Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП в сумі 114572,24 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.10.2012 року о 20.10 год. на вул. Гарматній в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що був припаркований біля будинку. Вказане підтверджується довідкою ВДАІ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві. На підтвердження про повне відшкодування нанесених позивачу збитків, відповідач написав розписку в якій зобов'язався в строк до 31.12.2013 року відшкодувати збитки по ремонту автомобіля на суму 40750,00 грн., що згідно офіційного курсу НБУ, на момент складання розписки складає 5000,00 доларів США. Однак після спливу вказаного терміну відповідач збитків не відшкодував, чи порушує його права. Зазначив, що після дорожньо-транспортної пригоди ним також були понесені додаткові витрати, а саме було здійснено замовлення кошторису на виконання робіт у ТОВ «АВТ Баварія», вартість яких склала 1722,24 грн. У зв'язку з тим, що відповідач не відшкодував завдану позивачу матеріальну шкоду у строки зазначені в розписці, вважає, що з нього підлягає стягненню 5000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.10.2015 року становить 112850,00 грн. та понесені ним додаткові витрати в сумі 1722,24 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб «BMW 520», д.н. [NUMBER]. 27.10.2012 року о 20.10 год. на вул. Гарматній в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що був припаркований біля будинку. Вказане підтверджується довідкою ВДАІ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Автомобіль позивача «BMW 520», д.н. [NUMBER], зазнав механічних пошкоджень. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розписки від 04.12.2012 року, [PERSON].(паспорт серії [NUMBER], виданий ТУМ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві 26.01.2012 року), який проживає за адресою [ADDRESS], зобов'язався в строк до 31.12.2013 року виплатити [PERSON] суму матеріальної шкоди, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27.10.2012 року в сумі 40750,00 грн., що згідно офіційного курсу на дату складання розписки еквівалентно 5000,00 доларів США. Досліджуючи матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність вини [PERSON] Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Дійсно, положення ч. 4 ст. 61 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. Проте, вказана процесуальна норма не дає підстав за будь-яких обставин вважати не винною у ДПТ особу, відносно якої не порушувалось кримінальної справи і не складався протокол про адміністративне правопорушення. У цьому випадку вину такої особи може бути підтверджено чи спростовано іншими належними і допустимими доказами, передбаченими ЦПК України (ст. 57) З урахуванням того, що [PERSON] свою вину визнав та зобов'язався відшкодувати завдану ним шкоду, суд приходить до висновку, що розпискою встановлено та підтверджено вину відповідача. Отже, вина відповідача є доведеною, оскільки у розписці він сам її визнав. Встановлено, що у строк зазначений в розписці відповідач [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, позивачу [PERSON] не відшкодував. Крім завданої матеріальної шкоди, позивач також поніс додаткові витрати по складанню кошторису відновлювальних робіт автомобіля [NUMBER], у ТОВ «АВТ Баварія», вартість яких склала 1722,24 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №318948 від 06.11.2012 року та квитанцією №160620053 від 06.11.2012 року. Позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду, яка станом на 26.10.2010 року становить 114572,24 грн., та складається з: 112850,00 грн. - гривневий еквівалент суми відшкодування завданої матеріальної шкоди, що згідно офіційного курсу НБУ становить 5000,00 доларів США; 1722,24 грн. - понесені позивачем додаткові витрати. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N 6 від 27.03.92р., володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них. Згідно вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідально до ч.ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки вина [PERSON] у вчиненні ДТП, яка сталася 27.10.2012 року є встановленою, а розмір матеріальної шкоди, завданої в результаті пошкодження автомобіля позивача, є доведеним. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1145,72 грн. за відшкодування матеріальної шкоди.

Outcome: approved