Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

У липні 2021 року позивач пред`явила через суд зазначений позов до [PERSON] на предмет захисту свого права власності на квартиру [ADDRESS] з підстав того, що вона несе тягар обов`язків з утримання майна та оплати комунальних послуг з розрахунку на спільне проживання з нею відповідача [PERSON] , батька позивача, який подарував їй зазначену квартиру та який досі за зазначеною адресою зареєстрований, проте, у зв`язку із веденням ним аморального способу життя, зловживання алкогольними напоями та не підтриманням відносин з позивачем, яка є його донькою, починаючи з листопада 2019 року відповідач у квартирі не проживає, комунальні послуги не оплачує, його особистих речей у квартирі немає, квартирою, як житловою площею, не цікавиться, тому позивач, посилаючись на ч.2 ст. 405, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 05 серпня 2021 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем його постійного проживання (перебування). Треті особи [PERSON] та Центральна адміністрація району Дніпровської міської ради, отримавши ухвалу суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви, письмових пояснень щодо предмета позову не подавали, Центральна адміністрація району Дніпровської міської ради свого представника в судове засідання не направила. В судовому засіданні позивач позов підтримала та наполягала на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав, погодившись на розгляд справи в заочному порядку, про що зазначила в судовому засіданні. Також пояснила, що відповідач веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, не має постійного місця проживання та наразі його місце знаходження не відомо. Відповідач в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням згоди позивача на це в судовому засіданні. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі, зазначивши про те, що відповідач є її колишнім чоловіком та батьком їх спільної доньки, позивача у справі, який квартиру [ADDRESS] подарував доньці у листопаді 2019 року та з того часу у квартирі не проживає та його місцезнаходження не відомо. Третя особа Центральна адміністрація району Дніпровської міської ради, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання, в судове засідання свого представника не направила, письмових пояснень з приводу предмету спору не надавала. Свідок [PERSON] , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою відповідача та проживає в кв. [ADDRESS] сусіднього під`їзду будинку [ADDRESS] та знає цю сім`ю ще з їх весілля з 90-х років, дружили сім`ями тісно. Останні два роки [PERSON] не проживав у квартирі, сильно зловживав алкогольними напоями, там деякий час мешкали чужі люди, скло у вікнах побили, після чого вікна в квартирі забиті, його там немає, а останній раз вона бачила відповідача роки два тому назад. Свідок [PERSON] , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що з 2016 року вона є головою ОСББ «Олександра Поля 96-В», проживає в цьому ж будинку у кв. [ADDRESS] та знає, що власником квартири є донька [PERSON] , якого тривалий час вже в квартирі не бачила, скло у вікнах побито, внаслідок чого вікна та вхідні двері взагалі забили, а він пішов у невідомому напрямку і більше в квартирі не з`являвся, останній раз вона була в квартирі з приводу течі води 2-3 місяці тому назад і бачила, що відповідач там не проживає, його особистих речей немає. Суд, заслухавши усні пояснення позивача, третьої особи [PERSON] , дослідивши зібрані докази, допитавши свідків, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є батьком позивача у справі - [PERSON] , та колишнім власником квартири [ADDRESS] на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого КП «Дніпровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради від 21 жовтня 2019 року. На підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. 01 листопада 2019 року, зареєстрованого в реєстрі під № 1372, зазначена квартира [PERSON] подарована позивачеві [PERSON] (а.с.13-15), та з того часу позивач є власником [ADDRESS] , що узгоджується з даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 листопада 2019 року (а.с.17,18). За даними довідки про реєстрацію місця проживання особи №1/1619 від 02 жовтня 2019 року, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур, в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] з 29 вересня 1988 року; за даними довідки про реєстрацію місця проживання особи №1/3559 від 28 травня 2020 року, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур, в зазначеній квартирі зареєстрована [PERSON] з 25 червня 1999 року; за даними паспорта [PERSON] серії [NUMBER] виданого 19 червня 2017 року Центральним РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, остання зареєстрована за цією адресою з 20 жовтня 2008 року(а.с.11, 22,24), що повністю узгоджується з відомостями адресно-довідкового відділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 04 та 10 серпня 2021 року (а.с.32-35). Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не користується жилим приміщенням зазначеної квартири з листопада 2019 року, тобто близько двох років до дня звернення з позовною заявою, про що свідчить акт про непроживання [PERSON] за місцем реєстрації за адресою [ADDRESS] , складений 07 жовтня 2021 року сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , завіреним головою ОСББ «Олександра Поля 96-В» [PERSON] (а.с.54), яким встановлена відсутність відповідача [PERSON] більше року за місце реєстрації, його особистих речей у квартирі та невідомість його фактичного місця проживання, сукупно з показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних в судовому засіданні. Оскільки іншого відповідачем не доведено, то за встановлених судом обставин підстави для користування спірним житловим приміщення у квартирі [ADDRESS] згідно з ч. 3 ст. 810 ЦК України і ст. 158 ЖК УРСР на умовах договору у відповідача відсутні, а тому належить визнати, що мало місце користування житлом не зобов`язальне позадоговірне, а на обмеженому речовому праві особистого сервітуту з листопада 2019 року відповідно до ст. 405 ЦК України з наслідками, передбаченими ч. 4 ст. 156 і ст. ст. 157, 162 ЖК УРСР. Відтак, оскільки відповідач відсутній у спірній квартирі близько двох років і не користується нею, хоч об`єктивно має таку можливість, то суд дійшов висновку, що сервітут ним не використовується без поважних причин більше строку його збереження за особою, на підставі чого згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України сервітут відповідача припинився, а відповідача по суду належить визнати таким, який втратив право користування спірним житловим приміщенням у зазначеній квартирі відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 406 ЦК України внаслідок задавненості користування. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб, визначений законами України, а тому відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ухвалене судом у цій справі рішення є достатньою підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідача за заявою позивача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідача.

Outcome: approved