Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення усиновлення недійсним. Вказуючи на те, що він народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Однак їх шлюб виявився невдалим, а тому 25.07.2001 року рішенням суду був розірваний. В 2009 році його мати зареєструвала шлюб з [PERSON], а в 2010 році, як зазначає позивач, без його відома мати з відповідачем почали готувати документи про його усиновлення через органи опіки та піклування. При оформленні документів представник органу опіки та піклування не пояснив йому наслідки процедури усиновлення та не запитував його думку щодо усиновлення, а тому, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2011 року він був усиновлений [PERSON]; в зв'язку з чим були внесені зміни в актовий запис про його народження від 31.03.2001 року № 3, а саме: йото батьком був записаний [PERSON], змінено прізвище зі [PERSON] на [PERSON] та по батькові з [PERSON] на [PERSON]. Позивач посилаючись на те, що на розгляд справи про усиновлення в суді його не викликали, згоди на своє усиновлення та зміну прізвища і по батькові він не давав, в свою чергу відповідач не проявляв відносно нього батьківських стосунків, не звертав на нього уваги, залишив сім`ю в 2014 році та виїхав на постійне місце проживання в м. Новий Буг Миколаївської області і не підтримує з ним жодних стосунків, просив суд визнати усиновлення його [PERSON] недійсним, відновити його прізвище та по батькові, яке він мав до усиновлення та внести відповідні зміни в актовий запис про його народження. У судове засідання сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 22.09.2016 року [PERSON] просив проводити розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, додатково пояснивши, що [PERSON] не піклується про нього, не проявляє батьківських почуттів, в свою чергу він не визнає його батьком і не бажає носити його прізвище та по батькові, а тому просить суд визнати дане усиновлення недійсним. Зі змісту заяви [PERSON] від 22.09.2016 року встановлено, що остання позовні вимоги визнає та просить проводити розгляд справи без її участі. З огляду заяви [PERSON] від 22.09.2016 року вбачається, що останній з вимогами позову згоден, просить суд його задовольнити в повному обсязі, а розгляд справи проводити без його участі. З заяви Гаркавенка В.В. - начальника служби у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради Київської області від 22.09.2016 року встановлено, що останній не заперечує проти задоволення позову про визнання усиновлення недійсним. Оскільки сторони подали вищезазначені заяви, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим 31.03.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області (а.с.19). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2011 року [PERSON] визнано усиновленим [PERSON]; в актовий запис про його народження від 31.03.2001 року № 3, який був поновлений відділом РАГС Васильківського міського управління юстиції Київської області, внесено зміни і його батьком записано [PERSON]; та змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» та по батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 8). Факт внесення відповідних змін до актового запису про народження позивача, підтверджується свідоцтвом про його народження, серії [NUMBER] виданим 23.06.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області (а.с. 20). Зі змісту рішення Васильківського міськрайонного суд Київської області від 12.05.2016 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.9). Статтею 218 СК України визначено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров'я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Відповідно до ч. 3 зазначеної статті, усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв'язку з віком або станом здоров'я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім'ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками (ч. 4 ст. 218 СК України). Відповідно до п. 72 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою КМУ від 08 жовтня 2008 року № 905 (зі змінами, внесеними згідно з постановою КМУ від 30 листопада 2011 року № 1215) для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на усиновлення надається письмово або усно залежно від віку та стану здоров'я дитини. Для з'ясування, чи згодна дитина на усиновлення, представник служби у справах дітей у присутності представника дитячого або іншого закладу, в якому проживає (перебуває) дитина, чи прийомних батьків, батьків-вихователів, опікунів, піклувальників проводить бесіду з дитиною. Якщо дитина усвідомлює факт усиновлення, представник служби у справах дітей роз'яснює дитині його правові наслідки. Письмова згода дитини на усиновлення засвідчується представником служби у справах дітей із зазначенням особи, у присутності якої вона була надана, що підтверджується підписом такої особи. Якщо дитина у зв'язку з її віком або станом здоров'я не усвідомлює факту усиновлення, усиновлення проводиться без її згоди. Про надання дитиною усної згоди на усиновлення або здійснення усиновлення без згоди дитини зазначається у висновку про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини. При цьому зазначаються прізвище, ім'я, по батькові представника служби у справах дітей, який проводив бесіду з дитиною, та представника дитячого закладу чи прийомних батьків, батьків-вихователів, опікунів, піклувальників, у присутності яких дитина надала згоду на усиновлення, або наводяться причини, з яких усиновлення здійснюється без згоди дитини. Зі змісту рішення Васильківського міськрайонного суд Київської області від 15.04.2011 року про усиновлення встановлено, що на момент усиновлення позивачу вже було повних 10 років, однак згоду на усиновлення він не надавав, його думка щодо усиновлення не встановлена. Згідно ст. 240 СК України право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, орган опіки та піклування, прокурор, а також дитина, яка досягла 14 років. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ч. 3 ст. 239 СК України у разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. Також, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 239 Сімейного Кодексу України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов'язки, що виникли у зв'язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. Згідно із ч. 5 ст. 239 Сімейного Кодексу України, у разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв'язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім'я, по батькові, які вона мала до усиновлення. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 236 СК України суд обов'язково визнає усиновлення недійсним, якщо воно було здійснене без згоди дитини і батьків, яка була необхідна, або якщо усиновлювач не бажав настання прав та обов'язків, що виникають унаслідок усиновлення(фіктивне усиновлення). Відповідно до ст. 241 Сімейного Кодексу України, після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов'язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Отже, рішення у даній справі після набрання законної сили направляється до відділу РАЦС Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київські області для внесення відповідних змін до актового запису. Таким чином, оскільки позивач наполягає на задоволенні позову, а відповідачі вимоги позову визнали, суд, враховуючи, що при усиновленні не була з'ясована думка дитини, яка вже досягла відповідного віку, усиновлювач не проявляв відносно дитини батьківської турботи, залишив сім`ю та виїхав на постійне місце проживання до іншої місцевості, не підтримує з усиновленим жодних стосунків, а отже між ним та усиновленим склалися стосунки, які роблять виконання усиновлювачем своїх батьківських прав неможливими, суд приходить до висновку про його задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved