Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~У липні 2019 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області у порядку цивільного судочинства до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області про компенсацію з Державного бюджету України майнової та моральної шкоди, завданої потерпілому внаслідок кримінального правопорушення. Свої вимоги обґрунтував тим, що наприкінці травня 2017 року з його будинку, який знаходиться в с. Мироцьке Києво-Святошинського району Київської області під номером 13 в садовому товаристві «Пожежник», невстановленими досудовим слідством особами викрадено належне йому майно, відомості про що було внесено 02 червня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 12017110200003288 та розпочато кримінальне провадження за ч. З ст. 185 Кримінального кодексу України. З моменту події вчинення кримінального правопорушення минуло понад два роки, проте органом досудового розслідування осіб причетних до скоєння даного злочину встановлено не було. Коли винних осіб буде притягнуто до кримінальної відповідальності працівники слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції ГУ НП в Київській області пояснити не можуть, хоча є наявною оперативна інформація про осіб, які можуть бути причетними до викрадення належного йому майна. Даним злочином потерпілому спричинено великої матеріальної шкоди, яка полягає в тому, що з вказаного вище будинку було викрадено значну кількість належних йому цінних речей, а саме: 1.єврокамін, модель «Kaw-Met w6», вартістю 40 500,00 грн. (сорок тисяч п`ятсот гривень); 2.котел опалювальний твердопаливний, типу Кронас-ЕКО, вартістю 55 000,00 грн. і п`ятдесят п`ять тисяч гривень); 3.електрогенератор, країна виробництва Німеччина, SK6500W GASOLINE GENERATOR, вартістю 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень); 4.газонокосарка, вартістю 8 000,00 грн. (вісім тисяч гривень); 5.електричні автомати, вартістю 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень); 6.пластикові труби, вартістю 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень); 7.кабель алюмінієвий, вартістю 6 000,00 грн. (шість тисяч гривень); 8.кабель мідний, вартістю 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень); 9.візок металевий, танечний, вартістю 1 000,00 грн. (одна тисяча гривень); 10.плита газова, вартістю 500,00 грн. (п`ятсот гривень). Внаслідок вказаного кримінального правопорушення [PERSON] було завдано майнової шкоди на загальну суму 150 000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень). Однак, згідно висновку експерта Київського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру від 08.11.2018 № 12-4/1858, розмір майнової шкоди завданої йому внаслідок вказаного вище кримінального правопорушення станом на 01.06.2017 року міг становити лише 15 779,62 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять гривень шістдесят дві копійки) (висновок експерта наявний в матеріалах кримінального провадження). Позивач вважає вказану у висновку експерта суму явно заниженою, адже дана сума відображає лише вартість двох предметів - твердопаливного котла «Kronas» ЕКО 24 кВт (котел опалювальний твердопаливний) та камінної топки «Kaw-Met» W6 (єврокамін), і то є надзвичайно далекою від справжньої ринкової вартості зазначених предметів. Вартість іншого викраденого з будинку позивача майна експертом навіть не було встановлено. Відтак, він вважає висновок експерта від 08.11.2018 № 12-4/1858 необ`єктивним та таким, що здійснений методом вибіркового дослідження, а тому ніяким чином не може підтверджувати справжню вартість викраденого майна та завданої позивачу майнової шкоди. Крім того, вказаними вище протиправними діями позивачу було завдано також і моральної шкоди, яка проявилася в погіршенні стану його здоров`я, сильних душевних стражданнях, що призвели до його госпіталізації в грудні 2017 року до медичного закладу з важким серцевим захворюванням. І це при тому всьому, що позивач в квітні 2016 року переніс складну операцію на серці, в ході якої йому було встановлено протез аортального клапану. Він є людиною похилого віку, інвалідом другої групи, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, страждає на низку хронічних захворювань, а саме: гіпертонічна хвороба III ступеню, дифузний кардіосклероз СН II А ст., ускладнення після перенесеного інсульту, атеросклероз судин нижніх кінцівок II ступеню (копії виписок з медичної документації додаються до позову). Важко передати словами, що він пережив, коли побачив наслідки злочинних дій невідомих осіб, які, проникнувши до будинку у протиправний спосіб, не гребували нічим - заволодівали всім, що знаходилось у помешканні, від резинових чобіт потерпілого до електрогенератора та твердопаливного каміну. Варто вказати, що майно, яким заволоділи зловмисники, набувалось у власність позивача протягом всього його життя, в процесі здійснення ним офіційної трудової діяльності. Відтак, позивач вважає, що, у зв`язку з викладеним вище, йому було завдано крім майнової, також моральної шкоди, що підтверджується доданими до цієї заяви документами, і розмір якої позивач оцінює в 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень). Таким чином, шкода, завдана позивачу внаслідок вказаного вище кримінального правопорушення, складає 170 000,00 грн. (сто сімдесят тисяч гривень), з яких майнова шкода становить - 150 000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень) і моральна - 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень). На підставі вищевказаного позивач просив суд зобов`язати Кабінет Міністрів України та Головне управління Державної казначейської служби України в Київській області компенсувати шкоду, завдану [PERSON] як потерпілому в кримінальному провадженні від 02.06.2017 року за № 12017110200003288, за рахунок Державного бюджету України в розмірі 170 000,00 грн. (сто сімдесят тисяч гривень), з яких: -150 000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень) є компенсацією завданої позивачу майнової шкоди; -20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень) є компенсацією завданої позивачу моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 05 вересня 2019 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання для розгляду справи за правилами. \~ \~ \~ \~Через канцелярію суду 29.10. 2019 року представником відповідача Державної казначейської служби України направлено відзив на позовну заяву, у якому вони просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки не володіють будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. \~ \~ \~ \~12.11. 2019 року представником відповідача Кабінету Міністрів України до суду було направлено відзив на позовну заяву, у якій просили суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди подається до особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення. \~ \~ \~ \~Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Кабінету Міністрів України у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. \~ \~ \~ \~Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи судом належним чином повідомлені. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою статті 1177 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У відповідності до частини другої статті 1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Положення цієї статті передбачають можливість компенсації шкоди, завданої потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, за рахунок Державного бюджету України виключно у випадках та порядку, передбачених законом. Проте на теперішній час у національному законодавстві відсутній відповідних нормативно-правовий акт, який визначає такий порядок відшкодування шкоди. Таким чином, механізм відшкодування шкоди, завданої потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, яка компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом, законодавчо не врегульований. Положення статті 1177 ЦК України не формулюють норм прямої дії, які б регулювали відносини щодо відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, до прийняття такого закону про відшкодування державою шкоди відповідно до статті 1177 ЦК України на підставі загальних правил відшкодування шкоди здійснюватися не може. Порядок, що містить процедуру присудження та сплати відшкодування, має бути встановлений окремим законом, який не було прийнято до цього часу. За відсутності закону, який формулює такі положення, ніяке право на компенсацію не може виникнути, оскільки заявник не може стверджувати, що він мав «законне сподівання» одержання будь-яких конкретних сум. Також, в ухвалі Європейського Суду з прав людини від ЗО вересня 2014 року у справі «Петро Якович Петльований проти України», заява № 54904/08, суд зауважив, що відповідно до Цивільного кодексу України питання державної компенсації жертвам злочину врегульовано таким чином, що будь-яка вимога про таку компенсацію є умовною. Зокрема, умови, передбачені у статті 1177 ЦК України, полягають у тому, що вони мають бути встановлені окремим законом, який не було прийнято до цього часу. Такий закон має також містити процедуру присудження та сплати компенсації. Ясно видно з цих застережень, що право на компенсацію з боку держави жертвам злочину, передбачене вищевказаною статтею ЦК України, ніколи не було призначене, щоб бути безумовним. Практика національних судів підтверджує, що за відсутності закону, який формулює такі положення, право на компенсацію не може виникнути згідно зі статтею 1177 ЦК України, як окремо взятої. Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №756/10786/16. Водночас, механізм відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за рахунок коштів Державного бюджету України на сьогодні законодавчо визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі-Закон). Проте, цей Закон передбачає можливість реалізації норми цивільного законодавства про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за рахунок коштів Державного бюджету України лише у випадку, коли кримінальне правопорушення вчинено спеціальним суб`єктом (працівник правоохоронного органу, прокуратури) і набуло вигляду незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою тощо. Закону, що регулює відшкодування шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення не з вини спеціального суб`єкта, Верховною Радою України не прийнято. Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 11.09.2019 у справі №479/835/17. Оскільки, на даний час відсутній спеціальний Закон та злочин, у даній справі, вчинений не спеціальним суб`єктом, то відсутні підстави для задоволення вимоги про відшкодування матеріальної шкоди з Державного бюджету. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати,' зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пункті 5 цієї ж Постанови Пленуму №4 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Однак, позивач повинен довести наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіянням йому шкоди, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шко[PERSON] и тощо. Відповідно до\~частини першої\~статті 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~кожна сторона\~зобов`язана\~довести ті\~обставини,\~на які\~вонапосилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу. Отже, позивачем не надано належних доказів того, в чому полягає моральна шкода, якими доказами вона підтверджується (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров`я тощо), наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) Відповідачів та заподіянням йому шкоди, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди. Тобто, твердження Позивача про те, що йому завдана моральна шкода необгрунтовано та доказів на підтвердження не надано. Відповідно до частини першої статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження, до початку судового розгляду, пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Отже, цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди подається до особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення. Оскільки, в даному випадку, по кримінальному провадженню не прийняте рішення, Позивач, після встановлення винних осіб, має можливість звернутись до них з відповідним цивільним позовом. З огляду, на наведене вище законодавство, суд вважає, що позовні вимоги безпідставні та необгрунтовані, тому не підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed