Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області, [PERSON] служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним та скасування державного акту, скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору, скасування рішення про державну реєстрацію. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 листопада 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Гатненської сільської ради № 9/37 йому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1194 га в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Гатне, Києво-Святошинського району в СТ «Ратай». На підставі вказаного рішення сільської ради 25 лютого 2013 року йому було видано Державний акт на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2979. У відповідності до чинного законодавства він щорічно сплачував та продовжує сплачувати земельний податок, що підтверджується відповідними квитанціями. Для присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки він звернувся до ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», який наприкінці 2014 року виготовив технічну документацію. В період складання технічної документації було підписано [PERSON] прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 06 жовтня 2014 року. Згідно архівної довідки Архівного сектора Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 06-04/2316 від 18 лютого 2013 року земельна ділянка передана йому у власність на підставі рішення Гатненської сільської ради від 01 листопада 2000 року, як члену садового товариства «Ратай». Відповідно до висновку Управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області № 10403-03 від 08 грудня 2014 року земельна ділянка площею 0,1194 га знаходиться в межах кооперативу СТ «Ратай» та перебуває у його власності на підставі Державного акта на про власності на земельну ділянку від 25 лютого 2003 року № 2979. Обмеження на використання земельної ділянки для ведення садівництва із додатком 6 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ № 1051 від 17 жовтня 2012 року - не встановлені. 20 червня 2015 року він прибув до своєї земельної ділянки з метою проведення відповідних господарських робіт і помітив на своїй земельній ділянці невідомих людей, які спілкувались і щось вимірювали. На запитання, що вони роблять на його земельній ділянці, він отримав відповідь, що вони придбали дану земельну ділянку та планують тут розпочати будівництво. З метою недопущення конфліктної ситуації він здійснив виклик по телефону «102». Після прибуття слідчо-оперативної групи та надання пояснень [PERSON] було встановлено, що [PERSON] нещодавно придбала вказану земельну ділянку у [PERSON], який, у свою чергу, був начебто власником цієї земельної ділянки. З виникненням даної ситуації йому стало відомо, що його фактичне право власності оспорюється невідомими особами. В подальшому йому стало відомо, що 14 жовтня 2010 року було видано розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 4194, згідно якого [PERSON] було надано у власність земельну ділянку площею 0,1061 га, що розташована на території Гатненської сільської ради, СТ «Ратай» 114. На підставі вищезазначеного розпорядження, було видано державний акт на право власності на земельну ділянку у 2010 році. Власником спірної земельної ділянки був [PERSON], який в подальшому відчужив земельну ділянку [PERSON], уклавши з нею договір купівлі-продажу земельної ділянки. Право власності на вказану спірну земельну ділянку підтверджується правовстановлюючими документами, які ніким не скасовані та є дійсними. У зв»язку з вищевикладеним спірна земельна ділянка незаконно вибула з його володіння. Розпорядження Києво-Святошинської РДА № 4194 від 14 жовтня 2010 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення садівництва, площею 0,1061 га, що розташована в Київській області, с. Гатне, СТ «Ратай» 114 і надання вказаної земельної ділянки у власність [PERSON], виготовлення державного акта на право приватної власності на землю [PERSON] є незаконним та має бути скасованим. Державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий на ім.»я [PERSON] на підставі розпорядження Києво-Святошинської РДА, яке має бути визнане недійсним. Залишення реєстрації визнаного недійсним державного акту в подальшому унеможливлює реєстрацію послідуючих державних актів (записів) на вказану земельну ділянку, у зв»язку з чим необхідно скасувати і державну реєстрацію земельної ділянки (державного акту). [PERSON], достовірно знаючи, що земельна ділянка, що передана йому у власність, є спірною, відчужив її шляхом продажу [PERSON]. [PERSON] отримала у власність від [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0425, площею 0,1061 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, до складу якої входить також земля площею 0,1194 га, яка перебуває в його власності. [PERSON] набув право власності на спірну земельну ділянку незаконно, а саме на підставі неправомірного розпорядження Києво-Святошинської РДА і виданого відповідно до вказаного рішення державного акту на право власності на земельну ділянку. Вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якого була відчужена спірна земельна ділянка, є похідною від вимоги про визнання незаконним (недійсним) розпорядження Києво-Святошинської РДА від 14 жовтня 2010 року та виданого на підставі даного рішення державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] Визнання недійсним розпорядження Києво-Святошинської РДА № 4194 від 14 жовтня 2010 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення садівництва, площею 0,1061 га, що розташована в с. Гатне, СТ «Ратай» 114, надання цієї земельної ділянки у власність [PERSON]І, та виготовлення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку визначає їх недійсність з моменту їх видачі і вони не створюють правових наслідків, відтак оспорюваний договір відчуження підлягає визнанню судом недійсним як такий, зміст якого суперечить вимогам цивільного законодавства. У зв'язку з недійсністю державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] не набув право власності на земельну ділянку площею 0,1061 га, кадастровий номер 3222481600:02:010:0425, а він, у свою чергу, не мав права розпоряджатися нею. Договір відчуження, укладений з [PERSON], суперечить вимогам ст. ст. 317, 319, 325, 328 ЦК України та має бути визнаний судом недійсним. У відповідності до положень ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В даному випадку про існування оскаржуваного розпорядження, державного акта на право власності на земельну ділянку, договору відчуження земельної ділянки він дізнався лише в червні 2015 року, коли на земельну ділянку прибули невідомі особи, які представлялися власниками земельної ділянки. У зв'язку з чим строк позовної давності ним пропущено не було. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 14 жовтня 2010 року № 4194 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення садівництва, площею 0,1061 га, що розташована в Київській області в с. Гатне, СТ «Ратай» 114, надання цієї земельної ділянки у власність [PERSON] та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю [PERSON]; визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1061 га, яка розташована в с. Гатне Києво-Святошинського району в СТ «Ратай» 114, кадастровий номер 3222481600:02:010:0425 на ім.»я [PERSON], який був виданий у 2010 році; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 3222481600:02:010:0425, площею 0,1061 га, цільове призначення для ведення садівництва, розташованої в с. Гатне Києво-Святошинського району в СТ «Ратай», 114 за [PERSON] та зобовязати Управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі скасувати запис у поземельній книзі про реєстрацію відомостей у Державному земельному кадастрі щодо Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий 2010 року на земельну ділянку площею 0,1061 га, кадастровий номер 3222481600:02:010:0425, яка розташована в с. Гатне Києво-Святошинського району в СТ «Ратай» 114, з цільовим призначенням для ведення садівництва, виданого на ім»я [PERSON]; скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 3222481600:02:010:0425, площею 0,1061 га, цільове призначення для ведення садівництва, розташованої в с. Гатне Києво-Святошинського району в СТ «Ратай» 114 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку на ім.»я [PERSON], виданого у 2010 році Управлінням Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за відповідним номером та зобовязати [PERSON] службу Києво-Святошинського РУЮ внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації прав власності на вказану земельну ділянку; визнати недійсним договір відчуження земельної ділянки, за яким [PERSON] отримала у власність від [PERSON] земельну ділянку площею 0,1061 га, яка розташована в с. Гатне в СТ «Ратай» 114, кадастровий номер 3222481600:02:010:0425 з цільовим призначенням для ведення садівництва; скасувати рішення про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку площею 0,1061 га, яка розташована в с. Гатне в СТ «Ратай» 114, кадастровий номер 3222481600:02:010:0425 з цільовим призначенням для ведення садівництва за [PERSON] У судовому засіданні від 21 жовтня 2015 року [PERSON] службу Києво-Святошинського РУЮ Київської області виключено з числа третіх осіб та залучено до участі в справі в якості співвідповідача. У судовому засіданні від 13 листопада 2015 року судом уточнено найменування третьої особи з Управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі на Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав та заперечував проти його задоволення. У судове засідання представник відповідача [PERSON] служби Києво-Святошинського РУЮ Київської області не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. У судове засідання представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 054667від 25 лютого 2003 року позивачу [PERSON] на підставі рішення виконкому Гатненської сільської ради від 01 листопада 2000 року № 9/37 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1194 га, яка розташована на території с. Гатне, с/т «Ратай», землю передано для ведення садівництва. У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до ДП «Київський інститут землеустрою» із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться у власності [PERSON] площею 0,1194 га, для ведення садівництва, в межах СТ «Ратай» Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району. 06 жовтня 2014 року складено [PERSON] прийомки-передачі межових знаків на зберігання, відповідно до якого межі земельної ділянки, яка знаходиться в межах Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Ратай» Гатненської сільської ради площею 0,1149 га, наданої у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно рішення Гатненської сільської ради № 9/37 від 01 листопада 2000 року та відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 054667, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2979 від 25 лютого 2003 року, закріплені в натурі на місцевості межовими знаками встановленого зразка у кількості 6 шт., були визначені та вказані землевласнику. Власник земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Власники суміжних земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON] претензій до існуючих меж не заявлено. Відповідно до Висновку Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 24 червня 2015 року встановлено, що 20 червня 2015 року до Чабанівського ВМ Києво-Святошинського РВ надійшло повідомлення від [PERSON], проживає в [INFO], про те, що у нього виникла конфліктна ситуація в його земельній ділянці в с. Гатне з невідомою йому особою. Виїздом ООГ на місце події, а саме в с. Гатне с/т «Ратай», вул. Центральна, 116, з даного приводу був опитаний заявник, а саме [PERSON], який пояснив, що 20 червня 2015 року він прибув до своєї земельної ділянки, що розташована в с. Гатне, с/т «Ратай» по вул. Центральній, 116, та на даній земельній ділянці побачив, що знаходяться невідомі йому особи. В ході проведеної перевірки був опитаний [PERSON], який пояснив, що 20 червня 2015 року він перебував на своїй земельній ділянці, що в с. Гатне, с/т «Ратай», вул. Центральна, 114, після чого до нього підійшов незнайомий йому чоловік та повідомив, що це його ділянка, та що нібито [PERSON] незаконно перебував на ній, і також додав, що дану земельну ділянку він придбав 26 квітня 2015 року у [PERSON] та додав копію договору купівлі-продажу. В зв»язку з цим за результатами перевірки [PERSON] рекомендовано звернутись до суду за вирішенням спору. З наявних матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 14 жовтня 2010 року № 4194 «Про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] для ведення індивідуального садівництва в садовому товаристві «Ратай» в адміністративних межах Гатненської сільської ради затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для ведення садівництва [PERSON] в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району, передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1061 га для ведення садівництва в садовому товаристві «Ратай» в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; затверджено передати безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1061 га для ведення садівництва в садовому товаристві «Ратай» в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, виготовити державний акт на право власності на землю [PERSON] для ведення садівництва в садовому товаристві «Ратай» в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району, технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для ведення садівництва [PERSON] в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (1 книга) передати на постійне зберігання в управління земельних ресурсів. 29 грудня 2010 року [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЯ № 375106, відповідно до якого [PERSON] на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 4194 від 14 жовтня 2010 року є власником земельної ділянки площею 0,1061 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Гатненська сільська рада, с/т «Ратай», 114, цільове призначення земельної ділянки-для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки 3222481600:02:010:0425. 26 квітня 2015 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов п. 1. якого продавець [PERSON] передав, а покупець [PERSON] прийняла у власність земельну ділянку площею 0,1061 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Гатненська сільська рада, с/т «Ратай», 114. Згідно умов п. 2 Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 квітня 2015 року земельна ділянка належить подавцю на підставі наступних документів: Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 375106, виданого Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області 23 грудня 2010 року на підставі Розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 4194 від 14 жовтня 2010 року, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094704038, Витягом з державного реєстру речових правна нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий державним реєстратором [PERSON], приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, 26 квітня 2015 року, індексний номер витягу: 36793597, номер запису про право власності 9488452 (дата державної реєстрації 26 квітня 2015), реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 625560432224. Відповідно до умов п. 3 вказаного Договору цільове призначення земельної ділянки-для ведення садівництва: кадастровий номер 3222481600:02:010:0425, склад земельних угідь: сади (багаторічні насадження)-0,1061, категорія земель-землі сільськогосподарського призначення. У додатку до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24 лютого 2015 року № НВ-3204019012015, виданого Управлінням Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, зазначено наступний опис меж земельної ділянки: від А до Б-землі садівничого товариства; від Б до В-землевласник [PERSON], від В до А-землі загального користування (проїзд). Відповідно до вимог ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватись безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 78 ЗК України право власності на землю-це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до вимог ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. За правилами ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно вимог ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно вимог ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 132 ЦК України угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Згідно вимог ст. 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Відповідно до вимог ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно вимог ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до вимог ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала прав його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник майна має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; Г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. З матеріалів справи вбачається, що на земельну ділянку позивача [PERSON] відсутній кадастровий номер та не надано ним доказів чи здійснена державна реєстрація належної йому на праві власності земельної ділянки. Також з доданого до матеріалів справи копії Державного акту на право приватної власності на землю № 2979 від 25 лютого 2003 року позивач [PERSON] одержав земельну ділянку площею 0,1194 га з описом меж від А до Б [PERSON], від Б до В [PERSON], від В до Г [PERSON], від Г до А-землі загального користування (проїзд), а [PERSON] був отриманий державний акт серії ЯЛ № 375106 від 23 жовтня 2010 року площею 0,1061 га з описом меж від А до Б-землі садівничого товариства, від Б до В-землевласник [PERSON], від В до А-землі загального користування (проїзд). Також з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 375106 від 23 жовтня 2010 року вбачається,що номер земельної ділянки 114. З архівної ж довідки № 06-04/2316 від 18 грудня 2013 року вбачається, що позивачу була передана у приватну власність згідно рішення виконавчого комітету Гатненської сільської ради від 01 січня 2000 року земельна ділянка за № 115-а, а не 114. Крім того, представник позивача [PERSON] зазначав у судовому засіданні, що відповідно до рішення № РА-3200156862015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 15 липня 2015 року Державним кадастровим реєстратором Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі розглянуто заяву по внесення відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру від 15 липня 2015 року (реєстраційний № ЗВ-3204998732015) разом з доданими до неї документами та відповідно до порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру, з таких підстав: знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; та рекомендовано: накладання земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки 3222481600:02:010:0425; площа співпадає на 86,9833%. В даному рішенні № РВ-3200156862015, яке видано представнику позивача [PERSON], [PERSON]. не вказано про які конкретно земельні ділянки йдеться мова та яким особам вони належать. Також у вказаному рішенні не вказано, які вимоги ставились [PERSON] в поданій ним заяві про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. У зазначеному рішенні вказано, що наявне накладання земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки, однак не зазначено, про яку конкретно земельну ділянку йдеться мова, яка підлягала реєстрації, не зазначено розміру земельної ділянки і адреси її розташування, кому вона належить, її цільове призначення, кадастровий номер ( в наявності) та інші реквізити. За таких обставин вказані документи, на які посилається представник позивача, не можуть судом вважатися безспірними доказами в обгрунтування заявлених позивачем позовних вимог. Слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ч. 2, ч. 4 ст. 10, 27 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим кодексом. Судом відповідно до вимог ст. 27 ЦПК України представнику позивача роз»яснено було його права, в тому числі заявляти клопотання. З огляду на це суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. В зв»язку з цим представник позивача не позбавлений був можливості заявити клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи з приводу даного предмету спору. Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, не пропустивши строк звернення до суду. Посилання відповідачки [PERSON] і її представника, що [PERSON] ще з 2011 року відомо, що земельна ділянка була продана [PERSON], і він звертався до правоохоронних органів, тобто він ще з 2011 року знав про нібито порушені його права, суд вважає необгрунтованими, оскільки не підтверджені ніякими доказами. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов»язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] і представник позивача не надали суду достатніх, належних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, то підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду київської області від 17 липня 2015 року, відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України.

Outcome: dismissed