Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги за позовом мотивовані тим, що 3 жовтня 2011 року [PERSON] , підписавши анкету-заяву приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг у банку та отримала кредитну картку «Універсальна». 2 вересня 2013 року [PERSON] переоформила кредиту картку на карту «Gold», на яку встановлено кредитний ліміт в розмірі 12 500 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,6% на рік на суму заборгованості. Посилаючись на те, що [PERSON] не виконала умови договору і станом на 14 вересня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 24 524 грн 12 коп. з яких: 12 174 грн 93 коп. заборгованості за кредитом, 9 883 грн 18 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 822 грн пені та комісії, 1 644 грн 01 коп. штрафу, просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судовий збір у справі. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2016 року позов ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Акцент-Банк» про визнання кредитного договору недійсним та припинення договору залишено без задоволення. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 вересня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Акцент-Банк» відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного суду України від 14.02.2018 р. рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 вересня 2016 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасувано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В провадження судді Галущенко Ю.А. справа надійшла у відповідності з п.п. 15.2 Перехідних положень ЦПК України,на підставі Розпорядження від 07.05.2019 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв`язку з звільненням з посади судді [PERSON] у відставку рішенням ВРП 1254/0/15-19 від 23.04.2019 року. Ухвалою суду від 13.05.2019 року справу прийнято до свого провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з*явився, під час розгляду справи в суді просив розглядати справу без участі уповноваженого представника банку. В судовому засіданні представник відповідача просила в задоволені позову відмовити оскільки банком безпідставно нарахована заборгованість за кредитним договором. Відповідач у 2011 році підписавши анкету-заяву отримала кредитну картку, разом з цим з Правилами та Умовами надання банківських послуг відповідача не ознайомлювали, анкета-заява підписана [PERSON] не містить інформації щодо ліміту, суми кредиту, строк дії договору, відсотків. Крім того,банк в односторонньому порядку змінював відсоткову ставку. Не зважаючи на те, що відповідач повністю погасила заборгованість, банк з 2014 року почав нараховувати відсотків, пені та штрафів чим штучно створив заборгованість. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, з підстав зазначених її представником. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обгрунтовано і підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст.11 ЦК України,підставою виникнення цивільних правовідносин є,зокрема,правочини. З матеріалів справи встановлено,що 13 жовтня 2011 року [PERSON] подала ПАТ «Акцент-Банк» анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. Із заяви вбачається, що [PERSON] виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Кредитка «Універсальна», а також погодилась із тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. При цьому, в анкеті-заяві розмір кредитного ліміту не встановлений (а. с. 7 т. 1). Того ж дня вона отримала кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] . Також, [PERSON] було видано кредитну карту «Gold» № [NUMBER] , яка надавалась останній без відповідної заяви. 2 вересня 2013 року замість першої картки № [NUMBER] [PERSON] було видано картку «Кредитка Універсальна» № [NUMBER] . Для кредитної картки «Gold» встановлені інші тарифи, ніж для кредитної картки «Універсальна». З виписки по картці/рахунку [PERSON] вбачається, що у користуванні останньої перебували три кредитні картки № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] (а. с. 64-77т. 1). 13 жовтня 2011 року на кредитну картку № [NUMBER] був встановлений кредитний ліміт у 300 грн., в той же день кредитний ліміт був збільшений до 2 тис. грн (а. с. 77 т. 1). Вказана картка діяла до 2 вересня 2013 року, тоді кредитний ліміт по ній був знижений до 0 грн. (а. с. 73), а за поясненнями представника ПАТ «Акцент-Банк» картка № [NUMBER] була замінена на кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] зі строком дії до березня 2015 року (а. с. 84, 85 т.1). Згідно з наданим банком розрахунком, та виписками за вищевказаними рахунками відкритими на ім.*я [PERSON] , заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 14.09.2015 р.у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 24524 гр.12 коп.,яка складається з такого: - 12174 гр. 93 коп. заборгованість за тілом кредиту - 9883 гр. 18 коп. заборгованість за відсотками - 822 гр. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією - 500 гр. 00 коп. штраф фіксована частина - 1144 гр. 01, коп. штраф процентна складова Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру,. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за пенею і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 14.09.2015 року, посилався на Тарифи А-Банк довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Голд», та Умови та правила надання банківських послуг в Акцент-Банку як невід`ємні частини спірного договору. Тарифи А-Банк довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Голд» та Умови та правила надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, та інші умови, не містять відомостей про ознайомлення відповідача із ними. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи А-Банк довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Голд», та Умови та правила надання банківських послуг в Акцент-Банку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.abank.com.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (13.10.2011) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (25.11.2015), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Тарифи та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг Акцент-Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь банку визначеної ним заборгованості за користування кредитом, оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк», долучений до матеріалів справи, не є складовою частиною спірного кредитного договору та не підтверджує права банку здійснювати такі нарахування. Вказані висновки також узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Водночас відповідачем, не спростовані доводи позивача, щодо розміру тіла кредиту. Так, суд перевіривши доводи відповідача щодо повного погашення нею заборгованості за кредитною карткою, встановив, що відповідач [PERSON] , після отримання кредитної картки, використовувала її, сплачуючи покупки та інші платежі. З всіх виписок що містяться в матеріалах справи видно, що відповідачкою постійно сплачувалась заборгованість за отриманими кредитними коштами. Так, 27.01.2014 року нею було внесено платіж на суму 12196 грн., після чого баланс по картці склав 197,16 грн. (особисті кошти). Після вказаної транзакції відповідач продовжила використовувати кредитну картку, витрачаючи кошти та сплачуючи за ними заборгованість до 01.07.2015 року (останній платіж). Тобто, посилання відповідача на те, що нею сплачено ще у 2014 році повністю заборгованість спростовується виписками по картці по проведеним транзакціям. За таких обставин суд погоджується з доводами позивача про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 12174.93 грн. Дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача непогашеного тіла кредиту. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача слід частково стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 604.67 грн.

Outcome: partial