Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року відкрито провадження у справі. У вересні 2016 року представник позивача звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER], на 1/3 частину квартири, розташовану за адресою: [ADDRESS], на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], на 1/3 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], які належать на праві приватної власності [PERSON], які є на банківських рахунках і належать на праві приватної власності [PERSON]. В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може вплинути на неможливість виконання рішення суду про задоволення позову, оскільки є велика ймовірність відчуження відповідачами належного їм майна на користь третіх осіб. Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно зі ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Положеннями ст. 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, а саме позов забезпечується накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Як убачається з позовної заяви, позивач просить визнати негативною, недостовірною, ганебною інформацію, поширену [PERSON] та [PERSON] під час написання повідомлень через програми Viber про ТОВ «ARROW HOLIDAY», зобов'язати відповідачів спростовувати поширену ними недостовірну інформацію про ТОВ «ARROW HOLIDAY», стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача грошові кошти у сумі 1206190,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, вирішити питання про розподіл судових витрат. З матеріалів, долучених до заяви, не вбачається існування реальної загрози невиконання відповідачем [PERSON] можливого рішення суду про задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви представника ТОВ «ARROW HOLIDAY» про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed