Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

У липні 2014 року ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, квартиру [ADDRESS], шляхом продажу на прилюдних торгах у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та [PERSON] До початку розгляду справи по суті представник позивача змінив предмет позову та просив суд залучити до розгляду справи співвідповідача [PERSON] та постановити рішення, яким стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 1066904,73 грн. та суми судового збору, посилаючись на те, що 18.10.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/2499/74/62625, відповідно до умов якого, Кредитор надав Позичальнику кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 917 634,00 грн. 00 коп. на термін по 18.10.2027 р. під 12,5% річних. Додатково задля забезпечення вимог Кредитора 18.10.2007 р. до Кредитного договору було укладено Договір поруки між Банком та [PERSON]., відповідно до умов якого, поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Банком відповідати по борговим зобов'язанням Боржника, які виникають з умов Кредитного договору, а саме повернути кредит, сплатити процент за його користування, комісійну винагороду, неустойку, в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі. В зв'язку з невиконанням зобов'язань по кредитному договору за відповідачами утворилась заборгованість, яка станом на 11.07.2014 року складає 1 066 904,73 грн.. , яку позивач просив стягнути з відповідачів. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в частині стягнення пені за прострочення кредиту та відсотків, посилаючись на строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені, а також щодо порядку нарахування пені. Щодо стягнення боргу в межах стягнення тіла простроченого кредиту та відсотків не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. 18 жовтня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/2499/74/62625, відповідно до умов якого, кредитор надав позичальнику кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 917 634,00 грн. на термін по 18.10.2027 р. під 12,5% річних (п. 1.1., 1.4. Кредитного договору). Відповідно до п. 1.2. кредитного договору погашення кредиту здійснюється згідно графіку погашення кредиту та інших платежів (додаток 2 до договору) в розмірі 1/240 від суми ліміту кредиту, погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно. Відповідно до п. 5.1. кредитного договору, позичальник зобов'язався виконувати умови, передбачені кредитним договором. Здійснювати безготівковими платежами або готівкою в касу кредитора: щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3. кредитного договору та остаточне погашення кредиту до 18.10.2027 року на рахунок; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, відсотки за фактичне використання кредитних коштів Кредитора та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок. Відповідно до п. 6.5. кредитного договору, кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадку невиконання Позичальником умов цього договору. Згідно п.10.1. кредитного договору, за порушення строків повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом, передбачених положеннями Кредитного договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення. Згідно п. 12.7. договору, до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконання кредитного договору, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки відповідно до ст.ст. 257, 259 ЦК України. Крім того, 18.10.2007 р., додатково, задля забезпечення вимог кредитора до кредитного договору, було укладено договір поруки між позивачем та [PERSON]. Відповідно до п. 1.2. договору поруки, поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням боржника, які виникають з умов кредитного договору, а саме повернути кредит, сплатити процент за його користування, комісійну винагороду, неустойку, в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі. Згідно п. 2.1. договору поруки, у випадку невиконання боржником всіх або окремих взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком на рівні з боржником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, у відповідності до ст. 554 ЦК України. 23 жовтня 2009 року з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник уклали додаткову угоду № 1 до кредитного договору про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту, на підставі якої з 23 жовтня 2009 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшилася на суму заборгованості за процентами. Тимчасово на період з 15 листопада 2009 р. до 15 жовтня 2010 року сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу за кредитним договором до розміру, визначеного в графіку погашення кредиту (Кредитні канікули). 23 жовтня 2009 року [PERSON] була надана згода на зміну умов кредитного договору відповідно до вищевикладеної додаткової угоди та підтверджено, що її зобов'язання як поручителя відповідно до договору поруки №23372/2499/322904 від 18 жовтня 2007 року зберігаються та забезпечують виконання зобов'язань позичальника по кредитному договору № 014/2499/74/62625 від 18.10.2007 року із врахуванням внесених змін. Однак, як встановлено в судовому засіданні, позичальник не виконує належним чином зобов'язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором, що підтверджується розрахунком заборгованості. 06.05.2014 року відповідачам було надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором за вих. № 114-17-0-00/468 та № 114-17-0-00/467, якими було зобов'язано повернути всю суму заборгованості. Проте в установлений строк заборгованість за кредитом повернута не була. Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 014/2499/74/62625 від 18.10.2007 р. станом на 11.07.2014 року складає 1 066 904,73 грн.. з яких: заборгованості за кредитом - 920 837,67 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 12 876,10 грн. за період з 17.10.2013 р. по 11.07.2014 р.; заборгованості за відсотками - 65 666,65 гри., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 57 467,41 грн. за період з 03.09.2013 р. по 11.07.2014 р.; пені за прострочення кредиту та відсотків - 80 400,41 грн., за період з 29.07.2011 р. по 11.07.2014 р. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.І ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п.З ч.І ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, якою відповідно до ч 3. ст. 549 є пеня. Відповідно до ч. 2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.І ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в 1 рік застосовується зокрема до вимог про стягнення пені. Враховуючи те, що відповідачем та його поручителем зобов'язання за кредитним договором виконувались не належним чином, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню. Однак, в частині стягнення пені, суд вважає за можливе зменшити її розмір та стягнути суму пені за один рік в розмірі 52474,91 грн., відповідно до останнього наданого представником позивача розрахунку. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial