Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 179,18 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 2004011550 від 30.05.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 19 224,28 грн. на покупку товарів та послуг у продавців на строк 36 місяців за сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,01% та плати по кредиту (комісії) в розмірі 1,75% від суми кредиту щомісячно. У порушення зазначених норм законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з чим, за кредитним договором станом на 31.07.2014 року виникла заборгованість в розмірі 21 179,18 грн., яка складається з наступного: 19 224,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 953,35 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відомостей про неможливість з'явитися в судове засідання відповідач суду не надала. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, в тому числі: фотокопію кредитного договору № 2004011550 від 30.05.2013 року, відповідно до змісту якого відповідач уклала кредитний договір та погодилася на його умови, розрахунок заборгованості, встановив наступне. Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. 30.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2004011550, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 19 224,28 грн. на покупку товарів та послуг у продавців на строк 36 місяців за сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,01% та плати по кредиту (комісії) в розмірі 1,75% від суми кредиту щомісячно. Згідно з умовами договору факторингу № 24/03/2014 від 24.03.2014 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 2004011550 від 30.05.2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON]. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У порушення зазначених норм законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з чим, за кредитним договором станом на 31.07.2014 року виникла заборгованість в розмірі 21 179,18 грн., яка складається з наступного: 19 224,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 953,35 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved