Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 27 січня 2014 року між ним та відповідачем укладено договір страхування витрат осіб, які подорожують за кордон, і в цей же день він вилетів до Ізраїлю. 28 січня 2014 року у зв'язку з погіршенням стану здоров'я він звернувся за медичною допомогою до медичного центру «Асаф Арофе», де його було поміщено в реанімаційне відділення та проведено відповідні дослідження і лікування, вартість якого разом з медикаментами склала 7181 долар США, і була сплачена ним за власні кошти. У квітні 2014 року його представник звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши всі необхідні документи, однак листом від 22.05.2014 року за № 1952/10 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на не дотримання ним умов договору зазначених у п. 7.3 частини В договору, яким встановлено термін дії договору. Посилаючись на те, що страховий платіж був сплачений у день укладення договору, відповідальність за яким наступає з 00 год. 00 хв. 28 січня 2014 року, а страховий випадок настав 28 січня 2014 року удень, позивач вважає, що ним не порушені зазначені умови договору, тому просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 57397,73 гривень та моральну шкоду в сумі 2000 гривень, заподіяну неправомірними діями відповідача, внаслідок чого він змушений брати у родичів в борг гроші на лікування. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на те, що умови договору позивачем не порушувались, а тому відмова у виплаті страхового відшкодування є безпідставною. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що позивач є громадянином Ізраїлю, а тому договір страхування не діє на території Ізраїлю відповідно до п. 7.1 цього договору, а відтак відсутні підстави для виплати страхового відшкодування. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 27 січня 2014 року між позивачем, від імені якого за дорученням діяв представник та відповідачем укладено договір страхування витрат осіб, які подорожують за кордон та в цей же день сплачено страховий платіж у сумі 1917 грн. 27 січня 2014 року позивач вилетів до Ізраїлю, а 28 січня 2014 року звернувся за медичною допомогою до медичного центру «Асаф Арофе», де його було поміщено в реанімаційне відділення та проведено відповідні дослідження і лікування. Вартість лікування разом з медикаментами склала 7181 долар США, що на той час еквівалентно 57397,73 грн. У квітні 2014 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 22.05.2014 року за № 1952/10 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на не дотримання позивачем умов договору зазначених у п. 7.3 частини В договору, яким встановлено термін дії договору. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Частиною А договору страхування встановлено період страхування з 28.01.2014 року по 27.01.2015 року, страхова сума - 30000 доларів США та ризики, що покриваються, в тому числі надання невідкладної допомоги та невідкладної стаціонарної допомоги (сплачується вартість наданих послуг та медикаментів). Пунктом 7.3 договору встановлено, що договір набирає чинності з дати початку періоду страхування, яка вказана в договорі, та діє до 24-00 годин дня, вказаного в договорі як дата закінчення періоду страхування виключно у випадку находження до дати початку періоду страхування, яка вказана в договорі, на розрахунковий рахунок страховика страхового платежу страхового платежу в повному обсязі в сумі, вказаної в договорі як «Загальний страховий платіж». Договір набуває чинності з 00-00 годин дня, наступного за днем надходження на розрахунковий рахунок чи до каси страховика страхового платежу в повному обсязі в сумі відповідно до вказаної в договорі як «Загальний страховий платіж», та діє до 24-00 години дня, вказаного в договорі як дата закінчення періоду страхування виключно у випадку надходження на розрахунковий рахунок чи до каси страховика страхового платежу в повному обсязі в сумі відповідно до вказаної в договорі як «Загальний страховий платіж» пізніше дати початку періоду страхування, вказаної в договорі. При цьому відповідальність страховика по відношенню збитків застрахованому за ризиками, вказаними в Програмі страхування договору, настає з дати перетину застрахованим кордону України при виїзді за кордон - при умові сплати страхового платежу в повному обсязі відповідно до вказаному в договорі як «Загальний страховий платіж», але, в будь-якому випадку, не раніше дати, вказаної в договорі як дата початку періоду страхування, та діє до дати перетину застрахованим кордону України при в'їзді з-за кордону, але, в будь-якому випадку, не пізніше 24-00 дня, вказаного в договорі як дата закінчення періоду страхування. З огляду на наведене та враховуючи, що 27 січня 2014 року укладено договір страхування, сплачено страховий платіж, та перетнуто позивачем кордон, а страховий випадок настав 28 січня 2014 року, тобто в період дії договору страхування, то суд вважає, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на порушення ним п. 7.3 договору. Відповідно до п. 7.1 договору, територія страхування - територія країни (країн), яка вказана в частині А договору (у тому числі Ізраїль), окрім України, та країн постійного проживання застрахованої особи і країни, громадянином якої він є. Пунктом 1 статті 2 Закону України «Про громадянство» визначено, що законодавство України про громадянство ґрунтується, зокрема, на принципі єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. З огляду на наведене, виходячи з принципу єдиного громадянства, та враховуючи, що позивач є громадянином України, а страховий випадок стався на території Ізраїлю, тобто країни, яка вказана у частині А договору, суд вважає, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, а тому в цій частині задовольняє позовні вимоги. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то суд вважає їх безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні належними доказами. На підставі викладеного та

Outcome: partial