Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

У липні 2021 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, де заінтересовані особи - Територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, [PERSON] . В обґрунтування заяви посилався на те, що його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла його баба [PERSON] , яка є матір`ю його батька [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок та присадибну земельну ділянку з кадастровим № 1210100000:04:233:0083, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі наступних правовстановлюючих документів: 1/3 частка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.11.1985, виданого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-3623 та зареєстровано КП «ДМБТІ» 10.11.1985 в реєстровій книзі №399 за реєстраційним №73; 2/3 частки належала [PERSON] на підставі договору дарування від 14.12.1985, посвідченого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-2724 та зареєстровано КП «ДМБТІ» 23.12.1985 в реєстровій книзі №399 за реєстраційним №73. Земельна ділянка площею 0,0743 га з кадастровим номером 1210100000:04:233:0083, розташована за вищезазначеною адресою та переданою у власність в порядку безоплатної приватизації для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 16 березня 1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 19.02.1998 №255, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 007894. 24 грудня 2015 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, за яким зробила таке розпорядження, що усе належне їй майно, нерухоме та рухоме, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, яке буде належати їй на день смерті, усі майнові права та обов`язки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла онуку [PERSON] . Тобто, заявник є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є батько заявника [PERSON] , син померлої [PERSON] , який з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, не звертався та 12 червня 2020 року подав нотаріусу заяву, у якій повідомив про те, що йому відомий зміст заповіту, та про те, що він не скористався правом на отримання обов`язкової частки у спадщині, не має наміру звертатися до суду з питанням про продовження строку для прийняття спадщини, та просить вважати його таким, що відмовився від прийняття спадщини на обов`язкову частку. Інших непрацездатних спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України, а саме: малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця, непрацездатних батьків, після смерті [PERSON] , не має. [PERSON] проживала одна за адресою: [ADDRESS] , тому заявник, як її онук, постійно нею опікувався та здійснював догляд. Останні роки свого життя баба тяжко хворіла на гіпертонічну хворобу, хронічну недостатність кровообігу, кардіосклероз, хронічну ішемічну хворобу серця. З березня 2013 року заявник постійно проживав з бабою, доглядав за нею та вів з нею спільне господарство, після її смерті, поховав її. Отже через похилий вік та тяжку хворобу, баба заявника [PERSON] , з 2013 року та по день своєї смерті [INFO] постійно проживала з [PERSON] , в будинку, який належить їй на праві особистої власності. [PERSON] тривалий час була прикута до ліжка, заявник постійно проживав з нею та здійснював за нею догляд: кормив, мив, прав, вбирав, купував ліки, а [INFO] вона померла. У лікарському свідоцтві про її смерть №57 від 22.02.2017 зазначена причина смерті: хронічна недостатність кровообігу, кардіосклероз дифузний, хронічна ішемічна хвороба серця з гіпертонією. Заявник займався похованням бабусі. За час спільного з нею проживання сплачував усі комунальні послуги за житловий будинок. Заявник був впевнений, що проживаючи разом з бабою на день її смерті, у встановлений законом шестимісячний строк, прийняв спадщину після її смерті. На підставі викладеного, заявник [PERSON] просив суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] (а.с.2-6). Ухвалою суду від 12 липня 2021 року відкрито провадження по справі, а також витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу належним чином завірену копію спадкової справи після [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.130). 10 серпня 2021 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заяву та просив її задовольнити. Представник заявника адвокат Сватенко Н.А. підтримала заяву та просила її задовольнити. Зокрема пояснила, що [PERSON] проживав з бабою [PERSON] однією сім`єю, мали спільний бюджет з нею, заявник її доглядав і після смерті поховав. Заявник і після смерті баби проживає у спадковому будинку, опікується ним. Наданими по справі доказами підтверджено факт спільного проживання заявника зі спадкодавцем, а тому просила заяву задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи територіальної громади в особі Дніпровської міської ради Григоренко А.В. в судовому засіданні підтримала наданий відзив на позов та просила відмовити у задоволенні заяви, оскільки заявником не доведено його вимоги (а.с.195-198). Заінтересована особа [PERSON] надав до суду заяву щодо розгляду справи за його відсутності та просив заяву задовольнити (а.с.134). Суд, вислухавши заявника, представника заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Індустріальним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 23 лютого 2017 року, актовий запис №236 (а.с.17). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку та присадибної земельної ділянки з кадастровим № 1210100000:04:233:0083, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . За своє життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно де б воно не було та з чого б воно не склалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Коваленко С.В., реєстровий №3427 24 грудня 2015 року (а.с.142). Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Коваленко С.В. від 27 лютого 2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину\~\~за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та відсутності доказів проживання разом зі спадкодавцем (а.с.9-12). Згідно вимог ст.ст.1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1264 ЦК України захищає права тих осіб, яких спадкодавець вважав членами своєї сім`ї і які проживали з ним впродовж достатньо тривалого часу (п`ять років), вели спільне господарство. Отже, встановлення факту спільного проживання має значення для захисту матеріальних інтересів осіб, які спільно проживають, оскільки вказаною статтею передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», п. 23, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи та підтверджується письмовими доказами та показами допитаних свідків. Так, свідок [PERSON] суду повідомила, що з 2013 року [PERSON] постійно проживав з бабусею однією сім`єю, опікувався нею, вони вели спільне господарство. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] дружила з її матір`ю, у них дуже дружна сім`я. Бабусі сім`я сина і онук завжди допомагали, з 2013 року онук постійно проживав з бабусею, а з 2016 року вона злегла і він її доглядав. Проживали [PERSON] і баба [PERSON] однією сім`єю, вели спільне господарство, онук поховав бабусю і наразі доглядає за будинком. Свідок [PERSON] суду пояснив, що сім`я [PERSON] дуже дружна, завжди допомагали бабусі, а з 2013 року [PERSON] переїхав до бабусі і став проживати з нею однією сім`єю, доглядав її, вони вели спільний бюджет і наразі [PERSON] проживає у спадковому будинку і опікується ним. Підсумовуючи наведене, досліджені докази, суд вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved