Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

У листопаді 2011 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, а саме належною йому на праві власності квартирою під № 1, що розташована у будинку [ADDRESS], шляхом знесення паркану у будинку [ADDRESS] (а.с.1-2). Під час судового розгляду даної справи позивач подав адресовану суду свою письмову уточнену позовну заяву, згідно з якою остаточно вимагає усунути йому перешкоди в користуванні належними йому 392/1000 ч. житлового будинку [ADDRESS] шляхом зобов'язання відповідача [PERSON] знести металеву ковану огорожу, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS], за власний рахунок, та стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 2000,00 грн. (а.с.170-176). Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що [PERSON], яка є власником 608/1000 ч. житлового будинку [ADDRESS], встановила ковану металеву огорожу висотою 2,72 м. та територій внутрішнього двору цього будинку, без його згоди як співвласника цього житлового будинку, а проект благоустрою частини території двору за адресою : [ADDRESS] від 2010 р., розроблений ФОП [PERSON], є незаконним, необґрунтованим, немотивованим та таким, що не тільки не враховує його права, а й порушує їх, позбавляючи його належним чином обслуговувати належні йому частину будинку та нежитлове приміщення, яке знаходиться в його користуванні. Також позивач зазначає, що погодження Інспекції з благоустрою міста Одеської міської ради № 01-01/к-311 від 09.09.2010 року було винесено без дослідження всіх суттєвих обставин справи та є незаконним, необґрунтованим та немотивованим. Крім того, позивач стверджує, що у зв'язку з тим, що на протязі тривалого часу йому не надавалася можливість обслуговувати належну йому частину житлового будинку, що приводило до протікання даху, обвалення штукатурки та нервових переживань, тому грошова сума у розмірі 2000,00 грн. може частково компенсувати його моральні страждання. Позивач веде дану справу в суді через свого представника - [PERSON], який просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] не повідомила суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце наступного розгляду справи була повідомлена під розписку відповідно до ч. 3 ст. 191 ЦПК України, про що свідчить довідковий лист від 02 червня 2015 року, який приєднаний судом до матеріалів справи. Одеська міська рада не повідомила суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про одержання нею судової повістки. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого виконкомом Одеської міськради 27.04.2006 р. на підставі розпорядження Приморської райадміністрації Одеської міськради від 29.12.2005 р. № 3902, замість свідоцтва про право власності , виданого виконавчим комітетом Одеської міськради від 08.02.2006 р. [NUMBER], позивач [PERSON] є власником 392/1000 ч. об'єкту нерухомого майна, який розташований за адресою : [ADDRESS], зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» Одеської міськради 28.04.2006 р. (номер запису : 2202 в книзі 600пр-38). При цьому 392/1000 ч. цього об'єкту нерухомого майна складаються з житлового будинку літ. «В», загальною площею 134,4 кв.м., житловою площею 85,1 кв.м., відображеного у технічному паспорті від 04.04.2006 р. (а.с.4). Крім того, згідно розпорядження виконкому Жовтневої райадміністрації Одеської міської ради народних депутатів № 0109, виданого на підставі розпорядження голови Жовтневої райадміністрації № 569 від 15.06.2001 р., [PERSON] було передано нежитлове приміщення площею 9,8 кв.м., котре примикає до належних йому 392/1000 ч. у житловому будинку [ADDRESS] (а.с. 67, 177). Згідно свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого виконкомом Одеської міськради 27.04.2006 р. на підставі розпорядження Приморської райадміністрації Одеської міськради від 29.12.2005 р. № 3902, замість свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Одеської міськради від 08.02.2006 р. [NUMBER], відповідач [PERSON] є власником 608/1000 ч. об'єкту нерухомого майна, який розташований за адресою : [ADDRESS], зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» Одеської міськради 2804.2006 р. (номер запису : 2202 в книзі : 600пр-38). При цьому 608/1000 ч. цього об'єкту нерухомого майна складаються з житлового будинку літ. «Д», загальною площею 208,7 кв.м., житловою площею 92,0 кв.м., відображеного у технічному паспорті від 04.04.2006 р. (а.с.66). У 2010 році, за замовленням відповідача [PERSON], ФОП [PERSON] був розроблений проект благоустрою частини території двору за адресою : [ADDRESS]., який передбачає благоустрій частини внутрішнього двору за вказаною адресою та включає в себе, зокрема улаштування металевої кованої огорожі з воротами і хвірткою (а.с.100-107), та який був погоджений листом Інспекції з благоустрою міста Одеської міської ради від 09.09.2010 р. № 01-0/к-311 (а.с.93, 99-107). Як вбачаться з висновку № 141/2011 будівельно-технічного експертного дослідження, складеного 08.09.2011 р. експертом [PERSON] ПП «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім. Скибіського С.С.», висота вищевказаної огорожі, а саме висота однієї секції, що розташована біля житлового будинку літ. «В», який належить [PERSON], становить від рівня землі +0,000 - 2,72 м., та другої секції, що розташована уздовж земельної ділянки, становить + 0,990 - 1,23 м. (а.с. 68-108). Позивач зазначає, що згаданий проект благоустрою від 2010 р. є незаконним, немотивованим та необґрунтованим, а також порушує його права та інтереси, оскільки, по-перше, суперечить п. 6.7. ДБН Б.2.2-5:2011 «Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій. Благоустрій територій», відповідно до якого висота огороджень має бути не більше ніж 2,0 м. на межі сусідніх земельних ділянок та не більше ніж 2,5 м. на межі з вулицею для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій, а у зв'язку з тим, що улаштована відповідачем огорожа знаходиться на межі земельної ділянки - частини території внутрішньо-дворового простору і не виходить за межу з вулицею, то висота паркану має бути не більше ніж 2 м.; і, по-друге, цей проект був розроблений без врахування того, що двір за адресою : [ADDRESS] використовується та має використовуватися обома співвласниками житлового будинку, а саме ним та відповідачем, й без врахування технічних паспортів цих співвласників. Відповідач не спростувала ці доводи позивача. Крім того, суд бере до уваги доводи позивача стосовно того, що нежитлове приміщення площею 9,8 кв.м., яке було надано йому згідно розпорядження виконкому Жовтневої райадміністрації Одеської міської ради народних депутатів № 0109, виданого на підставі розпорядження голови Жовтневої райадміністрації № 569 від 15.06.2001 р., знаходиться між належною йому частиною та належною відповідачу частиною у житловому будинку [ADDRESS], але графічно в проекті благоустрою від 2010 р. це приміщення віднесено та включено до частини цього будинку, яка належить відповідачу, в зв'язку з чим металева огорожа встановлена таким чином, що він не має будь-якого підходу до згаданого нежитлового приміщення, так як у зв'язку з встановленням металевої огорожі це нежитлове приміщення знаходиться у дворі відповідача, тому він не має будь-якої можливості обслуговувати це приміщення, яке потребує капітального ремонту і відсутність якого може призвести до неможливості використання даного приміщення за призначенням або ж його повного руйнування. До того ж, у зв'язку з встановленням відповідачем металевої огорожі і належна йому частина у згаданому будинку на теперішній час знаходиться у дворі відповідача. Водночас суд погоджується з доводами позивача щодо того, що встановленням металевої огорожі відповідач фактично вже розмежувала земельну ділянку та встановила порядок її користування, хоча з листа Департаменту комунальної власності Одеської міськради № 01-17/125 від 06.12.2013 р. вбачається, що будь-яких рішень щодо передачі у приватну власність або надання в оренду земельної ділянки за адресою : [ADDRESS] Одеською міською радою не приймалося. Також суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що Інспекція благоустрою міста Одеської міської ради своїм листом № 01-01/к-311 від 09.09.2010 р. погодила вищевказаний проект благоустрою частини території двору за адресою : [ADDRESS], без його згоди на проведення такого благоустрою як співвласника житлового будинку, у дворі якого проводився такий благоустрій, та без врахування того, що він користується вказаною територією двору. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що у зв'язку з наявністю перешкод у здійсненні позивачем права власності на 392/1000 ч. житлового будинку за адресою : [ADDRESS], його право підлягає судовому захисту шляхом зобов'язання відповідача за власний рахунок знести встановлену нею металеву ковану огорожу. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право а відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що йому завдана моральна шкода, яка полягає у його душевних стражданнях, пов'язаних з його переживаннями у зв'язку з порушенням його права власності, так як на протязі тривалого часу він не мав можливості належним чином обслуговувати належну йому частину житлового будинку з вини відповідача. Проте позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що створені йому відповідачем перешкоди для належного обслуговування належної йому частини будинку призвели до протікання даху і обвалення штукатурки в належній йому частині будинку, як цього вимагає ст. 60 ЦПК України. Враховуючи тяжкість і тривалість моральних страждань, які зазнав позивач, ступінь вини відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди, на думку суду, відшкодування моральної шкоди позивачу у розмірі 2000,00 грн. буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості та вимогам ч. 3 ст. 23 ЦК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved