Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У липні 2015 року заявник звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною заявою, в якій просив встановити факт належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 02 грудня 1993 року між [PERSON] та заявником було укладено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар незакінчений будівництвом жилий будинок, 35 % готовності, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вулиця Орліна, 142 та розташований на земельній ділянці розміром 600 кв.м. У липні 2015 року заявник звернувся до реєстраційної служби за реєстрацією права власності за зазначеним договором дарування, однак отримав відмову, у звязку з тим, що у договорі дарування містяться помилки, а саме: у зазначенні по-батькові заявника замість «Євгенович» зазначено «Евгенович», та у адресі замість вулиці «Орлина» зазначено «Орліна». Зазначені описки є наслідком довільного перекладу з російської мови, якою були складені усі правовстановлюючі документи за часів СРСР на українську мову з боку осіб, які заповнювали та видавали документи українською мовою. Таким чином встановлення заявлених фактів належності правовстановлюючих документів необхідні заявнику для реєстрації права власності, тому він звернувся до суду із цією заявою. Заявник у судове засідання надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та на їх задоволенні наполягав (а.с.26). Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про день та час його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву, суд доходить висновку про її обґрунтованість і вважає за необхідне її задовольнити. Судом встановлено, що 02 грудня 1993 року між [PERSON] та заявником було укладено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар незакінчений будівництвом жилий будинок, 35 % готовності, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вулиця Орліна, 142 та розташований на земельній ділянці розміром 600 кв.м. (а.с. 6-7). У липні 2015 року заявник звернувся до реєстраційної служби за реєстрацією права власності за зазначеним договором дарування, однак отримав відмову, у звязку з тим, що у договорі дарування містяться помилки, а саме: у зазначенні по-батькові заявника замість «Євгенович» зазначено «Евгенович», та у адресі замість вулиці «Орлина» зазначено «Орліна» (а.с. 27-28). Відповідно до паспорту серії АЕ 016960, виданого 22 серпня 1995 року Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, прізвище, імя по батькові заявника [PERSON] (а.с. 8). Згідно з довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська прізвище, імя по батькові заявника [PERSON] (а.с. 9) У довідці від 21 липня 2015 року за № 10/21-412 виданої головним архітектурно планувальним управлінням Дніпропетровської міської ради зазначено, що згідно з чинним Переліком найменувань проїздів (вулиць, провулків, проспектів, площ тощо), розташованих на території міста Дніпропетровська, який був затверджений рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.06.2013 № 263 проїзд має найменування вулиця Орлина (російської мовою «улица Орлиная»). В цій же довідці вказується на те, що при оформлені будь яких документів, де зазначається назва вулиці, необхідно користуватись правильним найменуванням - вулиця Орлина (а.с. 10). Крім того, у державному акті на право власності на землю від 15 липня 1998 року виданого заявнику, в адресі зазначено: земельна ділянка розташована на території Самарського району м. Дніпропетровська, Орлина, б. 142 (а.с.11). У технічних паспортах, виготовлених 26.09.1988 та 23.11.1993, які складені російською мовою вказано «ул. Орлиная, № 142» (а.с. 12-13, 14-15). У технічному паспорті, виготовленому 07.03.2014, вказано: технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 142 вулиця (провулок, площа) Орлина, місто (село, селище) Дніпропетровськ (а.с. 16-18). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оцінивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що було допущено помилки у договорі дарування від 02 грудня 1993 року, згідно яких при перекладі з російської мови по-батькові заявника замість «Євгенович» було зазначено «Евгенович», а у адресі замість вулиці «Орлина» зазначено «Орліна», тому заява заявника про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідно заявнику для реєстрації права власності за зазначеним договором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про встановлення факту належності правовстановлюючих документів обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved