Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила визнати дійсною угоду, укладену 28.07.2003 року між нею та [PERSON] про продаж житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул. Кірова, 62, у м. Бобринець Кіровоградської області, та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок. \~ \~ \~ \~В обгрунтування позову вказала, що у липні 2003 року між нею та [PERSON] була досягнута домовленість про продаж їй житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул. Кірова, 62, у м. Бобринець Кіровоградської області. Зазначений будинок належав відповідачу на підставі договору дарування, зареєстрованого 27.09.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3592. Також між ними було досягнуто згоди щодо ціни продажу будинку, яку домовилися вказати в нотаріуса 5300 грн., а у дійсності позивач повинна була передати продавцеві 8300 грн. за винятком завдатку, до середини вересня 2003 року. 28.07.2003 року позивач уклала з [PERSON] угоду про передачу нею [PERSON] завдатку в сумі 1300 грн. у рахунок належних з неї 5300 грн. за договором купівлі-продажу вказаного житлового будинку, яка була посвідчена державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори [PERSON] і завдаток в сумі 1300 грн. був преданий позивачем продавцеві в присутності нотаріуса. Позивач повністю виконала умови договору, сплативши [PERSON] у присутності свідків 2000 грн. в рахунок оплати купівлі будинку, що підтверджується розпискою останнього. 12.09.2003 року позивач передала [PERSON] 5300 грн., повністю розрахувавшись за будинок. Зазначений факт підтверджується розпискою [PERSON] від 12.09.2003 року, у якій також зазначено, що він передає позивачці всі документи на домоволодіння й зобовязується до 12.10.2003 року оформити договір у нотаріальній конторі. Після одержання коштів за будинок [PERSON] постійно обіцяв позивачці оформити договір купівлі-продажу в нотаріуса, але свою обіцянку не виконав. Наприкінці вересня 2003 року [PERSON] повністю звільнив будинок і передав ключі та всі документи на будинок позивачці, а згодом зареєстрував позивачку та її дітей у спірному домоволодінні та знявся сам з реєстраційного обліку. З жовтня 2003 року позивачка володіла та розпоряджалася спірним домоволодінням, виплачувала всі необхідні платежі, зробила ремонт і проживала у будинку зі своєю родиною до червня 2017 року, і ніхто не предявляв до неї будь-яких претензій та не заперечував її право власності на спірне домоволодіння. Влітку 2017 року до позивачки звернулися відповідачі з вимогою виселитися з будинку, повідомивши, що є спадкоємцями власника будинку [PERSON], який помер. Вважає, що спірне домоволодіння не може бути спадковим майном, оскільки воно вийшло з володіння власника у 2003 році, а тому зверулася до суду за захистом свого порушеного права. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 07.12.2017 року відкрито провадження у даній справі (а.с.28). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 19.03.2018 року призначено у справі посмертну почеркознавчу експертизу на час проведення якої зупинено провадження у справі (а.с.127-129). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 30.05.2018 року поновлено провадження у справі (а.с.150). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 21.08.2018 року витребувано письмові докази (а.с.176-177). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 10.09.2018 року вжито заходів забезпечення позову (а.с.214-216). \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав, наведених в ньому, та просили його задовольнити. Позивачка додатково заначила, що після отримання коштів за будинок [PERSON] постійно обіцяв їй оформити нотаріально договір купівлі-продажу, але свою обіцянку не виконав, а згодом виїхав з м.Бобринець у невідомому напрямку. У квітні 2004 року [PERSON] приїхав у м. Бобринець та вона зустрілася з ним з метою нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, однак останній повідомив, що загубив паспорт без якого оформити договір неможливо. 09.04.2004 року [PERSON] зареєстрував її та сина [PERSON], [INFO], у спірному житловому будинку, а 25.02.2005 року був зареєстрований її син [PERSON], 01.07.2004 року нароження. 25.02.2005 року [PERSON] знявся з реєстраційного обліку по вул. Кірова, 62 у м. Бобринець та виїхав з міста у невідомому напрямку. Про смерть [PERSON] вона дізналася від його родичів. Вказує, що сторони угоду виконали, та у день укладення договору дійшли з [PERSON] згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу. [PERSON] після отримання коштів за будинок передав їй ключі від нього та згодом і документи на будинок і вона з жовтня 2003 року вселилася та безперервно проживала у спірному будинку до теперішнього часу. \~ \~ \~ \~08.02.2018 року представник позивача подала відповідь на відзив (а.с.77-79). \~ \~ \~ \~Представник відповідачів [PERSON] подала відзив на позовну заяву (а.с.64-68), за змістом якого вказує, що оскільки станом на 28.07.2013 року договір купівлі-продажу будинку в установленому законом порядку (в письмовій формі з нотаріальним посвідченням та реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів) між сторонами укладено не було, то передані позивачкою [PERSON] за вказаною угодою від 28.07.2003 року кошти в сумі 1300 грн. є авансом, а надана позивачем угода від 28.07.2013 року не може підтверджувати укладення договору купівлі-продажу будинку, а навпаки спростовує факт його укладення, адже передбачає для [PERSON] наслідк відмови останнього від укладення купівлі-продажу будинку у виді сплати на користь [PERSON] 2600 грн. Посилання позивача на ст.47 ЦК України вважає безпідставним, адже передбачає можливість визнання угоди дійсною у разі якщо сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, та не передбачає такої можливості у разі не укладення такої угоди. Саме по собі отримання власником будинку коштів за розписками та складення власником будинку розписки про зобовязання передати документи на будинок та переоформити в майбутньому в нотаріальному порядку будинок на іншу особу, не є достатньою підставою для визнання права власності на житловий будинок за особою, на користь якої складена така розписки, адже не підтвердужє дотримання сторонами вимог ст.153 ЦК 1963 року щодо укладення договору тобто досягнення між сторонами згоди по всіх істотних умовах в потрібній у належних випадках формі. Крім того, вважає, що надані позивачкою розписки, написані не [PERSON], а іншою особою. Окрім того, згідно вимог ст.226 ЦК України 1963 року не може бути предметом договору купівлі-продажу неприданий для проживання жилий будинок (або його частина), що також свідчить про неможливітсь укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку. Посилаючись на вказані обставини вважає позовні вимоги недоведеними, необгрунтованими, а тому просить відмовити в їх задоволенні. \~ \~ \~ \~22.02.2018 року представник відповідачів подала заперечення на відповідь на відзив (а.с.89-92). \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що спадщину після смерті батька [PERSON] не приймала, а тому є неналежним відповідачем за позовом. Додатково вказала, що [PERSON] лікувався від алкогольної залежності. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази в їх сукупності прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Бобринець по вул. Кірова, під номером 62, належить [PERSON] на підставі договору дарування від 27.09.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3592, що підтверджується договором (а.с.97) та архівною довідкою №169 від 20.11.2017 року ОКП «Кіровоградське ООБТІ» (а.с.13). \~ \~ \~ \~28.07.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду завдатку, посвідчену державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №1172, відповідно до якої [PERSON] видала [PERSON] завдаток у сумі 1300 грн., у рахунок належних з неї 5300 грн., за договором купівлі-продажу будинку, що знаходиться в м. Бобринець на вул. Кірова, 62, належного [PERSON] на праві власності. При цьому [PERSON] зобовязувався у випадку невиконання договору (відмови від укладання договору купівлі-продажу жилого будинку) сплатити [PERSON] 2600 грн. (подвійну суму завдатку). Також угодою передбачено, що у разі невиконання договору з вини покупця [PERSON] завдаток в сумі 1300 грн. залишається у [PERSON] (а.с.96). \~ \~ \~ \~Спірні правовідносини між сторонами виникли до 01.01.2004 року, тому для вирішення даного спору підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.4 ЦК УРСР 1963 року цивільні права та обовязки виникають, зокрема, з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. \~ \~ \~ \~Згідно ч.ч.1,2\~ст.\~154\~ЦК УРСР\~1963\~року коли\~сторони домовились\~укласти договір\~у певній\~формі,\~він вважається\~укладеним з\~моменту надання\~йому обумовленої\~форми,\~хоч би\~за законом\~для даного\~виду договорів\~ця форма\~і не\~потребувалась. Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, тобто не підлягав державній реєстрації. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.45, ст.47 ЦК УРСР\~1963\~року недодержання\~форми угоди,\~якої вимагає\~закон,\~тягне за\~собою недійсність\~угоди лише\~в разі,\~якщо такий\~наслідок прямо\~зазначено в\~законі. Нотаріальне посвідчення\~угод обов'язкове\~лише у\~випадках,\~зазначених у\~законі.\~Недодержання в\~цих випадках\~нотаріальної форми\~тягне за\~собою недійсність\~угоди з\~наслідками,\~передбаченими частиною\~другою статті\~48\~цього Кодексу.\~Якщо одна\~з сторін\~повністю або\~частково виконала\~угоду,\~що потребує\~нотаріального посвідчення,\~а друга\~сторона ухиляється\~від нотаріального\~оформлення угоди,\~суд вправі\~за вимогою\~сторони,\~яка виконала\~угоду,\~визнати угоду\~дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. \~ \~ \~ \~Частина друга ст.47 ЦК УРСР\~1963\~року застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладання не відповідала встановленим законом вимогам. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», яка підлягає застосуванню до вирішення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. \~ \~ \~ \~Зміст умов угоди завдатку та фактичні дії сторін свідчать про те, що вказана угода завдатку від 28.07.2003 року була укладена на виконання дійсного договору купівлі-продажу нерухомого майна, що укладався з дотриманням чинного на час виникнення правовідносин законодавства, адже зі змісту умов вказаної угоди вбачається, що [PERSON] та [PERSON] домовились саме про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, де досягли згоди щодо предмету договору, яким є житловий будинок, розташований в м. Бобринець по вул. Кірова, 62, та його вартості (ціни). \~ \~ \~ \~Крім того, доказами, які містяться в матеріалах справи, підтверджується повне виконання позивачкою [PERSON] своїх зобовязань, зафіксованих в угоді завдатку від 28.07.2003 року, а саме - на підтвердження сплати [PERSON] повної суми за договором купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою вул. Кірова, 62, м. Бобринець Кіровоградської області. \~ \~ \~ \~Так, в матеріалах справи є розписка [PERSON], в якій зазначено, що останній отримав завдаток за будинок у [PERSON] в сумі 1000 грн. в присутності свідків [PERSON], [PERSON] (а.с.76). \~ \~ \~ \~Крім того, є розписка [PERSON] від 25.08.2003 року, в якій зазначено, що останній отримав 2600 грн. за проданий будинок від [PERSON], претензій не має (а.с.74). \~ \~ \~ \~Також, згідно розписки [PERSON] від 12.09.2003 року, останній у присутності свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] 12.09.2003 року отримав від [PERSON] виплату за будинок по вул. Кірова, 62 в сумі 5300 грн. та віддав позивачкі документи на будинок. При цьому, згідно розписки [PERSON] зобовязувався до 12.10.2003 року переоформити в нотаріальному порядку будинок на [PERSON], вказавши, що всю суму вартості будинку отримав і претензій до покупця не має (а.с.75). \~ \~ \~ \~Факт написання вказаних розписок [PERSON] підтверджується висновоком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 23.05.2018 року №1517/1518/18-27 (а.с.140-148). \~ \~ \~ \~Ці докази в сукупності підтверджують факт виконання договору купівлі-продажу і самим [PERSON] \~ \~ \~ \~Таким чином, судом встановлено, що за вказаним договором купівлі-продажу житлового будинку позивач виконала свій обовязок сплативши за нього обговорену грошову суму та свідчить про здійснення покупцем повного розрахунку з продавцем, тобто виконання покупцем договору. \~ \~ \~ \~Продавець [PERSON] після отримання обумовленої суми вартості будинку, передав покупцю [PERSON] ключі від нього, зареєстрував в спірному будинку позивачку та її дітей та добровільно знявся з реєстраційного обліку за цією адресою, виконавши таким чином свою частину договору. Вказані обставини підтверджуються копією домової книги (а.с.8) та копією довідки Бобринецької міської ради №7220 від 20.11.2017 року (а.с.14). Одразу після цього, позивачка, вважаючи, що договір купівлі-продажу відбувся, вселилася та безперервно проживала у спірному житловому будинку, провела у ньому ремонт, сплачувала всі комунальні платежі. При цьому, на неодноразові звернення позивачки, продавець [PERSON], ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу з посиланням на втрату паспорта, а в 2005 році виїхав з м. Бобринець в невідомому позивачці напрямку. Окрім того, з пояснень відповідачів встановлено, що [PERSON] зловживав алкогольними напоями, що також розцінюється судом як спосіб ухилення від нотаріального посвідчення договору. \~ \~ \~ \~14.09.2012 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №157817, виданого 17.09.2012 року (а.с.193). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. \~ \~ \~ \~У відповідності\~до ч.1\~ст.1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його сметі. \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] заведено спадкову справу №26/2018, у відповідності до якої [PERSON] прийняв спадщину як спадкоємець за законом (а.с.193), інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися, тобто відповідач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна [PERSON]. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що 28.07.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, за умовами якого сторони домовились щодо усіх істотних умов договору та відбулося повне виконання договору, при цьому продавець ухилився від нотаріального посвідчення даного правочину, через що це обмежує право позивача щодо розпорядження майном. \~ \~ \~ \~Згідно зі ч.1 ст.195 ЦК УРСР 1963 року завдатком визнається грошова сума, що видається однією з договірних сторін в рахунок належних з неї за договором платежів другій стороні в підтвердження укладення договору і в забезпечення його виконання. \~ \~ \~ \~Таким чином, як вбачається із змісту вказаної норми, завдаток передається стороні за договором на виконання вже укладеного договору в рахунок належних за цим договором платежів у забезпечення виконання вже укладеного договору. \~ \~ \~ \~Отже, уклавши з позивачкою угоду завдатку у письмовій, нотаріально посвідченій формі, [PERSON] тим самим підтвердив наявність фактично укладеного з позивачкою договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, а тому доводи представника відповідачів про те, що передані позивачкою [PERSON] кошти в сумі 1300 грн. за угодою від 28.07.2003 року є авансом, суд вважає безпідставними та відхиляє. \~ \~ \~ \~Відповідно до норм ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні за винятком визначених законом випадків. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~ \~ \~ \~Аналізуючи викладене, суд вважає за можливе визнати договір купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул. Каштанова (Кірова), 62 у м. Бобринець Кіровоградської області, укладений 28.07.2003 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним та визнати за позивачкою право власності на вказаний житловий будинок. \~ \~ \~ \~Що стосується позовних вимог до відповідача [PERSON], то в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки остання спадщину після смерті батька [PERSON], померлого 14.09.2012 року не прийняла, та за спірним правочином у неї не виникло будь-яких прав та обовязків перед позивачем, а тому позивачкою подано позов до неналежного відповідача. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial