Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS] . В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку № 142 від 19 січня 2006 року, в якому також зареєстровані колишня дружина та дочка, які фактично не проживають з травня 2018 року, при цьому відповідач не несе ніяких витрат по утриманню будинку, а тому втратила право користування ним відповідно до ст. 405 ЦК України. 19 вересня 2019 року позивачем подана заява про уточнення позовних вимог. Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання позивач не з`явився, який письмово у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, яка відзиву на позов не надала. Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справ за відсутності, який письмових пояснень щодо позову не надав. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку № 142 від 19 січня 2006 року (а.с. 6). Із довідки виконавчого комітету Гужівського старостинського округу Ічнянської міської ради Чернігівської області 03-23/56 від 19.07.2019 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована у житловому будинку [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до акту від 18 червня 2019 року, складеного комісією за участю прибиральника службових приміщень Гужівського старостинського округу Ічнянської міської ради Кущенко О.В. та сусідами позивача [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають за даною адресою з травня 2018 року (а.с. 9). Віповідно до рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області № 733/1159/15-ц від 13 липня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючі зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] , будучи членом сім`ї власника, без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації у будинку [ADDRESS] , належного на праві власності позивачу, понад один рік, тому вважається такою, що втратила право користування ним.

Outcome: approved