Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 вересня 2004 року помер її чоловік [PERSON]. З покійним вона проживала однією родиною з січня 1970 року по день його смерті. Проживаючи однією родиною, вони мають двох спільних синів: [PERSON] та [PERSON]. Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, набуте ними в період сумісного проживання, але юридичним власником даного майна являється лише покійний її чоловік, а саме: 12/25 частини приватного будинку та на прибудинкову приватизовану земельну ділянку, площею 0,085 га, що знаходиться за адресою м. Фастів, вул. Чичеріна (теперішня назва вул. Калинова) №89. Позивач одноособово хоронила чоловіка та відбувала усі похоронні обряди, та фактично вступила у володіння та розпорядження спадковим майном, шляхом постійного проживання в ньому, догляду за ним та сплатою комунальних платежів. В даному будинку вона постійно проживає та офіційно є прописаною з 1989 року по даний час. В установлений законом термін, шестимісячний строк, в звязку із постійними тривалими хворобами вона, як дружина померлого не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, спадкова справа після смерті чоловіка не заводилася, оскільки її діти не зверталися до нотаріальної контори із відповідними заявами, але позивач продовжує проживати в спадковому будинку і в теперішній час. В звязку з тим, що протягом понад 12 років після смерті чоловіка, вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та відсутності спадкової справи після смерті чоловіка, вона вимушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлені належним чином, направили до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідачами у позові про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно позивач вказала [PERSON] та [PERSON]. Частиною четвертою статті 10 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідачами у даній справі зазначені діти спадкодавця, але суду не надано доказів того, що вони прийняли спадщину після смерті батька чи відмовилися від її прийняття на користь іншої особи. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі не подавали заяв до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, не відмовлялися від її прийняття на користь позивача, тому вони не є належними відповідачі. Судом в судовому засіданні було розяснено позивачеві положення частини першої статті 33 Цивільного процесуального кодексу України відповідно до якої суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Позивач, представник позивача клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем не заявляв. Враховуючи те, що позов заявлений до неналежного відповідача, суд відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed