Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернулася до суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги\~позивач мотивувала\~тим,\~що з\~відповідачем [PERSON] \~01.06.2007\~зареєструвала шлюб.\~Від спільного\~шлюбу вони\~мають сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який проживає\~разом з\~нею і\~перебуває на\~її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини регулярно не надає. У зв`язку з чим, після уточнення позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 06.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Крім того вказала, що дитині було поставлено діагноз правобічна вроджена косолапість з порушенням функції статики та ходи, а тому дитина потребує медикаментозного та санаторно-курортного лікування, що значно збільшує матеріальні затрати на її утримання. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що він не має постійної роботи та періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому спроможний сплачувати аліменти розмірі, що не перевищує 1500,00 грн. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 01.06.2007 сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 400. Від спільного\~шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Згідно відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 26.03.2019 малолітня дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до медичного висновку № 63 на дитину (підлітка)-інваліда з дитинства в віці до 18 років [PERSON] , [INFO] , має захворювання (паталогічний стан) правобічна вроджена косолапість з порушенням функції статики та ходи. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України\~передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно частини 2\~статті 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Абзацом першим пункту 17 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини 3\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою\~статті 182 СК України\~встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Суд також враховує заяву позивача про стягнення аліментів з 01.07.2019, оскільки відповідач до цього часу надав матеріальну допомогу на утримання дитини, в т.ч. на додаткові витрати. За таких обставин, оцінивши в сукупності наявні в справі докази та враховуючи вікову категорію малолітньої дитини та звичайні її потреби, стан здоров`я дитини, позивача та відповідача, який є фізично здоровою людиною працездатного віку, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог шляхом стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 01.07.2019 та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин стягнення аліментів у вказаному розмірі забезпечить необхідний та достатній рівень його участі в утриманні дитини для її гармонійного розвитку. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial