Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому, з урахуванням заяви від 17.08.2016 року, просить шлюб з відповідачем розірвати, стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно до повноліття дітей. В обгрунтування позову послалась на те, що 04.09.2005 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від спільного життя у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні характери та вони не розуміють одне одного. Відповідач нехтує сімейними цінностями, зловживає алкоголем, чим ставить сім'ю у скрутне матеріальне становище. Наведене стало причиною погіршення між ними сімейних відносин, що в кінцевому результаті призвело до їх припинення. Також вказує, що втратила до відповідача почуття любові та поваги, тому не бажає перебувати з ним у шлюбі. Крім цього зазначає, що діти проживають разом із нею. Коштів для їх утримання відповідач не надає, хоча працює підземним машиністом електровоза на шахті «Надія» і його заробітна плата становить близько 8000 грн. в місяць. Сторони у судове засідання не з'явилися. У своїй заяві від 17.08.2016 року позивач просить розглянути справу за її відсутності, водночас вказала, що уточнені позовні вимоги підтримує. Відповідач також подав до суду письмову заяву від 17.08.2016 року про розгляд справи у його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу та сплату аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку погоджується. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.09.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від спільного життя у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO],що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с. 7,6). Сімейне життя в сторін не склалось, позивач вказує на негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї. Позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з такого. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналізуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості (ч. 9 ст. 7 цього Кодексу), враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби малолітніх дітей, зумовлені їх розвитком, беручи до уваги згоду відповідача на сплату аліментів у визначеному позивачем розмірі, а також з врахуванням того, що відповідач працевлаштований, суд дійшов висновку про покладення на відповідача обов'язку зі сплати аліментів на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] у зменшеному позивачем та визнаному відповідачем розмірі - 1/3 частини з усіх його доходів щомісячно. Таким чином, позов задовольняється.

Outcome: approved