Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У листопаді 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що з 28.11.1998р. по 26.05.2011р. сторони перебували у шлюбі. За час шлюбу сторонами по справі було придбано наступне майно: автомобіль MAN 19372, (1994) Білий, № двигуна [NUMBER], № шасі [NUMBER], д. № [NUMBER], вартість - 100000,00 грн.; автомобіль VOLKWAGEN LT 35, (1988) синій, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER], д. № [NUMBER], вартість - 35000,00 грн.; причіп саморобний, (2000) Синій, д. № [NUMBER], вартість - 1000,00 грн.; автомобіль OPEL KADET, (1989) білий, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER], д. № [NUMBER], вартість - 30000,00 грн.; автомобіль ЗИЛ 5301ПО, (1998) сірий, № двигуна [NUMBER], № шасі [NUMBER], д. № [NUMBER], вартість - 32000,00 грн.; автомобіль ВАЗ 2106 3, (1988) бежевий, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER], д. № [NUMBER], вартість - 10000,00 грн.; автомобіль MERCEDES-BENZ 310 D, (1993) Жовтий, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER], д. № [NUMBER], вартість - 40000,00 грн.; житловий будинок [ADDRESS]; житловий будинок [ADDRESS]; житловий будинок в Новоодеському районі Миколаївської області. На підставі вищезазначеного позивач просила суд поділити спільно нажите майно з відповідачем, визнавши за нею право власності на ? частину рухомого та нерухомого майна. У червні 2013р. позивач уточнила позовні вимоги, а саме просила суд визнати будинок [ADDRESS], спільним майном подружжя; поділити спільне майно подружжя, визнавши за нею право власності на ? частини рухомого майна набутого за час шлюбу, а саме: автомобіль MAN 19372, (1994) Білий, № двигуна [NUMBER], № шасі [NUMBER], д. № [NUMBER], свідоцтво № [NUMBER] від 20.03.2010р.; автомобіль VOLKWAGEN LT 35, (1988) синій, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER], д. № [NUMBER], свідоцтво [NUMBER] від 21.10.2006р.; причіп саморобний, (2000) Синій, д. № [NUMBER], свідоцтво [NUMBER]; автомобіль OPEL KADET, (1989) білий, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER], д. № [NUMBER], свідоцтво [NUMBER]; автомобіль ЗИЛ 5301ПО, (1998) сірий, № двигуна [NUMBER], № шасі [NUMBER], д. № [NUMBER], свідоцтво [NUMBER] від 12.02.2000р.; поділити спільне нерухоме майно подружжя, визнавши за нею право власності на ? частину будинку [ADDRESS]; на 23/100 частин домоволодіння [ADDRESS]; на 25/100 частин Комплексу будівель і споруд ковбасного цеху, який розташований за адресою [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти позову. Вислухавши пояснення сторін по справі, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд переходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.11.1998р. у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (а/з № 702). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.05.2011р. шлюб між сторонами по справі розірвано. Вказаним рішенням встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами по справі припинені з квітня 2010р., з цього часу спільне господарство не ведуть. За такого предметом позову є майно придбане сторонами по справі за період з 28.11.1998р. по 01.04.2010р. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 63 Сімейного Кодексу України дружина й чоловік мають рівні права володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст. 71 Сімейного Кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина і чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічні приписи визначенні положеннями КпШС. Згідно ст. 22 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст. 28 КпШС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. У відповідності до ч. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до Довідки БД Автомобіль за [PERSON] зареєстровані такі транспортні засоби: автомобіль ВАЗ 2106 3, (1988), колір бежевий, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER], д/н [NUMBER], свідоцтво [NUMBER] від 19.03.2009р.; автомобіль MERCEDES-BENZ 310 D, (1993), колір жовтий, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER], д/н [NUMBER], свідоцтво [NUMBER] від 15.12.2001р. Згідно Довідки БД Автомобіль за [PERSON] зареєстровані такі транспортні засоби: автомобіль MAN 19372, (1994) Білий, № двигуна [NUMBER], № шасі [NUMBER], д. № [NUMBER], свідоцтво № [NUMBER] від 20.03.2010р.; автомобіль VOLKWAGEN LT 35, (1988) синій, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER], д. № [NUMBER], свідоцтво [NUMBER] від 21.10.2006р.; причіп саморобний, (2000) Синій, д. № [NUMBER], свідоцтво [NUMBER]; автомобіль OPEL KADET, (1989) білий, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER], д. № [NUMBER], свідоцтво [NUMBER]; автомобіль ЗИЛ 5301ПО, (1998) сірий, № двигуна [NUMBER], № шасі [NUMBER], д. № [NUMBER], свідоцтво [NUMBER] від 12.02.2000р.. Вказане рухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбано за спільні кошти під час шлюбу, доказів у протилежність цього відповідачем не надано. За такого позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.04.2013р. встановлено, що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності Серії ЯЯЯ № 400703 від 28.03.2007р. належить на праві спільної часткової власності ? частки комплексу будівель та споруд «Ковбасного цеху», що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Частка Комплексу будівель і споруд ковбасного цеху, який розташований за адресою [ADDRESS], придбався відповідачем у період перебування сторонами у шлюбі, а тому є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно приписам статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач заперечуючи проти позову не надав суду жодного належного та допустимого доказу у спростування факту придбання зазначеного майна за особисті кошти чи не під час шлюбу з позивачем. Також у судовому засіданні ані позивач ані його представник не заперечували факту придбання зазначеного майна у період шлюбу. Таким чином, зазначене нерухоме майно підлягає поділу шляхом визнання за позивачем права власності на ? частки вказаного нерухомого майна. Щодо позовних вимог про визнання в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за [PERSON] право власності на ? частку будинку [ADDRESS], та на ? частку 45/100 часток житлового будинку з нежитловими приміщеннями сауни в [ADDRESS], є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.04.2013р. [PERSON] на підставі договору дарування від 09.06.2004р. № 771 належить на праві власності будинок [ADDRESS]. У відповідності до цього договору дарування [PERSON] передала будинок у власність [PERSON], а останній прийняв будинок безоплатно. Вказаний договір дарування 09.06.2004р. був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 771. Зазначений у договорі дарування будинок був предметом іпотечного договору від 03.09.2007р., укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, - з однієї сторони, та [PERSON], - з другої сторони. Відповідно до п. 1.1 іпотечного договору цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з договору про іпотечний борг № 981-04/07 від 03.09.2007р., укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем. Довідкою Філії «відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Миколаїв» від 21.08.2012р. за Вих. № 27/35 визначено, що станом на 21.08.2012р. заборгованість перед банком погашена в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи будинок [ADDRESS], належить відповідачу на підставі договору дарування від 09.06.2004р. № 771. В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, за яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, вказаний будинок є приватною власністю відповідача та не є об'єктом спільного майна подружжя, відповідно не підлягає поділу.. На підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.01.2009р. відповідачу належали 45/100 часток житлового будинку з нежитловими приміщеннями сауни в [ADDRESS]. 28.12.2012р. між відповідачем та [PERSON] був укладений договір дарування вказаних часток житлового будинку. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.11.2013р. зазначений договір був визнаний недійсним, рішення не оскаржене та вступило в законну силу. Відповідно до статті 334 ЦК України право власності набувається з моменту державної реєстрації. За даними Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.04.2013р. (на момент розгляду дійсної справи), вказана частка житлового будинку зареєстрована за [PERSON]. Доказів іншого позивачем чи його представником не надано. Сторонами по справі не було надано відомостей щодо перереєстрації права власності або скасування права власності за [PERSON] на цю частку будинку. Враховуючи надані сторонами по справі докази, зазначена частка будинку, на момент розгляду справи, є приватною власністю [PERSON]. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Позивачем по справі було визначено орієнтовну вартість спірного майна подружжя, яке підлягає поділу, вказану вартість відповідач не оспорював, клопотань щодо призначення експертизи щодо оцінки спірного майна ним не заявлялось, тому судом прийнято вартість майна визначену позивачем. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягується судовий збір у розмірі 2520,00 грн..

Outcome: partial