overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання договору та стягнення грошових коштів. В позові вказав, що 08.04.2014 року він звернувся в офіс [PERSON], за адресою [ADDRESS], з метою виконання комплексу робіт по виготовленню та встановленню пам'ятника на могилі сина [PERSON], що знаходиться на території 132 сектору Розсошинського кладовища. [PERSON] де було укладено договір № 37/2 від 08.04.2014 року на суму 15600 грн. Згідно договору позивач вніс предоплату в сумі 7 000 грн. Термін виконання робіт було оговорено один календарний місяць. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, пам'ятник не встановив, грошові кошти не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає. Просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальних збитки у розмірі 7 000 грн. В судовому засідання [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до суду не з»явився, про причини неявки не повідомляв, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Приймаючи до уваги наявні у справі докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 08.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір на виконання робіт № 37/2, який знаходиться в матеріалах справи. В рахунок виконання зобов'язань за договору, по квитанції № 0048553 від 08.04.2014 року [PERSON] сплатив [PERSON] завдаток у розмірі 7 000 грн.. Як встановлено в судовому засіданні зі слів позивача та вбачається із фотографій, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, пам'ятник не встановив, в позасудовому порядку завдаток не повернув. На час розгляду справи, будь-яких даних на неотримання відповідачем вказаних коштів, не надано. Статтею 651 ЦК визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково,якщо право на таку відмову встановлено договором або законом,договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ст.. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін,друга сторона може вимагати відшкодування збитків,завданих зміною або розірванням договору. Оскільки умови договору не виконані, в добровільному порядку відповідач кошти сплаченні на виконання умов договору не повернув, то суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у квітні 2010 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований ВРАЦС Печерського РУЮ м. Києва. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне життя не склалося, збереження шлюбу неможливо. За таких обставин, позивач просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 24 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований ВРАЦС Печерського РУЮ м. Києва, актовий запис № 314. Від шлюбу з позивачем у відповідача народився син [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], треті особи: [PERSON], служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про примусове виселення з житлового приміщення. Позовні вимоги мотивовані тим, що у березні 2008 року між банком та третьою особою [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 129800 доларів США для купівлі квартири. Рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки (квартиру [ADDRESS]) шляхом надання банку права продажу квартири від свого імені будь-якій особі покупцеві. Відповідно до довідки за формою № 3 відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про стягнення боргу за розпискою. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року відкрито провадження у справі. 06 листопада 2011 року представником позивача на адресу суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності відповідачу. В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту спірної квартири може зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову, оскільки у відповідача відсутній намір сплатити борг за розпискою. У відповідності до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, тощо. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Як убачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача борг за розпискою у загальному розмірі 1128423 гривні, у тому числі борг по розписці, проценти за користування позикою, пеню та три проценти річних. Відповідно до свідоцтва про право власності від 23 травня 2002 року квартира [ADDRESS] належить відповідачу на праві приватної власності. Суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними із заявленими позивачем вимогам, а тому суд приходить до висновку про необхідність забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS], що належить на праві приватної власності відповідачу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що він є власником житлового будинку по [ADDRESS] Броварського району Київської області, у якому зареєстрована колишня дружина його сина - відповідач по справі, яка з січня 2013 року у будинку не проживає, тому просить визнати її такою, що втратила право користування зазначеним житловим будинком. У судове засідання представник позивача не з'явився, повідомивши письмово про розгляд справи в його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час розгляду справи повіомлялась належним чином, причин неявки не повідомила, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS] Броварського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.09.2004 року. У вказаному будинку зареєстрована відповідач, яка не проживає в ньому з лютого 2013 року, що підтверджується актами від 04 лютого та 02 липня 2014 року, складеними депутатом Княжицької сільської ради. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на наведене та враховуючи, що відповідач не проживає у будинку більше одного року без поважних причин, доказів не проживання в будинку з поважних причин суду не надано, суд приходить до висновку, що позов підлягає задовольнню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

у липні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що з 08 лютого 2013 року перебуває у шлюбі з [PERSON] В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. З дружиною сімейне життя не склалося. На цей час шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, тривалий час проживають окремо. Також, [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина та її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Заявник вважає, що примирення з дружиною неможливе, подання позову про розірвання шлюбу на цей час неможливе, оскільки вони мають дитину, яка не досягла одного року. Тому, позивач просив встановити режим окремого проживання між ним та [PERSON]. Представник позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти встановлення режиму окремого проживання. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 119 СК України, за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Згідно ст. 120 СК України, встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов'язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання: 1) майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; 2) дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 лютого 2013 року у Введенській сільській раді Саратського району Одеської області, актовий запис № 1 (а.с. 4). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 5). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують з червня 2014 року. Враховуючи характер відносин, що склалися на даний час між подружжям [PERSON] та [PERSON], небажання позивача проживати спільно з дружиною, а також те, що що інститут сепарації є юридичним закріпленням одного із проявів права кожного з подружжя на особисту свободу, який не суперечить Конституції України та не порушує права подружжя, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідач мешкає у [ADDRESS] та зареєстрований у [ADDRESS], він є споживачем електричної енергії. 20 грудня 2013 року за місцем проживання [PERSON] виявлено порушення ним вимог ЗУ «Про електроенергетику», що виразилося у самовільному підключенні електроустановок до електромережі, що є власністю енергопостачальника. Вказане порушення було зафіксовано в акті про порушення (ПКЕЕН), на підставі якого визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії на загальну суму 6266,94 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію у сумі 6266,94 грн., а також судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» Кабанова Л.О., яка діє за довіреністю, у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих причин, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] мешкає у [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії, що вбачається із Акту про порушення (ПКЕЕН) № 170149 від 20.12.2013 року. 20 грудня 2013 року представниками Новоазовського РЕМ ВАТ «Донецькобленерго» був складений акт про порушення (ПКЕЕН) № 170149 про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем, з якого вбачається, що відповідач здійснив самовільне підключення електроустановок до електромережі, що є власністю енергопостачальника. Згідно п.53 даних Правил та п. 2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електроенергії споживачу за безоблікове використання електроенергії було зроблено нарахування за зазначеним Актом у розмірі 6266,94 грн. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження, у зв'язку із чим, з відповідача підлягає стягненню сума нарахування згідно Акту про порушення (ПКЕЕН) № 170149 від 20.12.2013 року у розмірі 6266,94 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн., то у порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з названим позовом, у якому зазначає, що 12 липня 2013 року позичив відповідачу 8100 гривень, які останній зобов'язався повернути протягом одного календарного місяця, про що надав письмову розписку. У зв'язку з тим, що відповідач до цього часу не повернув суму позики, позивач просить стягнути на його користь борг у сумі 8100 грн та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив,тому суд за згодою позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що згідно письмової розписки відповідача від 12.07.2013 року, оригінал якої оглянуто у судовому засідання, а копія приєднана до матеріалів справи, [PERSON] взяв у борг від позивача грошові кошти в сумі 8100 грн. строком на один календарний місяць. Доказів щодо повернення суми боргу суду не надано. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. З огляду на наведене та враховуючи, що факт отримання відповідачем грошей підтверджується письмовою розпискою, а доказів, які б спростовували факт отримання коштів не надано. суд приходить до висновку, що позов про стягнення боргу у сумі 8100 гривень підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з названим позовом, у якому зазначає, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,060га, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12 травня 2006 року. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом і в установленому законом порядку прийняла спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку їй відмовлено в зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за спадкодавцем, тому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вищезазначену земельну ділянку. У судове засідання представник позивача не з'явилася, повідомивши письмово про підтримання позову та розгляд справи в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомивши письмово про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,060га, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 12 травня 2006 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON] 07.04.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу відкрито спадкову справу № 04/14 до майна померлої [PERSON] Листом від 29.04.2014 року приватний нотаріус роз'яснила позивачу, що в зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за спадкодавцем, позивачу необхідно звернутись до суду. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, їз збереженням її цільового призначення. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки спадкодавець була власником земельної ділянки, а позивач є спадкоємцем за законом і в установленому законом порядку прийняла спадщину. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що він знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2011 року. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, а дочка залишиться проживати разом з позивачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2011 року, шлюб був зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 662. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Після розірвання шлюбу дочка залишиться проживати разом з позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved