Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

У листопаді 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати відповідачку такою, що втратила право користуванням належним йому житлом - 22/40 частинами житлового будинку по [ADDRESS], посилаючись на недотримання відповідачкою своєї обіцянки знятися з реєстрації до кінця жовтня 2012 р. і не проживання її понад один рік без поважних причин через проживання за іншою адресою, втрату зв'язку з квартирою та статусу члена сім'ї. В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали. Позивач пояснив, що загалом, з врахуванням набуття від [PERSON] частини житлового будинку по [ADDRESS], йому належить фактично, а не за правовстановлюючими документами, дві ізольовані квартири [NUMBER] і [NUMBER] за даною адресою, друга з яких знаходиться в непридатному для цільового використання стані, а в першій житловій двокімнатній квартирі, він проживає у прохідній кімнаті, а суміжну ізольовану здає в найом квартирантам. Наполягав, що з донькою, одночасно з досягненням домовленості з її матір'ю [PERSON] про мирову угоду, ним була досягнута домовленість про її виїзд з матір'ю до нового житла зі зняттям з реєстрації. Відповідачка проти позову заперечувала. Зазначала, що вона дійсно домовилася з батьком про те, що виїде з матір'ю до придбаної квартири по [ADDRESS], але з метою проживання ближче до місця навчання - національний університет ім. В.О. Сухомлинського, де навчається і зараз. Домовленості про зняття з реєстрації не було, вона бажає повернутися до місця реєстрації для проживання разом з батьком, але в житловій частині батьківського будинку проживають сторонні люди. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні обставини. Між позивачем та його колишньої дружиною [PERSON] ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2012 р. була затверджена мирова угода, відповідно до умов якої [PERSON] передає йому у власність належні їй 11/40 житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] в обмін на надання [PERSON] грошових коштів на придбання житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.4-6). Позивачу належить також ще 11/40 частин житлового будинку по [ADDRESS] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2009 р. (а.с.4). В порядку реалізації мирової угоди, 16 жовтня 2012 р. на ім'я [PERSON] був придбаний житловий будинок по [ADDRESS], житловою площею 38,6 кв.м. і загальною площею 61,4 кв.м., що не заперечується позивачем та допитаним свідком [PERSON] Відповідачка - донька позивача виїхала добровільно з матір'ю [PERSON] з належними їм речами із будинку по [ADDRESS] 19 жовтня 2012, що підтверджується показаннями свідка [PERSON] та складеним актом від 22 жовтня 2012 р. (а.с.8) і з того часу за даною адресою не проживає. [PERSON] зареєстрована за новим місцем проживання з 23 жовтня 2012 р. (а.с.66). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). При цьому, поділу на квартири [NUMBER] і [NUMBER], відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2009 р. у справі №?2-36/2009 р., будинок, що належав колишній родині [PERSON] немає (а.с.4). Відповідно до матеріалів Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області №7891 перевірки заяви [PERSON] від 18 грудня 2013 р., [PERSON] передав в найом [PERSON] за договором від 21 березня 2013 р двокімнатну квартиру по [ADDRESS] строком на 6 місяців. Відповідно до письмового пояснення [PERSON] від 29 грудня 2013 р., його донька не проживає у квартирі [NUMBER] і в даній квартирі мешкають інші особи. Сторонами не заперечується, що частина житлового будинку по [ADDRESS] - квартира [NUMBER], яка є власністю [PERSON], не використовується в якості житлового приміщення і знаходиться в незадовільному технічному стані. Свідок [PERSON] співвласник спірного будинку, суду показала, що після виїзду відповідачки разом з матір'ю, вона її жодного разу не бачила, про намагання повернутися проживати не знає. Підтвердила, що частина будинку [PERSON] поділені на житлову двокімнатну квартиру та частину, де зберігаються автомобільні запчастини. В житловій квартирі [PERSON] здає в оренду одну кімнату. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON], висловлювала при ній про бажання повернутися проживати до будинку по [ADDRESS], так як батьком там не проживає, але в квартирі проживають квартиранти. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Між сторонами відбулася домовленість про виїзд відповідачки на інше ніж місце реєстрації місце проживання. Однак достатніх та допустимих доказів на домовленість з відповідачкою знятися з реєстрації позивачем суду не надано, хоча на нього покладається обов'язок доказування. Доводів відповідачки про проживання її з матір'ю задля полегшення відвідувань вищого навчального закладу не спростував, такі ж мотиви проживання в матір'ю нгею зазначені в поясненні органам міліції від 18 грудня 2013 р.. Крім того, з березня 2013 р. в житлових приміщеннях спірного будинку, що належить позивачу з дозволу та за договором з позивачем проживають сторонні особи, тобто протягом строку неповажність не проживання відповідачки він намагається довести. Отже наявні об'єктивні перешкоди для відсутності відповідачки за місцем реєстрації. Дані обставини, на думку суду, є поважними для факту відсутності відповідачки з 19 жовтня 2012 р. в будинку по [ADDRESS] і дотепер, а тому позов є недоведеним і у його задоволенні слід відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed