Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 15 жовтня 2011 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] позику у розмірі 360 000 грн. У забезпечення виконання зобов'язань 15 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого позивач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме домоволодіння [ADDRESS], розташоване на земельній ділянці площею 458 кв.м. 03 січня 2013 року на підставі заяви відповідача, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі під № 57, на виконання якого відділом виконавчої служби відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа. Позивач вважає, що договір позики від 15 жовтня 2011 року та договір іпотеки укладений 15 жовтня 2011 року мають бути визнані недійсними з моменту їх укладання, оскільки вказані договори нею укладалися під впливом обману, про передачу грошових коштів вона розписку не писала. Виконавчий напис від 03 січня 2013 року має бути визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки її син [PERSON], який був притягнутий правоохоронними органами до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів пов'язаних з незаконним заволодінням майном громадян шляхом обману та зловживання довірою, якому вона повністю довіряла у 2011 році та погодилася поїхати до нотаріуса [PERSON] 15.10.2011 року де і підписала документи зі змістом яких її ні хто не ознайомив. Також зазначила, що при підписанні договорів [PERSON] у нотаріуса не було. Таким чином позивачка просить визнати договір позики та договір іпотеки укладені 15 жовтня 2011 року недійсними з моменту їх укладення та визнати виконавчий напис від 03 січня 2013 року таким,що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, оскільки вважає, що договір позики, договір іпотеки та виконавчий напис вчинені відповідно до норм чинного законодавства. Крім іншого зазначив, що грошові кошти в розмірі 360 000 грн. у нього просив син [PERSON] - [PERSON] З самою [PERSON] відповідач зустрівся перший і останній раз у нотаріуса 15 жовтня 2011 року. Всі переговори щодо договорів позики та іпотеки ним велися саме з [PERSON] Грошові кошти він передавав [PERSON] перед підписанням договору в доларах США. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що при укладенні договору позики, договору іпотеки не було порушень вимог законодавства, та при вчиненні нотаріального напису нотаріус діяв відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки до суду не сповістила. Представник третьої особи - Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки до суду не сповістив. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 15 жовтня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до тексту якого [PERSON] надав [PERSON] позику в розмірі 360 000 грн. У забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 15 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого позивач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме домоволодіння [ADDRESS], розташоване на земельній ділянці площею 458 кв.м., що передбачено п. 2 договором іпотеки від 15 жовтня 2011 року. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частинами 1, 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, згідно зі змістом яких зміст правочину не має суперечити ЦК України, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей; недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 своєї постанови № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої особи в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Судом встановлено та визнається сторонами, що всі перемови щодо надання позики, її розміру та строків повернення велися саме з [PERSON] Крім того, як зазначив в судовому засіданні відповідач [PERSON] жодних перемов з [PERSON] з приводу надання позики та укладення договорів позики та іпотеки у нього не було, жодних претензій до [PERSON] він не мав, всі переговори велися саме з [PERSON], йому же передавалися і грошові кошти. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON], будучі людиною похилого віку, довіряла синові, а відтак була введена в оману останнім та [PERSON] щодо укладених договорів позики та іпотеки. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання недійсним з моменту укладення договору позики від 15 жовтня 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2887 та визнання недійсним з моменту укладення договору іпотеки від 15 жовтня 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2888. 03 січня 2013 року на підставі заяви відповідача [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі під №57. Оскільки суд дійшов висновку щодо недійсності договорів позики та іпотеки, то і виконавчий напис вчинений на підставі цих договорів слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 344 грн. 13 коп.

Outcome: approved