Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

У квітні 2020 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.03.2020 року відносно неї приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження №61662822 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. №4117 від 14.03.2020 року щодо стягнення з неї на користь ТОВ «Преміум Кредит» заборгованості у розмірі 6 386,85 грн. та накладено арешт на банківські рахунки позивача. Підставою стягнення заборгованості є кредитний договір №00630 від 12.10.2017 року, існування якого, як стверджує позивач, є спірним. Позивач не погоджується з сумою заборгованості, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса, оскільки заборгованість за кредитним договором є меншою, ніж нараховує відповідач, та має спірний характер. Отже, дане грошове стягнення не може виконуватись, оскільки відсутні безспірність між сторонами, а тому виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався, відзиву не надав. Треті особи в судове засідання також не з`явились, письмових пояснень не надали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, третіх осіб за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 12.10.2017 р. між [PERSON] та ТОВ «Преміум Кредит» був укладений кредитний договір №00630, згідно умов якого позивач отримала грошові кошти у розмірі 5 000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, які зобов`язалась повернути через 30 тижнів та сплатити відсотки за користування кредитом. 14.03.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4117, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором 00630 від 12.10.2017 року, укладеним з ТОВ «Преміум Кредит» заборгованості за вказаним договором за період з 02.02.2018 року до 13.2.2020 року в сумі 6 386,85 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3 608,14 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 2 078,71 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями 700 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.5, п.3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Згідно з п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно п.2 вищезазначеного Переліку для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими допущено прострочення платежів, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Позивач, оскаржуючи виконавчий напис, вчинений нотаріусом, вказує, що не погоджується із сумою заборгованості за укладеним кредитним договором, при цьому не надає свого розрахунку наявності чи відсутності заборгованості. При цьому позивач не надає суду доказів наявності спору між сторонами, не доведено таких доказів і в ході розгляду справи. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі ст. 533 ЦК України, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5,

Outcome: dismissed