Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

У липні 2021 року заявник [PERSON] звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. Свої вимоги заявник мотивував тим, що [INFO] померла його двоюрідна баба по лінії матері [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме право на земельну частку (пай) розміром 3,4 в умовних кадастрових гектарах, із земель, які перебували у колективній власності колишнього КСП «Авангард», розташованих на території Ніжинського (раніше Бахмацького) району Чернігівської області, що належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0345820, виданого Бахмацькою райдержадміністрацією Чернігівської області, який 14 березня 2000 року зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 933. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Заявник також з народження проживає та зареєстрований за даною адресою. У [PERSON] близьких родичів не було. Хоча вони проживали разом з його батьками, з 1994 року, він пішов до школи, [PERSON] приймала активну участь у його вихованні, постійно проявляла турботу та піклувалася про нього, підтримувала його матеріально, оскільки вона отримувала пенсію, що було його основним і постійним джерелом засобів для існування. Заявник в свою чергу, турбувався про [PERSON] та допомагав їй по господарству, тобто не менше одного року до дня смерті [PERSON] він перебував на повному її утриманні і відповідно до ст. 531 ЦК УРСР вважається спадкоємцем покійної за законом і відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, прийняв спадщину, так як фактично вступив у управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці, які б претендували на спадщину після померлої відсутні. При підготовці документів для оформлення спадщини в нотаріальній конторі після смерті [PERSON] , було виявлено, що заявник не відноситься до кола спадкоємців після померлої. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] . Саме тому заявник просить судовим рішенням встановити факт, що він [PERSON] , перебував на утриманні [PERSON] , більше одного року до дня смерті останньої [INFO] . У судовому засіданні 03 листопада 2021 року заявник підтримав свою заяву, просив її задовольнити, суду дав пояснення, що [PERSON] померла [INFO] коли йому було 12 років. Своєї сім`ї у [PERSON] не було, вона проживала одиноко у м. Бахмачі Чернігівської області. Вона була двоюрідною тіткою його матері [PERSON] . Для [PERSON] він був єдиним онуком, вона його любила. Заявник зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] періодично навідували [PERSON] . Також він бував у останньої на літніх канікулах. Орієнтовно з 1994-1996 р. [PERSON] проживала в [ADDRESS] з заявником і його родиною. [PERSON] приймала активну участь у його вихованні, постійно проявляла турботу та піклувалася про нього, підтримувала його матеріально, оскільки вона отримувала пенсію. Він в свою чергу купував ліки [PERSON] , турбувався про неї, допомагав по господарству, вони були пов`язані спільним побутом. Після ремонту в будинку після смерті [PERSON] було знайдено сертифікат на право на земельну частку (пай), який належав останній. Встановлення даного факту має для нього юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] . У судове засідання 24 листопада 2021 року заявник не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася. Однак, 01 листопада 2021 року подала до заяву про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, просила справу розглянути за наявними в ній матеріалами та дослідженими в судовому засіданні доказами. Заявлені вимоги Носівська міська рада визнає, проти задоволення заяви не заперечує. Допитаний в судовому засіданні 03 листопада 2021 року як свідок [PERSON] дав показання, що [PERSON] була двоюрідною тіткою його дружини [PERSON] . Все життя [PERSON] працювала в колгоспі, потім отримувала пенсію. [PERSON] проживала одиноко у м. Бахмачі Чернігівської області, сім`ї у неї не було, тому вона взяла піклування над його сином [PERSON] . Вона приймала активну участь у його вихованні, постійно проявляла турботу та піклувалася про нього, підтримувала його матеріально. Син [PERSON] перебував на утриманні батьків та [PERSON] . Орієнтовно у 1997 році він з дружиною забрали [PERSON] , бо вона мала слабкий стан здоров`я, до себе на проживання у [ADDRESS] . У 1999 році остання померла. Допитана в судовому засіданні 03 листопада 2021 року як свідок [PERSON] дала показання, що [PERSON] , 1913 року народження, була її двоюрідною тіткою. Вона зі своїм чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] періодично навідували [PERSON] . Остання проживала одиноко у м. Бахмачі Чернігівської області, сім`ї у неї не було, тому вона взяла піклування над її сином [PERSON] . У них були дружні відносини, вона приймала активну участь у його вихованні, постійно проявляла турботу та піклувалася про нього, упродовж всього часу проживання підтримувала його матеріально. Орієнтовно з 1994 році [PERSON] проживала у [ADDRESS] з її родиною. У 1999 році [PERSON] померла. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу 24 листопада 2021 року без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки всі учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання. Вислухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3а). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна частка (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП «Авангард» та розташована на території Ніжинського (раніше Бахмацького) району Чернігівської області розміром 3,4 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН 0345820 (а.с. 3). За життя [PERSON] , 1913 р.н., заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 17). Судом установлено, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 19) та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 4110/01-17 від 11 серпня 2021 року (а.с. 15). З довідки виданої Носівською міською радою Чернігівської області від 18 червня 2020 року № 982 [PERSON] , вбачається, що станом на 07 січня 1999 року в домоволодінні [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , 1947 р.н., [PERSON] , 1946 р.н., [PERSON] , 1987 р.н., [PERSON] , 1915 р.н., [PERSON] , 1913 р.н. (а.с 4). Із копії паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Носівським РВ УМВС України в Чернігівській області 11 грудня 2003 року слідує, що місце проживання заявника [PERSON] з 11 грудня 2003 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5), про що свідчить відповідна відмітка в паспорті. Більше того з пояснень самого заявника, даних ним у судовому засіданні, судом установлено, що заявник з 1987 року постійно проживає в [ADDRESS] . Заявник надав фотокартку, на світлині якої розміщені заявник ( [PERSON] ) разом з матір`ю [PERSON] , бабою [PERSON] , та двоюрідною бабою [PERSON] , а на звороті вказано власноручно «02.01.1998 р. в колі рідних» (а.с. 24). Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Згідно\~ст. 531 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до\~\~його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують\~\~нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Відповідно до ч. 1\~ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, 1963 року\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він\~\~фактично\~\~вступив\~\~в\~\~управління\~\~або\~\~володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник не має іншої можливості документально підтвердити факт свого перебування на утриманні померлої, але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням факту перебування на утриманні спадкодавця законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Суд враховує, що Носівська міська рада Чернігівської області є належною заінтересованою особою по справі, та визнала заяву, що в свою чергу підтверджує те, що вимоги заяви і визнання їх заінтересованою особою не суперечать закону та не порушує жодним чином права інших осіб, і не направлені на захист інтересів таких інших осіб. При вирішенні даної цивільної справи суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення свідків, допитаних у судовому засіданні, які підтвердили перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] , виходячи з досліджених письмових доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, суд уважає встановленим факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні у [PERSON] , більше одного року до дня смерті останньої - [INFO] . Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, досліджені докази, суд робить висновок, що заява [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved