Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив суд зменшити розмір аліментів, які виплачуються на підставі судового наказу, виданого 24.11.2020 Дарницьким районним судом м. Києва по справі № 753/1850/20 за заявою [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини заробітку (доходу) на ј частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позовна заява обґрунтована наступним. 08.04.2021 за місцем роботи позивача надійшла постанова державного виконавця Подільського районного відділу виконавчої служби у м. Києві від 26.03.2021 ВП № 64385687 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на виконання судового наказу, виданого 24.11.2020 Дарницьким районним судом м. Києва у справі № 753/1850/20 за заявою [PERSON] про стягнення аліментів. Після ознайомлення з вказано постановою, позивач здійснив моніторинг Стану розгляду справ на офіційному сайті Судової влади України, під час якого було встановлено, що [PERSON] 05.10.2020 зверталася із заявою до Дарницького районного суду м. Києва про видачу судового наказу, справа № 753/16527/20, однак ухвалою суду від 15.10.2020 їй було відмовлено у видачі судового наказу. В ухвалі зазначено про те, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. [PERSON] , не повідомляючи суд про розгляд аналогічної заяви цим самим судом та не беручи до уваги прийняте рішення, повторно у листопаді 2020 року звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. При прийнятті судом рішення про видачу судового наказу не було враховано, що позивач відповідно до рішення суду від 27.08.2008 по справі № 2-4071, сплачує аліменти в розмірі ј на свого сина від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 11.08.2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. 07.10.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що вона являється єдиним годувальником у родині, на даний час має проблеми зі здоров`ям - онкологічне захворювання та змушена постійно вживати ліки. Позивач, знаючи про вказані проблеми, жодним чином не допомагає, ні фінансово, ні фізично. З дітьми не спілкується. Зменшення розміру аліментів значно погіршить матеріальне становище дітей. Залишається незрозумілим, чому позивач виплати аліментів сину у розмірі ј частини не намагається зменшити, а вимагає зменшення розміру аліментів на двох доньок. Позивач у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач також у судове засідання не прибула, однак подала клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату через погане самопочуття. Суд, враховуючи те, що сторонами у справі подані заяви по суті справи, відповідач виклала свою позицію у поданому відзиві, ухвалив розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку відсутністю учасників справи, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як зазначено позивачем, та не заперечується відповідачем, 24.11.2020 Дарницьким районним судом м. Києва видано судовий наказ № 753/18505/20, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] та доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02.11.2020 і до досягнення дітьми повноліття. Судом також встановлено, що відповідно до рішення суду від 27.08.2008 по справі № 2-4071 позивач [PERSON] сплачує аліменти в розмірі ј на свого сина від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, враховуючи зміст положень ст. 192 СК України, можна дійти висновку про можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної норми закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Доводи позивача на те, що він сплачує аліменти на сина у розмірі ј частини від свого доходу, суд не приймає як підставу для зменшення розміру аліментів на доньок та вони не беруться до уваги з огляду на те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище одного одержувача аліментів порівняно зі становищем іншого одержувача аліментів. Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків. Також суд не приймає як підставу для задоволення позовних вимог, посилання позивача про те, що заява про видачу судового наказу подана повторно, оскільки раніше [PERSON] вже зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу, та їй було відмовлено у його видачі. Як вбачається із ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 15.10.2020, на яку посилається позивач, заявниці [PERSON] було відмовлено у видачі судового наказу, оскільки нею заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України. Звертаючись у листопаді 2020 року із заявою про видачу судового наказу, заявницею було змінено вимоги, що свідчить про те, що вона не зверталася до суду такою самою заявою, у зв`язку з чим і було видано судовий наказ. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи, що [PERSON] не довів погіршення свого матеріального стану в порівнянні з матеріальним станом, який існував на час стягнення з нього аліментів, а відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підстав для задоволення позову суд не вбачає і відмовляє у позові за недоведеністю вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed