Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

У квітні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 2/6 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Позивач [PERSON] , як дружина спадкодавця, є єдиною спадкоємницею першої черги за законом, заявила про прийняття спадщини та фактично прийняла її. До складу спадщини входить: 1/2 частина квартири [ADDRESS] , яку померлий отримав у спадок від своєї першої дружини; 2/6 частки від 1/2 квартири [ADDRESS] , яку померлий отримав у спадок як обов`язкову частку у спадщині від своєї першої дружини, право власності на яку визнано за спадкодавцем на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2009 року та ухвали від 08.08.2011 року. Позивачу, Другою Київською державною нотаріальною конторою, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спірної квартири. У відповідності до листа Другої Київської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 2/6 частки від 1/2 частини спірної квартири, оскільки рішення не зареєстроване в БТІ та рекомендовано для вирішення даного питання звернутися до суду. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.04.2020 відкрито провадження по даній справі, призначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі за наданими доказами, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач надала заяву, в якій зазначила, що проти позовних вимог не заперечує та просить провести розгляд справи за її відсутності. Третя особа в судове засідання свого представника не направила без повідомлення причин неявки, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, будь-які заяви, пояснення на позов не подавали. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. Статтею 41 Конституції України, визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб за серія [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві від 21.06.2007 року було зареєстровано 03.11.2000 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] шлюб. Вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19.06.2009 року по справі № 2-335/09, із урахуванням ухвали про виправлення описки Голосіївського районного суду міста Києва від 08.08.2011 року, було присуджено [PERSON] за життя як непрацездатному в якості обов`язкової частки у спадщині та визнано його право власності на 2/6 частки від 1/2 частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] (дата смерті [INFO] ) в порядку спадкування за законом. Вищезазначені судові рішення набрали законної сили та їх не було скасовано. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . За нормою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням за ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивач як дружина спадкодавця заявила про прийняття спадщини до Другої Київської нотаріальної контори та фактично прийняла спадщину, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21.08.2013 року, за реєстровим номером 47815336. Згідно копії паспорту з відміткою про реєстрацію місця проживання, позивач прописана і мешкала на час відкриття спадщини в спільній квартирі спільно з померлим [PERSON] , а томі згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом шестимісячного строку не подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщина. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2013 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Комунальне підприємство Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, Друга Київська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч. 1 ст. 1268 ЦК України, стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 11-2033 (спадкова справа № 776/2009) спадкоємницею зазначеною у цьому свідоцтві майна гр. [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] , є його дружина - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/2 частини квартири під [ADDRESS] , що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом комітетом Московської районної Ради народних депутатів м. Києва від 14.11.1995 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 14.11.1995 року № 11088. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно, в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Як вбачається з довідки від 29.06.2012 року № 2113/02-31, виданій позивачу Другою Київською державною нотаріальною конторою, повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка позивача - [PERSON] , який помер [INFO] , неможливо, оскільки документи, які б свідчили про належність спадкового майна на праві власності померлому - пред`явлені, а також в Комунальному підприємстві Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, право власності за померлим на частку квартири - не зареєстроване. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів,

Outcome: approved