overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У липні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що перебувала в шлюбі з відповідачем, який розірвано між сторонами. Від шлюбу в них народилися дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Дочка перебуває на утриманні і вихованні позивачки. Матеріальну допомогу на утримання дочки відповідач не надає. Після досягнення повноліття дочка продовжує навчатися у вищому навчальному закладі. [PERSON] вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі по 700 грн. із всіх видів його заробітку, на утримання дочки до досягнення нею 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчатися, дозавершення нею навчання 01.07.2015 року. Позивачка [PERSON] позов підтримує, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки до закінчення нею навчання. Відповідач [PERSON] на розгляд справи в суд не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходило заяв про перенесення засідання, про час і місце розгляду справи в суді був належно повідомлений через оголошення у пресі газеті «Свобода» №79 (2913) від 27.09-01.10.2014 року, а тому судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, про, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки №75 виданої Чортківським вищим професійним училищем від 23.07.2014 року, [PERSON], дійсно навчається в даному навчальному закладі на неповному державному забезпеченні. Термін навчання з 01.09.2012 року по 01.07.2015 року. Вислухавши позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення шляхом визначення розміру аліментів у розмірі по 700 грн. із всіх видів заробітку відповідача, виходячи із слідуючих обставин. Відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати дочку яка продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги до досягнення 23 років за умови, що він має можливість надати матеріальну допомогу. Відповідачем не надано доказів про його важке, або таке що не дозволяє сплачувати аліменти матеріальне становище, він не є інвалідом, не має інших дітей. Враховуючи дані обставини, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, суд вважає, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити в розмірі по 700 грн. із всіх видів заробітку щомісячно до закінчення навчання дитини, оскільки, їй виповниться 23 роки- 15 липня 2019 року, а термін навчання по 01.07. 2015 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

У липні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивачка вказала, що є власником житлового будинку по [ADDRESS]. В її будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], однак за вказаною адресою не проживає з листопада 2012 року. Добровільно знятись з реєстрації вона не бажає, що змусило її звернутись до суду. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Позивачці [PERSON] належить на праві приватної власності 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності. З копії будинкової книги вбачається, що в житловому будинку [PERSON] з 01.04.2011 року зареєстрована [PERSON] Згідно актів про встановлення факту непроживання Білівської сільської ради від 25 квітня 2014 року, 27 травня 2014 року, 25 червня 2014 року встановлено, що гр. [PERSON] по місцю прописки не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку не утримує. Факт того, що [PERSON] не проживає в будинку позивачки без поважних причин понад один рік підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідачка без поважних причин не користується житлом понад один рік.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У липні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловою площею. В позовній заяві позивачка вказала, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. В її будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], однак за вказаною адресою вона не проживає з червня 2013 року. Добровільно знятись з реєстрації вона не бажає, що змусило її звернутись до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Позивачці [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 26 лютого 2008 року. З копії будинкової книги та довідки Росохацької сільської ради № 390 від 23 червня 2014 року вбачається, що в житловому будинку [PERSON] з 14.05.2013 року зареєстрована [PERSON] Згідно актів про встановлення факту непроживання Росохацької сільської ради від 27 червня 2013 року, 30 вересня 2013 року, 28 травня 2014 року встановлено, що гр. [PERSON] по місцю реєстрації не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку не утримує. Згідно свідчень сусідів відповідачка не проживає в будинку з червня 2013 року по даний час. Факт того, що [PERSON] не проживає в будинку позивачки підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідачка не користується житлом понад один рік.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

У липні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 02 червня 2003 року зареєстрували шлюб у Полтавському відділі РАЦС Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №627. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки з ведення спільного господарства, а тому позивачка наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання позивачка не з»яилася, але на адресу суду надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з»явився, про причину своєї неявки суду не повідомив, але надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі,позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 червня 2003 року у Полтавському відділі РАЦС Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №627. Від шлюбу мають Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітня дитина, залишається проживати разом з позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

У липні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 30.01.2008 року в відділі РАЦС Кобеляцького РУЮ Полтавської області, актовий запис № 5,зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Спільне проживання припинили по тій причині, що між ними втрачені почуття та повага один до одного. Позивачка прохала суд розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що спільне проживання припинили в травні 2014 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи . Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.01.2008 року в відділі РАЦС Кобеляцького РУЮ Полтавської області (а.с.3). Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинили в травні 2014 року. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У липні 2014року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права користування та зміну договору найму жилого приміщення, в обґрунтування якого в червні 2013 року вона зі згоди всіх членів сім'ї вселилась у квартиру [ADDRESS]. В лютому зі згоди всіх членів сім'ї вона зареєструвалась у вказаній квартирі. Просила визнати за нею право користування даним житловим приміщенням та зобов'язати ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя укласти з нею договір найму на квартиру. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача ЖКП по ремонту та експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до особового рахунку [NUMBER] [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], в якій також зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем з усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Законом України «Про житлово- комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово- комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Згідно ст.1 вищезазначеного закону, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідні для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Як вбачається зі ст.61 ч.1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що між позивачем та відповідачем склалися фактичні правовідносини, в зв'язку з чим приходить до висновку, що [PERSON] придбала право користування житловим приміщенням та за нею слід визнати право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язати ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя укласти з позивачкою договір найму.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась в суд з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на сімейне життя. Шлюб існує формально оскільки сімейно-шлюбні відносини не підтримують. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22 березня 2005 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №530. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала, проти примирення заперечувала, пояснивши, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини протягом останніх двох років. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти примирення заперечував. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що сторони з 22 березня 2005 року перебувають в шлюбі зареєстрованому Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, від якого мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6), копією свідоцтва про народження (а.с.8). Враховуючи, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини 2 роки, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, відповідач проти примирення заперечує, то суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

у липні 2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що працювала в системі акціонерного товариства холдингової компанії «Київміськбуд» з 01.07.2002 року по 22.11.2012 року та як працівник ВАТ ДБК-4 БМУ-2 отримала житло - кімнату в гуртожитку по [ADDRESS] на підставі ордера №930 від 17.09.2002 року, виданого за спільним рішенням профспілкового комітету та організації №19 від 05.09.2002 року. 16.08.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Рішенням Київської міської державної адміністрації (далі КМДА) №142 від 15.05.1995 року будинок [ADDRESS] переданий в повне господарче відання до холдингової компанії «Київміськбуд», цим же рішенням визначено статус будинку, як гуртожиток для сімейних. Рішенням №5 від 11.03.1996 року ХК «Київміськбуд» передав зазначений будинок на обслуговування, експлуатацію та на баланс до ДП «Екос» ЖУ «Західне». Розпорядженням КМДА від 20.10.2004 року №1915 та розпорядженням КМДА від 10.12.2004 року №2240 статус гуртожитку по [ADDRESS] змінено на житловий будинок для малосімейних. Зі зміною статусу згідно розпорядження КМДА від 20.10.2004 року№1915 «Про будинки акціонерного товариства холдингової компанії «Київміськбуд» на житловий будинок для малосімейних за планом експлікації БТІ м. Києва та журналом внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень, кімната [PERSON] стала вважатися кімнатою №7 комунальної квартири [ADDRESS] За вказаним розпорядженням КМДА в п.3 було зазначено «… надати житлові приміщення сім»ям, які постійно проживають, зареєстровані та перебувають на квартирному обліку». Свою реєстрацію родина [PERSON] здійснила за постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.08.2008 року та були зареєстровані за вказаною житловою площею 26.09.2008 року. Сім»я [PERSON] проживає за вказаною адресою та на позивачку відкрито особовий рахунок по сплаті за житло та комунальні послуги, які вона сплачує. ЇЇ сім»я також перебуває на квартирному обліку з 15.05.2014 року та вважається такою, що потербує поліпшення житлових умов. Будинок переданий до комунальної власності міста на баланс КП «Житлосервіс «Куренівка». Позивачка не має ордеру серії Б, тому неодноразово зверталась до Оболонської районної в м. Києві адміністрації з питань надання ордеру серії Б на кімнату №7 в комунальній квартирі [ADDRESS] Вважає, оскільки не встигла замінити ордер, то виходячи з розпорядження КМДА №1915 від 20.10.2004 року та № 2240 від 10.12.2004 року, має право на отримання ордеру серії Б на свою кімнату. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом., в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким , що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивачка зазначила наступне, позивачка є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 02 червня 2009року, який зареєстрований в МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації». З 2009року в вказаній квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON] 1988року народження, як син позивачки. Але з 2009року і до теперішнього часу відповідач в спірній квартирі не проживає, витрати за комунальні послуги не сплачує, місце проживання та перебування його позивачці не відоме. Позивачка не може скористуватись своїм правом власника квартири, а саме розпорядження власністю, оскільки відповідач зареєстрований в спірному житлі. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась , в письмовій заяві на адресу суду просила розглянути справу у її відсутність , позов підтримала , просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час і дату судового засідання до суду не з'явився , про причину своєї неявки суд не повідомив, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення по справі. Суд дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи доказами, якими сторона обґрунтувала свої вимоги та доводи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі- продажу від 02.06. 2009р., який належним чином був зареєстрований в МКП «БТІ» м. Маріуполя, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 3) Згідно довідки з ЖБК «Прибой» - за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] 1988року народження (а.с.4) ст.. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. ст.405 ЦК України передбачено,що члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Таким чином судом встановлено, що відповідач тривалий час не мешкає в зазначеній квартирі , допомогу по сплаті комунальних послуг не надає , тому суд вважає можливим постановити рішення про задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] про визнання [PERSON] таким , що втратив право користування квартирою [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, сином взагалі не цікавиться, участі в його житті не приймає, ініціативу в спілкуванні та відідуванні дитини не проявляє. Просила стягнути з відповідача аліменти на утриманя дитини у розмірі 35 % з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з актового запису про народження Відділу реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції у Херсонській області № 130 від 05.08.2009 року сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Той факт, що дитина проживає з матір'ю відповідачем не заперечувався в зв'язку з чим в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що витрати по утриманню дитини повинні нести батьки, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої дитини в розмірі 35 % з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви. Крім цього, суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved