Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

У липні 2014 р. позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], яка виступає в інтересах малолітньої [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Ленінської районної у м. Полтаві ради, Ленінський районний сектор в м. Полтаві Управління державної міграційної служби України у Полтавській області, Управління державної міграційної служби України у Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи Ленінського районного сектору в м. Полтава Управління державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Ленінської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суду не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних доказів. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], є наймачем квартири [ADDRESS], в м. Полтаві. Факт надання їй у користування цієї квартири засвідчується копією ордеру на жиле приміщення № 2255 від 22 квітня 1993 р. Також, між позивачкою та ЖЕО укладено договір № 111 від 01.03.2008 р. «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Дана квартира відноситься до державного житлового фонду і на даний час триває процес її приватизації. [PERSON] є онукою [PERSON] та була зареєстрована за цією адресою з 04.11.2009 р., згідно довідки КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради. [PERSON] була зареєстрована [PERSON] без відома [PERSON]. Однак вже понад рік [PERSON] не проживає у спірній квартирі, оскільки її мати, [PERSON], виїхала разом з нею зі спірної квартири у квітні 2013 року. Даний факт підтверджується актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації, складеним КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, засвідченим підписами сусідів: [PERSON], проживає в [ADDRESS], в м. Полтаві; [PERSON], проживає в [ADDRESS], в м. Полтаві; [PERSON], проживає в [ADDRESS] Як зазначила в своєму позові позивачка та в судовому засіданні представник позивача, комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Згідно довідки КП «ЖЕО №2» від 10.06.2013 р. у вказаній квартирі зареєстровані наступні особи: - [PERSON] (з 01.06.1993 р.); - [PERSON] (з 13.06.2003 р.); - [PERSON] (з 28.02.2001 р.); - [PERSON] (з 01.06.1993 р.); - [PERSON] (з 01.06.1993 р.); - [PERSON] (з 24.04.2013 р.). Так як [PERSON] не сплачує зазначені платежі ні за себе, ні за свою малолітню доньку [PERSON], то позивачка з її донькою [PERSON] змушені сплачувати і за них в тому числі. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 05.05.2014 р. Справа № 553/252/14-ц Провадження № 2/553/403/2014, [PERSON] визнано такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] При розгляді справи № 553/252/14-ц Провадження № 2/553/403/2014 було встановлено, що починаючи з квітня 2013 р. [PERSON] виїхала з [ADDRESS], та вивезла всі свої речі. З того часу до квартири вона не приходила, комунальні платежі не сплачувала, участі витратах на поточний ремонт не приймала. Отже, [PERSON] добровільно визначила собі інше місце проживання і даним жилим приміщенням не користується понад 6 місяців без поважних причин. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] виїхала з [ADDRESS], м. Полтава разом зі своєю донькою [PERSON]. Отже, [PERSON] не проживає у [ADDRESS], м. Полтава вже більше року. Відповідно до ст.163 Житлового кодексу УРСР, у разі тимчасової відсутності наймача, за ним зберігається займане приміщення у випадках і межах строків, встановлених ч.1 ст.71 цього кодексу. Згідно ст. 71 ЖК жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Будь-які заяви до ЖЕО про те, що вона буде відсутня за місцем реєстрації та збереження за нею права на користування за цією адресою відсутні. Стаття 72 ЖК дозволяє визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців в займаній квартирі такою, що втратила право на користування нею. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами , внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру , що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів , що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.1 ч. 2, 3 глави 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (учинено у м. Страсбург 25 січня 1996 р., реєстраційний код 37216/2006) предметом цієї Конвенції є у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосується дітей, визначається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов'язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей та доступу до них. Статтею 2 глави 1 зазначеної Конвенції визначено термін «суб'єкти батьківської відповідальності» - батьки та інші особи чи органи, які мають здійснювати частково або повністю батьківську відповідальність. Відповідно до ст.ст.3,7,8,18,19 Конвенції про права дитини (ратифіковано Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.91) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. мати громадянство. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток . Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Отже, саме на батьків покладено обов'язок піклуватись про дитину, забезпечувати її житлом і всім необхідним для її життя та розвитку. Таким чином саме [PERSON] зобов'язана забезпечити [PERSON] житлом та зареєструвати її за місцем свого проживання. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що добутими по справі доказами знайшло своє підтвердження факт не проживання [PERSON] без поважних причин у [ADDRESS] м. Полтаві 6 місяців, внаслідок чого вона втратила право користування жилим приміщенням та підлягає зняттю з реєстрації за вказаною адресою.

Outcome: approved