overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 24 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис №29. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, тривалий час проживають окремо. Позивач просила шлюб розірвати з причин неможливості подальшого перебування у шлюбних відносинах. Позивач у судове засідання не з`явилась, відповідно до наданої заяви просила розглядати справу за її відсутності. Просить позов задовольнити та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату, час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до наданої заяви просив розглядати справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 квітня 2004 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис №29 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO] (а.с.8). Подальше подружнє життя та збереження сім`ї є неможливим, сторони втратили почуття любові друг до друга, погіршились взаємовідношення, сторони спільного господарства не ведуть, тривалий час проживають окремо, шлюбні відношення фактично припинені. Дана родина розпалася остаточно, подальше спільне проживання чоловіка і дружини та збереження даної родини суперечить інтересам обох з подружжя. Таким чином, суд, враховуючи стійке волевиявлення сторін направлене на розірвання шлюбу та обставини справи, вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги. Враховуючи позицію позивача суд вважає можливим після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». Спір про майно відсутній. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 07 червня 1997 року він уклав шлюб з відповідачкою в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 311. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони однією сім`єю не проживають з 2019 року, спільного господарства не ведуть, оскільки\~ мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов`язків, через що в сім`ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на примирення не згоден. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує та вважає недоцільним призначати строк на примирення. Після розірвання шлюбу просить присвоїти прізвище « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 07 червня 1997 року в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 311. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини сторони припинили в 2019 році, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім`єю, втратили почуття любові та поваги один до одного.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 08 січня 2020 року при перевірці дотримання абонентом [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , «Правил роздрібного ринку електричної енергії», встановлено факт порушення, а саме: самовільне підключення до електричних мереж AT «Херсонобленерго» зі зміною схеми підключення, здійснене шляхом приєднання дротів навантаження до ввідного дроту «фаза-нуль», минуючи розрахунковий прилад обліку електричної енергії. При цьому електрична енергія споживається, але приладом обліку електричної енергії не обліковується.\~\~ По факту виявлених порушень складено акт № 134084 від 07.02.2020 р. На підставі даного акту, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 22 січня 2020 року при перевірці дотримання абонентом [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , «Правил роздрібного ринку електричної енергії», встановлено факт порушення, а саме: самовільне підключення до електричних мереж AT «Херсонобленерго» зі зміною схеми підключення, встановлено без облікову розетку, підключену у прихованому місці до дооблікового ввідного проводу. При цьому електрична енергія споживається, але приладом обліку електричної енергії не обліковується. По факту виявлених порушень складено акт № 133578 від 22.01.2020 р. На підставі даного акту, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та стягувати з нього на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що троє неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно рішення Великопріцьківської сільської ради Кагарлицького району, були направлені до Київського обласного центру соціального психологічної реабілітації у зв`язку з тим, що батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Великопріцьківської сільською радою направлено подання до Служби у справах дітей та сім`ї Кагарлицької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Оскільки батько, який проживає в с. Тупальці, Новоград-Волинського району, з 2009 року дітьми не цікавиться, матеріально не допомагає. [PERSON] під час спілкування з працівником служби у справах дітей а сім`ї Кагарлицької районної державної адміністрації по телефону повідомив, що не хоче чути ні про матір ні про дітей, оскільки не вважає себе батьком дітей, хоча й записаний батьком у свідоцтвах про народження дітей. Тому вважає, що наявні правові підстави для позбавлення батьківських прав відповідача. В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Кагарлицької районної державної адміністрації Прохоренко Л.М. надала суду пояснення, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Великопріцьківської сільської ради в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, оскільки батько життям дітей взагалі не цікавиться, проживає в іншому населеному пункті, за період проживання дітей на території Великопріцьківської сільської ради, жодного разу до дітей не приїздив. Представник третьої особи Служби у справах дітей Новоград-Волинської РДА в судове засідання не прибула, про день та час судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] та [PERSON] , яка також діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Маріупольської міської ради №6/13-1265 від 22.11.2011 року «Про прийняття в міську комунальну власність гуртожитків: по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , які знаходяться на балансі Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», гуртожиток по [ADDRESS] був безоплатно переданий у міську комунальну власність. На підставі ордеру №506 від 15.10.2012 року, наданого ПАТ «ММК імені Ілліча» ліжко-місце в кімнаті [ADDRESS] , було надане [PERSON] з її дітьми: неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] . Згідно інформації з довідки реєстру територіальної громади м.Маріуполя у кімнаті [ADDRESS] , з 24.10.2012 року зареєстрована [PERSON] . Проте за вказаною адресою не проживають, з грудня 2019 року у кімнаті перебувають чергові гуртожитку, особистих речей у кімнаті немає, має заборгованість по сплаті комунальних послуг. Визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не прибули з невідомої суду причини, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради надала висновок про недоцільність визнання неповнолітньої дитини [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 26.01.2021 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, неодноразово не з`являлися до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляли, відзив не подали, представник позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Маріупольської міської ради №6/13-1265 від 22.11.2011 року «Про прийняття в міську комунальну власність гуртожитків: по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , які знаходяться на балансі Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», гуртожиток по [ADDRESS] був безоплатно переданий у міську комунальну власність. На підставі ордеру №007107 від 22.07.2014 року, наданого ПАТ «ММК імені Ілліча» ліжко-місце в кімнаті [ADDRESS] , було надане [PERSON] , [INFO] . Згідно інформації з довідки реєстру територіальної громади м.Маріуполя у кімнаті [ADDRESS] , з 24.07.2014 року зареєстрована [PERSON] . Проте за вказаною адресою не проживає з 2014 року, відповідач у кімнаті не проживає більше 5 років, особистих речей у кімнаті немає, має заборгованість по сплаті комунальних послуг. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутністю, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 16.11.2020 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, тричі не з`являвся до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляв, відзив не подав, представник позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Маріупольської міської ради №7/5-83 від 03.03.2016 року «Про прийняття в міську комунальну власність об`єктів та майна, що знаходяться на балансі Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча», гуртожиток по [ADDRESS] був безоплатно переданий у міську комунальну власність. На підставі ордеру №529 від 04.05.2011 року, відповідачці кудл надано у користування кімнату № [NUMBER] у гуртожитку [ADDRESS] . З 16.05.2011 року зареєстрована [PERSON] та у кімнаті не проживає з 2013 року, особистих речей у кімнаті немає, має заборгованість по сплаті комунальних послуг. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутністю, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула з невідомої суду причини, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Маріупольської міської ради №7/5-83 від 03.03.2016 року «Про прийняття в міську комунальну власність об`єктів та майна, що знаходяться на балансі Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча», гуртожиток по [ADDRESS] був безоплатно переданий у міську комунальну власність. На підставі особового рахунку № [NUMBER] відповідач зареєстрована у кімнаті [ADDRESS] . 19 травня 2020 року комісією складено акт обстеження житлового приміщення та встановлено, що у кімнаті № [NUMBER] гуртожитку зареєстрована [PERSON] не мешкає, особистих речей у кімнаті немає. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутністю, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула з невідомої суду причини, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернулась в Святошинський районний суд м. Києва суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю. Проживають окремо, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року справу передано за підсудністю Солом`янському районному суду м. Києва Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 жовтня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 840 гривень, який сплатила позивач при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішувати питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю. Проживають окремо, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 серпня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач позовну заяву з додатками отримав (а.с. 19), відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 травня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на корить позивача підлягає судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. Позивачем не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 02.06.2007 року, від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що спільне життя не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного та зраду чоловіка. З червня 2020 року відповідач проживає з іншою жінкою, у зв`язку з чим фактично спільно не проживають. Вважає, що сім`я розпалася і існує лише формально, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам спільних дітей. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач в заяві до суду просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.06.2007 року, від якого мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Несумісність характерів, втрата поваги один до одного та зрада чоловіка призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси. В письмовій заяві до суду позивач наполягала на розірванні шлюбу, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечив. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітніх дітей сторін суд визначає з матір`ю, оскільки спору про це у них не виникло.

Outcome: approved