Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною вимогою до [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини запису про батьківство, покликаючись на те, що з 24 серпня 2010 року він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 16 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області. Від шлюбних відносин [INFO] року у них народився син [PERSON]. Отримавши від незнайомих людей інформацію про те, що батьком дитини не являється, позивач у лютому 2016 року звернувся до ТОВ «Медікал Геномікс» і узгодив оплатне виконання послуг по прийняттю від нього, відсиланню та дослідженню зразків волосся дитини та позивача. Згідно отриманого тесту-висновку про біологічне батьківство [NUMBER] від 16 червня 2016 року, наданого цим товариством, встановлено, що біологічне батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON] повністю виключено ( вірогідність батьківства 0,00%), а тому просить виключити із вчиненого виконавчим комітетом Талалаївської сільської ради Христинівського району Черкаської області актового запису номер чотири від 16 вересня 2011 року про народження дитини [PERSON] відомості про нього, [PERSON], як про батька. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали, з підстав зазначених у позовній заяві. Будучи допитаним в якості свідка позивач показав, що з [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з серпня 2010 року до серпня 2011 року. Шлюб розірвано за ініціативи відповідача 16 серпня 2011 року. Дитина народилась після розірвання шлюбу [INFO] року і відповідно до вимог чинного законодавства його зареєстрували її батьком. Жодних обґрунтованих сумнівів щодо свого батьківства у позивача не виникало, проте, отримавши інформацію про те, що,можливо, батьком дитини не являється, вирішив провести тест на своє біологічне батьківство. Відповідач погодилась прийняти участь у дослідженні та привезла до лабораторії дитину і при цьому запевняла, що позивач являється батьком [PERSON]. Після отримання тесту-висновку про біологічне батьківство відповідач повідомила, що сама не знала, що батьком дитини є інша особа. Також позивач показав, що за час шлюбу мав місце випадок, коли відповідач залишала місце їх спільного проживання і виїздила в Одеську та Вінницьку область, за її поясненнями, з метою працевлаштування. Де відповідач знаходилась йому відомо не було, лише за пропозицією батька відповідача [PERSON] він їздив в м. Літин Вінницької області за ноутбуком та носильними речами відповідача. Додатково [PERSON] показав, що про вагітність відповідача йому повідомила її мати [PERSON], але деталей щодо строку вагітності йому ніхто нічого ніколи не повідомляв. Представник позивача [PERSON] пояснила, що [PERSON] зареєстрований батьком дитини у відповідності до вимог ч.2 ст. 122 СК України. Реєстрацію дитини проводила відповідач, оскільки на момент народження шлюб між сторонами уже було розірвано. Отримавши у червні 2016 року тест-висновок про те, що біологічне батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON] повністю виключено, позивач звернувся з даним позовом до суду. Доводи відповідача та її представника про те, що в момент реєстрації народження дитини позивачу було відомо, що він її батьком не являється, представник позивача спростовує нормами чинного сімейного законодавства України, якими імперативно визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Окрім того, представник позивача зазначає, що об'єктивну достовірну інформацію про те, що батьком дитини не являється позивач одержав лише 16 червня 2016 року з тесту - висновку, а, відтак, покази свідків [PERSON] та [PERSON] на підтвердження його обізнаності доказової сили не мають. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти позовних вимог [PERSON] з підстав, зазначених у поданих письмових запереченнях. Будучи допитаною в якості свідка [PERSON] показала, що з позивачем проживала спільно з 2009 року. У 2010 році вони зареєстрували шлюб. Після сварки, яка виникла між ними у жовтні 2010 року, вона залишила позивача та поїхала спочатку в Одеську, а потім у Вінницьку область. У цей період проживала у [PERSON]. 07 січня 2011 року повернулась додому і вони з позивачем примирились. Про її вагітність позивача повідомила її мати [PERSON] Вважає, що позивачу було відомо, що вона завагітніла у період, коли з ним не проживала, а тому оспорити своє батьківство він права не має. Додатково відповідач показала, що про свою вагітність з позивачем розмов не вела, про строк вагітності йому не повідомляла. Шлюб між нею та [PERSON] розірвано за її ініціативи, оскільки вона його не любила. Суд сприяв сторонам у справі за їх клопотаннями, щодо збирання доказів, а саме призначення експертизи, допиту свідків в режимі відео конференції. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заслухавши показання позивача та відповідача, пояснення їх представників, показання свідків [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши документальні докази, суд дійшов наступних висновків і такого рішення. З 24 серпня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області розірвано, актовий запис №27 (а.с.7). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8) [INFO] року народився [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень 16 вересня 2011 року зроблено відповідний актовий запис №4. У відомостях про батьківство дитини батьком записано [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Згідно до свідоцтва про шлюб від 11 жовтня 2013 року, актовий запис № 77, відповідач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.20). Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] показали, що їх позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали у будинку батьків відповідача у селі Талалаївка Христинівського району. Дитина народилась невдовзі після розірвання шлюбу і [PERSON] зареєстрований її батьком. У батьківстві сина свідки не сумнівались до моменту отримання тесту-висновку про біологічне батьківство. Частиною1 статті 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. А відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Окрім того, згідно розяснень викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15 травня 2006 року, № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК). А в пункті 11 цієї Постанови Поленуму розяснено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Згідно тесту на батьківство та висновку про біологічне батьківство [NUMBER] від 16 червня 2016 року, проведеного ТОВ «Medical genomics», біологічне батьківство [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON],[INFO], виключено, індекс 0,00%. ( а.с.10). Для проведення призначеної судом за клопотанням позивача судово - біологічної (судово - генетичної) експертизи відповідачка не з'явилась та всіляко ухилялась від проведення судово-біологічної експертизи, а тому відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України, суд вважає доведеним факт відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною [PERSON]. Підстав для застосування вимог ч.2 ст.146 ЦПК України, суд не знаходить, оскільки даний позов стосується лише виключення з актового запису про народження дитини запису про батьківство дитини. Суд критично оцінює показання свідків [PERSON], [PERSON] та показання відповідача [PERSON], дані нею під час допиту в якості свідка, щодо того, що позивачу [PERSON] в момент народження дитини було відомо, що він не являється його батьком, та зазначає, що відповідно до частини 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі (ч.1 ст. 25 СК України). Право на повторний шлюб жінка та чоловік мають лише після припинення попереднього шлюбу ( ч.2 ст. 25 СК України). Частина 1 ст. 36 СК України підставою для виникнення прав та обов'язків визначає саме шлюб. Таким чином, факт залишення відповідачем місця свого проживання та проживання «сімейно» з чоловіком на ім'я Міша не дають підстав для відхилення заявленої позивачем вимоги про виключення з актового запису про народження дитини запису про його батьківство. Окрім того, достовірно підтвердити або спростувати відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, можливо лише шляхом проведення відповідного дослідження, показаннями свідків такого характеру обставини встановленню судовим рішенням не підлягають. Суд вважає, що до даних спірних правовідносин норми ч.5 ст. 136 СК України не можуть бути застосовані, оскільки позивач батьком дитини зареєстрований відповідачем у відповідності до вимог ч.2 ст. 122 СК України. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В порушення вказаних вимог закону відповідачка своїх доказів щодо батьківства дитини саме від позивача суду не надала.

Outcome: approved