Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

у липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМГ інтернешнл холдинг компані» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що в період з 14.05.2012 по 31.03.2014 він перебував у трудових відносинах з ТОВ «ІМГ інтернешнл холдинг компані», обіймав посаду начальника відділу за сумісництвом. Оскільки відповідачем з 01.11.2013 року позивачу не виплачувалась заробітна плата, він був змушений звільнитись з підприємства 31.03.2014 року за згодою сторін,згідно зі ст.. 36 КЗпП України, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці позивача. При звільненні позивача відповідач в порушення положень ст.. 116 КЗпП, виплат всіх належних позивачу сум не зробив, довідку про заборгованість по заробітній платі не видав. Згідно довідки з архіву розрахункових листів, станом на день звільнення позивача, загальна заборгованість відповідача по заробітній платі становить 17747, 96 грн. за період з 01.11.2013 року по 31.03.2014 року (по дату звільнення), але відповідач по цей час не розрахувався зі мною, заборгованість по заробітній платі не погасив. 12.06.2015 року позивач відправив відповідачу заяву про видачу йому довідки про заборгованість по заробітній платі. Заява відправлена поштовим листом з повідомленням про вручення. Лист був отриманий відповідачем 13.06.2015 року. На заяву позивача відповідач не відповів, довідку не видав. Заробітна плата відповідачем виплачувалась позивачу на банківський зарплатний картковий рахунок. Доказом відсутності виплат зарплати за вказаний термін є виписка з банківського рахунку, в якій видно, що відповідач останню зарплату виплатив позивачу за жовтень 2013 року. Розмір середнього заробітку позивач обчислював самостійно, оскільки з невідомих йому причин, відповідачем вищезазначена довідка йому не видана. Середній заробіток склав 185, 69 грн. на день. Всього на користь позивача з відповідача підлягає стягненню: 79582,73 грн., з яких - 17747,96 грн. борг по зарплаті з 01.11.2013 року по 31.03.2014 року; 61834,77 грн. середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день звернення до суду. Також позивач наполягає на негайному виконанню судового рішення в частині стягнення з відповідача на його користь зарплату за 2 місяці, яка становить 6882,96 грн. На неодноразові звернення позивача здійснити повний розрахунок по заробітній платі, відповідач повідомляв про неможливість цього зробити, посилаючись на скрутне матеріальне становище в якому опинилось підприємство. У зв'язку із викладеним позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМГ інтернешнл холдинг компані» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 17747 грн. 96 коп., стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМГ інтернешнл холдинг компані» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 61834 грн. 77 коп. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Відповідач, який повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з перебуванням виконавчого директора товариства у черговій відпустці, що унеможливлює участь представника ТОВ «ІМГ інтернешнл холдинг компані» у судовому засіданні, проте суд вважає, що відповідачу ніщо не перешкоджало забезпечити явку іншого поважного представника. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що відповідачем не доведено поважність неявки в судове засідання та визнає причини неявки не поважними. За таких обставин суд, враховуючи думку позивача, який позовні вимоги підтримує в повному обсязі, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в період з 14.05.2012 по 31.03.2014 він перебував у трудових відносинах з ТОВ «ІМГ інтернешнл холдинг компані», обіймав посаду начальника відділу за сумісництвом (а.с. 4). Оскільки відповідачем з 01.11.2013 року позивачу не виплачувалась заробітна плата, він був змушений звільнитись з підприємства 31.03.2014 року за згодою сторін, згідно зі ст. 36 КЗпП України, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці позивача. При звільненні позивача відповідач в порушення положень ст. 116 КЗпП, виплат всіх належних позивачу сум не зробив, довідку про заборгованість по заробітній платі не видав. Згідно довідки з архіву розрахункових листів (а.с. 8), станом на день звільнення позивача, загальна заборгованість відповідача по заробітній платі становить 17747, 96 грн. за період з 01.11.2013 року по 31.03.2014 року (по дату звільнення), але відповідач по цей час не розрахувався зі мною, заборгованість по заробітній платі не погасив. 12.06.2015 року позивач відправив відповідачу заяву про видачу йому довідки про заборгованість по заробітній платі. Заява відправлена поштовим листом з повідомленням про вручення (а.с. 9). Лист був отриманий відповідачем 13.06.2015 року. На заяву позивача відповідач не відповів, довідку не видав. Заробітна плата відповідачем виплачувалась позивачу на банківський зарплатний картковий рахунок. Доказом відсутності виплат зарплати за вказаний термін є виписка з банківського рахунку, в якій видно, що відповідач останню зарплату виплатив позивачу за жовтень 2013 року. Відповідно до вимог ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розмір середнього заробітку позивач обчислював самостійно, оскільки з невідомих йому причин, відповідачем вищезазначена довідка йому не видана. Розрахунок зроблений виходячи з норм Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати»Середній заробіток склав 185, 69 грн. на день (а.с. 10). Всього на користь позивача з відповідача підлягає стягненню: 79582,73 грн., з яких - 17747,96 грн. борг по зарплаті з 01.11.2013 року по 31.03.2014 року; 61834,77 грн. середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день звернення до суду. Також позивач наполягає на негайному виконанню судового рішення в частині стягнення з відповідача на його користь зарплату за 2 місяці, яка становить 6882,96 грн. На неодноразові звернення позивача здійснити повний розрахунок по заробітній платі, відповідач повідомляв про неможливість цього зробити, посилаючись на скрутне матеріальне становище в якому опинилось підприємство. У відповідності до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу,що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості по заробітній платі. Враховуючи зазначене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений ст. 11 ЦК України, приймаючи до уваги те, що на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів про виконання своїх обов'язків щодо сплати заборгованості по заробітній платі, суд приходить до висновку про те, що позов щодо стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в справі. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 36,115-117 КЗпП України, ст. ст. 4, 10, 11, 57-60, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України суд, -

Outcome: approved