Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

У квітні 2020 року представник позивача - адвокат Коннонова Н.І., засобами поштового зв`язку звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить зменшити [PERSON] розмір обов`язкової частки у спадщині з 1/6 частини до 1/36 частини після померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] - батько [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишив заповіт, яким грошові вклади, що знаходяться на зберіганні в ПАТ «Державний ощадний банк України» заповів дочці [PERSON] , а все інше майно заповів сину [PERSON] . На час відкриття спадщини дочки [PERSON] та [PERSON] були пенсіонерами, а тому мають право на обов`язкову частку у спадщині. Всі троє звернулись із заявами про прийняття спадщини. Однак, [PERSON] за життя спадкодавця не піклувалась про останнього, була в неприязних відносинах ще з 2008 року, через гараж та землю під ним, які розташовані на території домоволодіння [PERSON] . Крім того, спадкодавець помер у віці 102 роки, був інвалідом другої групи з 2000 року, інвалідом першої групи з 2013 року, потребував постійного догляду та лікування. Вказано, що [PERSON] не спілкувалась з батьком, не приходила до нього, не допомагала йому нічим та не надавала будь-якої допомоги в лікуванні. Навпаки, починаючи з 2015 року втягла спадкодавця в судові тяжби з ціллю заволодіти його нерухомістю. Позови стосувалися визнання права власності на майно в порядку спадкування після матері, що підтверджується рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2016 року та рішенням Апеляційного суду Київської області від 05.04.2016 року. Позивач вважає, що обов`язкова частка відповідача у спадщині після батька має бути зменшена з 1/6 до 1/36 з урахуванням відносин, що склались між ними. 14.04.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 28.05.2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 12.08.2020 року ухвалою суду витребувано у Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 61088672, яку заведено після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . 19.08.2020 року відповідач [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулась до суду з відзивом, в якому зазначено, що неприязні відносини створювала не відповідач, а спадкодавець, який спочатку надав дозвіл на будівництво гаража на території його подвір`я, а потім вимагав його знести. В судовому порядку відповідач намагалась захистити своє майно та просила оформити право на це майно за нею. Вказує, що через обіцянки спадкодавця переоформити їй гараж та надати дозвіл оформити земельну ділянку під гаражем, вона пропустила строк подання заяви на спадкування після смерті матері та змушена була звертатись до суду. Зазначила, що проживає поруч зі спадкодавцем з 1967 року, а позивач був зареєстрований, але проживав з ним з 2013 року. Весь час вона допомагала батькові, який неодноразово звертався до неї за допомогою в оформленні документів по встановленню інвалідності та його лікуванню, по господарству, але останні сім років позивач був проти такої допомоги, оскільки знав, що вона має право на збудований гараж, тому не допускав відповідача до будинку. Зазначила про необґрунтованість вимоги про зменшення її обов`язкової частки у спадковому майні з 1/6 до 1/36, просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 03.09.2020 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи № 235/2017 до майна померлого [PERSON] 30.09.2020 року від [PERSON] надійшли пояснення по справі, в яких вона додатково зазначила про відсутність пояснень та обґрунтувань відносно того, чому обов`язкова частка відповідача повинна бути зменшена з 1/6 саме до 1/36. Вказує про відсутність доказів щодо перебування спадкодавця у безпорадному стані, що останній потребував допомоги саме відповідача, з урахуванням того, що така допомога йому надавалась іншими його двома дітьми (позивачем та третьою особою). Зазначає про відсутність доказів про умисне ухилення нею від надання допомоги спадкодавцеві та звертає увагу на включення її до заповіту, як на факт бажання залишити їй частину майна. 06.10.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Коннонова Н.І. позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Додатково зазначили, що батько дозволив відповідачу користуватись гаражем, а вона втягнула 100-річного батька в судові тяжби. Саме із-за спадку матері між ними виникли неприязні відносини. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Дуднік А.В. в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, додатково відповідач зазначила, що з дозволу матері побудували гараж, зв`язки були нормальні, з чоловіком завжди допомагала батькам: косили траву, оформляла батьку інвалідність вона, були сварки, але вони у всіх є. Після смерті дружини брата у 2013 році, останній перейшов жити до батька, брата записали опікуном і він отримував кошти на батька. Конфлікт був у тому, що батько хотів забрати гараж, відповідач ним користувалась, тому хотіла оформити його та захистити свої права. Представник додав, що стаття 1241 ЦК України чітко не врегульована, немає доказів безпорадного стану батька і що він потребував допомоги та звертався до відповідача. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов просила здовольнити. Заслухавши покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області серії [NUMBER] від 02.08.2017 року Після своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 19.11.2015 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Л.Л. за № 1485, яким заповів належні йому грошові вклади, що знаходяться на зберіганні в ПАТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] , все інше майно - [PERSON] . У вказаному заповіті зазначено, що на особисте прохання та за дорученням заповідача [PERSON] , погодженням свідків, особи, яка підписує та нотаріуса, нотаріальну дію - посвідчення заповіту - зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозйомки. Спадкова справа № 235/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] розпочата 15.08.2017 року Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області, що підтверджується копією вказаної спадкової справи та копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48773440 від 15.08.2017 року. До складу спадкового майна [PERSON] входить вклад в ПАТ «Державний ощадний банк України» № 9760/9508 (компенсація 1997 року) у розмірі 3 158,59 грн. та житловий будинок [ADDRESS] , що належить на праві свідоцтва про право власності, виданого Білоцерківським міськкомунгоспом 12.12.1967 року та зареєстрованого в БТІ за № 765, та складається з таких споруд: А,а1,а2 - житловий будинок з прибудовами та ганком, В/п - погріб, Д - гараж, Б,б - сарай з прибудовою, Е - убиральня, Г - сарай, № 1,2,3,7 - огорожа. Земельна ділянка за вказаною адресою у власність та оренду не передавалась, державний акт про право власності на земельну ділянку, договір оренди землі та речове право не зареєстровано, що підтверджується копією листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 90/121-18 від 21.02.2018 року. Із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулись [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є дітьми померлого. Сторонами не заперечується факт того, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини були пенсіонерами, а тому мають право на обов`язкову частку у спадщині, відповідно до ст. 1241 ЦК України. Відповідно до копії постанови Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 02.04.2008 року, 31.03.2008 року до чергової частини звернувся [PERSON] з заявою про допомогу у звільненні його земельної ділянки від незаконної забудови гаража, яку здійснила його дочка [PERSON] . В ході проведеної перевірки встановлено, що близько 30 років тому [PERSON] з дозволу [PERSON] в його подвір`ї по [ADDRESS] побудувала гараж, в якому ставить свій автомобіль. В 2008 році [PERSON] попросив дочку, щоб вона забрала з вищевказаного гаража свій автомобіль для того, щоб він міг знести гараж, однак остання відмовилась. В порушенні кримінальної справи [PERSON] відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Згідно з копією довідки МСЕК серії КИО-1 № 0383994 від 31.07.2013 року, [PERSON] встановлено першу групу інвалідності з 31.07.2013 року довічно, внаслідок поранення, отриманого в боях у роки ВВВ, потребує постійного стороннього догляду. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.06.2017 року у справі № 357/12703/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на частину спадкового майна - відмовлено у задоволенні позову. Рішення набрало законної сили 11.12.2017 року. З рішення суду вбачається, що спір виник з приводу гаража, який відповідач побудувала з дозволу батьків у 1977 році, однак згодом батько змінив думку та хотів його знести, тож [PERSON] з пропуском строку позовної давності звернулась до суду після смерті матері для визнання за нею права власності на спадкове майно. Копії рахунка-замовлення КП БМР «Спецкомбінат з надання ритуальних послуг» № 1299 від 02.08.2017 року на суму 3 334 грн. та квитанцій ПП «Реквієм» від 02.08.2017 року на суму 400 грн. виписано на прізвище [PERSON] . Відповідно до копії рахунку ФОП [PERSON] від 15.04.2019 року № 35 [PERSON] замовив виготовлення та встановлення пам`ятника на суму 27 480 грн. В матеріалах справи наявні копії довідок Білоцерківської станції швидкої медичної допомоги від 30.07.2009 року, від 27.03.2013 року, від 24.03.2013 року, від 21.04.2013 року про виклик бригади ШМД до [PERSON] . Згідно з копіями рахунка-фактури [PERSON] № МТ-0000004 від 02.08.2017 року, № МТ-0000005 від 09.09.2017 року та № МТ-0000006 від 01.08.2018 року [PERSON] замовив поминальні обіди на суми 5 250 грн., 4 800 грн. та 3 640 грн. відповідно. Судом оглянуто відео щодо складення [PERSON] 19.11.2015 року заповіту у нотаріуса в присутності свідків, де він заповідає відповідачу грошові вклади, а позивачу все інше майно. Свідок [PERSON] зазначив, що був лікарем [PERSON] на протязі багатьох років (з 88 років +) до дня смерті, позивач часто викликав його додому, на протязі всього часу лікування бачив тільки позивача, хоча лікував і відповідача, але не знав, що вона (відповідач) донька [PERSON] . Одного разу він скаржився на доньку, що вона подала позов на нього і що від цього серце болить, бо він все хотів сину залишити. Не дивлячись на вік, [PERSON] був оптимістом, але стан його здоров`я різко погіршився. На той час йому було 100 років, на цей вік в нього був задовільний стан здоров`я. Свідок [PERSON] зазначила, що є донькою [PERSON] та онучкою [PERSON] . До своїх дітей він добре відносився, позивач доглядав за ним і допомагав весь час. Дід скаржився їй на відповідача, що вона приходить тільки хату ділить, а після позову відповідача, він не міг це пережити - в нього були сльози. На святі 100 років діда була і відповідач. Останні роки дід мало рухався, доглядав його позивач, він був опікуном. Свідок [PERSON] зазначила, що дуже давно знає родину [PERSON] , коли він хворів, то відповідач не ходила до нього. Дід казав, що дав дочкам, що їм положено, а все інше буде сину - позивачу. Не раз чула від [PERSON] , що дочка не приходить, суд дуже засмутив його, він не очікував цього і отримав стрес, з дідом проживав позивач, він допомагав діду і [PERSON] , вона прала, [PERSON] не бачила, дід хотів допомоги від [PERSON] , щоб вона прийшла до нього, день народження діда справляла [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначив, що є сусідом сторін і дуже добре знав [PERSON] , в хаті не був і у двір не заходив - не було такої потреби, однак дружили з дитинства, весь час він про дітей говорив, на них не скаржився, хороше говорив, з дідом проживав син, [PERSON] і [PERSON] допомагали [PERSON] , останній нічого не казав про суд. Свідок [PERSON] зазначила, що є сусідкою [PERSON] , поруч проживає, вони спілкувались, він ходив до [PERSON] , проживав із сином, а дочка [PERSON] поруч зі свідком живе, з дітьми він був у нормальних відносинах, був час коли хворів [PERSON] , тоді [PERSON] більше приділяла уваги батькові, відповідач скаржилася, що у неї хочуть забрати гараж, вони судились, однак [PERSON] нічого не розповідав про суди, він ходив до [PERSON] . Як дід зліг, [PERSON] ходила до нього, але не могла потрапити, бо там був замок і собаки. Свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] - це її дядько по батькові, з ним спілкувалась на вулиці поки він ходив, у двір до них не можна потрапити, бо там замок і собаки, в останні роки бачила його біля воріт на лавочці, він не скаржився на дітей, вони йому допомагали, [PERSON] бігала до батька, коли він просив, на 100 років батька [PERSON] замовляла торт, бачила як [PERSON] заходила у двір до батька. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Частиною 1 статті 41 Конституції України закріплено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до норм статей 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Матеріалами справи доводиться, що після смерті [PERSON] троє його дітей прийняли спадщину, подавши заяви про прийняття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 19 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд може зменшити розмір обов`язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема, майнового стану спадкоємця. Аналогічна правова позиція викладена в п. 7 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до якої при вирішенні спорів про зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині (абз. 2 ч.1 ст. 1241 ЦК України) встановленню та оцінюванню судом підлягає характер відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, ними може вважатись тривала відсутність спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, неприязні стосунки, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця, тощо. З усталеної судової практики вбачається, що підставами для зменшення обов`язкової частки у спадщині можуть бути не підтримання спадкоємцем зв`язків зі спадкодавцем, незважаючи на потребу останнього в цьому; погане поводження із ним; нездійснення належного догляду; надання заздалегідь неправдивих свідчень у суді проти спадкодавця; звинувачення спадкодавця у вчиненні тяжкого злочину; неповідомлення про те, що готується замах на життя спадкодавця; не надання спадкодавцеві допомоги, коли той перебував у небезпеці; аморальна поведінка обов`язкового спадкоємця не лише щодо спадкодавця, а й щодо інших спадкоємців, зокрема й тих, хто має право на обов`язкову частку; виокремлення спадкоємцю певної частки майна ще за життя спадкодавця. З матеріалів справи та показів свідків вбачається, що [PERSON] був похилого віку, однак мав постійний догляд зі сторони свого сина [PERSON] . Крім того, свідчення щодо взаємин відповідача зі своїм батьком за своїм змістом є протилежними. Інші докази про погане поводження спадкоємця зі спадкодавцем, аморальну поведінку відповідача щодо батька у справі відсутні. Суд, при вирішенні справи та оцінці доказів в сукупності, бере до уваги непослідовну поведінку батька, який спочатку надав дозвіл на будівництво гаража на території свого домоволодіння, а потім змінив свою думку та мав намір знести зазначену будівлю, а також те, що вказані стосунки погіршились після переїзду [PERSON] до батька. Саме по собі звернення [PERSON] до суду з позовом до батька, предметом якого є спадщина після смерті матері, враховуючи встановлені у справі обставини, на думку суду не може свідчити про аморальну поведінку відповідача у даній справі відносно спадкодавця. Про наявність інших обставин, що мають істотне значення, у розумінні положень ч. 1 ст. 1241 ЦК України, судом не встановлено. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи зібрані докази в сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність вимог позивача та необхідність у задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed