Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась з позовом до суду до [PERSON], у якому просила: - розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів, але не менше ніж тридцять відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття, а у разі навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі до його закінчення. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 23.11.2012 року у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційній служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 522. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюб, сімю, виховання дитини, ведення спільного господарства. Між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких стає дитина, що впливає на її психічний стан. [PERSON] зазначає, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.11.2012 року у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційній служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 522 (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 196612 від 23 листопада 2012 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 395146 від 16 січня 2015 року, видане Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції). Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, оскільки, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав у повному обсязі, а також те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували незадовільний стан здоров'я дитини чи відповідача, перебування чи необхідність перебування відповідача на стаціонарному лікуванні, наявність у відповідача інших дітей та/або непрацездатних батьків або інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 06 липня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Проте, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] до досягнення ним 23 років у разі продовження навчання, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка чи син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, позивач заявила вимогу про захист своїх прав на майбутнє, не надавши суду доказів про наявність підстав для їх захисту, в звязку із чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, що не позбавляє позивача права після досягнення дитиною повноліття і в разі продовження нею навчання, за наявності підстав, передбачених ст. 199 СК України звернутися до суду із відповідним позовом. У силу положень п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.\~\~\~ Також, враховуючи те, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року звільнений від сплати судового збору, розмір якого у справах про стягнення аліментів складає 551 гривня 20 копійок, відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача вказану суму судового збору в дохід держави у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial