Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання постанови незаконною, відповідно до якої просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину №4-43 від 07.02.2018 року видане Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою; визнати незаконною постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.07.2016 року, видану Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] в віці 80 років померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача. Спадкоємцями першої черги за законом є її син [PERSON] - відповідач про справі та дочка [PERSON] - позивач по справі. Відповідач 18 травня 2016 року звернувся до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу спадщини. Постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської нотаріальної контори від 18.05.2016 року у видачі свідоцтва було відмовлено за відсутністю факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для отримання спадщини відповідач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту постійного проживання. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року по справі №202/7548/16-ц встановлений факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] постійно проживав із його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , в тому числі і на день відкриття спадщини ( на [INFO] ), за адресою: [ADDRESS] . Шоста Дніпропетровська нотаріальна контора видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину №4-43 від 07.02.2018 року. Позивач звернулася із заявою до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, щоб отримати на своє ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом, на частку квартири [ADDRESS] , що залишилась після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивачу було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом. Відмова вмотивована тим, що у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини. Позивач з 29 грудня 1981 року прописана та проживає за адресою: [ADDRESS] , а рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська встановлено, що померла [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала, в тому числі і на день відкриття спадщини (на [INFO] ), за адресою: [ADDRESS] . Отже позивач проживала разом зі своєю матір`ю, а тому постанова Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.07.2016 року є необґрунтованою та незаконною. Позивач повинна була отримати спадщину разом із своїм братом відповідачем в рівних частках. Отже, свідоцтво про право на спадщину видане [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] є недійсним, оскільки не враховує право позивача на спадщину. Отже, постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.07.2016 року, видана Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою також є незаконною. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 квітня 2019 року, головуючим у справі було визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 14 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2019 року задоволено заяву представника позивача про витребування з Шостої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завіреної копії спадкової справи №309/2016, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2019 року задоволено заяву представника позивача про витребування із Шостої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завіреної копії свідоцтва про спадщину №4-43 від 07.02.2018 року, видавник Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, нотаріус Леон І.О. та документів на основі яких було видане свідоцтво про право на спадщину №4-43 від 07.02.2018 року, видавник Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, нотаріус Леон І.О. 12.11.2019 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій вказала, що [INFO] у віці 87 років помер [PERSON] - батько позивача. Відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом №4-43 від 07.02.2018 року відповідно до якого він отримав у власність 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку квартири ще не видано. Позивач після смерті батька [PERSON] має отримати спадщину на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та після смерті матері [PERSON] на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Отже , позивач після смерті [PERSON] (батька) та [PERSON] (матері) має право отримати у спадок 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Просила суд: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину №4-44 від 07.02.2018 року, видане Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою; визнати незаконною постанову про відмову в вчиненні нотаріальних дій від 15.07.2016 року, видане Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою; визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в поданій позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив суд ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи Шостої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до заяви просили суд розглядати справу без участі представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] мала до одруження прізвище [PERSON] , батьками якої є батько [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 13,14). Відповідач [PERSON] , [INFO] , є рідним братом позивача, відповідно до повторного свідоцтва про народження, батьками якого є батько [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 118) Відповідно до повторного свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого Індустріальним відділом державної реєстрації тактів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 57 зв.). Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є дружина померлого [PERSON] та діти син: [PERSON] та донька [PERSON] . Згідно з довідкою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 01.02.2018 року за №14/5-673, відповідно до картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 27.08.1968 року до дня смерті ( [INFO] ), та знятий з реєстраційного обліку 11.08.2011 року. Склад родини на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) становить 3 (три) особи: 1. син - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 14.07.1978 року по теперішній час; 2. донька - [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована з 29.12.1981 року по [INFO] ; 3. онук - [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований з 16.04.1998 року до 13.01.2016 року ( а.с.122). Відповідно до копії спадкової справи №48/2018, заведеної Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини [INFO] звернувся син [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 лютого 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Леон, зареєстровано в реєстрі за №4-43, спадкоємцем зазначеного в свідоцтві майна [PERSON] , 1924 року народження, який помер [INFO] є його син [PERSON] , [INFO] в 1/2 частці та дочка [PERSON] , [INFO] в 1/2 частці. Спадщина, на яку в указаних частках видане це свідоцтво, складається з: 1/2 (однієї другої) частки у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка набута померлим [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , за час шлюбу, укладеного 14.07.1957 року. Свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частку вказаної вище квартири видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку вказаної вище квартири ще не видано. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори не зверталася. Відповідно до повторного свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] померла [INFO] ( а.с.57). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти: син [PERSON] та донька [PERSON] . Відповідно до копії спадкової справи №309/2016, заведеної Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини звернулася донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] [INFO] . Відповідно до довідки Комунального житлово-експлуатаційного підприємства від 15.02.2016 року №569 [PERSON] ,1931 року народження на день своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с.72). Постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Леон І.О. від 15 липня 2016 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] , після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини (а.с.60 зв.). Постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Леон І.О. від 18 травня 2016 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] , після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини (а.с.56). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року по цивільній справі №202/7548/16-ц за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] , постійно проживав із його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , в тому числі і на день відкриття спадщини ( на [INFO] ), за адресою: [ADDRESS] ( а.с.74). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 лютого 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Леон, зареєстровано в реєстрі за №4-44, спадкоємцем зазначеного в свідоцтві майна [PERSON] , 1931 року народження, яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з Ѕ (однієї другої) частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] ( а.с.83). Щодо заявлених позовних вимог про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні незаконних дій від 15.07.2016 року, виданої Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину №4-44 від 07.02.2018 року, виданого Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою та визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , суд доходить до наступного. Спірні правовідносини, що виникли, регулюються положеннями Цивільного кодексом України, положеннями Закону України «Про нотаріат». Згідно зі\~ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п.1 та 2 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~серед способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права та визнання правочину недійсним. За змістом статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частиною п`ятою статті 1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частин першої, другої статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною першою статті 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернуться до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з частиною першою статті 1298\~ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину визначено статтею 67 Закону України «Про нотаріат», а видача свідоцтва про право на спадщину за законом - статтею 68 Закону України «Про нотаріат». Згідно до п.п. 23, 27\~Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Відповідно до\~ст.1301 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Згідно вимог ст.\~49\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус або\~\~посадова\~\~особа,\~\~яка\~\~вчиняє\~\~нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:\~\~1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;\~\~2) не подано відомості (інформацію) та\~\~документи,\~\~необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія\~\~підлягає\~\~вчиненню\~\~іншим\~\~нотаріусом\~\~або\~\~посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому,\~\~що фізична\~\~особа,\~\~яка\~\~звернулася\~\~за вчиненням нотаріальної дії,\~\~усвідомлює значення,\~\~зміст,\~\~правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з\~\~проханням\~\~про\~\~вчинення\~\~нотаріальної\~\~дії\~\~звернулась особа,\~\~яка\~\~в\~\~установленому\~\~порядку\~\~визнана недієздатною,\~\~або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин,\~\~що\~\~укладається\~\~від\~\~імені\~\~юридичної\~\~ особи, суперечить\~\~цілям,\~\~зазначеним\~\~у\~\~їх\~\~статуті\~\~чи положенні,\~\~або виходить за межі їх діяльності; 7) особа,\~\~ яка\~\~ звернулася\~\~ з\~\~ проханням\~\~ про\~\~ вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа,\~\~ яка\~\~ звернулася\~\~ з\~\~ проханням\~\~ про\~\~ вчинення нотаріальної дії,\~\~не внесла встановлені\~\~законодавством\~\~платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1)\~\~ особа,\~\~ яка\~\~ звернулася\~\~з\~\~проханням\~\~про\~\~вчинення нотаріальної\~\~дії\~\~щодо\~\~відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного\~\~реєстру\~\~боржників,\~\~зокрема за виконавчими провадженнями про\~\~стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа,\~\~яка вчиняє нотаріальні дії,\~\~не приймає для вчинення нотаріальних\~\~дій\~\~документи,\~\~якщо\~\~вони\~\~не відповідають вимогам,\~\~встановленим у статті 47 цього Закону,\~\~або містять відомості,\~\~передбачені частиною третьою статті\~\~47\~\~цього\~Закону (частина 2 ст. ст. 49 Закону України «Про нотаріат»). В абзаці 3 пункту 27 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «\~Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» зазначено, що відповідно до статті 1301\~ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими\~\~підставами\~\~можуть бути: визнання\~\~заповіту\~\~недійсним,\~\~визнання\~\~відмови\~\~ від\~\~ спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Звертаючись до\~суду щодо\~визнання незаконною\~постанови про\~відмову в\~вчиненні нотаріальних\~дій від\~15.07.2016\~року постановленою\~Шостою дніпропетровською\~державною нотаріальною\~конторою,\~позивач не\~надала належних\~доказів,\~а як\~вбачається із\~долучених доказів\~ [PERSON] у\~шестимісячний строк\~з дня\~ відкриття\~спадщини заяву\~про прийняття\~спадщини до\~нотаріальної контори\~не подавала\~та позивачем\~пропущено строк\~звернення.\~Щодо посилання\~позивача на\~рішення Індустріального районного суду від 09 березня 2017 року по цивільній справі №202/7548/16-ц за заявою [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини, то даним рішенням суду встановлено факт щодо постійного проживання відповідача [PERSON] із його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , в тому числі і на день відкриття спадщини (на [INFO] ), за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з заявою про встановлення факту постійного проживання з померлою до суду не зверталася. Виходячи із вищевикладеного суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині позову. Щодо визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину №4-44 від 07.02.2018 року виданого Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою, суд виходить з наступного. Обґрунтовуючи недійсність Свідоцтва про право на спадщину від 07 лютого 2018 року позивач не зазначає, яким саме вимогам, які пред`являються до дійсності правочину, не відповідає видане відповідачу Свідоцтво про право на спадщину. Так, позивач вказує в позові на те, що встановлення факту постійного проживання з померлою повинно здійснюватися в позовному провадженні, а не окремому, оскільки існує спір про право, однак Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року по цивільній справі №202/7548/16-ц за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини, не оскаржувалося та набрало чинності. Позивачем заявлено вимоги про визнання за нею права власності на 1/2 частину спадкової квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] (батька) та [PERSON] ( матері). Однак як вбачається із матеріалів справи на 1/4 частку вищевказаної квартири свідоцтво на право на спадщину за законом після смерті [PERSON] його доньці [PERSON] не видано у зв`язку з тим, що вона не зверталася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва. Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності та те, що на даний час є всі умови для одержання позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому вимоги позивача в цій частині є такими, що заявлені передчасно та задоволенню не підлягають. Щодо 1/4 частки спадкового майна після смерті матері [PERSON] , то оскільки судом не визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину №4-44 від 07.02.2018 року, яке видане Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою [PERSON] , то суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в цій частині позову. Вирішуючи спір, суд враховує, що відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України\~\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.1,2 ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З точки зору ч.1 ст.80, ч.6 ст.81\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до абз.2,4 п.2 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~14\~від 18\~грудня 2009\~року 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин , а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтовуючи незаконність оспорюваного Свідоцтва, позивач фактично аналізує ухвалене судом судове рішення, з якими вона не згодна, і на підставі якого відповідач отримав право на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Будь-яких інших доказів, достатніх для висновку про незаконність виданого відповідачу Свідоцтва позивач не наводить та до суду не надала. Виходячи з обставин, викладених вище, суд доходить висновку про безпідставність вимог позивача. Відмовляючи у задоволенні позову за необґрунтованістю, суд, відповідно до п.2 ч.1\~ст. 141 ЦПК України, покладає судові витрати на позивача, тому позовні вимоги у частині стягнення з відповідача сплаченого судового збору задоволенню також не підлягають.

Outcome: dismissed