Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

У квітні 2020 року до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов указаний позов, у якому КПТМ «Криворіжтепломережа» просило стягнути з відповідача заборгованість за послугу з централізованого опалення у розмірі 5430,98 грн та судові витрати у розмірі 2102 грн. 17.04.2020 року до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли відомості з відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради щодо місця реєстрації [PERSON] з 20.10.2000 року по 19.12.2019 року за адресою: [ADDRESS] , а з 19.12.2019 року за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 18.05.2020 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судовому засіданні. Розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку із неявкою відповідача по справі та відсутністю даних щодо його належного повідомлення. 26.04.2021 року до суду надійшов лист від в. о. директора Комунальної установи «Будинок милосердя» Криворізької міської ради Клименко Інни, в якому зазначено, що [PERSON] , 1966 року народження, з 18.12.2019 року зарахований до КУ «Будинок милосердя» КМР на повне державне утримання на постійній основі відповідно до путівки Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради від 12.12.2019 №376. [PERSON] особа з інвалідністю II групи від загального захворювання, постільнохворий, немобільний, потребує постійного стороннього догляду. 18.06.2021 року до суду надійшла заява від представника відповідача [PERSON] , в якій зазначено, що відповідно до наказу Центру від 16.06.2021 № 262, для надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] в Тернівському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 215/2051/20, уповноважено заступника начальника відділу право просвітництва та надання безоплатної правової допомоги Центру Шишова В.М. 30.06.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] на позовну заяву. У вказаному відзиві представник відповідача заперечував проти стягнення заборгованості за централізоване опалення з [PERSON] , та зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності для вимог до 26.03.2017 року, а тому просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 21.07.2021 року до суду надійшла письмова заява представника позивача, в якій він просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та додатково зазначив, що відповідачем здійснювалась часткова оплата заборгованості, а отже ним вчинялися дії, що свідчать про визнання ним своєї заборгованості. Таким чином, строк позовної давності переривався з моменту кожної оплати. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві на позов. Також додав, що строк позовної давності не переривався, оскільки відповідачем здійснювалися оплати поточних платежів, що не може свідчити про визнання ним всієї суми заборгованості. Дослідивши матеріали справи, заслухавши усні пояснення представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що КПТМ «Криворіжтепломережа» забезпечувало теплопостачання квартири [ADDRESS] , у якій в період з 20.10.2000 року по 19.12.2019 року був зареєстрований відповідач. Згідно з п.6 ч. ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Пунктом 2\~Правил надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~21\~липня 2005\~року №\~630(із змінами) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до\~п.\~5\~ч.\~3ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1\~ст.\~32Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача\~оплатити надані\~послуги встановленост. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил надання послуг передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно з п. 21 Правил надання послуг у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб.метр) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством. Згідно дост. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. В силуст.\~634\~ЦК УкраїнитаЗакону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»між сторонами фактично укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води. Відповідно до Правової позиції ВСУ у справі № 6-2951-цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 01.02.2015 року по 01.10.2019 року за особовим рахунком № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] існує заборгованість за надані послуги з централізованого опалення квартири на суму 5430,98 грн. З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, суд приходить до висновку про порушення майнових прав позивача та необхідність їх захисту в судовому порядку. Представник відповідач у своєму відзиві фактично визнає обов`язок [PERSON] щодо сплати заборгованості, однак просить застосувати до вказаних правовідносин строк позовної давності у три роки, тобто до вимог за період з 01.02.2015 по 26.03.201. Так, відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Однак, слід зазначити, що відповідно до положень ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. При цьому, відповідно до ст. ст. 252, 254, 261 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем у 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роках (останній платіж у березні 2019) вносилися платежі за опалення квартири, однак вони були не регулярними та меншими, аніж нараховані суми, внаслідок чого і утворилася зазначена у позові заборгованість. Останній платіж згідно розрахунку було здійснено у березні 2019 у сумі 1500 грн на погашення поточної заборгованості у розмірі 5281,88 грн., хоча в цей місяць було нараховано лише 377,69 грн. Також з розрахунку вбачається, що у липні 2018 та у травні-серпні 2017 років, коли позивачем не виставлялися до оплати рахунки за опалення, відповідачем здійснювалося часткове погашення заборгованості, наприклад, в сумах: 150 та 70 гривень. Таким чином, сплативши 1500 грн за опалення квартири у березні 2019 року відповідачем було перервано строк позовної давності по березень 2016 року. При цьому як в 2016 році, так і в 2015 році також здійснювалися часткові оплати, у розмірах, що не відповідали нарахованим у відповідний місяць сумам, тим самим перервано строк позовної давності для заборгованості за попередні роки. Таким чином, відповідачем було перервано строк позовної давності в той час, коли ним були внесені відповідні кошти в рахунок погашення загальної заборгованості, а тому заява про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved