overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що вони постійно мешкають та зареєстровані за адресою [ADDRESS]. Разом з ними за вказаною адресою зареєстрований відповідальний квартиронаймач [PERSON], який не мешкає за вказаною адресою з 2004 року, не несе ніяких витрат та робіт по квартирі і не має ніякого наміру користуватися вказаним житловим приміщення. Та обставина, що відповідач зареєстрований як відповідальний квартиронаймач, не дозволяє позивачам укласти відповідні договори на надання комунальних послуг, зареєструвати за вказаною адресою дочку відповідача, оформити субсидію, скористатися правом приватизації. Оскільки відповідач не проживає у квартирі понад шість місяців, позивачі просять визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК. У судовому засіданні позивачі підтримали позов, просили задовольнити з наведених вище підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, заперечень проти позову не надав, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України за відсутності відповідача. Заслухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є комунальною власністю і знаходиться на балансі МКП «Основаніє». За вказаною адресою зареєстровані з 15.01.1988р. позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON], який є основним квартиронаймачем даної квартири, що підтверджується довідкою МКП «Основаніє» №1811 від 06.11.2013р. На підтвердження того, що відповідач не проживає за адресою [ADDRESS], надано посвідчений МКП «Основаніє» акт №73 від 06.11.2013р., зі змісту якого вбачається, що [PERSON] в квартирі не проживає з 2004 року без поважних причин. Речей, що належать [PERSON], в квартирі немає, замки в квартирі не мінялись. Також вказані обставини були підтверджені показаннями свідка [PERSON] Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Враховуючи, що відповідач понад 6 місяців за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, він вважається таким, що втратив право користування цим житлом. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання втратившим права користування жилим приміщенням, в якому просять з урахування уточнених позовних вимог суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття з реєстрації місця проживання. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що у гуртожитку зареєстрований [PERSON], при цьому не проживає у ньому бульш шести місяців та не сплачує комунальні послуги.. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, відповідач приписаний у гуртожитку в будинку [ADDRESS], проте тривалий час у ній без поважних причин не проживає більше шести місяців - терміну, що встановлений Законом. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, що є підставою для їх задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили визнати його такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що після укладання договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS], між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON], продавці не виконали умови договору та не зняли з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб в квартирі. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити. Відповідач чи його представник в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачів та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 12 вересня 2013 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], який зареєстровано у реєстрі під номером 3081.(а.с. 6) Згідно довідки з місця проживання форми № 3 з місця проживання сім'ї та реєстрації, у квартирі [ADDRESS] проживає крім власника квартири, його дружина та діти і відповідач, [PERSON].(а.с. 7) Відповідач у порушення пункту 14 договору купівлі - продажу від 12 вересня 2013 року не був зняти з реєстраційного обліку в квартирі.(а.с. 6). Із наявного у матеріалах справи акту від 22.01.2014 року, що був посвідчений РЕО-7, вбачається, що відповідач у вказаній квартирі тривалий час не проживає. Власник згідно частини 1 статті 319 ЦК України, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відтак, з огляду на те, що відповідач не зняв себе з реєстрації проживання у вказаній квартирі, всупереч умовам вказаного договору купівлі-продажу від 12.09.2013 року, а також враховуючи те, що позивачі, як власники вказаної квартири, заперечують проти реєстрації його проживання у квартирі, то у даному випадку наявна необхідність судового захисту майнових прав позивачів і ухвалення рішення про задоволення позовних вимог і визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №29 у м.Київ по вул. Ген. Наумова, 41. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між ними 02 листопада 2011 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 02 листопада 2011 року, від шлюбу спільних дітей не мають. З вересня 2013 року шлюбні стосунки між сторонами припинені. Подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим, тому вона змушена звернутися до суду з позовом. Судові витрати просила покласти на відповідача. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала (а.с.12, 24). Відповідач у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу (а.с. 25). Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 02 листопада 2011 року уклали шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1649, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]від 02 листопада 2011 року (а.с.6). Від вказаного шлюбу сторони дітей не мають. Сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, зберігати сім'ю бажає відповідач, але збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Судові витрати по справі, понесені позивачем, становлять 229 грн. 41 коп. судового збору. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам одного з них, сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведть, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що перебувала в шлюбі з відповідачем, який розірвано між сторонами 22 липня 2002 року. Від шлюбу в них народилися дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Дочка перебуває на утриманні і вихованні позивачки. Матеріальну допомогу на утримання дочки відповідач не надає. Після досягнення повноліття дочка продовжує навчатися у вищому навчальному закладі. [PERSON] вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі по 800 грн. із всіх видів його заробітку, на утримання дочки до досягнення нею 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчатися, до закінчення нею навчання. Позивачка [PERSON] позов підтримує, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] до закінчення нею навчання. Відповідач [PERSON] на розгляд справи в суд не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходило заяв про перенесення засідання, про час і місце розгляду справи в суді був належно повідомлений через оголошення у пресі газеті «Свобода» №104 (2834) від 27.12.2013 року, а тому судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, про, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виданої КП «Чортків дім» від 26.11.2013 року дочка [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою в [ADDRESS] Згідно довідки №58 виданої Тернопільським національним технічним університетом від 23.10.2013 року, [PERSON], дійсно навчається в даному навчальному закладі на 2 курсі денної бюджетної форми навчання. Термін навчання по червень 2016 року. Вислухавши позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення шляхом визначення розміру аліментів у розмірі по 800 грн. із всіх видів заробітку відповідача, виходячи із слідуючих обставин. Відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати дочку яка продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги до досягнення 23 років за умови, що він має можливість надати матеріальну допомогу. Відповідачем не надано доказів про його важке, або таке що не дозволяє сплачувати аліменти матеріальне становище, він не є інвалідом, не має інших дітей. Враховуючи дані обставини, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, суд вважає, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити в розмірі по 800 грн. із всіх видів заробітку щомісячно до закінчення навчання дитини, оскільки, їй виповниться 23 роки- 25 серпня 2018 року, а термін навчання по червень 2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 18 червня 2013 року у Ленінському відділі ДРАЦС реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, актовий запис №97. Від шлюбу спільних дітей не мають, шлюбно-сімейні відносини припинили 29 серпня 2013 року, спільного господарства не велося, спільного набутого майна не мають, примирення між нею та відповідачем та поновлення шлюбних відносин, збереження шлюбу між ними не можливе, тому просила шлюб розірвати. Від позивачки [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій просить справу розглянути без його участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 червня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі ДРАЦС реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №97. Від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини сторони припинили з 29 серпня 2013 року, спільного господарства не ведуть. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб 27 квітня 1996 року у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції актовий запис №442. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. З березня 2011 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, спільно набутого майна не мають, подальше збереження шлюбу позивачка вважає не можливим, після розірвання шлюбу за їх спільною домовленістю з відповідачем неповнолітній син залишається проживати з матір»ю, тому просить її шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 квітня 1996 року у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №442. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітня дитина, залишається проживати разом з позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому прохала стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на утримання їх неповнолітніх дітей . В заяві зазначила, що рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: - доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї. Відповідач ухиляється від добровільних витрат, пов'язаних з утриманням дітей, хоча здоровий, працездатний. Також їй відомо, що відповідач працює, однак про своє місце роботи відповідач не розповідав, зі слів відповідача, він отримує пристойну заробітну плату, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. Інші особи, що перебувають на утриманні [PERSON] відсутні, утримання з відповідача на користь непрацездатних батьків та інших осіб не проводиться, а тому відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання наших неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду не заперечує /а.с.14/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. /а.с.10/. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 листопада 2013 року рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області було розірвано шлюб між сторонами /а.с.2/. Від подружнього життя вони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження /а.с. 3, 4/. З довідки Решетилівської селищної ради № 02-32/4081 від 29 листопада 2013 року, вбачається, що [PERSON], проживає разом з донькою [PERSON], [INFO] та сином [PERSON], [INFO] в [ADDRESS]. /а.с.5/. Також судом встановлено, що неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають на утриманні матері - [PERSON]. Оскільки, незважаючи на такі обставини, відповідач ухиляється від витрат, пов'язаних з утриманням дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає, суд вважає що є підстави для задоволення позову. Ч. 3 ст. 181 СК України вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що 15 жовтня 2005 року в відділі РАЦС Кобеляцького РУЮ Полтавської області, актовий запис № 82, зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини припинили з листопада 2013 року. Причиною розпаду сім'ї є те, що між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, внаслідок чого вони втратили почуття любові і поваги один до одного, відповідач має іншу сім»ю. Позивачка прохала суд розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] позов підтримала в повному об'ємі і пояснила, що за наданий судом строк для примирення вона з відповідачем не помирилася. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 жовтня 2005 року в відділі РАЦС Кобеляцького РУЮ Полтавської області, актовий запис № 82 (а.с.3). Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Шлюбні відносини припинили з листопада 2013 року. За наданий судом строк для примирення, сторони не помирилася. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначала, що 11 листопада 2011 року в Кунівській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 01, зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Спільне проживання припинили у вересні 2013р. Причиною розпаду сім'ї є те, що відповідач зловживає спиртними напоями та постійно вчиняє сварки. Позивачка прохала суд розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що сімейні відносини припинили з вересня 2013 року , внаслідок постійних сварок . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 листопада 2011 року в Кунівській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області (а.с. 3). Від спільного проживання дітей не мають. Шлюбні відносини припинили у вересні 2013 р. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved