Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

У квітні 2020 року позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в обґрунтування якого вказала, що відповідач [PERSON] , є батьком її сина, неповнолітнього [PERSON] . За рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі №640/1736/14-ц від 25.03.2014 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.02.2014 року, до повноліття дитини. Відповідач має заборгованість по аліментах перед позивачкою станом на 03.12.2019 року у розмірі 99665,50 грн, оскільки протягом усього періоду нарахування присуджених аліментів, з лютого 2014 року, жодного разу аліменти не сплачував. Позивачка просила суд Стигнути з [PERSON] ( [INFO] , ІНН [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, яка утворилася станом на 01 грудня 2019 року, у розмірі 822272,59 гри. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не повідомив. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини про те, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.08.2002 року (а.с.8). Згідно з Розрахунку заборгованості по аліментах від 03.12.2019 року, виконаного державним виконавцем Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Кононенком О.М. при примусовому виконанні виконавчого листа №640/1736/14-ц, виданого 17.04.2014 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з в [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.02.2014 року, до повноліття дитини, встановлено, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів станом на 03.12.2019 року у розмірі 99665,50 грн. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 відсоток за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, в якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення обчислюється з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. У постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема у раніше прийнятих постановах від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, та зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Аналогічно вирішено питання в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц, проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. З дослідженого у судовому засіданні розрахунку заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів встановлено, що ним за період з лютого 2014 року до листопада 2019 року не було здійснено жодного платежу в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до частин 3, 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд ухвалює рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що відповідачем не надані докази того, що він не міг сплачувати аліменти з незалежних від нього причин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені є обґрунтованими Із матеріалів справи вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів за період з 01 квітня 2014 року по 30 листопада 2019 року становить розмірі 99665,50 грн. Таким чином розмір неустойки за вказаний період становить 822272,59 грн, розрахунок якої зроблений позивачем, досліджений та перевірений судом, і з яким суд погоджується, оскільки він є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 196 СК України та висновкам Верховного Суду у аналогічних справах (а.с. 3-6). Водночас відповідно до вимог статті 196 СК України позивач має право стягнення не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами. Отже, з відповідача підлягає стягненню неустойка, нарахована за період з 01 квітня 2014 року по 30 листопада 2019 року у розмірі, який не перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів за вказаний період, тобто 99665,50 грн. За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача 722607,09 грн є безпідставними та задоволенню не підлягають. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», враховуючи за подання цієї позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 8222,72 грн, беручи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а позов підлягає частковому задоволенню, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 996,65 грн, тобто пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial