Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

у листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 17.10.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачем та на утримання яких за рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.01.2016 року він сплачує аліменти. Шлюбні відносини між ними припинено в жовтні 2015 року. З того часу спільного господарства не ведуть, він проживає з іншою жінкою, з якою мають доньку [PERSON], [INFO]. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому, та суду пояснив, що шлюб розпався остаточно, він має іншу сім'ю, а тому просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, підтвердила, що з серпня 2015 року разом з позивачем не проживає, оскільки останній має іншу сім'ю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 17 жовтня 2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №5. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 17 жовтня 2009 року Пліщинською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є двоє дітей: син - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Діти проживають разом з відповідачем [PERSON], що визнано сторонами у судовому засіданні, а тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я з серпня 2015 року не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім'єю та відсутність спільного побуту, наявність у позивача іншої сім'ї, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved