Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

У липні 2020 року Запорізький державний медичний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків (втрат державного бюджету з підготовки фахівця за державним замовленням). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.09.2009 відповідача зараховано студентом першого курсу Запорізького державного медичного університету та укладено Типову угоду від 01.09.2009 року про підготовку фахівця з вищою освітою. Відповідно до укладеної угоди відповідач проходила навчання за державним замовленням і прийняла на себе зобов`язання після закінчення вищого навчального закладу відпрацювати не менше 3 років за місцем направлення, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати вартість навчання. У 2015 році відповідач отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула кваліфікацію лікаря. Одночасно з отриманням диплому, відповідач отримала направлення на роботу в державному секторі економіки (державні та комунальні заклади), відповідно до списку працевлаштування персонально кожного випускника. Однак, закінчивши навчання в інтернатурі, на роботу з 01.08.2018 в КЗ «Приазовський районний ЦПМСД» не прибула. Необхідний термін роботи відповідач не відпрацювала, чим порушила п. 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого Наказом МОЗ України від 25.12.1997 року № 367, що свідчить про її відмову приступити в подальшому до роботи за направленням та відпрацювати три роки молодим спеціалістом в державній медичній установі. Відповідно до розрахунку позивача, витрати державного бюджету з підготовки відповідача за державним замовленням у зв`язку з її не відпрацюванням встановленого терміну в державному секторі загалом склали 82\~485, 14 грн., які складаються із фактичних витрат на навчання у розмірі 64\~942 грн., та витрат на стипендію у розмірі 17\~543, 14 грн. Посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, п. 2 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23.01.1996 року № 77/96, позивач просив стягнути з відповідача суму витрат державного бюджету з її підготовки за державним замовленням у розмірі 82 485,14 грн. та судові витрати у розмірі 2 102,00 грн. Ухвалою судді від 31.08.2020 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 05.10.2020. 05.10.2020 на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позову. У вказаній заяві відповідач [PERSON] , відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, визнала позов, та просила стягнути з неї судові витрати, з урахуванням положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, тобто половину суми сплаченого судового збору. У судове засідання представник позивача - адвокат Кадуліна І.С. не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити, проти винесення заочного розгляду не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи та ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 01.09.2009 року між Запорізьким державним медичним університетом МОЗ України в особі керівника професора Ю.М. Колесника та студенткою [PERSON] укладено та підписано Типову угоду про підготовку фахівців з вищою освітою. Відповідно до цієї Типової угоди, студент зобов`язується: оволодіти теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами відповідних кваліфікаційних характеристик фахівця і його майбутньої професійної діяльності за спеціальністю; прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів, країни навчання в установленому порядку. Угода набирає чинності з моменту підписання. 30.06.2015 відповідач отримала диплом спеціаліста серії [NUMBER] та здобула кваліфікацію «лікар», що підтверджено копією диплома спеціаліста. Відповідно до витягу із списку, [PERSON] направлено до КЗ «Приазовський районний ЦПМСД» на посаду лікаря загальної практики-сімейний лікар. Відповідно до листа КЗ «Приазовський районний ЦПМСД» від 09.02.2018 №45, [PERSON] на роботу не прибула. Як вбачається з розрахунку фактичних витрат на навчання, [PERSON] за період з 01.09.2009 року по 30.06.2015 року та довідки про доходи та суми утримань за весь період навчання [PERSON] , сума втрат державного бюджету по випускнику [PERSON] складається з: вартості навчання студента, яка навчалася за державним замовленням - 64\~942 грн.; розміру стипендії, яку випускник отримала протягом навчання 17\~543,14 грн. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.09.2020, відповідач [PERSON] після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно зі статтями\~526,\~527,\~530 ЦК України,\~зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, та відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 21 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого\~наказом МОЗ України від 25.12.1997 року № 367, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що відповідач дійсно навчалася у Запорізькому державному медичному університеті МОЗ України у період з 01.09.2009 року по 30.06.2015 року та отримала повну вищу освіту за спеціальністю «лікувальна справа» та здобула кваліфікацію «лікар», однак до визначеного місця роботи, а саме до КЗ «Приазовський районний ЦПМСД» не прибула, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення вимог в частині відшкодування відповідачем на користь позивача збитків (втрат державного бюджету з підготовки фахівця за державним замовленням) у розмірі 82\~485,14 грн. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, передбачено, що витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналізуючи викладені вимоги закону, враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд доходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню його витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1051 грн., що складає 50 % судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, а інші 50 %, тобто 1051 грн. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved