Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за [PERSON] право власності на ? частину спадщини за законом після смерті [PERSON], померлої 22 жовтня 2014 року, яка складається з 34/100 (тридцяти чотирьох сотих) частин домоволодіння № 15 (пятнадцять), що знаходиться в м. Дніпропетровську, вулиця Правди, розташованого на земельній ділянці розміром 600 кв.м., та в цілому складається з: житлового будинку шлакоблочного літ. А-1 житловою площею 60,3 кв.м., загальною площею 119,6 кв.м., в якому квартира № 1 складається з: 1-1 кухня, 1-2 санвузол,1-3,1-4,1-5 житлові кімнати, 1-6 гараж, 1-7 сіні, усього по кв.1 загальна площа 73,4 кв.м., житлова, 35,8 кв.м.; квартира № 2 складається з: 2-1 коридор, 2-2 кухня, 2-3 передня, 2-4, 2-5 житлова, 2-6 житлова, усього по кв.2 загальна площа 46,2 кв.м., житлова площа 24,5 кв.м., літ. С сараю цегляного, літ. Г,Р вбиралень цегляних, літ. И,К,З навісів, № 1-16 споруд, I, II - мостіння, з яких 34/100 частин домоволодіння складаються з: в житловому будинку шлакоблочному літ. А-1 квартира № 2, загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м., в тому числі: 2-1 коридор площею 4,9 кв.м., 2-2 кухня площею 7,0 кв.м., 2-3 передня площею 9,8 кв.м., 2-4 житлова кімната площею 12,9 кв.м., 2-5 житлова кімната площею 5,3 кв.м., 2-6 житлова кімната площею 6,3 кв.м., літ. Г вбиральні, літ. И,К,З, навісів деревяних. В обґрунтування вимог зазначає, що він та відповідач [PERSON] є синами [PERSON], померлого 06 грудня 2003 року, та [PERSON], померлої 22 жовтня 2014 року. 28 листопада 1968 року їхній дід [PERSON] подарував їх батькові [PERSON] 53/100 (пятдесят три сотих) частини житлового будинку, що знаходиться у м. Дніпропетровську по вулиці Правди, 15 (пятнадцять), яке в цілому складалось з: шлакоблочного будинку А-1 загальною площею 49,1 кв.м. з господарськими будівлями, та в користування [PERSON] надходять в жил.будинку А-1 кв. № 2, що складається з: жилих кімнат 2-2,2-3,2-4, площею 24,5 кв.м., кухня 2-1, в сінях а-1 приміщення 2-5,2-6, сараї Б-1, В-1. Вбиральня та водоколонка спільного користування». Разом з [PERSON] співвласником домоволодіння 15 по вул. Правди в м. Дніпропетровську була [PERSON], якій належало 47/100 частин домоволодіння (квартира № 1), якою протягом 2003 року було здійснено самовільні прибудови до приміщень квартири № 1, за її зверненням Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради № 99/9 від 23.04.2004 року було: Узаконено прибудови, зазначені на плані земельної ділянки під літ. А2-1, сіни літ.а-1, сарай літ. С та частину житлового приміщення позиції 1-3 площею 11,2 кв.м. по вул. Правди № 15 і вирішено вважати загальну площу приміщень квартири № 1 - 73,4 кв.м., житлову 35,8 кв.м., кількість житлових кімнат 3, та затверджено акт ідеальних часток між співвласниками домоволодіння № 15 по вул. Правди і видачею нових свідоцтв на: гр. [PERSON] 66/100 частки, гр. [PERSON] - 34/100 частин від усього домоволодіння.», та одночасно вважати такими, що втратили чинність договір купівлі-продажу від 30.01.02 на імя гр. [PERSON] та договір дарування від 28.11.68 на [PERSON] (померлого), Комунальному підприємству «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» оформити правовстановлюючі документи згідно з пунктом 2 даного рішення». Проте, [PERSON] перереєстрація правовстановлюючих документів проведена не була, оскільки він помер 06 грудня 2003 року, тобто за 5 місяців до винесення райвиконкомом вказаного рішення. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина 34/100 частина домоволодіння по вул. Правди, будинок 15 в м. Дніпропетровську. Вказана спадщина була прийнята спадкоємцем [PERSON], дружиною [PERSON], яка своєчасно у відповідності до вимог частини 3 статті 1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS]. Але, своє право власності на спадщину [PERSON] також не переоформила, оскільки для цього було необхідно звертатися до суду з позовом про визнання права власності на спадщину, а [PERSON] була хворою людиною похилого віку. Таким чином, після смерті [PERSON], померлої 22 жовтня 2014 року, також відкрилась спадщина 34/100 частин домоволодіння по вул. Правди 15 (пятнадцять) в м. Дніпропетровську. Спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом є сини позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], які також своєчасно прийняли спадщину подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. 04 червня 2015 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що [PERSON] не оформила своїх спадкових прав. Отже, оскільки спадкоємцями [PERSON], [PERSON] не наданий правовстановлюючий документ на 34/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Правди, буд.15, позивач вимушений звернутися до суду для встановлення права власності на 34/100 частин житлового будинку за вищезазначеною адресою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2017 року відповідача [PERSON], який помер 28 вересня 2016 року, замінено його правонаступником [PERSON]. 29 березня 2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом на частину домоволодіння, в якій позивач просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28 вересня 2016 року, на 17/100 частин домоволодіння № 15 по вул. Правди у м. Дніпрі, які складаються в цілому з: в житловому будинку А-1 квартири № 2, загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м., у тому числі: 2-1 коридор площею 4,9 кв.м., 2-2 кухня, площею 7,0 кв.м., 2-3 передня, площею 9,8 кв.м., 2-4 житлова кімната, площею 12,9 кв.м., 2-5 житлова кімната, площею 7,0 кв.м., 2-6 житлова кімната, площею 6,3 кв.м., літ. Г- вбиральні, літ. И, К,З навісів деревяних. В обґрунтування вимог зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею за законом 1 черги після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину належним чином. 28.11.1968 року [PERSON] подарував [PERSON] 53/100 частин домоволодіння № 15 по вул. Правди у м. Дніпропетровську. У користування обдарованого в житловому будинку А-1 відійшла квартира № 2, що складалася з: житлових кімнат 2-2, 2-3, 2-4, площею, 24,5 кв.м., кухня 2-1, в сінях а-1 приміщення 2-5, 2-6, сараї Б-1, В-1, вбиральня та водо колонка спільного користування. Співвласником цього володіння на час укладання договору дарування була [PERSON], якій належало 47/100 частин, що складало квартиру № 1. Протягом 2003 року співвласниця [PERSON] самовільно зробила прибудову А2-1, сіни а-1, сарай С та частину житлового приміщення 1-3 площею 11,2 кв.м., у звязку з чим вона звернулася до виконкому з проханням узаконити вказану прибудову та інші споруди. Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська № 99/9 від 23.04.2004 року були узаконені самовільні прибудови, а також був затверджений акт ідеальних часток між співвласниками з видачею нових свідоцтв на: [PERSON] 66/100 частин, [PERSON] 34/100 частини від усього домоволодіння. Договір купівлі-продажу від 30.01.2002 року та договір дарування від 28.11.1968 року втратили свою чинність. [PERSON] свідоцтво про право власності на вказану частку не отримав, оскільки на час ухвалення даного рішення вже помер. 10 грудня 2003 року помер [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на 34/100 частин домоволодіння № 15 по вул. Правди у м. Дніпрі, яка була прийнята спадкоємцем [PERSON], дружиною [PERSON], яка на день смерті спадкодавця мешкала разом з ним та була там зареєстрована протягом 6-ти місячного строку після його смерті. 22 жовтня 2014 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилося два спадкодавця син [PERSON], та син [PERSON], чоловік позивача. 06.11.2014 року [PERSON] (чоловік) звернувся до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON], після чого була відкрита спадкова справа № 683/2014. 13.02.2015 року до вказаної спадкової справи була долучена заява про прийняття спадщини від імені [PERSON] Постановою держаного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори від 04 червня 2015 року було відмовлено [PERSON] і її чоловіку [PERSON]М, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 34/100 частин домоволодіння № 15 по вул. правди у м. Дніпрі, оскільки спадкоємці не надали нотаріусу правовстановлюючі документи на 34/100 частин спадкового домоволодіння. Той факт, що спадкодавцями [PERSON], [PERSON], [PERSON] за життя не була перереєстрована частка у праві спільної часткової власності, ніяким чином не випливає на можливість визнання за [PERSON] права на спадкування належних їй 34/100 частин домоволодіння за вказаною адресою. Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з раніше зазначених підстав. Проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечувала. В судовому засіданні відповідачка за первісним позовом проти задоволення первісного позову не заперечувала. Свої зустрічні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник третьої особи Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява в якій просив розглянути справу без їхньої участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Третя особа за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, та зустрічні позовні вимоги також підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У \~відповідності \~до \~ч. 1 \~ст. \~15 \~ЦК \~України, кожна \~особа \~має \~право \~на \~захист \~свого \~цивільного \~права \~у \~разі \~його \~порушення, \~невизнання \~або \~оспорювання. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та померлий [PERSON] є синами [PERSON] та [PERSON]. 28 листопада 1968 року дід позивача [PERSON] подарував своєму синові, батькові позивача [PERSON], 53/100 частини житлового будинку, що знаходиться у м. Дніпрі по вулиці Правди, 15, що підтверджується договором дарування посвідченим державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, за реєстром № 1-2949. Згідно даного договору, в користування [PERSON] надходять в жил. будинку А-1 квартира № 2, що складається з: жилих кімнат 2-2, 2-3, 2-4, площею 24,5 кв.м., кухня 2-1, в сінях а-1 приміщення 2-5, 2-6, сараї Б-1, В-1. Вбиральня та водоколонка спільного користування. Разом з [PERSON] співвласником домоволодіння 15 по вул. Правди у м. Дніпрі, була [PERSON], якій належало 47/100 частин домоволодіння (квартира № 1). Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради № 99/9 від 23.04.2004 року, було: 1. Узаконено прибудову, зазначену на плані земельної ділянки під літ.А2-1, сіни літ.а-1, сарай літ. С та частину житлового приміщення, позиції 1-3 площею 11,2 кв.м. по вул. Правди № 15 і вирішено вважати загальну площу приміщень квартири № 1 - 73,4 кв.м., житлову 35,8 кв.м., кількість житлових кімнат 3. 2. Затверджено акт ідеальних часток між співвласниками домоволодіння № 15 по вул. Правди і видачею нових свідоцтв на: гр. [PERSON] 66/100 частки; гр. [PERSON] - 34/100 частин від усього домоволодіння. 3. Вважати такими, що втратили чинність договір купівлі-продажу від 30.01.02 на імя гр. [PERSON] та договір дарування від 28.11.68 року на [PERSON] (померлого). 4. Комунальному підприємству «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», оформити правовстановлюючі документи згідно з пунктом 2 даного рішення. Однак, 06 грудня 2003 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 515553, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Дніпропетровську, актовий запис 9514, тобто на час винесення даного рішення [PERSON] вже помер, тому перереєстрація правовстановлювальних документів проведена не була. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 34/100 частини домоволодіння 15 по вул. Правди у м. Дніпрі. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вказана спадщина фактично була прийнята спадкоємицею [PERSON], дружиною [PERSON], оскільки вона постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS]. Але, своє право власності на спадщину [PERSON], не переоформила, оскільки для цього було необхідно звертатися до суду з позовом про визнання права власності на спадщину, а [PERSON] була хворою людиною похилого віку. 19 жовтня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 593551, виданого Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 7525. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 34/100 частин домоволодіння по вул. Правди 15 в м. Дніпропетровську, які були успадковані нею після смерті чоловіка [PERSON]. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким у відповідності з ч. 2 ст. 1220 ЦК України вважається день смерті спадкодавця. Статтею 1218 ЦК, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1222 ЦК України, передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її сини позивач [PERSON] та померлий [PERSON]. 06 листопада 2014 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини після померлої 16 жовтня 2014 року матері - [PERSON], Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 683/2014 на майно. 13 лютого 2015 року до вищезазначеної спадкової справи додано заяву про прийняття спадщини від [PERSON]. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Статтею 1297 ЦК України, встановлено обовязок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.п. 4.12 розділу 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 04 червня 2015 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що спадкоємцями не надано правовстановлюючих документів на 34/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Правди, буд. 15, а тому їм необхідно звернутися до суду для встановлення права власності на 34/100 частин житлового будинку за вищезазначеною адресою. Як вбачається з позовної заяви, позивач звертається до суду з вимогою про визнання за ним права власності у порядку спадкування на 1/2 частину 34/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпрі, вул. Правди, буд. 15. Згідно з технічним паспортом від 27 листопада 2015 року, домоволодіння № 15 по вул. Правди у м. Дніпропетровську складається з: житловий будинок А-1, житловою площею 60,3 кв.м., загальною площею 119,6 кв.м., в якому квартира № 1 складається з: 1-1 кухня, 1-2 санвузол,1-3,1-4,1-5 житлові кімнати, 1-6 гараж, 1-7 сіні, усього по кв.1 загальна площа 73,4 кв.м., житлова, 35,8 кв.м.; квартира № 2 складається з: 2-1 коридор, 2-2 кухня, 2-3 передня, 2-4, 2-5 житлова, 2-6 житлова, усього по кв.2 загальна площа 46,2 кв.м., житлова площа 24,5 кв.м., літ. С сараю цегляного, літ. Г,Р вбиралень цегляних, літ. И,К,З навісів, № 1-16 споруд, I, II мостіння. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України, встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню, а тому за [PERSON] необхідно визнати право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 22 жовтня 2014 року, на 17/100 частин домоволодіння № 15 по вул. Правди у м. Дніпрі. Що стосується зустрічних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом на частину домоволодіння, то вони також підлягають задоволенню, з наступних підстав. Так, у судовому засіданні вже було встановлено, що померлий [PERSON] є сином померлої 19 жовтня 2014 року [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 34/100 частин домоволодіння по вул. Правди 15 в м. Дніпрі, та [PERSON] у встановлений законом строк прийняв спадщину після її смерті. 04 червня 2015 року Постановою державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що спадкоємцями не надано правовстановлюючих документів на 34/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Правди, буд. 15, а тому їм необхідно звернутися до суду для встановлення права власності на 34/100 частин житлового будинку за вищезазначеною адресою. 28 вересня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 710498, виданого Бабушкінським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у дніпропетровській області, актовий запис № 1568. Відповідно до відповіді Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори № 1614/02-14 від 08.03.2017 року, 18 жовтня 2016 року за заявою № 1926 від імені [PERSON], яка мешкає за адресою6 [ADDRESS], про прийняття спадщини за законом після померлого 28 вересня 2016 року [PERSON] було заведено спадкову справу №654/2016.18 жовтня 2016 року заява № 1927 від імені [PERSON], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя 3[ADDRESS], про відмову від прийняття спадщини за законом після померлого 28 вересня 2016 року [PERSON] була долучена до спадкової справи № 654/2016. Інші заяви Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори після померлого 28 вересня 2016 року [PERSON], не надходили. Таким чином, єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], яка у встановлений строк прийняла спадщину після смерті свого чоловіка та вступила у дану справу як його правонаступник. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне, визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28 вересня 2016 року, на 17/100 частин домоволодіння № 15 по вул. Правди у м. Дніпрі. На підставі викладеного,

Outcome: approved