Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, якою просила ухвалити рішення, яким розірвати договір довічного утримання, укладений 21 липня 2016 року між [PERSON] і [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 2-687, скасувати реєстрацію права власності на вказану квартиру за [PERSON] та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказала, що 21 липня 2016 року між нею та відповідачем був укладений договір довічного утримання. Згідно п.1 цього договору, вона передала у власність, а [PERSON] прийняла у власність квартиру № 19, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Янгеля академіка № 5. Ця квартира належала їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Дніпропетровською міською радою 08 лютого 2012 року, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» 11 лютого 2012 року за реєстровим № 35969658. Відповідно до п.5 вказаного договору, відповідачка брала на себе зобовязання довічно утримувати її, надаючи комплекс послуг, згідно щомісячних замовлень, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою та зберігаючи за нею право довічного безкоштовного проживання у кімнаті 5, житловою площею 10,6 кв.м. у вказаній квартирі. В п. 6 цього договору передбачено, що вартість матеріального забезпечення сторони визначають у розмірі 200 грн. в місяць з набувача, у випадку інфляції ця сума збільшується, згідно встановленого державного коефіцієнту індексації доходів населення. На підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у звязку з посвідченням вказаного договору державним нотаріусом була накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири, яка стала належати [PERSON] до припинення договору довічного утримання. В жовтні 2016 року у звязку з домовленістю і на виконання вказаного договору відповідачка разом з чоловіком [PERSON] переїхали проживати у її квартиру і стали мешкати в ізольованій кімнаті площею 17 кв.м. На протязі 4-х місяців відповідачка виконувала умови договору довічного утримання: вони харчувалися разом, вона купувала належні продукти, з яких готувала їжу, купляла для неї ліки і медикаменти, коли вона в березні 2017 року лікувалася в урологічному відділенні ДЗ «Спеціалізована багатопрофільна лікарня №1», вона провідувала її. Щомісячно вона давала відповідачці гроші в сумі 800 грн. на сплату комунальних послуг і купівлю продуктів харчування та ліків. З лютого місяця 2017 року догляд за нею погіршився: відповідачка стала готувати їжу без мяса, купувала дешеві продукти харчування, пояснюючи свої дії тим, що вона купляє і готує їжу на свій розсуд, в вечірній час дуже гучно включала звук телевізора, чим заважала їй відпочивати. На її зауваження не реагувала. Після того, як вона в квітні 2017 року працевлаштувалася перестала її виводити на прогулянку на подвіря, незважаючи на те, що без її допомоги вона не може це зробити, так як мешкає на 5 поверсі пятиповерхового будинку без ліфта. 31 травня 2017 року о 19 год. 00 хвл. Приїхала відповідачка та її чоловік зі своїми родичами з метою вивезення своїх речей і заявили їй, що вони не хочуть мешкати разом з нею, тому що вона має важкий характер і вони відмовляються надалі доглядати її, а своєї мети квартири вона досягла, так як вона належить їй на підставі договору довічного утримання. У цей вечір, [PERSON] завів її на кухню, став крутити їй руки, смикав за волосся, від нестерпного болю вона почала кричати у вікно і кликати на допомогу. Для того щоб вона не змогла викликати поліцію, вони перерізали телефонний дріт. На її крик зійшлися сусіди, які викликали поліцію, в присутності якої відповідачка заявила, що вона є хазяйкою квартири, а доглядати її вона відмовляється. 01 червня 20117 року вона звернулася до Чечелівського ВП Дніпропетровського відділу поліції з приводу протиправної поведінки подружжя [PERSON] і притягнення їх до відповідальності. Розглянувши матеріал ЖЄО № 11446 від 01 червня 2017 року, інспектор Чечелівського ВП Дніпропетровського відділу поліції лейтенант поліції [PERSON] у своєму висновку від 02 червня 2017 року вказав, що питання зазначені в заяві стосуються цивільно-правових відносин, порушень чинного законодавства в сфері компетенції органів Національної поліції України виявлено не було. У звязку з тим, що відповідачка залишила її квартиру і вивезла речі своєї сімї, а ключів від її квартири їй не повернула, вона замінила один із двох замків на вхідних дверях, для того щоб вона не винесла із її квартири її особисті речі. 06 червня 2017 року о 10 год. 20 хвл. Подружжя [PERSON] знову приїхали до неї, але вона їм не відчинила двері. Вони попередили, що з ними поліція і вона виламає двері. Злякавшись, вона відкрила їм двері і вони увірвалися до квартири. Потім вони почали бігати по кімнатам, збирати своїх залишені речі, а один з двох поліцейських затягнув її до кухні, де вдарив по голові поліцейською дубинкою, а потім рукояткою в око, від чого вона впала і знепритомніла. Під час цих дій він зауважив, що це він зробив за те, що вона довго не відчиняла дверей хазяїнам. Коли вона прийшла до тями, то виповзла з квартири, нагукала сусідів і вони викликали машину швидкої допомоги, яка відвезла її до КЗ «ДКЛ № 16», де у неї було виявлено закрита черепно мозкова травма, струс головного мозку, підшкіряна гематом у теменній частині праворуч, пароорбетальна гематома праворуч, травма хуліганська і було рекомендовано стаціонарне лікування, від якого вона відмовилась. 07 червня 2017 року вона звернулася до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», де її оглянув судово-медичний експерт [PERSON] і склав висновок № 1795 про те, що у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: клінічно встановленого діагнозу: «Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», синців обличчя та голови, синців обох верхніх кінцівок, які спричинені від дії тупих твердих предметів (предмету), можливо в термін на які вказує обстежена. За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді: синців обох верхніх кінцівок відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Оцінка ступеня тяжкості клінічно встановленого діагнозу: «Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», синців обличчя та голови буде визначено після закінчення лікування та надання оригіналів додаткової медичної документації. З приводу нанесення легких тілесних ушкоджень за ч. 1 ст. 125 КК України відкрито кримінальне провадження № 12017040680001169. Після отримання травми стан її здоровя погіршився, зявилась слабкість, недомагання, періодичний продуктивний кашель, мокрота слизистого характеру. Після проходження рентгену, вона була госпіталізована у стані середньої тяжкості до терапевтичного відділення КЗ «ДКОШМД» з діагнозом: внегоспітальна н/долева лівостороння пневмонія 2ст., кризова течія, де лікувалася з 12 червня 2017 року по 21 червня 2017 року. За віком і станом свого здоровя вона є людиною похилого віку і тяжко хворою, їй виповнилося 84 роки і вона перебуває на обліку в ДЗ «Спеціалізована багатопрофільна лікарня № 1» з приводу: терапевт: ішемічна хвороба серця, кардиосклероз, атеросклеротична гіпертонічна хвороба 2 ст.; невропатолог: вертоброгенна виражена тораколюмбалія з больовим синдромом, деформуючий спондилез грудного та поясничного відділу; окуліст: начальна катаракта правого ока; уролог: хронічний цистопиелонефрит на стадії нестійкої ремісії. З огляду на вказані захворювання і її похилий вік вона потребує постійного стороннього догляду, який їй зобовязалася надати відповідачка, але не надає його з 31 травня 2017 року, у звязку з чим вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. У судове засідання позивачка не зявилася, але в попередньому засіданні 20 жовтня 2017 року позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Суду пояснила, що вона одинока людина, діти її повмирали. Є тільки двоюрідна сестра та племінниця, які проживають на ж/м Тополь. Вони за нею не можуть доглядати, оскільки двоюрідна сестра сама дуже хвора людина, яка потребує стороннього догляду. Вона теж дуже хвора людина і потребує щоб за нею доглядали. Тому, з відповідачкою та її чоловіком познайомив її дуже гарний знайомий. Коли відповідачка з чоловіком прийшли до неї, їй показалося що це нормальні люди, їм по 62 роки і вона погодилася щоб вони за нею доглядали. 21 липня 2016 року уклали договір довічного утримання. Вони приходили до неї, а оскільки вона мешкає на пятому поверсі пятиповерхового будинку і їй самій важко пересуватися, вона запропонувала їм переїхати до неї. В жовтні 2016 року відповідачка з чоловіком переїхали до неї. У неї двокімнатна квартира, вона проживала у окремій кімнаті, а відповідачка з чоловіком у залі. До Нового року усе було добре. В лікарню відповідачка її водила, виводила на вулицю на прогулянку. Новий Рік вони святкували разом з відповідачкою та її родичами. Вона давала їм кошти, оскільки бачила шо вони потребують матеріальної допомоги, оскільки їх донька живе на квартирі і за квартиру слід було платити. Деякий час вона відкладала кошти щоб відремонтувати балкон та поставити два вікна і у неї було 20\~000 грн., чоловік відповідачки попросив у неї ці кошти, запевнивши її, що коли настане весна він їх поверне. Коли настала весна я стала нагадувати про кошти і шо слід вже домовлятися с фахівцями для проведення ремонту. Чоловік відповідачки казав, що все нормально і щоб вона не переживала. 30 травня 2017 року відповідачка зводила її у лікарню до окуліста, а за цей час чоловік відповідачки зібрав усі речі. Відповідачка після цього пішла начебто на роботу, а її чоловік теж пішов з дому. Близько 19 год. Вони приїхали, відповідачка її щипчиками перерізала телефонний дріт, а її чоловік став викручувати їй руки. Вона почала кричати. Чоловік відповідачки схватив її за волосся, їй було дуже боляче. Причину такої поведінки вона не розуміла та не знає. На її крик прибігли сусіди. Після чого відповідачка зі своїм чоловіком стали виносити речі. Сусіди викликали поліцію. Коли приїхала поліція, відповідачка показала їм документи на квартиру і сказала, що це її квартира і вона виносить свої речі. Чоловік відповідачки забрав з унітазу усю арматуру і забрав гусак з ванної кімнати. Вона залишилася одна. І до 06 червня до неї ніхто не приходив. 06 червня 2017 року прийшла відповідачка, її чоловік, зять та донька і було ще двоє чоловіків у чорному одязі, на її думку це були охоронці з місця роботи де працює чоловік відповідачки. У одного з охоронців була резинова палка у руці. Їй стали викручувати руки, за волосся тримали, вона кричала, але ніхто не прийшов. Один охоронець ударив її резиновою дубинкою по голові, при цьому заявив, що це за те, що вона своєчасно не відкрила їм двері. Вона впала. Скільки часу вона лежала вона не памятає, а коли прийшла до тями, то поповзла до сходинок у підїзді. Сусіди викликали швидку допомогу та зателефонували її племінниці. Після чого її відвезли до 16 лікарні, де встановили шо у неї пробита голова та було зачеплене око. Лікар невропатолог запропонував їй на наступний день, оскільки СМЕ працює до 13 год. Звернутися до лікарні Мечнікова, де зняти побої. На наступний день вона звернулася до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», де її зробили знімки і запропонували лягти у лікарню, але вона відмовилася від госпіталізації, оскільки у неї не було коштів. Коли минув тиждень, вона стала себе почувати ще гірше і все ж таки вона була вимушена звернутися до лікарів, де її було госпіталізовано. Вже пройшло 175 днів а відповідачі до неї не приходять, умови договору не виконують, тому просить задовольнити її позовні вимоги. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Суду пояснила, що відповідачі з червня 2017 року не виконують умови договору довічного утримання. Не приходять до позивачки, не здійснюють догляд, ігнорують явку у судові засідання. З приводу побиття позивачки було порушено кримінальне провадженні, де позивачка визнана як потерпіла. Позивачка людина похилого віку і потребує стороннього догляду, тому укладання договору довічного утримання був необхідним. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи: Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) є одностороннім, тому що права за договором виникають лише у відчужувача, а обов'язки - у набувача. Договір довічного утримання (догляду) має триваючий характер, тому що вимагає систематичного і постійного виконання набувачем своїх обов'язків щодо відчужувача до моменту припинення договору. Поняття (догляд) законодавством не визначене і означає в широкому розумінні нагляд за відчужувачем, станом його здоров'я, умовами побуту тощо. Догляд не обов'язково пов'язаний з наданням матеріальної допомоги і опосередковується своєрідною трудовою участю набувача в житті відчужувача, наданням відчужувачу послуг, обсяг яких передбачається договором. Матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувача (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання. Згідно ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. У судовому засіданні встановлено, що 21 липня 2016 року [PERSON] уклала договір довічного утримання з [PERSON] та передала їй у власність квартиру № 19, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Янгеля академіка буд. 5, загальна площа квартири 43,5 кв.м., житлова площа квартира 28,1 кв.м. Квартира в цілому складається з: 1-коридор; 2-санвузол, 3- кухня, 4,5- житлові кімнати, 6- кладова, І-балкон, в житловому будинку літ. А-5. Зазначена квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради м. Дніпро, 08 лютого 2012 року, зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 11 лютого 2012 року, реєстраційний № 35969658, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON], державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 21 липня 2016 року, номер запису про право власності 15500044, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 977644612101. Договір довічного утримання від 21 липня 2016 року підписаний сторонами та посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2-687. Відповідно до ст. 748 ЦК України, набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до\~ статті 334 цього Кодексу. Але дане право власності обмежене, оскільки набувач не має права до смерті\~\~відчужувача продавати, дарувати, міняти, передавати в заставу або у власність іншій особі на підставі іншого правочину (ч. 1ст. 754 ЦК України). Статтею 749 ЦК України передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Набувач зобов'язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду). Якщо частина майна відчужувача перейшла до його спадкоємців, витрати на його поховання мають бути справедливо розподілені між ними та набувачем. Згідно ст. 750 ЦК України, набувач може бути зобов'язаний забезпечити відчужувача або третю особу житлом у будинку (квартирі), який йому переданий за договором довічного утримання (догляду). У цьому разі в договорі має бути конкретно визначена та частина помешкання, в якій відчужувач має право проживати. Статтею 751 ЦК України передбачено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Згідно п. 5 договору довічного утримання, [PERSON] зобовязалась довічно утримувати [PERSON], надаючи комплекс послуг, згідно щомісячних замовлень, забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою та зберігаючи за нею право довічного безкоштовного проживання у кімнаті № 5, житловою площею 10,6 кв.м. у вказаній квартирі. Пунктом 6 цього договору передбачено, що вартість матеріального забезпечення сторони визначили у розмірі 200 грн. в місяць з набувача, у випадку інфляції ця сума збільшується, згідно встановленого державою коефіцієнту індексації доходів населення. Підставою для звернення позивачки до суду стало виникнення між сторонами спору з приводу неналежного виконання відповідачкою зобовязань за договором довічного утримання, укладеним 21 червня 2016 року, дія якого станом на теперішній час є чинною. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що позивач є людиною похилого віку, часто хворіє, перебуває на обліку у лікарів терапевт: ішемічна хвороба серця, кардиосклероз, атеросклеротична гіпертонічна хвороба 2 ст.; невропатолог: вертоброгенна виражена тораколюмбалія з больовим синдромом, деформуючий спондилез грудного та поясничного відділу; окуліст: начальна катаракта правого ока; уролог: хронічний цистопиелонефрит на стадії нестійкої ремісії, що підтверджується довідкою поліклініки ДЗ «Спеціалізована багатопрофільна лікарня № 1», тому [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. Догляд за позивачкою відповідно до умов спірного договору відповідачка здійснювала з 21 червня 2016 року по 31 травня 2017 року. 31 травня 2017 року відповідачка зі своїм чоловіком та родичами відмовилися надалі доглядати за позивачкою та вирішили вивезти свої речі, внаслідок чого між сторонами виникла конфліктна ситуація. Позивачка звернулася до Чечелівського ВП Дніпропетровського відділу поліції з приводу протиправної поведінки подружжя [PERSON] і притягнення їх до відповідальності. 06 червня 2017 року після конфлікту який стався між позивачкою та сімєю відповідачки, позивачці сусідами була виклакана Швидка допомога, яка доставила її до КЗ «ДКЛ № 16», де у позивачки було виявлено закрита черепно мозкова травма, струс головного мозку, підшкіряна гематом у теменній частині праворуч, пароорбетальна гематома праворуч, травма хуліганська і було рекомендовано стаціонарне лікування, від якого позивачка відмовилась за сімейними обставинами, що підтверджується довідкою № 5074. 07 червня 2017 року вона звернулася до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», де її оглянув судово-медичний експерт [PERSON] і склав висновок № 1795 про те, що у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: клінічно встановленого діагнозу: «Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», синців обличчя та голови, синців обох верхніх кінцівок, які спричинені від дії тупих твердих предметів (предмету), можливо в термін на які вказує обстежена. За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді: синців обох верхніх кінцівок відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Оцінка ступеня тяжкості клінічно встановленого діагнозу: «Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», синців обличчя та голови буде визначено після закінчення лікування та надання оригіналів додаткової медичної документації. З приводу нанесення легких тілесних ушкоджень відкрито кримінальне провадження № 12017040680001169 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Після отримання травми стан її здоровя погіршився, зявилась слабкість, недомагання, періодичний продуктивний кашель, мокрота слизистого характеру. Після проходження рентгену, вона була госпіталізована у стані середньої тяжкості до терапевтичного відділення КЗ «ДКОШМД» з діагнозом: внегоспітальна н/долева лівостороння пневмонія 2ст., кризова течія, де лікувалася з 12 червня 2017 року по 21 червня 2017 року, що підтверджується випискою №3838. Про події які відбулися 31 травня 2017 року та 06 червня 2017 року у судовому засіданні 20 жовтня 2017 року свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дали наступні покази. Так, свідок [PERSON] суду надала пояснення про те, що доводиться позивачці сусідка і 31 травня 2017 року була свідком того, як відповідачка [PERSON] з криками та сваркою вивозила свої речі з квартири де мешкала разом з позивачкою. При цьому кричала, що вона її не наведе. Позивачку вони знають давно. Вона часто приходила у гості до її матері і вона знає, що позивачка з [PERSON] уклала договір довічного утримання та передала документи на квартиру. Спочатку у них усе було добре. Десь за тиждень до 31 травня 2017 року позивачка почала скаржитись на те, що відповідачка зі своїм чоловіком гучно включають телевізор на її зауваження не реагують та заважають їй відпочивати і що відповідачка стала до неї погано відноситися. У позивачки була висока температура, а відповідачка відмовилась купувати їй ліки. Вона приносила їй парацитамол додому. При цьому позивачка її попередила, щоб та додому не заходила, оскільки відповідачка та її чоловік проти того щоб хтось до неї приходив. Після того, як вони 31 травня 2017 року виїхали вона їх більше ніколи не бачила. Також не бачила та не чула щоб вони передавали для позивачки будь-які кошти. Вона не була свідком подій, які відбулися 06 червня 2017 року, проте знає що відбулося зі слів своєї сестри. Свідок [PERSON] суду надала пояснення про те, що позивачка доводиться її сусідкою. 31 травня 2017 року вона прийшла з роботи та почула сильний крик та гам. Коли вийшла на балкон, то почула як позивачка кричить, благаючи про допомогу, при цьому кричала, що її вбивають. Коли вона піднялася до квартири, то побачила, що відповідачка зі своїми родичами виносять речі з квартири. Про те, що відповідачка жила у цій квартирі вона знала/, оскільки позивачка казала, що вона уклала з нею договір довічного утримання. Речі були повністю запаковані і машина стояла під підїздом. При цьому відповідачка кричала як нестерпно жити з позивачкою. З приводу того, що відповідачі вивозили речі визвали поліцію, яка по приїзду зафіксувала цей факт. 06 червня 2017 року вона теж прийшла з роботи і почула шум та крик. Коли вона піднялася до позивачки то побачила її у присутності її родичів, а саме: сестри та племінниці, які викликали їй швидку допомогу. Позивачка вигляділа дуже погано, була гуля на голові та синці на руках. Вона не була свідком того, що саме відбулося 06 червня 2017 року. Швидка повезла позивачку у лікарню № 16. Після 06 червня 2017 року ані відповідачка, ані її родичі до позивачки не приходили, ніякий догляд за нею не здійснювали. Свідок [PERSON] надала суду пояснення про те, що позивачка її сусідка. Знає про те, що відповідачка уклала з позивачкою договір довічного утримання і повинна була за нею доглядати. Між сторонами виник конфлікт, про те, що відповідачка украла у позивачки кошти та не бажає їх повертати. 31 травня 2017 року вона почула крик, вона подумала що на вулиці, а коли вийшла на балкон, то зрозуміла, що кричить позивачка. Коли вона вийшла на сходини, то побачила, як з квартири виносили техніку. Вона намагалася щось зясувати, але невідомий чоловік погрозливим виглядом налякав її, після чого вона зайшла до своєї квартири та стала викликати поліцію. На крик позбігалися люди. Спочатку позивачку з квартир не випускали, а коли збіглися люди, то позивачці вдалося вийти з квартири та побігти у кв. № 15. Позивачка казала, що конфлікт з відповідачкою виник за те, що вони у неї жили, украли кошти та оригінали документів на квартиру. Потім відповідачка з родичами приїхала увечері з поліцією і її та її чоловіка запросили бути присутніми, щоб нічого не трапилося, коли відповідачі будуть забирати залишок своїх речей. 06 червня 2017 року вона не чула ніяких криків тільки почула що сильно стукнула двері. Коли вона подивилася у дверне вічко, то побачила чоловіка одягненого у чорний одяг, який став спускатися по сходинках. Пройшло декілька хвилин і вона почула крик. Коли вона вийшла на сходинки то побачила, що на сходинках сиділа позивачка яка була у шоковому стані і у неї була гуля на голові. Після чого визвали швидку допомогу. Після цих обставин ні відповідачку ні її родичів вона не бачила і не бачила щоб вони надавали будь-яку допомогу. Відповідно до ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. З наданих позивачем доказів, показань свідків, вбачається, що відповідач не надає належний догляд [PERSON], не забезпечує її продуктами харчування та ліками, не оплачує вартість комунальних послуг, не сплачує кошти в розмірі 200 грн., які передбачені п. 6 договору довічного утримання. Тобто фактично відповідачка припинила виконувати умови укладеного договору довічного утримання Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем обов`язків за договором. Таким чином, з огляду на те, що позивачем підтверджено належними доказами факт невиконання відповідачем умов договору, відповідачем належними доказами означений факт не спростовано, суд вважає що наявні підстави для розірвання договору довічного утримання. Відповідно до частини 1 ст. 756 ЦК України,\~у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Оскільки, в даному випадку відповідач з моменту укладення договору довічного утримання набула право власності на квартиру № 19, розташовану за адресою: м. Дніпро, вул. Янгеля академіка, буд. 5, суд вважає необхідним відповідно до вимог п. 1 ст. 756 ЦК України, суд вважає за необхідне скасувати реєстрацію право власності на нерухоме майно за відповідачкою, а саме квартиру № 19, розташовану за адресою: м. Дніпро, вул. Янгеля академіка, буд. 5 та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір за подачу позову у розмірі 1972 грн.48 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved