Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

У липні 2016 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від № 10-29/6128 від 01.04.2008 року у розмірі 222 668,50 доларів США, що еквівалентно 5 385 771 грн. 73 коп. В обґрунтування пред'явлених вимог позивач посилається на те, що 01.04.2008 року між ПАТ «Укрсобанк» та відповідачем укладений кредитний договір № 10-29/6128 про надання невідновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого позивач встановив відповідачу кредитний ліміт у сумі 100 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних з кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 31.03.2023 року. Однак, відповідач не виконує умови взятого на себе зобов'язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим, станом на 16.01.2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 222 668, 50 доларів США, що еквівалентно 5 385 771 грн. 73 коп. Ухвалою суду від 18.07.2016 року (суддя Фаркош Ю.А.) провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду на 01.08.2016 року (а.с. 26). 12.10.2016 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла апеляційна скарга на ухвалу суду від 18.07.2016 року (а.с. 36-37). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2016 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу судді Печерського районного суду м. Києва від 18.07.2016 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.40). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.12.2016 року відкрито провадження за апеляційною скаргою [PERSON] (а.с.50). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.01.2017 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18.07.2016 року залишено без змін (а.с.66). Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ від 13.02.2017 року вказана справа розподілена для розгляду судді Васильєвій Н.П. (а.с. 72). Ухвалою від 16.02.2017 року справу прийнято суддею до розгляду та призначено на 21.02.2017 року (а.с. 82). 20.06.2017 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності у справі з відповідними доказами (а.с.96-106). Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ від 29.09.2017 року вказана справа розподілена для розгляду судді Батрин О.В. (а.с. 116). Ухвалою від 29.09.2017 року справу прийнято до розгляду та призначено на 05.10.2017 року (а.с. 120). У судовому засіданні 05.10.2017 року оголошено перерву до 22.11.2017 року для витребування у ПАТ «Укрсоцбанк» виписки по особовим рахункам відповідача, платіжних документів, що підтверджують видачу кредиту відповідачу, дані про зміну відсоткової ставки за кредитними договорами, про що судом було винесено ухвалу (а.с.125). У судовому засіданні 22.11.2017 року оголошено перерву до 22.01.2018 року для повторного виклику представника позивача та витребування документів у ПАТ «Укрсоцбанк», про що судом було винесено ухвалу (а.с.131). Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. У зв'язку з чим суд визнав можливим розгляд справи за відсутності представника позивача. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила з підстав пропуску строку позовної даності. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 01.04.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладено кредитний договір № 10-29/6128 про надання невідновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого позивач встановив відповідачу кредитний ліміт у сумі 100 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних з кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 31.03.2023 року (а.с.9-12). 16.07.2009 року сторонами укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до № 10-29/6128 від 01.04.2008 року та договір про внесення змін № 1 до договору кредиту, відповідно до яких сторони виклали в новій редакції графік погашення траншів кредиту та домовились про збільшення строку кредитування на 24 місяці, тобто кінцевий строк погашення встановлено 31.03.2025 року (а.с.14-16). Позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем за кредитним договором щодо видачі грошових коштів у спосіб, передбачений п. 2.1. ст. 2 кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст. 526 ЦК України. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.п. 2.4, 2.4.1, 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9. кредитного договору відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку визначеному кредитним договором та відповідно до п.п. 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 4.5, 5.4 кредитного договору достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафна санкції. Згідно зіп.п. 2.4. кредитного договору позичальник зобов'язувався сплачувати відсотки за користування кредитом у валюті кредиту не пізніше 10 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 1 договору про внесення змін № 1 від 16.07.2009 року до кредитного договору кінцевий строк погашення заборгованості за кредитом встановлено не пізніше 31.03.2025 року. Разом з тим, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, зокрема, з погашення суми кредитів, процентів відповідачем не були виконані, в зв'язку з чим станом на 16.01.2016 року у останнього утворилась заборгованість. Згідно з наданим представником позивача розрахунку, правильність якого перевірена судом станом на 16.01.2016 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 222 668,50 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 5 385 771 грн. 73 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 96 529,13 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 2 334 788 грн. 58 коп., заборгованості за відсотками в сумі 81 777,22 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 1 977 978 грн. 25 коп., розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 16 729,22 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 404 636 грн. 41 коп. та розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 27 632, 92 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 668 368 грн. 50 коп. (а.с.6-8) Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Отже, та обставина, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання з погашення кредиту та процентів за кредитним договором, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження. Разом з цим, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки наявні підстави для застосування строків позовної давності, на пропуск яких послався у своїй заяві представник відповідача, виходячи з такого. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно з пунктом 4.4 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такої зміни. Останній платіж за кредитним договором позичальник здійснив 03.11.2010 року року, а тому відповідно до пункту 4.5 цього договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив, через 90 днів після сплати боржником останнього платежу. З огляду на зазначене, оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено, то через 90 днів після сплати боржником останнього платежу в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 23.06.2016 року (а.с. 23), тобто зі спливом позовної давності. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 7.12.2016 у справі 6-719цс16. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed