Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлої 09 лютого 1998 року [PERSON], на житловий будинок № 27 по вул. Радянській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що складається з будинку літ. «А», загальною площею 34,5 кв.м, житловою площею 15,3 кв.м, допоміжною площею 19,2 кв.м, до складу будинку входять: 1 сіни площею 4,0 кв.м, 2 кухня площею 15,2 кв.м, 3 житлова площею 15,3 кв.м, а також господарчих будівель та споруди: літ. «Б» - літня кухня площею 37,0 кв.м; літ. «В» - вхід в погріб площею 5,0 кв.м. Він є спадкоємцем першої черги, незважаючи на те, що його право на спадкове майно, яке відкрилося після смерті матері, ніхто не оспорює, він не в змозі отримати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, в звязку з неможливістю надання ним правовстановлюючого документу на житловий будинок, який би був зареєстрований в встановленому законом порядку на імя померлої. Тому, він звернулася до суду для визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові. Представник відповідача [PERSON] міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності. Державний нотаріус Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу за відсутності його представника. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 08 вересня 1970 року [PERSON] бабця позивача, яка склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті заповідала своїй дочці [PERSON], матері позивача. (а.с.19) 15 жовтня 1976 року [PERSON] померла, про що видано свідоцтво про смерть серії І-КИ № 447968 (а.с.18). Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом. Єдиною спадкоємицею була мати позивача [PERSON], яка з свою чергу до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася, однак фактично прийняла спадщину шляхом вступу в володіння, користування та впорядження спадковим майном. Правовстановлюючі документи на спадкове майно не оформляла. 09 лютого 1998 року помела мати позивача [PERSON] (а.с.16). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 27 по вул. Радянській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, який належав [PERSON] на підставі договору надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з числом кімнат від однієї до пяти включно від 20 листопада 1955 року посвідченого нотаріусом першої нотконтори 23 грудня 1955 року зареєстрованого за № 119855. (а.п.25-28) [PERSON] як спадкоємець першої черги, у встановлений законом строк, на підставі ст.\~1269,\~1270 ЦК України, звернулася до державного нотаріусу Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернути до суду (а.с.14). Згідно ст. ст.\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1\~ст. 1220 ЦК України\~передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч. 1\~ст. 1221 ЦК України. У відповідності до\~ст.1261 ЦК України\~позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON]. Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до п. 5 ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Згідно архівних даних Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року вбачається, що архівна справа та інформація про реєстрацію права власності на майно по вул. Радянській, № 27 в м. підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області на імя [PERSON] відсутні. (а.с. 12). У відповідності до ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності никається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлій 09 лютого 1992 року [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. За життя спадкодавець не зареєструвала належне їй право власності на майно, у зв'язку з чим позивач не має можливості скористатися належним йому правом на отримання спадщини. Відповідно до\~ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам\~ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості його оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 09 лютого 1998 року на житловий будинок № 27 по вул. Радянській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, який фактично належав [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved