Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали в 2015 році. За час шлюбу вони (сторони) набули у власність житловий будинок [ADDRESS] . В судовому порядку вони розділили даний будинок, було визнано за кожним з них право власності на Ѕ частину цього будинку, їй (позивачці) виділено у власність приміщення в житловому будинку - веранду І площею 15,3 кв.м, кухню 1-3 площею 10,4 кв.м, коридор 12 площею 4,6 кв.м, коридор 1-1 площею 2 кв.м, кладову 1-9 площею 2 кв.м, житлову кімнату 1-8 площею 10,09 кв.м, всього загальною площею 45,2 кв.м, та будівлі - ганок, погріб «Г», Ѕ частину сараю «Б» та Ѕ частину огорожі, інші приміщення та будівлі виділено відповідачу. Після розподілу будинку вони з відповідачем облаштували свої частини будинку окремими виходами та комунікаціями, частинам будинку присвоєно дві адреси, а саме, № [NUMBER] та [NUMBER] . Однак, в зв`язку з існуванням спільної часткової власності вона (позивачка) не може приватизувати земельну ділянку біля будинку, в РЕМ та газовій конторі відмовляються підключати окремо електролічильники та газові лічильники. Тому просила визнати за нею (позивачкою) право власності на будинковолодіння [ADDRESS] , яке складається з тих же приміщень та будівель, що визначені судовим рішенням, припинивши право спільної часткової власності. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і викладене підтвердила. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, викладене позивачкою підтвердив. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що ухвалою Бородянського районного суду від 16 жовтня 2014 року було визнано укладену між сторонами мирову угоду, згідно якої за позивачкою [PERSON] визнано право власності на Ѕ частину будинковолодіння [ADDRESS] , а саме приміщення в житловому будинку - веранда І площею 15,3 кв.м, кухня 1-3 площею 10,4 кв.м, коридор 12 площею 4,6 кв.м, коридор 1-1 площею 2 кв.м, кладова 1-9 площею 2 кв.м, кімната 1-8 площею 10,09 кв.м, всього загальною площею 45,2 кв.м, та будівлі - ганок, погріб «Г», Ѕ частину сараю «Б» та Ѕ частину огорожі. За відповідачем [PERSON] визнано право власності на Ѕ частину вказаного будинковолодіння, а саме приміщення в житловому будинку - кімната 1-4 площею 16 кв.м, кладова площею 3,6 кв.м та кімната 1-7 площею 10,9 кв.м, всього загальною площею 35 кв.м, та господарські споруди - Ѕ частина сараю «Б», Ѕ частина над сараєм «Б», Ѕ частина огорожі, зливна яма № 4 та убиральня «В» (а.с.9-11). На підставі даної мирової угоди 17 лютого 2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно були внесені відповідні відомості щодо права власності сторін на вказані частини будинку (а.с.12-14). Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1,3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Оскільки за ухвалою Бородянського районного суду від 16 жовтня 2014 року було визнано укладену між сторонами мирову угоду щодо розподілу спірного будинку, належні сторонам частини будинку, як вони визнали в судовому засіданні та що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.17-20), виділені в натурі в самостійні будинковолодіння, яким присвоєні окремі адреси, в зв`язку з чим право спільної часткової власності на це майно припинилося, то суд вважає, що підстав для повторного розподілу цього будинку не вбачається, а тому в позові необхідно відмовити.

Outcome: dismissed