Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільно нажитого майна подружжя, а саме, квартири за адресою [ADDRESS]. Вказуючи, що вказана квартира була придбана під час шлюбу, однак оформлена на відповідачку, яка утримує у себе документи на квартиру і не бажає вирішити питання поділу майна добровільно, просить відповідно до 60, 70 СК України поділити вказане спільне майно подружжя, визнавши за ним право власності на ? частину спірної квартири. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідач у судове засідання не з'явилася вдруге, причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України за відсутністю відповідача. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.08.1996р. між позивачем [PERSON] і відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований у Ленінському відділі ЗАГС м. Запоріжжя. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2005р. шлюб був розірваний 15.02.2005р., актовий запис №63, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с.40). В період шлюбу, згідно договору купівлі-продажу від 07.09.1999р., [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Право власності на спірну квартиру, яка придбана за час шлюбу подружжя, оформлене на [PERSON], зареєстроване в органах БТІ. ТОВ ЗМБТІ надіслало з матеріалів інвентаризаційної справи на вказану квартиру копію зазначеного правовстановлюючого документа на квартиру, повідомивши, що з 01.01.2013р. реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється реєстраторами Державної реєстраційної служби та нотаріусами, тому БТІ не має актуальної інформації про реєстрацію відповідних прав (а.с.37-38). Згідно інформаційної довідки, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS], станом на 17.02.2014р. відомості відсутні (а.с.39). Право спільної сумісної власності виникло у сторін в силу положень ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, яка встановлювала, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Аналогічні положення містяться в ч. 3 ст. 368 ЦК України (майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом), ст.ст. 57, 60 СК України, відповідно до якої майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. У відповідності до ч. 3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. З огляду на викладене, спір між подружжям про поділ спільного сумісного майна підлягає вирішенню шляхом припинення права спільної сумісної власності і визнання за кожним права власності на відповідну частку в майні, із залишенням квартири у спільній частковій власності сторін. У відповідності до вимог закону та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін у справі і кожен із подружжя має право на ? частину у спільному сумісному майні, а тому суд визначає ідеальні частки сторін у праві їх власності на об'єкт права спільної сумісної власності без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачку.

Outcome: approved