Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

У листопаді 2016р. [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з зазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк»), посилаючись на те, що 19 лютого 2008р. між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі ЗАТ «Альфа-Банк») в особі директора відділення «Овідіопольське» ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], [PERSON],[PERSON] був укладений договір іпотеки №SMERS00644/1, згідно якого іпотекодавці, у забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед ЗАТ «Альфа-Банк», які виникають на підставі рамкової угоди №SMERS00644 від 19 лютого 2008 р., передали ЗАТ «Альфа-Банк» в іпотеку квартиру №57, що розташована по вул. Балківська, 139-А в м.Одеса, яка та належить належить іпотекодавцям на праві спільної часткової власності: 2/3 - [PERSON]І та [PERSON], 1/3 - [PERSON] Вказували, що [PERSON] за життя заповіт не склав. 01 липня 2014 р. [PERSON] помер. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], про що зробили відповідні заяви у нотаріуса. Позивачі зазначали, що 02 червня 2016 р. померла [PERSON] Посилаючись на те, що рамкова угода №SMERS00644 від 19 лютого 2008р. припинила свою дію у зв'язку зі смертю боржника [PERSON], а спадкоємці після смерті боржника спадщину не прийняли, позивачі просили суд визнати припиненим зобов'язання за договором іпотеки № SMERS00644/1, укладеним 19 лютого 2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ЗАТ „Альфа-Банк, правонаступником якого є ПАТ „Альфа-Банк, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за №1181, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру №57, яка розташована по вул.Балківська,139-А в м.Одеса; припинити обтяження нерухомого майна, а саме: квартири №57, що розташована по вул.Балківська,139-А в м.Одеса, що передана в іпотеку ЗАТ „Альфа-Банк, правонаступником якого є ПАТ „Альфа-Банк, за договором іпотеки №SMERS00644/1 від 19 лютого 2008 року, та стягнути з відповідача судові витати. Протокольною ухвалою суду від 21 лютого 2017 року до участі у зазначеній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено Одеську міську раду (а.с.82). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Раніше у судових засіданнях позовні вимоги підтримувала та просила суд їх задовольнити (а.с.151). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив суд її задовольнити. Представник відповідача, діючий на підставі довіреності від 12 вересня 2016 року у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив суд відмовити в їх задоволенні. Раніше надав до суду письмові заперечення проти позову (а.с.,84-86,149). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст.74 ЦПК України (а.с.152). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що 19 лютого 2008року між ЗАТ «Альфа-Банк» в особі директора відділення «Овідіопольське» ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] була укладена рамкова угода №SMERS00644 від 19 лютого 2008 р., згідно умов якої ЗАТ „Альфа-Банк, надав [PERSON] кредитні продукти у розмірі 90000 доларів США у межах строку, що становить 84 місяців з дати укладання угоди, на умовах забезпечення, строковості, повернення та плати за користування кредитними продуктами (а.с.14-15). В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за рамковою угодою №SMERS00644 від 19 лютого 2008 р., між ЗАТ «Альфа-Банк» в особі директора відділення «Овідіопольське» ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], [PERSON],[PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки №SMERS00644/1 від 19 лютого 2008р., згідно якого іпотекодавці, у забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед ЗАТ „Альфа-Банк, які виникають на підставі рамкової угоди №SMERS00644 від 19 лютого 2008 р. у сумі зобовязань 90000 доларів США (основне зобовязання), передали ЗАТ «Альфа-Банк» в іпотеку нерухоме майно - квартиру №57, яка розташована по вул.Балківська,139-А, в м.Одеса (а.с.6-9). Вказана квартира належала [PERSON], [PERSON], та [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 04 липня 2001року за №4966, та зареєстрованого 04 липня 2001 року в КП «ОМБТІ та РОН»: 2/3 - [PERSON]І та [PERSON], 1/3 - [PERSON] (а.с.7). Предмет іпотеки зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером:22054297 (а.с.7) Встановлено, що 28 жовтня 2011року постановою Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-3/1032/29555685 від 28 жовтня 2011року було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] (а.с.104) Відповідно до п. 7.1 договору іпотеки №SMERS00644/1 від 19 лютого 2008р., договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами, скріплення їх печатками та нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобовязання за цим договором. 01 липня 2014 р. [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). Заповіт за життя [PERSON] не складав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], про що зробили відповідні заяви у нотаріуса (а.с.12,13). З матеріалів справи вбачається, що Пятою Одеською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа щодо майна [PERSON], померлого 01 липня 2014року, яка складається з двох претензій кредиторів до спадкоємців [PERSON], що вбачається із відповіді (а.с.155). Встановлено, що 02 червня 2016 р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.54). 02 червня 2016року [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], про що оформила відповідну заяву у нотаріуса (а.с.53). 02 червня 2016року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.53зв.). За положеннями ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, і що воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно із ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що лишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-206цс15. Частиною 1ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщину входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передача законом заміна боржника за зобов'язанням. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п. 5 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України). Частиною 1\~ст. 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно\~ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання. Порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником (ч. 1\~ст. 523 ЦК України). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13, яка відповідно до положень\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України. Враховуючи, що рамкова угоди №SMERS00644 від 19 лютого 2008 р. припинила свою дію у зв'язку зі смертю боржника, спадкоємці після смерті боржника спадщину не прийняли, з урахуванням того, що договір іпотеки є похідним від кредитного договору, відповідно до наведених норм матеріального права можна дійти до обґрунтованого висновку, що договір іпотеки № SMERS00644 /1 від 19 лютого 2008 р. припинив свою дію. Пунктом 6.7 договору іпотеки № SMERS00644 /1 від 19 лютого 2008 р. містить третейське застереження щодо розгляду будь-яких спорів, які виникають між сторонами. В той же час, відповідно до п.3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду у випадках, передбачених законом (стаття 17 ЦПК), не є відмовою від права на звернення до суду за захистом, а одним зі способів реалізації права на захист своїх прав та інтересів. Відповідно до п.4, 6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» правила статті 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане з заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, з визнання договору іпотеки недійсним тощо). За такими обставинами, суд доходить до висновку, що позов про визнання договору іпотеки припиненим, підлягає задоволенню. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. За такими обставинами, суд дійшов до висновку, що позов про стягнення заборгованості та судових витрат підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~\~ Судовий збір у справі складає 2204,00 грн., які сплачені позивачами при зверненні до суду, та підлягають стягненню з відповідача (а.с.1,2).\~\~\~\~

Outcome: approved