Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої просить встановити факт належності їй заповіту від імені [PERSON], посвідченого 14 червня 1995 року державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-3358. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що 28 вересня 1985 року заявник [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. Шлюб зареєстровано у Відділі РАГС Індустріального району м. Дніпропетровська, актовий запис № 979. Після реєстрації шлюбу заявнику було присвоєно прізвище «Єлісєєва», проте у звязку з тим, що свідоцтво видавалось на російській мові, то прізвище і чоловіка і дружини було зазначено: «Елисеев та [PERSON]». 11 грудня 2017 року чоловік заявника помер, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири за адресою: м. Дніпро, вул. Косіора, 59/59 (нова адреса: пр. Петра Калнишевського, 59/59); земельної ділянки та житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, село Новопідкряж, вул. Петровського, 23; земельної ділянки та житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, село Новопідкряж, вул. Петровського, 40-А. За життя, 14.06.1995 року, [PERSON] склав заповіт на користь заявника у справі, який посвідчено державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-3358. Після смерті чоловіка, у встановлений законом строк [PERSON] звернулась до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на що отримала відмову, оскільки прізвище спадкоємця та спадкодавця не співпадають з прізвищами зазначеними в цьому заповіті. Заповіт складений від імені «Елисеева Олександра Леонтійовича», в якому він все своє майно заповідає «Елисеевій Олені Петрівні». Наведене зумовило заявника звернутись до суду з відповідною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від представника заявника [PERSON], що діє на підставі ордеру серія ДП № 40/01 від 11 вересня 2018 року надійшла заява, відповідно до якої просить розглядати цивільну справу за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення у свою відсутність, на задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, натомість суду надано заяву про розгляд справи у відсутність представника Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Вивчивши матеріали справи, дослідивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON], заінтересована особа: Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні правовідносини регулює п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України відповідно до якої, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено з матеріалів справи, заявник [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер 11 грудня 2017 року та після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири за адресою: м. Дніпро, вул. Косіора, 59/59 (нова адреса: пр. Петра Калнишевського, 59/59); земельну ділянку та житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, село Новопідкряж, вул. Петровського, 23; земельну ділянку та житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, село Новопідкряж, вул. Петровського, 40-А. За життя [PERSON] склав заповіт на користь [PERSON], однак остання позбавлена можливості отримати свідоцтво про прийняття спадщини після смерті чоловіка через невідповідність свого прізвища та прізвища свого чоловіка у цьому заповіті. Так, у заповіті прізвище спадкодавця зазначено «Елисеев», однак в паспорті громадянина України серії АМ № 453450 виданим 30 травня 2001 року Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області прізвище чоловіка заявника [PERSON] зазначено «Єлисєєв» та на підставі якого видано свідоцтво про смерть серії І-КИ № 781232 Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 514 від 11 грудня 2017 року. Імя ж спадкоємця в заповіті, тобто заявника у справі, зазначено «Елисеева», в той час як відповідно до паспорту громадянина України, серії АК № 197398, виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 22 червня 1998 року, прізвище заявника зазначено як «Єлісєєва». Правильність написання прізвища підтверджується копією свідоцтва про смерть чоловіка заявника та копією паспорту громадянина України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про встановлення факту належності їй заповіту від імені [PERSON], посвідченого 14 червня 1995 року державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-3358 є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки дає можливість отримати свідоцтво про прийняття спадщини після смерті чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved