Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи КП «Харківводоканал», КП «Жилкомсервіс» про поновлення порушеного права, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить 3-кімнатна квартира [ADDRESS] . 14 лютого 2016 року в вище вказаній квартирі зникло постачання холодної води, у зв`язку з чим звернулася до КП «Харківводоканал» та начальника дільниці №4 КП «Жилкомсервіс». 26 Лютого 2016 року, комісією у складі - керівника дільниці №4 КП «Жилкомсервіс, інженера дільниці №4, майстра КП «Харківводоканал», встановлено, що відсутність води в квартирі [ADDRESS] виникла в зв`язку перекриття води на стояку, який розташований В квартирі [ADDRESS] , що знаходитеся на 4-му поверсі, власницею якої є відповідачка по справі, [PERSON] . Подача холодної води в квартиру [ADDRESS] відсутня через незаконну установку двох відсікающих кранів на стояках холодної води в квартирі [ADDRESS] , що розташована під квартирою [ADDRESS] (4-й поверх). Мешканка квартири [ADDRESS] самовільно встановила вентиль на стояку холодного водопостачання, перекривши постачання води в квартиру [ADDRESS] . На неодноразові спроби залагодити конфлікт без звернення до суду, відповідачка не реагує, від зустрічей відмовляється. З 14 лютого 2016 року через відсутність води позивач не користується комунальними послугами, зокрема холодною водою, а постачальник нараховує рахунки комунальні послуги, в тому числі і за холодну воду. Позивач вважає, що діями відповідачки, що незаконно перекрила доступ холодної води до моєї квартири, чим унеможливлено користування квартирою, їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 10000 гривень. Позивачка,\~з урахуванням\~уточнених позовних\~вимог просила\~суд зобов`язати\~відповідачів демонтувати\~самочинно встановлену\~запорно-регулюючу\~арматуру (відсікаючі\~вентилі)\~на всіх\~трубопроводах постачання,\~ відшкодувати\~матеріальну шкоду у сумі 35981,87 гривень та моральну шкоди у сумі 10000 гривень. Ухвалою суду від 27.03.2019 року об`єднано цивільну справу № 638/10158/16-ц, 2/638/11504/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа : Харківська міська рада про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії з цивільною справою № 638/11504/16-ц 2/638/856/19 за позовом [PERSON] \~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~треті особи\~ КП\~«Харківводоканал»,\~КП «Жилкомсервіс»\~про поновлення\~порушеного права,\~відшкодування моральної\~та матеріальної\~шкоди \~ в\~одне провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 вересня 2021 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа : Харківська міська рада про відшкодування шкоди, зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. Клопотань про відкладення справи від учасників справи до суду не надходило. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокат Андерс В.М. надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник третьої особи КП «Харківводоканал» надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі відзиву на позовну заяву не надали. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідачів на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з`явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином відповідно до положень п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Коссе Л.М. за реєстровим номером 547, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.03.2007 року. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 07 липня 1997 року виданого ОАТ «Укргідропруд». З технічної документації на житлові приміщення вбачається що квартира відповідачів [ADDRESS] , під квартирою позивача за [ADDRESS] , що розташована на 5 поверсі у цьому ж житловому будинку. Згідно з актом обстеження від 26 лютого 2016 року, складеного комісією у складі керівника дільниці №4 КП «Жилкомсервіс», інженера дільниці №4, майстра КП «Харківводоканал» вбачається, що в квартирі [ADDRESS] з 14 лютого 2016 року відсутня вода в зв`язку перекриттям води на стояку, який розташований в квартирі [ADDRESS] , що знаходиться на 4-му поверсі, власниками якої є відповідачі по справі. Відповідно до протоколу № 4 про адміністративне правопорушення від 05 квітня 2016 року, складеного вповноваженою особою КП «Жилкомсервіс» встановлено, що « [PERSON] , яка мешкає за адресою [ADDRESS] самовільно встановила кран на стояку холодної води, що призвело до відсутності холодної води в кв. [ADDRESS] (поверхом зверху 5 поверх) своїми діями порушила умови проживання мешканців кв. [ADDRESS] ». З тексту листа КП «Харківводоканал» від 14.04.2016 року вбачається, що в зв`язку з залиттям мешканці квартири [ADDRESS] відповідачі самостійно здійснили заміну труб з встановленням відсікаючого крану на стояку холодної води та перекрили холодну воду у квартиру [ADDRESS] , в результаті чого їм було надано припис про демонтування вентеля. Крім того, повідомлялось про неможливість виконання робіт підприємством за відсутності доступу у кв. [ADDRESS] , а також відсутності технічної можливості подачі холодної води іншим шляхом. Відповідно до акту від 28 квітня 2016 року КП «Харківводоканал» Комплекс «Харківводопостачання» здійснено обстеження квартири [ADDRESS] , що належить Позивачу. В результаті обстеження встановлено, що у квартирі [ADDRESS] труби холодного водопостачання та водовідведення, які раніше проходили під підлогою демонтовані, усі комунікації та сантехнічні прилади (мийка, ванна та ін.) встановлені у відповідності з технічним паспортом на кв [ADDRESS] . Одночасно, в акті відображено, що подача холодної води по 2 стоякам в квартиру [ADDRESS] відсутня із-за незаконного встановлення двох відсікаючих кранів на стояках холодної води в квартирі [ADDRESS] , що розташована під квартирою [ADDRESS] . Актом від 16 травня 2016 року, складеного КП «Харківводоканал» встановлено, що подача води до квартири [ADDRESS] здійснюється з підвалу через 2 стояки холодної води, які подають воду до квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Однак, у квартирі [ADDRESS] , де проживають Відповідачі є тільки один стояк у ванній кімнаті, а другий стояк, що мав би бути у кухні відглушений та знаходиться між перекриттями, тому постачання води до квартири Позивача [ADDRESS] відбувається тільки через один стояк, що у ванній кімнаті. Водопостачання у квартирі [ADDRESS] відсутнє з причини того, що мешканці квартири [ADDRESS] самовільно встановили відсікаючий кран на стояку, що у ванній кімнаті та перекрили воду, яку повинні були б отримувати мешканці кв. [ADDRESS] . Як вбачається з відповіді Департаменту житлового господарства Харківської міської ради від 10 червня 2016 року мешканці квартири [ADDRESS] самовільно встановили вентиль на стояку холодного водопостачання, перекривши постачання води в квартиру [ADDRESS] . Представникам житлово-комунальних служб в доступі до квартири [PERSON] відмовила. Актом обстеження від 17 жовтня 2016 року представники КП «Харківводоканал» зафіксували факт відсутності холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] . Комісією КП «Жилкомсервіс» при обстеженні квартири позивача 11 січня 2017 року за адресою: [ADDRESS] встановлено, що водопостачання холодної води у квартирі відсутнє з причини самовільного встановлення Відповідачами відсікаючого крану, Також в акті зазначено, що розташування приміщень, сантехприладів у квартирі [ADDRESS] відповідає технічному паспорту, порушень несучих стін не має, розміщення водостічних труб не змінено. З відповіді КП «Харківводоканал» від 19.04.2017 року вбачається , що водопостачання в квартирі [ADDRESS] не відновлено. З акту від 15.05.2018 року складеного комісією КП «Жилкомсервіс» вбачається, що Відповідач водопостачання у квартиру [ADDRESS] не здійснив. Аналогічні висновки містяться у відповіді КП «Харківводоканал» від 17.08.2018 року та у відповіді КП «Жилкомсервіс» від 21.08.2018 року. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим, зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Згідно з п 8 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про надання житлово-комунальних послуг» індивідуальний споживач зобов`язаний дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що починаючи з 14 лютого 2016 року відповідачами здійснюється порушення прав позивача, яке полягає в недотриманні вимог п 8 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про надання житлово-комунальних послуг», відповідно до якої споживач має обов`язок дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що ефективним способом відновлення порушеного права [PERSON] є саме зобов`язання власників квартири [ADDRESS] демонтувати встановлену ними запорно-регулюючу арматуру ( відсікаючи вентилі) на внутрішньо- квартирному стояку водопроводу, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до квитанцій за період з березня 2016 року по вересень 2018 року позивачем здійснено оплату нарахованих житлово-комунальних послуг на загальну суму 35981,87 гривень, що свідчить про наявність матеріальної шкоди спричиненої незаконними діями з боку відповідача. При цьому суд враховує ту обставину, що позивач не отримує послугу не з вини комунальних служб міста, а саме з вини Відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, враховуючи встановлені судовим розглядом обставини, а саме що внаслідок порушення права позивача неправомірними діями позивача остання була позбавлена можливості скористатися комунальними послугами, які належним чином постачалися комунальним підприємством, суд дійшов до висновку, що діями Відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] , позивачу була спричинена матеріальна шкода у розмірі 35981,87 гривень, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди у сумі 10000 гривень, суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Згідно з частиною третьої цієї статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди в позовній заяві позивач зазначив, що внаслідок неправомірних дій відповідачів позивач була позбавлена можливості користуватися своїм майном, оскільки без водопостачання користуватися квартирою, яка розташована на п`ятому поверсі неможливо. Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування такої шкоди. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є обґрунтованими та зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань позивача, внаслідок порушення її права на користування належним їй нерухомим майном, ступінь вини відповідача, підлягають задоволенню у розмірі 5000 грн, що відповідатиме принципу розумності і справедливості. На підставі викладеного та

Outcome: partial