Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Людмила Володимирівна (далі - третя особа), в якому просив визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] ; на грошові кошти в розмірі 51 548 грн., що знаходяться на депозитному рахунку № [NUMBER] в ПАТ «Перший український міжнародний банк», відкритому на ім`я [PERSON] ; на грошові кошти в розмірі 100 000 гривень, що знаходяться на депозитному рахунку № [NUMBER] в ПАТ «Укрсоцбанк», відкритому на ім`я [PERSON] Судові витрати позивач просив покласти на нього. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є рідним (єдиноутробним) братом [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Києві. Спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] відсутні. [PERSON] , як єдиний спадкоємець померлої, звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Л.В. із заявою про прийняття спадщини померлої та відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України просив видати йому свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Втім, листом від 15 грудня 2017 року нотаріус Джуринська Л. В . відмовила [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з неможливістю підтвердження родинних зв`язків між спадкодавцем та спадкоємцем в позасудовому порядку. [PERSON] та [PERSON] мають спільну матір - [PERSON] , [INFO] . Батьком [PERSON] був перший чоловік [PERSON] - [PERSON] , 1892 року народження. У другому шлюбі з [PERSON] , [PERSON] [INFO] народила доньку - [PERSON] . Свідоцтво про народження [PERSON] втрачено під час Другої світової війни. Його дублікат не вдалося отримати. Протягом всього життя [PERSON] та [PERSON] , як рідні брат та сестра, підтримували тісні родинні стосунки як між собою, так й зі своєю матір`ю [PERSON] . Оскільки у позивача відсутня інша можливість належним чином оформити прийняття спадщини, вказана обставина змушує його звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представники відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи відповідач були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзиву чи пояснень на позовну заяву не надали. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч.1 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 12.04.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, а також витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Людмили Володимирівни (адреса: м. Київ, вул. Жилянська, 31) належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №07/2017 після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Прокольною ухвалою суду від 27.08.2019 року до матеріали справи долучені витребувані документи, які надійшли 09.07.2019 року, а також копії квитанції та інформаційну довідку. Крім того, ухвалено викликати і допитати у судовому засіданні свідків. Ухвалою суду від 27.08.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). Після укладення шлюбу із [PERSON] , [INFO] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 20). У позивача [PERSON] , [INFO] не збереглося свідоцтво про його народження. З архівної довідки Державного архіву Запорізької області № 01-32/Т-2069 від 01.08.2017 р. вбачається, що у архівно-слідчій справі на громадянина [PERSON] зазначено склад: [PERSON] - дружина та [PERSON] - син 13-ти років станом на 1938 рік (а.с. 24). Крім того, із пояснень [PERSON] та [PERSON] , які були допитані у судовому засіданні в якості свідків, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] підтримали добрі відносини за час життя останньої. Із слів [PERSON] свідками відомо, що [PERSON] та [PERSON] є братом та сестрою по матері. Таким чином, сукупність наданих доказів дає можливість встановити, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну матір - [PERSON] . Батьком [PERSON] є [PERSON] , а батьком [PERSON] є [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Із копії матеріалів спадкової справи №07/2017 після смерті [PERSON] встановлено, що 06.07.2017 року із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої звернувся [PERSON] (а.с. 77). Окрім позивача із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] (а.с. 21). Листом від 15 грудня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Людмила Володимирівна відмовила [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з неможливістю підтвердження родинних зв`язків між спадкодавцем та спадкоємцем (а.с. 102). Майно, яке залишилося після померлої [PERSON] складається з нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 20 листопада 1996 р. (1/2 частки) (а.с. 39-40, 89) та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 грудня 2013 року (1/2 частки), виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Панченко JI.C. (а.с. 41, 108) та грошових коштів, що знаходилися на депозитних рахунка, відкритих [PERSON] в ПАТ «Перший український міжнародний банк» (ПАТ «ПУМБ») в розмірі 51 548,00 грн., з яких 50 000, 00 грн. є сумою вкладу, а 1 548,00 грн. - нараховані відсотки (а.с. 42-43). Стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до статті 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. До рідних братів та сестер спадкодавця належать як повнорідні, тобто ті, які мають обох спільних батьків, так і неповнорідні, тобто ті, які мають лише одного зі спільних батьків: єдинокровні, які мають спільного батька, та єдиноутробні, які мають спільну матір. Згідно із ч. 1-3 ст.1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до статті 1271 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, беручи те, що у судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є братом на сестрою, за відсутністю іншої можливості отримати спадщину після смерті останньої, зважаючи на доведеність належності останній на момент відкриття спадщини квартири [ADDRESS] та грошових коштів в розмірі 51 548,00 грн., що знаходяться на депозитному рахунку в ПАТ «Перший український міжнародний банк», суд прийшов до висновку про можливість задоволення даного позову та визнання за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на квартиру та зазначені кошти після смерті його сестри [PERSON] , оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого володіння квартирою та грошовим коштами. У той же час, вимога про визнання за позивачем права власності на грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн., що знаходяться на депозитному рахунку в ПАТ «Укрсоцбанк», відкритому на ім`я [PERSON] задоволені судом бути не можуть, з огляду на ненадання відповідних доказів розміщення коштів та стану рахунку станом на час прийняття спадщини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі викладено та

Outcome: partial