Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

у липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: Управління освіти Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, ліцей «Голосіївський» № 241 міста Києва про визнання дій незаконними, скасування наказу, виключення з запису з трудової книжки, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що у 1989 році його було прийнято на посаду вчителя географії, заступника директора з навчально-виховної роботи, а з 2000 року - директором ліцею. 06.10.2011 року між ним та Головним управлінням освіти органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було укладено трудовий договір, котрим він був призначений на посаду директора ліцей «Голосіївський» № 241 міста Києва строком до 30.09.2016 року. 16.06.2015 року наказом № 386к Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) його було звільнено з займаної посади на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі у нетверезому стані. Посилаючись на те, що його звільнення є незаконним та безпідставним через відсутність згоди на це профспілкової організації, беззаперечних доказів перебування його у стані алкогольного сп'яніння, а складений щодо нього акт таким не є, та з огляду на те, що при його звільненні порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення, а саме: не відібрано у нього письмових пояснень по факту порушення трудової дисципліни, з урахуванням уточнень просив визнати незаконним та скасувати наказ № 386к від 16.06.2015 року, поновити його на посаді директора ліцею «Голосіївський» № 241 міста Києва з дати звільнення, стягнути заборгованість по заробітній платі, іншими грошовими виплатами, яка виникла через вимушений прогул станом на дату винесення судового рішення, виключити запис про звільнення згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України з трудової книжки та у відшкодування моральної шкоди стягнути на його користь 5 000,00 грн. В судовому засіданні позивач та його представник просили позов задовольнити в повному обсязі з обставин, викладених в позовній заяві. Посилались на те, що складений щодо [PERSON] акт носить суб'єктивний характер, особи, які його підписали не є фахівцями, котрі мають права, повноваження, освіту та кваліфікацію щодо встановлення факту вживання алкоголю, так само як і лікарі КНП «КЦД» Голосіївського району м. Києва - хірург та інфекціоніст, які 16.06.2015 року були направлені на виклик до ліцею «Голосіївський» № 241 міста Києва. Крім того, зазначали про некомпетентність комісії, котра склала акт від 16.06.2015 року, оскільки деякі її члени взагалі не були присутніми під час його складання, оскільки перебували за межами м. Києва. Представник відповідача в судовому засіданні проти заявленого позову заперечив, посилаючись на його безпідставність та недоведеність. Вказав на те, що звільнення позивача відбулось у повній відповідності до вимог діючого трудового законодавства України. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи - Управління освіти Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи - ліцею «Голосіївський» № 241 міста Києва проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні. Ухвалою від 21.07.2015 року відкрито провадження у справі (т. 1 а.с. 15). На підставі розпорядження № 2182 від 06.09.2018 року про призначення повторного автоматичного розподілу справ у зв'язку із звільненням судді [PERSON]. проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями (т. 1 а.с. 242). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2018 року матеріали справи передано судді Хоменко В.С. (т. 1 а.с. 243). На підставі норми п. 9 ч. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18.03.2004 № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15.12.2017), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою від 13.09.2018 року справу прийнято до провадження суддею Хоменко В.С. та призначено підготовче судове засідання у справі (т. 1 а.с. 244-245). Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між Головним управлінням освіти органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та [PERSON] 03.10.2011 року укладено контракт, за яким останнього призначено на посаду директора ліцей «Голосіївський» № 241 міста Києва строком з 06.10.2011 року до 30.09.2016 року (т. 1 а.с. 7-12). 16.06.2015 року виявлено факт перебування [PERSON] на робочому місці у нетверезому стані, складено відповідний акт (т. 1 а.с. 32-33). Наказом від 16.06.2015 року № 386к [PERSON] звільнений з роботи з посади директора ліцей «Голосіївський» № 241 міста Києва на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі у нетверезому стані (т. 1 а.с. 36-37). Копію вказаного наказу [PERSON] отримав 17.06.2015 року, проте, поставити свій підпис про ознайомлення з ним відмовився, про що складено відповідний акт (т. 1 а.с. 35). Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Верховний Суд України у п. 25 постанови Пленуму від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що вирішуючи позови поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за пунктом 7 статті 40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Судом встановлено, що [PERSON] не пройшов медичного обстеження на стан сп'яніння а ні за ініціативою відповідача, а ні за власною ініціативою. В той же час відповідачем, на підтвердження факту перебування [PERSON] у нетверезому стані на робочому місці наданий акт про встановлення факту його перебування на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння, складений в його присутності комісією у складі: спеціаліста І категорії Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кузіної Л.О., головного спеціаліста Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Зеленого В.А., головного спеціаліста Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Сергєєва О.М., першого заступника голови Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації Крилюк А.Т., в.о. начальника відділу з питань кадрової роботи та державної служби Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації Речмедіної Л.І., начальника Управління освіти Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації Полторак Г.М., головного спеціаліста відділу фінансово-економічної документації Голосіївського управління освіти Фещенко І.М., заступника директора з навчально-виховної роботи ліцею «Голосіївський» № 241 міста Києва Василенко О.В., заступника директора з науково-методичної роботи ліцею «Голосіївський» № 241 міста Києва Шульги Н.В. Згідно вказаного акту зафіксовано факт перебування [PERSON] на робочому місці в нетверезому стані з різким запахом алкоголю. Залишив кабінет відкритим та територію школи, вів себе неадекватно до першого заступника голови Голосіївської районної у місті києві державної адміністрації та представників Департаменту, ключі та речі залишив в кабінеті, відкритий сейф з ключами, документами. Директору було запропоновано пройти медичне обстеження, але він відмовився. Прибула Управління освіти Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації спілкувалась з директором по телефону та просила його з'явитись на робоче місце, але він відмовився. Повноваження вказаних осіб на складання даного акту позивачем не оскаржуються та не заперечені, тому у суду відсутні підстави для не прийняття акту від 16.06.2015 року до уваги. Безпосередньо сам [PERSON] жодного доказу в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на обґрунтування своєї позиції не надав, роз'ясненим правом на забезпечення доказів у справі не скористався, медичний огляд за власної ініціативи не пройшов, а його посилання про те, що нетверезий стан особи передбачає інший порядок встановлення такої обставини, є безпідставним, оскільки перебування працівника у нетверезому стані на роботі може бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів. Посилання [PERSON] на незаконність та безпідставність його звільнення через відсутність згоди на це профспілкової організації, беззаперечних доказів перебування його у стані алкогольного сп'яніння, та порушення порядку застосування дисциплінарного стягнення, а саме: не відібранння у нього письмових пояснень по факту порушення трудової дисципліни, судом оцінюються критично через їх недоведеність у встановленому цивільно-процесуальним законом порядку. Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. На підставі цього, оцінюючи надані сторонами докази, приймаючи до уваги те, що підставою для звільнення працівника на підставі п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є сам факт появи на роботі в нетверезому стані, а вказана обставина не спростована [PERSON], суд приходить до висновку, що ним не доведені обставини незаконності його звільнення згідно вимог п. 7 ст. 40 КЗпП України, на які він посилається у своєму позові. Тому, на думку суду, вимога [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу № 386к від 16.06.2015 року задоволенню не підлягає. Як наслідок, не підлягають задоволенню й похідні вимоги [PERSON] про поновлення його на посаді директора ліцею «Голосіївський» № 241 міста Києва з дати звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, іншими грошовими виплатами, яка виникла через вимушений прогул станом на дату винесення судового рішення, виключення запису про звільнення згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України з трудової книжки та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed