Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Краснокутської РДА , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права на постійне користування земельною ділянкою в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в 2013 році помер її чоловік [PERSON] За життя ним було створене фермерське господарство [PERSON], головою якого він був та йому була надана на праві постійного користування земельна ділянка площею 44,37 га, яка розташована на території Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області, для ведення селянського (фермерського) господарства, про що був виданий Державний акт на право постійного користування землею серії [NUMBER] від 12.08.1997 року .Відповідно до статуту ФГ [PERSON] вона є членом даного господарства, а тому вважає, що всі права і обов'язки померлого при прийнятті спадщини переходять до спадкоємця. Після його смерті вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право користування земельною ділянкою, але отримала відмову нотаріуса від 01.12.2015 року , оскільки земельна ділянка належала [PERSON] на праві постійного користування , а не на праві власності. Просила суд визнати за нею, як за спадкоємцем, право постійного користування на зазначену земельну ділянку. У судове засідання позивач не з»явилися , подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала , просила задовольнити. Відповідачі до суду не з»явилися , подали заяви про розгляд справи у їх відсутність , проти позову не заперечували , просили вирішити питання на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи , дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом [PERSON], який був чоловіком позивача [PERSON] помер [INFO] . [PERSON], відповідно до статуту фермерського господарства [PERSON] був головою даного господарства. Для ведення селянського (фермерського) господарства [PERSON] для постійного користування була надана земельна ділянка відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] від 12.08.1997 року площею 44,37 га. Дана земельна ділянка розташована на території Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина і позивач звернулась до Краснокутської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.02.2015 р., згідно якого вона успадкувала ? частину автомобіля , що належав [PERSON] Крім того , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2014 року, [PERSON] успадкувала земельні ділянки площею 0,1052 га та 0,1500 га , що знаходяться по [ADDRESS] , наданих для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ? частину житлового будинку по вище вказаній адресі, що належали спадкодавцю на праві власності . Інші спадкоємці син спадкодавця [PERSON] та дочка [PERSON] від спадщини відмовилися. Як свідчить відповідь Краснокутської ДНК від 30.10.2015 року після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №168/2013 , спадкоємицею за законом є дружина померлого [PERSON], яка прийняла спадщину протягом шести місяців шляхом подачі заяви , оскільки діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися. Інших заяв про прийняття спадщини або відмову від її прийняття від спадкоємців [PERSON] до нотаріальної контори не надходили. Крім того , [PERSON] звернулася до Краснокутської ДНК з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку , згідно Державного акту на право постійного користування землею та 01.12.2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду , оскільки вище вказана земельна ділянка належить померлому на праві постійного користування , а не на праві власності . Після смерті голови ФГ [PERSON]- [PERSON] , дане фермерське господарство не реорганізовано та не ліквідовано, продовжує здійснювати свою статутну діяльність. Будь-які акти органів державної влади щодо припинення права спадкодавця щодо постійного користування вищевказаною земельною ділянкою відсутні. Розпорядженням Краснокутської РДА №354 від 17.09.2007 року наданий дозвіл голові та членам ФГ « [PERSON].» на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю для подальшого надання у власність на території Китченківської сільської ради. З виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФГ « [PERSON].» від 07.02.2013 року керівником фермерського господарства є [PERSON] Як свідчить довідка заступника начальника Краснокутського РУЮ Харківської області з питань державної реєстрації від 29.02.2016 року , керівником ФГ « [PERSON].» є [PERSON] , а [PERSON] являється членом вказаного фермерського господарства. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч. 1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Згідно правил ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону, а відповідно до ст. 19 цього Закону до складу майна фермерського господарства входить у тому числі і право користування землею. Згідно ч. 2 ст. 407 ЦК України та ч. 2 ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування. За таких підстав , суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню , оскільки право постійного користування земельною ділянкою у спадкодавця виникло у 1997 р., тобто до набрання чинності ЗК України з 01.01.2002 р., рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005 визнано неконституційним положення п. 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України щодо зобов'язання громадян, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди на них. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоєців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса і оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач надала суду достатньо доказів на підтвердження позовних вимог , а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину , відповідно до ст. 1296 ч.3 ЦК України. При подачі позову позивач звільнена від сплати судових витрат , судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved