Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

у липні 2015 позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. З часу розірвання шлюбу відповідач не виконує обов'язків з приводу виховання дитини, не займається її утриманням та матеріальним забезпеченням. Інший чоловік, з яким проживає позивач має намір усиновити дитину, щоб належним чином здійснювати батьківські обов'язки щодо неї. У зв'язку з цим, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON]. В судове засіданні з'явилася представник позивача [PERSON] - [PERSON], яка просить суд задовольнити позов з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать дані поштових повідомлень. Представник органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради у судовому засідання не з'явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить позов задовольнити, вважаючи за доцільне позбавити батьківських прав відповідача як такого, що не виконує їх, не приймає участі у вихованні дитини, матеріальну допомогу на її утримання не надає. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: [PERSON] народилася [INFO] в м. Полтаві, про що 24.11.2009 Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ видано свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Батьком дитини записано [PERSON], матір'ю [PERSON]. (а.с.8). Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 19.12.2011 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21..08.2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції - розірвано. (а.с. 9). Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 10.11.2011 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи із 14.10.2011 року до досягнення повноліття дитиною. (а.с.10). Згідно витягу висновку із рішення № 224 від 13.10.2015 виконкому Октябрської районної в м.Полтаві ради вбачається, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON], [INFO], оскільки батько не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, брати участь в житті та вихованні, матеріальному утриманні дитини, її духовному розвитку, не готує доньку до самостійного життя. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.20017 року роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. На підставі ч.ч.2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У судовому засіданні із пояснень представника позивача вбачається, що відповідач [PERSON] не проявляє інтересу до виховання дитини, матеріально її не утримує, відмовляється з нею спілкуватися, участі у її вихованні не приймає. Однак, суд вважає, що на його розгляд не надано належних доказів про те, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тобто не доведена винна поведінка відповідача з цього приводу. Так, судом встановлено, що позивач із виконавчим листом до виконавчої служби в примусовому порядку про стягнення аліментів із відповідача на утримання дитини не зверталася. Таким чином, суду не надано доказів, які б свідчили про наявність заборгованості по сплаті аліментів, а отже могли б підтверджувати факт умисного ухилення відповідача від надання допомоги щодо матеріального утримання дитини. При цьому на розгляд суду не надано об'єктивних даних, які б характеризували особу відповідача, а також не повідомлено про інші конкретні обставини, які б вказували на доцільність позбавлення того батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки. В матеріалах справи наявні довідки - характеристики з місця навчання дитини [PERSON], в якій засвідчено, що вихованням дитини займається мама.(а.с. 13, 16). Однак, дані довідки - характеристики не можуть свідчити про те, відповідач з умисних переконань не займається вихованням дитини та бути підставою для позбавлення його батьківських прав. На а.с. 15 наявний дозвіл батька від 20.02.2014 року про надання згоди на виїзд дитини [PERSON] на постійне проживання до Російської Федерації разом з матір'ю. Однак, суд не може розцінювати надання даної згоди відповідачем як небажання піклуватися про долю своєї дитини, оскільки, з урахуванням бажання матері, відповідач надаючи таку згоду, виходив із інтересів дитини. При цьому, засвідчив, що не заперечуючи проти виїзду дитини, повідомив, що виїжджаюча не має до нього невиконання майнових обов'язків та інших зобов'язань, передбачених законодавством України. Із наданого консультаційного висновку щодо психоемоційних особливостей розвитку дитини [PERSON] не вбачається, що спілкування з відповідача з дитиною є недоцільним та він може негативно вплинути на характер та виховання дитини. З урахуванням викладеного, суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який може застосувати суд. Із матеріалів справи не вбачається, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, об'єктивних доказів з цього приводу суду не надано. Окрім цього не надано даних, які б характеризували особу відповідача та вказували на те, що спілкування останнього з дитиною може негативно вплинути на неї. Таким чином, позовні вимоги до задволення не підлягають. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати стягненню із відповідача на користь позивача не підлягають.

Outcome: dismissed