Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

У квітні 2019 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми матеріального збитку у розмірі 152 575, 24 грн., судовий збір у розмірі 1984,60 грн.,витрати, які були понесені з метою виготовлення звіту у розмірі 3 900,00 грн. та витрати на правничу правову допомогу у розмірі 40 000,00 грн. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 07.12.2019р. сталася ДТП за участю транспортного засобу «Toyota Corolla» д/н [NUMBER] власником якого є відповідач, який не надав перевагу у русі транспортному засобу «Mercedes-Benz GLE 350 D», 2017 року випуску, д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] , що призвело до зіткнення транспортних засобів. 24.12.2019р. постановою Святошинського районного суду м.Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. 13.02.2019р. між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та відповідачем було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6694658 строком дії до 12.02.2020р. 15.01.2019р. експертом страхової компанії визначено суму матеріального збитку позивача відповідно до експертного висновку № 3078/19 ГШВ без урахування ПДВ, яка складаєтьсяя із вартості відновлювального ремонту у розмірі 153 808, 01 грн. за мінусом 25 634,67 грн., тобто на думку третьої особи матеріальний збиток складає 128 173,34 грн. 23.12.2019р. позивач звернувся із заявою до ТОВ «НЕАК» про визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу «Mercedes-Benz GLE 350 D». 22.01.2020р. позивачу ПрАТ «Європейський страховий альянс» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 100 000, 00 грн. у межах ліміту відповідальності, який передбачений полісом № АМ/6694658 за матеріальну шкоду, яка була нанесена відповідачем позивачу, внаслідок вчинення ДТП. Після огляду транспортного засобу та складення акту огляду, 31.12.2019р. позивач звернувся із заявою № 0000247965 на ремонт автомобіля до СП ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц». В результаті опрацювання заявки, «Mercedes-Benz GLE 350 D», 2017 року випуску надало позивачу рахунок № [NUMBER] від 31.12.2019р. в якому було зазначено вартість ремонтних робіт та запасних частин, які потрібно замінити на загальну суму 208 993,00 з урахуванням 20 % ПДВ. В подальшому, 03.01.2020р. позивач у відділенні АТ КБ «Приватбанк» здійснив оплату послуг, ТОВ «НЕАК» на суму 3 900,00 грн. відповідно до рахунку-фактури № 813-2019. 10.01.2020р. позивач прийняв рішення провести ремонт транспортного засобу та здійснив оплату СП ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц» відповідно до рахунку № [NUMBER] на суму 208 993, 00 грн. Після того, як позивач оплатив ТОВ «НЕАК» суму послуг, 20.01.2020р. склав звіт № 813-2019 про оцінку колісного транспортного засобу відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 252 575,24 грн. з урахуванням 20 % ПДВ. А тому відповідач зобов`язаний відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди 252 575,24 грн. та сумою страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн., що складає 152 575,24 грн. Також просить стягнути орієнтовну суму надання професійної правничої допомоги адвокатом позивачу, що становить 40 000,00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2020р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в частині стягнення витрат на правничу допомогу. Треті особи в судове засідання не з`явилися про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник ПрАТ «Європейський страховий альянс» в судове засідання не з`явився про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, просили розглядати справу без його участі. Направив на адресу суду пояснення щодо позовної заяви в яких зазначив, що у заяві від 10.12.2019. [PERSON] просить ПрАТ «Європейський страховий альянс» здійснити виплату страхового відшкодування на підставі розрахунку страховика (на проведенні оцінки, експертизи не наполягають, суму страхового відшкодування погоджує). Враховуючи розмір страхової суми за полісом 100 000,00 грн. ПрАТ «Європейський страховий альянс» виплатило позивачу 100 000,00 грн. Представник позивача надав заперечення на вищевказані пояснення в яких зазначила, що даними пояснення ПрАТ «Європейський страховий альянс» підтвердила позовні вимоги позивача, що ріницю між фактичною вартістю ремонту пошкодженого ТЗ та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком, має відшкодувати саме винуватець ДТП на підставі ст.. 1194 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 07.12.2019р. приблизно о 19 год.10 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Corolla» д/н [NUMBER] по вул. Берковецька, 6-в в м. Києві, не надав переваги в русі автомобілю «Mercedes-Benz GLE 350 D», д/н [NUMBER] , який наближався праворуч, внаслідок чого сталося зіткнення , автомобіль «Toyota Corolla» д/н [NUMBER] », після зіткнення в некерованому стані здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем « Daewoo», д/н [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Винним у вищенаведеному ДТП згідно постанови Святошинського районного суду м.Києва від 24.12.2019р. визнано [PERSON] /а.с.25/. 13.02.2019р. між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правовою відповідальністю власників наземних транспортних засобів № АМ/6694658 строком дії до 12.02.2020р./а.с.26/. 03.12.2019р. [PERSON] - власник автомобіля «Mercedes-Benz GLE 350 D», д/н [NUMBER] звернулася до ПрАТ «Європейський страховий альянс» з повідомленням про подію з транспортним засобом/а.с.27/. Відповідно до листа ПрАТ «Європейський страховий альянс» від 22.01.2020 № 212/13 [PERSON] повідомлено, що вартість матеріального збитку транспортного засобу марки «Mercedes-Benz GLE 350 D», д/н [NUMBER] визначено на підставі експертного висновку № 3078/19ГШВ від 15.01.2019р. без урахування ПДВ, яка складає 128 173,34 грн.( 153 808,01 грн. вартість відновлювального ремонту -25 634,67 грн. (ПДВ)=128 173,34 грн.). Судом встановлено, що позивач 23.12.2019р. звернувся до ТОВ «Незалежної експертно-асистуючої компанії» про проведення автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу. 03.01.2020р. здійснив оплату послуг, ТОВ «НЕАК» на суму 3 900,00 грн. відповідно до рахунку-фактури № 813-2019 /а.с.33/. Крім того, позивач звернулася до СП ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц», відповідно до рахунку № [NUMBER] якого вартість ремонту складає 208 993,67 грн/а.с.34-37/. Відповідно до квитанції від 10.01.2020р. позивачем сплачено кошти відповідно до рахунку № [NUMBER] за ремонт автомобіля у розмірі 208993,67грн/а.с.37/. Відповідно до звіту № 813-2019 про оцінку колісного транспортного засобу від 20.01.2020р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz GLE 350 D» складає 252575,245 грн., вартість відновлювального ремонту 208 637,76 грн./а.с.38-43/. Згідно платіжних доручень № 3675 від 02.04.2020р., № ЦО03797 від 10.04.2020, № 4281 від 28.04.2020р. ПрАТ «Європейський страховий альянс» в загальному виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн, тобто страхову суму відповідно до ліміту відповідальності /а.с.145-147/. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За приписами статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому страховиком у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У Постанові від 04.07.2018р. Верховний Суд дійшов висновку, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування і в межах, обумовлених договором страхування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Суд приходить до висновку про стягнення з відповідача, який є винуватцем ДТП, різницю між фактичною вартістю ремонту (252 575,24 грн.) та страховим відшкодуванням (100 000,00 грн.), виплаченим страховиком. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що твердження представника позивача викладені в позовній заяві є достовірними, а обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог є обгунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення матеріальної шкоди у розмірі 152 575,24 грн. (різницю між фактичною вартістю ремонту - 252 575,24 грн. та страховим відшкодуванням 100 000,00 грн. = 152 575,24 ) . Враховуючи положення ч. 6 ст. 139 ЦПК України, наявність в матеріалах справи звіту про оцінку колісного транспортного засобу та квитанції про сплачені кошти за проведення оцінки визначення вартості матеріального збитку в розмірі 3 900,00 грн, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача вказані кошти. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається із матеріалів справи договір про надання правової допомоги № 26-12/19 та додатковий договір№ 1 до договору не містить детальний опис послуг, що надаються, їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), порядок його сплати. Позивачем не надано детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по даній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому підстав для задоволення в цій частині позовних вимог суд не вбачає. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1984,60 грн.

Outcome: partial