Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом про визнання недійсним та скасування протоколу та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначила, що вона з 1998 року проживала однією сімєю з [PERSON], від шлюбних відношень мають доньку [PERSON], [INFO]. З 19 квітня 2002 року вони зареєстрували шлюб офіційно. 21 березня 2014 року [PERSON] помер. Під час сумісного проживання її чоловік був прийнятий у члени ГК «Салют» та отримав у користування гараж №11, поверх 1, ряд 16, яким вона разом з чоловіком постійно користувалась. Зазначає, що після смерті її чоловіка відкрилась спадщина, яку вона у встановленому порядку прийняла. Беручи до уваги те, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві, [PERSON] звернулась до кооперативу з метою вступити до нього. У результаті звернення нею було погашено заборгованість по сплаті внесків та отримано від голови кооперативу перелік документів, які їй необхідно було подати для вступ до кооперативу. Прибувши до гаражу 21 квітня 2015 року з метою перевірки схоронності майна, сплати чергових внесків та подання заяви на вступ до кооперативу позивач потрапити у приміщення не змогла у звязку з тим, що невідомою особою на воротах гаражу було поміняно замки. Вона одразу ж звернулась до голови кооперативу з відповідними розясненнями, з відповіді на яку їй стало відомо, що з 22 вересня 2014 року на підставі протоколу засідання правління №2 вищезазначеним гаражем користується [PERSON], передача якого відбулась за заявою сина померлого [PERSON] Вважає, що передача гаражу відбулась з порушенням норм ЦК України та статуту ГК «Салют», у звязку з чим, неодноразово уточняючи позовні вимоги, в останнє 19 травня 2016 року, просила суд визнати недійсним та скасувати протокол засідання правління гаражного кооперативу «Салют» від 22 вересня 2014 року №2 та протокол загальних зборів уповноважених представників членів ГК «Салют» від 30 грудня 2014 року №4 в частині в частині передачі [PERSON] у користування гаражу №11, у ряду №16, 1-го поверху. Визнати за нею право користування спірним гаражем та зобовязати солідарно ГК «Салют» та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні позивачем вищезазначеним гаражем, шляхом його звільнення та передачі. В судовому засіданні позивач зі своїм представником позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник гаражного кооперативу «Салют» у судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Надав письмові заперечення в яких зазначив, що вихід [PERSON] із ГК «Салют» та прийняття у члени кооперативу [PERSON], з наданням йому у користування гаражу №11, у ряду №16, 1-го поверху відбулося за заявою сина померлого [PERSON] [PERSON], який був його єдиним спадкоємцем, про що останній надав відповідні довідки. Позивач не зверталась до нього з метою переоформлення гаражу. Крім того зазначив, що гараж не є сумісною власністю подружжя, а тому у відповідача взагалі немає права на його спадкування. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав. [PERSON] зі своїм представником позовні вимоги не визнали повністю та зазначили, що померлий [PERSON] був прийнятий у члени ГК «Салют» та отримав право користування спірним гаражем ще до спільного проживання з позивачкою. У звязку з тим, що за свого життя [PERSON] у встановленому законом порядку не зареєстрував спірний гараж та позивачкою взагалі не доведено того факту, що гараж є добудований, введений в експлуатацію та зареєстрований у державному реєстрі прав на нерухоме майно, вести мову в даному випадку про гараж як закінчену будівництвом споруду взагалі не можна, можна вести мову лише про будівельним матеріали з яких складається будівля. Також зазначили, вихід [PERSON] із ГК «Салют» та прийняття у члени кооперативу [PERSON], з наданням йому у користування гаражу №11, у ряду №16, 1-го поверху відбулося за заявою сина померлого [PERSON] [PERSON], який був його єдиним спадкоємцем, про що останній надав відповідні довідки. Крім того зазначив, що за вказаний гараж [PERSON] сплатив [PERSON] 29000 грн., а тому, в розумінні ст.388 ЦК України, є добросовісним набувачем будівельних матеріалів з яких складається спірний гараж. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON]. зазначила, що є головою ЖБК №94 «Урожай». Після смерті [PERSON] до неї 2 рази звертався його син [PERSON] з усною заявою про надання йому довідок про смерть та місце проживання його матері [PERSON] Вона надала такі довідки, але на різних бланках. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що був другом померлого [PERSON] з 2002 року. Також зазначив, що за життя [PERSON] користувався гаражем №11, у ряду №16, 1-го поверху в ГК «Салют». Після смерті [PERSON] він разом з позивачкою їздив до вищезазначеного гаражу, але потрапити туди вони так і не змогли у звязку з поломкою замку. По приїзду в цей гараж вдруге він помітив, що двері були пофарбовані з новим замком. Після чого йому стало відомо, що цим гаражем вже користується інша особа. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За визначенням, яке міститься у\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з положеннями ст. 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні встановлено, що 21 березня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №554332, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 02 квітня 2014 року. За час свого життя [PERSON] був членом ГК «Салют», що підтверджується копією протоколу правління №19 від 05 липня 1995 року та користувався гаражем №11, у ряду №16, 1-го поверху. Однак право власності на вищезазначений гараж [PERSON] не оформлював. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] (дружина померлого -позивач по справі), [PERSON] (донька померлого - третя особа) та [PERSON] (син померлого відповідач по справі), що підтверджується копією свідоцтва на спадщину за законом та в судовому засіданні неоспорювалось сторонами. 16 вересня 2014 року [PERSON] подав заяву до голови ГК «Салют» в якій просив виключити [PERSON] з членів кооперативу та належний йому гараж №11, у ряду №16, 1-го поверху переоформити на нового власника [PERSON] в заяві було зазначено, що на момент переоформлення інші спадкоємці відсутні. Протоколом №2 засідання правління ГК «Салют» від 22 вересня 2014 року [PERSON] був виключений з членів кооперативу, а [PERSON] був прийнятий членом ГК «Салют» з наданням у його користування гаражу №11, у ряду №16, 1-го поверху. З цього ж часу, 22 вересня 2014 року, згідно листа голови ГК «Салют» [PERSON], [PERSON] став членом кооперативу та почав користуватися вищезазначеним гаражем. Протоколом №4 загальних зборів уповноважених представників членів гаражного кооперативу «Салют» від 30 грудня 2014 року було розглянуто та затверджено списки на вибування з членів кооперативу та прийняття до членів кооперативу, згідно якого [PERSON] був виключений з членів кооперативу, а [PERSON] був прийнятий членом ГК «Салют» з наданням у його користування гаражу №11, у ряду №16, 1-го поверху. Суд вважає, що вищезазначений протокол в частині передачі [PERSON] у користування спірного гаражу є недійсним з огляду на наступне. Згідно ст.13 ЗУ «Про Кооперацію» (далі Закон) членство в кооперативі припиняється у разі смерті члену кооперативу фізичної особи. Пунктом 5.10 Статуту ГК «Салют» (далі Статут) визначено, що у разі смерті члена кооперативу його спадкоємці стають членами кооперативу на пільгових умовах після оформлення всіх відповідних документів і переходу права власності на гараж до спадкоємців. Як вже було встановлено судом спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON], [PERSON] та [PERSON], отже всі вони мають право до вступу до кооперативу на пільгових умовах. Згідно п.5.3 Статуту прийом в члени кооперативу здійснюється правлінням кооперативу і затверджується рішенням загальних зборів (зборів уповноважених представників) членів кооперативу. Згідно ст.19-1 Закону член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. Аналізуючи ст.19-1 Закону суд приходить до висновку, що володіти, користуватись та розпоряджатись (за згодою кооперативу) гаражем у ГК «Салют» може лише член зазначеного кооперативу. В судовому засіданні сторони не оспорювали той факт, що ні [PERSON], ні [PERSON], ні [PERSON], після смерті [PERSON] у члени ГК «Салют» у встановленому порядку не приймались. Отже, розпоряджатися гаражем №11, у ряду №16, 1-го поверху [PERSON] не міг,оскільки не був членом ГК «Салют». Крім того, довідка про склад сімї, яка була видана головою ЖБК №94 «Урожай» [PERSON] та на підставі якої було проведено переоформлення спірного гаражу не може вважатися належним доказом вступу [PERSON] у спадщину після смерті [PERSON] та підтвердженням відсутності інших спадкоємців, окрім нього, після смерті [PERSON], оскільки дана інформація може бути підтверджена свідоцтвом про спадщину. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що ГК «Салют» була порушена процедура передбачена Статутом та Законом стосовно прийому у члени кооперативу [PERSON] та переоформлення на нього спірного гаражу. Позовні вимоги про скасування протоколу засідання правління гаражного кооперативу «Салют» від 22 вересня 2014 року №2 не відповідають способу захисту порушеного права та є таким, що не підлягають задоволенню, оскільки даний протокол за своєю суттю є документом який лише засвідчує хід подій засідання правління гаражного кооперативу «Салют» 22 вересня 2014 року. Основним документом на підставі якого здійснюється прийом членів у кооператив відповідно до п.5.3 Статуту є рішення загальних зборів членів кооперативу. Позовні вимоги про визнання за позивачем право користування спірним гаражем та зобовязання солідарно ГК «Салют» та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні позивачем вищезазначеним гаражем, шляхом його звільнення та передачі також не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вже зазначалось судом право власності на спірний гараж [PERSON] не оформлював. Відповідно до ст. 19 Закону кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу. Як вбачається з матеріалів справи позивач є одним із спадкоємцем після смерті [PERSON], що надає їй право, разом з іншими спадкоємцями, на вступ до кооперативу на пільгових умовах. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] зверталась до ГК «Салют» саме із заявою про вступ до кооперативу та їй було відмовлено у вступі до ГК «Салют» з наданням у користування гаражу №11, у ряду №16, 1-го поверху. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та визнання недійсним протоколу №4 загальних зборів уповноважених представників членів гаражного кооперативу «Салют» від 30 грудня 2014 року в частині передачі [PERSON] у користування гаражу №11, у ряду 16, 1-го поверху. Твердження представника [PERSON] про те, що останній в силу ст.388 ЦК України є добросовісним набувачем та власником майна будівельних матеріалів з яких складається будівля спірного гаражу, оскільки [PERSON] придбав цей гараж у [PERSON] за 29000 грн. не підтверджується матеріалами справи. Крім того, [PERSON] права щодо продажу спірного гаражу не мав, оскільки свідоцтва про право на спадщину на будівельні матеріали чи на сам гараж не отримував.

Outcome: partial