Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернулася до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області ( далі ВВД ФСС НВ ПЗУ у Верхньодніпровському районі) про визнання права на страхову виплату. В обґрунтування позову зазначила, що з 08.08.2008 року вона знаходилась у шлюбі з [PERSON] За час шлюбу у них народилась дитина [PERSON], [INFO], 15.03.2012 року за рішенням суду шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу спільна дитина залишилась проживати з позивачем та за рішенням суду з [PERSON] стягувались аліменти. 19.09.2014 року [PERSON] загинув в результаті нещасного випадку пов'язаного з виробництвом. У зв'язку із смертю [PERSON] позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату одноразової допомоги особам, які мають на це право. У відповідь на свою заяву вона отримала відмову в звязку з ненаданням позивачем довідки житлово-есплуатаційної організації або інших документів про склад сімї, де було б засвідчено факт спільного проживання (або реєстрації) потерпілого з дитиною. У зв'язку з цим позивач просила суд визнати [PERSON], [INFO], членом сімї покійного батька, [PERSON], в контексті п. 7 ст. 34 ЗУ «Про загалоньообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, яка діяла на час смерті [PERSON]Ю.). Визнати за [PERSON], [INFO], право на одноразову допомогу в розмірі пятирічного заробітку потерпілого від нещасного випадку на виробництві, що стався 19.09.2014 року. [PERSON] в судове засідання зявилася, позов та його обґрунтування підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. В подальшому подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 23). Представники ВВД ФСС НВ ПЗУ у Верхньодніпровському районі в судове засідання зявилися, позов не визнали. Представник [PERSON] пояснила, що [PERSON] зверталася до Фонду в інтересах малолітньої дочки, однак їй було розяснено, що для вирішення питання про виплату одноразової допомоги на сімю їй потрібно звернутися до суду. До Фонду також зверталася мати загиблого від нещасного випадку на виробництві [PERSON], яка також бажає отримати цю одноразову допомогу і її інтереси також мають бути враховані. Малолітній [PERSON] вже призначена сума щомісячної страхової виплати та дитина отримала єдиноразову допомогу. Тепер виникло питання про можливість призначення допомоги на сімю, враховуючи те, що дочка разом з батьком не проживала. Третя особа, залучена до участі у справі за ухвалою суду, [PERSON] пояснила, що вона є матірю [PERSON], який 19.09.2014 року загинув в результаті нещасного випадку пов'язаного з виробництвом. Після розірвання шлюбу він проживав разом з нею. Вона, [PERSON], як мати [PERSON] з якою він проживав однією сімєю також претендує на отримання страхової виплати. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, третьої особи, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 08.08.2008 року знаходилась у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про одруження, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області 08.08.2008 року, актовий запис № 83 (а.с. 4). Шлюб розірвано за рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15.03.2012 року, яке набрало законної сили 02.05.2012 року (а.с. 5). Після розірвання шлюбу дитина проживала з позивачем, що сторонами про справі не заперечується. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дочку [PERSON], яка народилася 25.12.2008 року, що вбачається зі свідоцтва про народження, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області 16.01.2009 року, актовий запис № 11, у якому батьком зазначений [PERSON] (а.с. 6). Судом встановлено, що батько малолітньої дитини [PERSON] загинув 19.09.2014 року, в результаті нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, що вбачається з наданих суду документів, зокрема оглянутого в судовому засіданні оригіналу акту № 1 про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, та не заперечується представниками відповідача. У зв'язку зі смертю [PERSON] позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату одноразової допомоги на сімю. Листом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області їй було відмовлено, оскільки на день смерті [PERSON] був розлучений і не проживав разом із донькою [PERSON], тому заявнику запропоновано звернутися до суду (а.с. 8). До матеріалів справи долучена копія виконавчого листа з якого вбачається, що за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.07.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання [PERSON], [INFO] (а.с. 19). Відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. За змістом ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого). Право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають особи, визначені ст. 33 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Згідно до п.7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 3 Сімейного Кодексу України, судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] є членом сім'ї загиблого [PERSON] та знаходилася на його утриманні. Суд вважає за можливе визнати [PERSON], [INFO], членом сімї її покійного батька [PERSON] в контексті п. 7 ст. 34 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, яка діяла на час смерті [PERSON]Ю.) Визнати за [PERSON], [INFO], право на одноразову допомогу в розмірі пятирічного заробітку потерпілого від нещасного випадку на виробництві, що стався 19.09.2014 року. Виходячи з викладеного вище суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Суд враховує пояснення представника відповідача [PERSON] та третьої особи про те, що [PERSON] теж зверталася до ВВД ФСС НВ ПЗУ у Верхньодніпровському районі з метою отримання одноразової допомоги на сімю після смерті застрахованої особи [PERSON], оскільки проживала з ним однією сімєю, однак в даному випадку суд не може вийти за межі позовних вимог та вирішити питання про право інших осіб, зокрема [PERSON], на отримання такої допомоги. В разі, якщо [PERSON] вважає, що її права порушені, то вона може звернутися з позовом до суду у встановленому цивільний процесуальним кодексом порядку. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», сторони звільнені від сплати судового збору, тому судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved