Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

У листопаді 2017 року заявник звернулась до суду з вище вказаною заявою та просила встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON], який помер 19.01.2017 року, а саме той факт, що вона є рідною донькою покійного. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 27.12.2013 року був посвідчений заповіт відповідно до якого [PERSON] заповів все майно, що буде належати йому на день смерті своїй доньці [PERSON], [INFO]. 19.01.2017 року [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, у звязку з чим заявниця звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори. Разом з тим, при оформленні спадщини було виявлено розбіжності у написані прізвища її батька в свідоцтві про її народження, де вказано «Гаврилюк» та у свідоцтві про смерті, а також в заповіті, де зазначено «Гаврилюк». Аналогічні розбіжності існували також в написані прізвища її матері [PERSON], яка померла 26.01.2005 року та рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 20.05.2013 року було встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружини, а також між [PERSON] та [PERSON] як доньки та матері. Існування вказаних неточностей чинить перешкоди заявниці в реалізації її права отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а тому остання звернулась до суду з вказаною заявою, яку в судовому засіданні підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у ній. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі та не заперечувала проти задоволення заяви. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 03 грудня 1964 року народилась [PERSON], яка в подальшому, у звязку з реєстрацією шлюбу, змінила прізвище на «Краніоті», що підтверджується копіями свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб та паспорта громадянина України (а/с 6-8). Так, у свідоцтві про народження заявниці вказано, що її батьками були [PERSON] та [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що 27.12.2013 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось та все те, що буде належати йому на день смерті заповів своїй доньці - [PERSON], [INFO] (а/с 11). 19.01.2017 року [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входить також частка у праві власності на нерухоме майно, у звязку з чим існує необхідність спадкоємцю звернутись в органи нотаріату з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та пояснень заявника в судовому засіданні, реалізувати своє право на отримання документів про право власності на спадщину [PERSON] не має можливості у звязку з розбіжностями у написані прізвища її батька у її свідоцтві про народження та в інших документах, зокрема у заповіті та свідоцтві про смерті, де вказано його прізвище «Гаврелюк» тоді як у свідоцтві про народження прізвище батька зазначено «Гаврилюк». Аналогічні складнощі в оформленні права на спадщину також були після смерті матері заявниці, у звязку з чим вона, її батько та син звертались до суду з відповідною заявою та рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 20.05.2013 року було встановлено факт родинних відносин між заявниками [PERSON], [PERSON], [PERSON] та покійною [PERSON] (а/с 14-15). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до розяснень, які містяться п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Зі змісту заяви вбачається, що встановлення факту родинних відносин [PERSON] необхідне для реалізації права отримати право на спадщину за заповітом. Отже, враховуючи вище наведені обставини та дослідженні судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту родинних відносин між заявником та [PERSON] як доньки та батька. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved