Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] предявила через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем вона має трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом із матірю (позивачем) та перебувають на її утриманні. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, спільне життя подружжя не склалося, та подружжя припинило спільне проживання та ведення спільного господарства, та неповнолітні діти, перебуваючи на утриманні матері, потребують матеріального утримання з боку батька, адже батьки дітей не досягли згоди з питання утримання дітей до досягнення ними повноліття. Посилаючись у позові на те, що відповідач не має іншої родини, на його утриманні не перебувають інші особи, у тому числі малолітні чи неповнолітні діти, а також на те, що відповідач постійного заробітку, розмір його доходу є мінливим та нерегулярним, у позові й заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі 800,00 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Сторони не скористалися правом брати участь у судових засіданнях, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд повністю задовольнити поданий позов з наведених у ньому підстав. Відповідач заперечень проти позову не надав, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову повністю, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Як було встановлено судом на підставі наданих позивачем у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; діти мешкають разом із матірю та перебувають на її утриманні. Позивач працює головним бухгалтером; відповідно до наданої суду довідки про доходи позивача за період з січня 2015 р. по червень 2015 р. розмір доходу склав 8\~456,44 грн. Разом з тим, розмір соціальної допомоги, яку отримує позивач, складає 1\~300,000 грн. щомісяця. Відповідач проживає окремо від дітей та не виконує покладений на нього ст. 180 СК України обовязок утримання дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Оскільки обовязок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, для суду наявні підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей до досягнення нею повноліття. Водночас, задовольняючи поданий позов, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, які стягуватимуться з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, суд бере до уваги те, що за ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, оскільки відповідачем не спростовано отримання ним регулярного доходу (ст.ст. 10, 60 ЦПК) , тоді як позивач наголошував на тому, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід та надав суду відповідну заяву, для суду наявні підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ч. 3 ст. 88 та ст.. 215 ЦПК України.

Outcome: approved