що заяви представника [PERSON] про ухвалення додаткового рішення не долучено доказів направлення такої заяви з додатками відповідачу [PERSON] чи його представнику Плешинцю М.В. , який категорично заперечує щодо прийняття таких доказів через порушення ст. 83 ЦПК України. Отже такі докази, в силу приписів ч.9 ст. 83 ЦПК України, не можуть прийматися судом до уваги, у зв`язку з чим, суд виходить з того, що витрати на правову допомогу позивача [PERSON] не підтверджені документальними доказами поданими у відповідності до приписів ЦПК України (ст. 83). Вказане є підставою для відмови в задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення.

Outcome: partial