Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд припинити обтяження квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у вигляді арешту (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 7405495; зареєстровано: 18.06.2008 12:39:10 за № 7405495 реєстратором: Перша ялтинська державна нотаріальна контора, 98600, Автономна Республіка Крим, м. Ялта, вул. Партизанська, 5, (0654) 23-05-92, 23-40-16; підстава обтяження: постанова, б/н, 23.11.2001, Прокуратура м. Ялта; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний номер 2608010SYMFEROPOL210, архівна дата: 28.11.2001, дата виникнення: 28.11.2001, № реєстра: 83341-103, внутр. № СВ01673D2CF2542F433F, коментар: Я-2001-328. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті сина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який помер [INFO] . При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, виявилось, що постановою прокуратури м. Ялта від 23.11.2001 року було накладено арешт на все майно, власником якого є [PERSON] , тож нотаріус позбавлений можливості видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на майно померлого [PERSON] до зняття арешту з такого майна. Оскільки вказаний арешт позбавляє її можливості реалізувати своє право, як власника, звернулась до суду з цим позовом. Позивач зазначила, що покійний [PERSON] , [INFO] постійно проживав у м. Біла Церква, ніколи не проживав на території Автономної Республіки Крим та не мав там майна, не був учасником в судових та кримінальній справі. Вважає, що арешт накладено на майно, що належить фізичній особі з однаковим прізвищем, ім`ям та по-батькові з її покійним сином. 29.04.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 06.05.2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідно до наявних у справі зворотних поштових повідомлень, позивач отримав копію ухвали про відкриття провадження 06.07.2021 року , відповідач 17.05.2021 року. 07.06.2021 року засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. Вказаний відзив обґрунтований тим, що у зв`язку із ситуацією, яка склалась на території України та відповідно до наказу Генеральної прокуратури України від 12.06.2014 року № 33ш у структурі прокуратури АРК ліквідовано прокуратуру м. Ялта та прокуратуру автономії передислоковано до м. Києва. Усі матеріали кримінальних справ, кримінальних та наглядових проваджень, а також інших документів залишилися на території тимчасово окупованого півострова Крим. Згідно з даними ЄРДР за органами досудового розслідування АРК та м. Севастополя не обліковується кримінальних проваджень щодо [PERSON] , [INFO] . Зазначено, що факт порушення майнових прав [PERSON] відповідачем нічим не обґрунтовано, не підкріплено жодними документами та відсутні будь-які посилання на зв`язок відповідача з предметом позову. Просили врахувати пояснення при винесенні судового рішення. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.06.1967 року. Відповідно до паспорта громадянина України № [NUMBER] від 11.09.2018 року, [PERSON] присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місцем народження є м. Біла Церква Київської області. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області серії [NUMBER] від 08.10.2019 року. При житті [PERSON] належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 10.08.2002 року, посвідченим державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області Магдич Т.І., зареєстрованим в реєстрі за № 1-3766. 12.08.2012 року право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 94. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. 10.02.2020 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Савчук Н.І. у спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа за № 65486055, номер у нотаріуса 4/2020. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 251584490 від 07.04.2021 року за частковим співпадінням по [PERSON] міститься наступний запис: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 7405495; зареєстровано: 18.06.2008 12:39:10 за № 7405495 реєстратором: Перша ялтинська державна нотаріальна контора, 98600, Автономна Республіка Крим, м. Ялта, вул. Партизанська, 5, (0654) 23-05-92, 23-40-16; підстава обтяження: постанова, б/н, 23.11.2001, Прокуратура м. Ялта; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний номер 2608010SYMFEROPOL210, архівна дата: 28.11.2001, дата виникнення: 28.11.2001, № реєстра: 83341-103, внутр. № СВ01673D2CF2542F433F, коментар: Я-2001-328. В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні паспортні дані, дата народження та реєстраційний номер облікової картки платника податків, які можуть ідентифікувати особу [PERSON] , на майно якого накладено арешт. Відповідно до наказу Генеральної прокуратури України від 12.06.2014 року №33ш та інформації, яка міститься на сайті прокуратури АР Крим та Міста Севастополя (https://ark.gp.gov.ua/ua/subordinate_offices_.html.), у зв`язку із окупацією півострова Крим Російською Федерацією відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», прокуратуру м. Ялти було ліквідовано у структурі та штатному розписі прокуратури Автономної Республіки Крим, а прокуратуру Автономної Республіки Крим, у системі якої діє Ялтинська місцева прокуратура, територіальна юрисдикція якої поширюється на м. Ялта та м. Алушта, передислоковано до міста Києва. 29.01.2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила вчинити дії щодо зняття арешту з усього майна, власником якого є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , накладеного постановою б/н від 23.11.2001 Прокуратури м. Ялта. Згідно з відповіддю Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя від 12.02.2021 року № 09/1-57вих21, у період з 20.02.2014 року по теперішній час із тимчасово окупованої території півострова Крим до прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, матеріали кримінальних справ та кримінальних проваджень відносно [PERSON] не надходили, згідно відомостей ЄРДР інформація про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] відсутня. Відповідно до листа Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 11.02.2021 року № Аз-21/100/01-2021, гр. [PERSON] , [INFO] згідно даних інформаційної підсистеми «Перевірка осіб за всіма обліками» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційного порталу Національної поліції України» до кримінальної відповідальності не притягувався. Згідно з відповіддю Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.02.2021 року № 10598, у Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби на примусовому виконанні виконавчих листів про стягнення боргу з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] - не перебуває та станом на дату надання відповіді не надходило. Відповідно до листа відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.02.2021року № 2845, згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні у відділі не перебувало та не зареєстровано виконавчих проваджень відносно боржника [PERSON] . Згідно відповіді Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.02.2021 року № 1292/07.2-18, документи нотаріального діловодства та архіву приватних нотаріусів, державних нотаріальних контор Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також Державного нотаріального архіву Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній республіці Крим до Державного нотаріального архіву Херсонської області не передавались. Відповідно до інформації, що міститься на офіційному сайті УДППЗ «Укрпошта» (https://www.ukrposhta.ua/ua/news/57017-do-uvagi-klintiv), починаючи з 27.03.2014 поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку. За даних обставин УДППЗ «Укрпошта» не має можливості пересилати поштові відправлення до півострова Крим. Укрпошта призупинила приймання поштових відправлень в напрямку півострова Крим. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом частин 1, 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 2 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах при зняття арешту з майна» встановлено, що позов про зняття арешту з майна може буті пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або інші законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з частиною 1 статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України, а також повітряний простір над зазначеними територіями визнаються тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Тобто, діяльність територіальних органів Міністерства юстиції України, органів прокуратури та Міністерства внутрішніх справ України на зазначеній території є об`єктивно неможливою. Оскільки матеріали кримінального провадження на підставі яких прокуратурою м. Ялта виносилася постанова б/н від 23.11.2001 року та документи на підставі яких Першою ялтинською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження майна [PERSON] залишились на території анексованого Російською Федерацією півострову Крим, суд дійшов висновку, що отримати відповідну інформацію про те, в якому кримінальному провадженні та відносно кого саме виносилась відповідна постанова, та обтяжувалось майно, є неможливим. В матеріалах справи не міститься підтвердження того, що обтяження у формі арешту майна за реєстраційним номером 7405495 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено у відношенні громадянина України [PERSON] , [INFO] , взятого на облік під ідентифікаційним номером (реєстраційним номером облікової картки платника податків) [NUMBER] . Відсутні також докази того, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , проживав на території Автономної Республіки Крим чи мав там майно, був учасником в судовій чи кримінальній справі або боржником в будь-яких зобов`язаннях. Судом встановлено, що за даними, які містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, арешт накладено на майно [PERSON] , дата народження, РНОКПП та паспортні дані якого відсутні, внаслідок чого нотаріусом було накладено арешт на майно осіб з ідентичним прізвищем, ім`ям та по-батькові, в тому числі на майно, яке належало сину позивача. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1, 2, 5 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкоємця на таке майно та перевірки відсутності заборон або арешту цього майна. Згідно з підпунктом 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Таким чином, суд дійшов висновку, що прийнявши спадщину після смерті сина, до складу якої входять майнові права на квартиру, позивач вважається власником з моменту її відкриття, а саме з 07.10.2019 року, однак, у зв`язку з наявністю арешту, накладеного постановою б/н від 23.11.2001 року Прокуратури м. Ялта на все майно, що належить [PERSON] , позивач не може реалізувати своє право на її оформлення. Як встановлено з матеріалів справи, жодних доказів на підтвердження накладення арешту на майно саме щодо померлого [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , суду не надано, на час розгляду справи будь-які відомості про розгляд кримінального провадження щодо покійного сина позивача чи про притягнення його до кримінальної відповідальності відсутні, тож відсутні підстави для подальшого існування вищезазначеного обтяження. Судом також враховуються доводи відповідача щодо відсутності з його боку порушень прав позивача. Разом з цим, з огляду на те, що підставою обтяження була постанова Прокуратури м. Ялта б/н від 23.11.2001 року, а також з метою інформування про наявність даного позову, позивачем визначено саме цього відповідача. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши належність, допустимість, а також достатність наявних у справі доказів, їх взаємозв`язок у сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи те, що чинним законодавством України не передбачено іншого порядку захисту прав позивача за даних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved