Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

У липні 2016 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом до відповідачка, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 листопада 2015 року померла [PERSON], після смерті якої, відкрилася спадщина, в тому числі на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. 17 червня 2015 року від імені [PERSON] був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу [PERSON]. Згідно заповіту спадкодавець заповіла все своє майно та майнові права відповідачеві [PERSON]. Про існування вказаного заповіту позивачі дізналися лише при зверненні до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Позивачі вважають, що не зважаючи на існування заповіту, він не може бути підставою для виникнення права на спадкування за заповітом, так як складений безпосередньо перед смертю спадкодавця (за 5 місяців до смерті), в той час, коли вона тяжко хворіла, в тому числі на церебросклероз ХНМК ІІІ ступеню, діабет, слабоумство (перестала впізнавати рідних) та інше, а тому волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі, що є підставою для визнання заповіту недійсним. З 2014 року [PERSON] через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. До смерті [PERSON] позивачі знаходились поряд, допомагали їй матеріально і поховали за спільні кошти, а тому не зрозуміло, чому спадкодавець склала заповіт лише на одного сина. Крім того, [PERSON] весь час говорила про те, що все належне їй майно перейде до позивачів та відповідача в рівних частках, тому складання заповіту на імя [PERSON] не відповідає дійсній волі заповідача. Сам відповідач [PERSON] погодився з тим, що воля заповідача не була вільною, але в силу необізнаності в шестимісячний термін він не подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом. У визначений 6 - місячний строк позивачі подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а тому згідно зі ст. 1268 ЦК України вважають себе такими, що прийняли спадщину. 07 червня 2016 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] позивачам письмово відмовлено у видач свідоцтв про право на спадщину за законом та зазначено, що ними не надано правовстановлюючого документу на 2/3 квартири [ADDRESS] на імя спадкодавця [PERSON], оскільки в свідоцтві про право власності на житло [PERSON] рахується власником лише 1\\3 частини квартири, а інша 1/3 частина квартири зареєстрована за її покійною матірю [PERSON]. Крім того, в свідоцтві про народження [PERSON] матірю значиться [PERSON], а не [PERSON]. Зазначені письмові відмови нотаріуса позивачі вважають обґрунтованими, оскільки ними дійсно не надано правовстановлюючого документа на предмет нерухомого спадкового майна. Позивачі також зазначають, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належала 1/3 частина квартири [ADDRESS], а інша 1/3 частина квартири рахується за [PERSON] (матірю спадкодавця), яка померла 5 травня 1998 року. 05 травня 1998 року померла [PERSON], внаслідок чого, відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. [PERSON] фактично прийняла спадщину після [PERSON], так як вступила в управління та володіння спадковим майном (проживала в квартирі, здійснювала поточні ремонти та інше). Однак, 27 листопада 2015 року, не оформивши право власності на вказане спадкове майно, [PERSON] померла, внаслідок чого, відкрилася спадщина на її майно, в тому числі, на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. [PERSON] за життя набула у власність 1/3 частину квартири [ADDRESS], але свідоцтво на своє імя не отримала. У територіальному відділенні №10026/0657 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на імя померлої [PERSON], [INFO], наявні вклади на зберіганні: - ТВБР№ 10026/0657:№9155120078 в сумі 2460,55 грн.; - ТВБР №10026/0660: пенс. картка № 26257500033505 в сумі 529,91 грн., № 915518927 в сумі 1672,00 грн., №915518928 в сумі 2192,80 грн., (043 філія) № 915513797 в сумі 353,20 грн., №915512649 в сумі 3343,60 грн.. Заповідальні розпорядження щодо вкладів відсутні. В даний час позивачі не мають можливості будь-яким іншим способом визнати за собою право власності на спадкове майно, окрім як визнання цього права в порядку спадкування в судовому порядку, оскільки неможливо вирішити права особи, яка померла. Позивачі, в судове засідання не зявилися надіслали заяви в яких позовні вимоги підтримали, просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідач, в судове засідання не зявився, надіслала заяву в якій позовні вимоги визнав, просив розглядати справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 27 листопада 2015 року померла [PERSON], після смерті якої, відкрилася спадщина(а.с.10-14). 17 червня 2015 року від імені [PERSON] був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно заповіту спадкодавець заповіла все своє майно та майнові права відповідачеві [PERSON] (а.с.20). Померла [PERSON] в той час коли був складений заповіт, тяжко хворіла, в тому числі на церебросклероз ХНМК 111 ступеню, діабет, слабоумство (перестала впізнавати рідних) (а.с.23-24). Волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі, що на думку суду є підставою для визнання заповіту недійсним. Як вказують сторони, з 2014 року [PERSON] через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Відповідач, [PERSON], підтвердив факт, що воля заповідача не була вільною, але в силу необізнаності в шестимісячний термін він не подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом. Згідно з ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає: заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Враховуючи, що волевиявлення [PERSON] при складанні заповіту від 17.06.2015 року не було вільним і не відповідало її волі, тому позовні вимоги в частині визнання заповіту недійсним підлягають задоволенню. У визначений ст. 1270 ЦК України 6 - місячний строк [PERSON] та [PERSON] подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. 7 червня 2016 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] позивачам письмово відмовлено у видач свідоцтв про право на спадщину за законом. В листах (№ 40/02-14 та № 41/02-14) зазначено, що не надано правовстановлюючого документу на 2/3 квартири [ADDRESS] на імя спадкодавця [PERSON], оскільки в свідоцтві про право власності на житло [PERSON] рахується власником лише 1\\3 частини квартири, а інша 1/3 частина квартири зареєстрована за її покійною матірю [PERSON]. Крім того, в свідоцтві про народження [PERSON] матірю значиться [PERSON], а не [PERSON] (а.с. 21-22). Зазначені письмові відмови нотаріуса є обґрунтованими, оскільки позивачами не надано правовстановлюючого документа на предмет нерухомого спадкового майна (2/3 частини квартири [ADDRESS]), що відповідно до п.п. 4.12.-4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.12, та ст. 49 Закону України «Про нотаріат» є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.08 «Про судову практику у справах про спадкування», визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належала 1/3 частина квартири [ADDRESS] (Свідоцтво про право власності на житло, видане Козятинською дистанцією цивільних споруд 29 листопада 1993 року), а інша 1/3 частина квартири рахується за [PERSON] (матірю спадкодавця), яка померла 5 травня 1998 року (а.с.11). 05 травня 1998 року померла [PERSON], внаслідок чого, відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, в редакції 1963 року, [PERSON] фактично прийняла спадщину після [PERSON], так як вступила в управління та володіння спадковим майном (проживала в квартирі, здійснювала поточні ремонти та інше). Однак, 27 листопада 2015 року, не оформивши право власності на вказане спадкове майно, [PERSON] померла, внаслідок чого, відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України відкрилася спадщина на її майно, в тому числі, відповідно до ст. 1218 ЦК України на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що належала [PERSON]. Відповідно до п.3.1 Листа ВССУ № 24-753/0 4-13 від 16.05.13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Враховуючи положення цивільного законодавства та розяснення ВССУ, викладені в листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.13, [PERSON] за життя набула у власність 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Також, як вбачається з матеріалів спадкової справи у територіальному відділенні №10026/0657 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на імя померлої [PERSON], [INFO], наявні вклади на зберіганні: - ТВБР№ 10026/0657: №9155120078 в сумі 2460,55 грн.; - ТВБР №10026/0660: пенс. картка № 26257500033505 в сумі 529,91 грн., № 915518927 в сумі 1672,00 грн., №915518928 в сумі 2192,80 грн., (043 філія) № 915513797 в сумі 353,20 грн., №915512649 в сумі 3343,60 грн.. Оскільки заповідальні розпорядження щодо вкладів відсутні, тому суд вважає, що вклади підлягають спадкуванню за законом на підставі ст. 1218 ЦК України.. В судовому засіданні встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], оскільки в свідоцтві про народження [PERSON] вказане імя матері - «Пелагея», а не «Поліна». Згідно висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/215-а/2 від 9 березня 2016 року особові імена [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON]) і [PERSON] (свідоцтво про смерть [PERSON]) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с.19). Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін, з метою реалізації та забезпечення права на спадщину, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved