Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

У липні 2020 року Орган опіки та піклування Печерської районної у місті Києві державної адміністрації (далі - Орган опіки) звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на контролі Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у місті Києві державної адміністрації (далі - Служба у справах дітей та сім`ї) перебувала багатодітна родина, а саме: мати [PERSON] , її неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також Орган опіки зазначає, що сім`я проживала в антисанітарних умовах, мати ухилялася від виконання своїх обов`язків щодо виховання та належного догляду за дітьми, внаслідок чого рішенням Печерського районного суду міста Києві від 04 грудня 2019 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно синів. Позивач зауважує, що після надходження до Служби у справах дітей та сім`ї повідомлення про те, що [PERSON] народила дитину - сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із чим, 04 та 11 березня 2020 року здійснені виходи комісії за місцем проживання останньої та під час обстеження житлово-побутових умов проживання новонародженої дитини встановлено, що її чоловік [PERSON] покинув сім`ю, місце його проживання невідоме, в квартирі безлад, житлознаходиться в незадовільному санітарному стані, комунікації (вода, світло) лише у ванній кімнаті, у зв`язку із чим проводились профілактичні бесіди з [PERSON] щодо належного виконання батьківських обов`язків і приведення приміщення до належного придатного для життя дитини стану та прийнято рішення про взяття цієї родини під соціальний супровід. При цьому, Орган опіки пояснив, що 07 квітня 2020 року Службою прийнято рішення про поставлення на облік малолітнього [PERSON] , [INFO] , як такого, який проживає у сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків та складено індивідуальний план соціального захисту дитини, позбавленої батьківського піклування, за наслідками реалізації якого, 17 та 23 червня 2020 року здійснено соціальне відвідування родини [PERSON] , під час якого встановлено перебування в квартирі сторонніх людей, які мали ознаки осіб, що ведуть аморальний спосіб життя, в кімнатах лежали матраци, де вони спали, в приміщенні не дотримано санітарно-гігієнічні вимоги, повсюди бруд і безпорядок, в дитини був відсутній сезонний одяг, суміш для годування закінчувалася. Також позивач зауважив, що за результатами чергового виходу до родини [PERSON] 01 липня 2020 року, комісією встановлено, що санітарний та житлово-побутовий стан квартири погіршився, при цьому результат проведеного тесту підтвердив факт вживання останньою наркотиків, і показав позитивний результат на амфетамін та канабіс, у зв`язку із чим, того ж дня Печерською районною у м. Києві районною державною адміністрацією видано розпорядження про відібрання малолітнього [PERSON] , 24 лютого 2020 року від відповідачів, через те, що останні ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Посилаючись на викладене, Орган опіки, в інтересах дитини, просить, відібрати [PERSON] , [INFO] від [PERSON] [PERSON] з позбавленням їх батьківських прав і стягненням з останніх щомісячно аліментів на користь малолітнього в розмірі, не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року відкрито провадження в указаній цивільній справі для розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. 16 березня 2021 року від представника позивача надійшла заява, в якій останній підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення. Відповідачі про час, дату, місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив та інші заяви з процесуальних питань від них до суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин,встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року в справі № 757/45047/19-ц позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , встановлено над дітьми опіку [PERSON] , яка є їхньою бабусею, та призначено її їхнім опікуном, а також стягнуто з відповідачки аліменти на користь останньої на утримання дітей. Крім того, судом з`ясовано, що [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON] , якого забрала з полового будинку на виховання додому за місцем свого проживання: [ADDRESS] . Разом з тим, з висновків, викладених у актах за результатами обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї малолітньої дитини від 04 та 11 березня, 23, 25 червня, 01 липня 2020 року, за вищевказаною адресою, складеними комісією, створеною позивачем, вбачається, що дитина без документа, що підтверджує факт реєстрації її народження; стан житлових умов небезпечний для проживання малолітньої дитини; квартира в непридатному для життя стані, скрізь бруд, поломані меблі, безпорядок; дитина не має власного місця для спання; не виявлено продуктів харчування та дитячого сезонного одягу. Висновком і актом оцінки потреб сім`ї, що проводились Органом опіки за період з 04 по 12 березня 2020 року встановлено основними ознаками та чинниками, що спричиняють дитині - малолітньому [PERSON] , [INFO] складні життєві обставини і потребу в сторонній допомозі, зокрема неналежні умови проживання, помешкання перебуває в аварійному стані, повсюди брудні речі та постіль, меблі, в тому числі ліжка зламані, санітарно- гігієнічні норми не дотримуються. Випадок класифіковано як середньої тяжкості. Вказані обставини також підтверджуються й доданими до матеріалів справи Органом опіки фото з місця проживання відповідачки. Також судом встановлено, що наказом про постановку на облік дитини, що перебуває у складних життєвих умовах Служби у справах дітей та сім`ї від 07 квітня 2020 року поставлено на облік Служби у справах дітей та сім`ї малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що дитина проживає у сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Крім того, з`ясовано, що розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 01 липня 2020 року та згідно з висновком Служби у справах дітей та сім`ї від 02 липня 2020 року, в зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дитини, перебування приміщення в антисанітарних умовах, за не підключеного світла, зламаних водяних кранів, завалених мотлохом всіх кімнат, серед якого віднайти дитячий одяг неможливо, бруду, закінчення дитячої суміші для годування, а також позитивного результату за наслідками перевірки за допомогою тесту відповідачки на факт вживання наркотиків, вирішено відібрати у [PERSON] та [PERSON] малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з листа Київського міського будинку дитини «Берізка» від 07 жовтня 2020 року, за час перебування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 08 липня 2020 року в даному закладі, відповідачі жодного разу не відвідували, не цікавились станом здоров`я, та не приймали участі в утриманні свого. Згідно з ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини. За умовами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, з наданих доказів встановлено станом на липень 2020 року дитина постійно проживала з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою відповідач [PERSON] не проживає. Останній сім`ю покинув. 08 липня 2020 року дитина була відібрана від матері з побутових умов, які несли загрозу здоров`ю дитини. З часу відібрання дитина поміщена в дитячий заклад, де перебуває до тепер. Відповідач [PERSON] не проживав з дитиною з її народження, при цьому, відповідачка [PERSON] , будучи матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , не приймала участі у вихованні дитини і в її утриманні, обоє з батьків після відібрання дитини від матері не відвідали дитини жодного разу і жодного разу не виявили будь-якого інтересу до долі дитини та до даної справи. При встановлених у судовому засіданні обставинах суд робить висновок, що відповідачі, які протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконувалиналежним чином і взагалі не виконують на цей час свої батьківські обов`язки по вихованню малолітнього сина та його утриманню, свідомо самоусунулася від участі у житті своєї дитини. Така поведінка [PERSON] та [PERSON] дає підстави для висновку, що останні ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, і тому є підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Суд зауважує, що відсутні будь-які підстави для відмови у позові щодо батьків дитини і для того, щоб відповідачів не позбавляти батьківських прав. Фактично дитина не отримує від батьків жодної допомоги і участі і своєму житті. Тому, з огляду й на байдуже ставлення відповідачів до дитини, позбавлення їх батьківських прав повністю відповідає інтересам самої дитини, і є справедливим, передбачуваним та невідворотним наслідком свідомого вибору самих [PERSON] та [PERSON] . Поряд із цим, оскільки судом встановлено, що дитина на даний час за рішенням органу виконавчої влади відібрана від батьків та влаштована до дитячого закладу, тому не має правових підстав для відібрання дитини та передання її для опікування органу опіки та піклування за рішенням суду, при цьому, суд, вважає за необхідне зазначити про залишення малолітнього [PERSON] , [INFO] на опікуванні Органу опіки. Щодо стягнення аліментів з відповідачів, то суд виходить з наступного: Частиною 2 ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки суд задовольняє позов в частині позбавлення батьківських прав батьків дитини, то є підстави для стягнення з [PERSON] та [PERSON] на утримання дитини аліментів у вказаному Орган опіки розмірі і у спосіб перерахування на відкритий спеціальний рахунок дитини. Підстав для звільнення відповідачів від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини суд не вбачає. Позивач просить визначити розмір аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам закону. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів в рівних частках підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial