Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

У липні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Білівської сільської ради, за участі третьої особи приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Доліби О.В. про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позовній заяві позивач вказала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті чоловіка хотіла подарувати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , який згідно договору купівлі-продажу від 21.08.2003 року, виконаного на бланку серія ВАМ №275086, зареєстрованого в реєстрі за №2443, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4034036 від 02.07.2004 р. належить їй, однак нотаріус відмовила в посвідченні договору дарування, вказавши, що будинок був придбаний ними з чоловіком за час шлюбу, і являється їхньою спільною сумісною власністю, частка чоловіка не визначена і питання визнання права власності на спадкове майно не вирішене. У зв`язку з наведеним позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. Позивачка [PERSON] та представник позивачки адвокат Маньовський А.З. в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримують повністю, просять повернути 50% сплаченого судового збору. Від Білівської сільської ради Чортківськогго району Тернопільської області в підготовче судове засідання надійшла заява про визнання позову, просять справу розглядати без участі представника. Від третьої особи приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Доліби О.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши позивачку, представника позивача та дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , після його смерті [PERSON] відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем його майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, задовольнивши позов. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 768,40 гривень, який було сплачено за квитанцією ПАТ «Райффайзен банк» № [NUMBER] від 27.06.2019 року, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) гривень 20 коп.

Outcome: approved