Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 10 грудня 1983 року Відділом запису актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, актовий запис №\~617. В обґрунтування позову зазначала, що з 10 грудня 1983 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від цього шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя із відповідачем не склалося, оскільки кожний із них мав різні погляди на сімейне життя та виховання дітей. Починаючи з липня 1999 року подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарства не ведуть, протягом 18 років проживають окремо. Їхній шлюб носить формальний характер, подальше його збереження суперечить її інтересам. Примирення між ними є неможливим. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя між ними не існує. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, її представник [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій, зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 10 грудня 1983 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом запису актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, актовий запис №\~617. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Судом встановлено, що з липня 1999 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарства не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved