Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

у липні 2017 року позивач звернулась до суду з даним позовом вказуючи, [INFO] року померла її мати [PERSON], якій на праві власності належали земельні ділянки, розташовані на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області. 23 лютого 2011 року мати склала заповіт, яким заповідала усе належне їй на момент смерті майно позивачці. При зверненні до нотаріуса з приводу прийняття спадщини позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів а спадкове майно. Крім того, спадкодавець була співвласником земельних ділянок. Позивач просила визнати за нею право власності у порядку спадкування на 1/620 частку земельної ділянки від загальної площі 127,9093 га, масив [NUMBER] та 1/78 частку земельної ділянки від загальної площі 180,5803 га, масив [NUMBER] розташовані на території Зорянської сільської ради Саратського району, які належали покійній матері, оскільки вона фактично прийняла спадщину. У дане судове засідання позивач не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача - Зорянської сільської ради Саратського району подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Третя особа [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1261, 1268, 1269 ЦК України визначено, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження та укладення шлюбу (а.с. 7-8). 23 лютого 2011 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Зорянської сільської ради Саратського району, Одеської області, яким заповідала усе належне їй на момент смерті майно [PERSON]. Зазначений заповіт зареєстровано в реєстрі заповітів під номером 22 , на день смерті спадкодавця є чинним (а.с. 10-11). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 9). Згідно копій державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] була співвласником земельних ділянок площею 127,9093, масив [NUMBER], та земельної ділянки площею 180,5803, масив [NUMBER] які розташовані на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області та призначенні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 20-23). Спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області за заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка надійшла від [PERSON]. Спадкоємцю [PERSON] видано нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та майнові паї [PERSON] (а.с. 42-65). Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на дві земельні ділянки спадкодавця [PERSON] (а.с. 15). Судом встановлено, що позивач як спадкоємець за заповітом не відмовлялась від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отримала свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майно та фактично прийняла її. [PERSON] не отримала свідоцтва про право на спадщину на дві земельні ділянки матері з поважних причин, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно спадкодавця [PERSON]

Outcome: approved