Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У липні 2015 року ТОВ «Кредекс фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту № 600265267 від 04 березня 2013 року в розмірі 12 679 грн. 95 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору у справі. Вказуючи на те, що 04 березня 2013 року між ТОВ «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 600265267 на суму 8 480 грн. строком до 15 березня 2016 року. 08 травня 2015 року ТОВ «Кредекс фінанс» на підставі договору відступлення права вимоги № 1/15-ВПВПК набуло право вимоги за вказаним кредитним договором. Оскільки позичальник умови кредитного договору в частині взятих на себе зобов'язань про повернення кредитних коштів належним чином не виконує, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, позивач просив суд стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором. Представник позивача, будучи належно повідомленим про день, час та місце слухання справи, 02 вересня 2015 року подав до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 27, 31-32). Відповідач, будучи належно повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з'явився, заяв про відкладення слухання справи, розгляд справи за його відсутності, та про причини неявки не повідомив (а.с. 25). Оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За змістом положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 04 березня 2013 року між ТОВ «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 600265267 на суму 8 480 грн. строком до 15 березня 2016 року (а.с. 5-8). За договором № 1/15-ВПВПК укладеним в м. Києві 08 травня 2015 року, між ТОВ «Кредекс фінанс» та ТОВ «Центр фінансових рішень» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором, що також підтверджується актом прийому-передачі реєстру заборгованостей за Договором відступлення прав вимоги № 37/14-ФНКю від 28 березня 2014 року (далі-Договір відступлення) (а.с. 9-18). Згідно витягу з реєстру боржників за Договором відступлення, заборгованість [PERSON] складає 12 679,95 грн. (а.с. 19-20). В укладеному кредитному договорі визначені чіткі умови виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Банківською установою зобов'язання за договором виконані в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Оскільки, судом достовірно встановлено на підставі зібраних по справі доказів те, що відповідач взяті на себе зобов'язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved