Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

У листопаді 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів МВС України, СБ України, треті особи: ДКС України, [PERSON], [PERSON], [PERSON], з наступними вимогами: Визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] відомості опубліковані на офіційному інтернет сайті Міністерства внутрішніх справ України (адреса інтернет портала [INFO] [INFO] року під назвою «[INFO]» та поширені відносно позивача, а саме в наступній частині: «Також встановлено, що батько [PERSON], колишній ректор міліцейського ВУЗу, генерал міліції намагався організувати втечу свого сина із країни. До цього навіть залучили гримера, аби змінити його зовнішність. Окрім цього, у будинку профспілок був знайдений його пістолет, який він отримав, будучи ще працівником міліції. Так вони намагалися вдати, що він також загинув під час пожежі.» Визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] відомості, висловлені під час прес конференції, відеозапис якої міститься на офіційному інтернет сайті МВС України (за адресою інтернет портала [INFO] за участю радника міністра внутрішніх справ України [PERSON] від [INFO] року, а саме в частині: «Також встановлено, що батько [PERSON], колишній ректор міліцейського ВУЗу, генерал міліції намагався організувати втечу свого сина із країни. До цього навіть залучили гримера, аби змінити його зовнішність. Окрім цього, у будинку профспілок був знайдений його пістолет, який він отримав, будучи ще працівником міліції. Так вони намагалися вдати, що він також загинув під час пожежі.» Визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] відомості, висловлені під час прес конференції 19.05.2014 року, яка відбулась у приміщенні Міністерства внутрішніх справ України (м. Київ, вул. Богомольця, 10) за участю Міністра внутрішніх справ України [PERSON] та Голови Служби безпеки України [PERSON] в частині причетності [PERSON] до подій 02.05.2014 року в Одесі, а саме того, що позивач укривав свого сина [PERSON] від слідства, допомагав останньому виїхати за кордон з використанням гримеру для зміни його зовнішності. Зобов'язати МВС України спростувати інформацію, опубліковану на офіційному інтернет сайті Міністерства внутрішніх справ України (адреса інтернетпорталаhttp:[INFO]) [INFO] року під назвою «[INFO]» та поширену відносно позивача, а саме в наступній частині «Також встановлено, що батько [PERSON], колишній ректор міліцейського ВУЗу, генерал міліції намагався організувати втечу свого сина із країни. До цього навіть залучили гримера, аби змінити його зовнішність. Окрім цього, у будинку профспілок був знайдений його пістолет, який він отримав, будучи ще працівником міліції. Так вони намагалися вдати, що він також загинув під час пожежі.» у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом публікації офіційного вибачення перед позивачем про те, що МВС України поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію інформація щодо [PERSON]. Зобов'язати МВС України спростувати інформацію, висловлену під час прес конференції, відеозапис якої міститься на офіційному інтернет сайті МВС України (за адресою інтернетпорталаhttp:[INFO]) за участю радника міністра внутрішніх справ України [PERSON] від [INFO] року, а саме в частині «Також встановлено, що батько [PERSON], колишній ректор міліцейського ВУЗу, генерал міліції намагався організувати втечу свого сина із країни. До цього навіть залучили гримера, аби змінити його зовнішність. Окрім цього, у будинку профспілок був знайдений його пістолет, який він отримав, будучи ще працівником міліції. Так вони намагалися вдати, що він також загинув під час пожежі.» у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом публікації офіційного вибачення перед позивачем про те, що МВС України поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію інформація щодо [PERSON]. Зобов'язати МВС України та Службу безпеки України спростувати інформацію, висловлену під час прес конференції 19.05.2014 року, яка відбулась у приміщенні Міністерства внутрішніх справ України (м. Київ, вул. Богомольця, 10) за участю Міністра внутрішніх справ України [PERSON] та Голови Служби безпеки України [PERSON] в частині причетності [PERSON] до подій 02.05.2014 року в Одесі, а саме того, що позивач укривав свого сина [PERSON] від слідства, допомагав останньому виїхати за кордон з використанням гримеру для зміни його зовнішності у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом публікації офіційного вибачення перед позивачем про те, що МВС України та СБУ поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію інформація щодо [PERSON]. Стягнути з МВС України та Служби безпеки України на користь [PERSON] компенсацію моральної шкоди у розмірі 60000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] МВС України оприлюднило на офіційному сайті МВС України відео запис прес конференції (інтернет портал [INFO] стосовно доказів причетності деяких політичних сил до подій в Одесі 02.05.2014 року. Зазначає, що вказаний інтернет портал містить відеозапис пресконференції за участю радника міністра внутрішніх справ України [PERSON], а також текстове повідомлення наступного змісту: «Беручи до уваги заяви партії «Удар» щодо провокацій проти кандидата в мери міста Одеса, ще раз хочу наголосити на позиції МВС по розслідуванню одеських подій 2 травня, які призвели до багаточисельних жертв, - зазначає радник. За словами, [PERSON], слідством уже встановлено що масові заворушення в Одесі були організовані та умисно сплановані. У ході оперативно-розшукових заходів правоохоронцями був затриманий, а потім судом арештований, [PERSON] на прізвисько «Капітан Какао». Наразі слідством уже встановлена причетність цього громадянина до організацій одеської трагедії. Також встановлено, що батько [PERSON], колишній ректор міліцейського ВУЗу, генерал міліції намагався організувати втечу свого сина із країни. До цього навіть залучили гримера, аби змінити його зовнішність. Окрім цього, у будинку профспілок був знайдений його пістолет, який він отримав, будучи ще працівником міліції. Так вони намагалися вдати, що він також загинув під час пожежі. - Слідчими допитаний брат [PERSON], який є одним із керівників виборчого штабу кандидата в мери Одеси від партії «Удар». На цей час стосовно [PERSON] ніяких слідчих дій не проводилося, - зазначив радник Міністра. Поряд з цим, слідчими, які розслідують цю справу, уже встановлено, що до організації масових заворушень причетні депутати міськради. Зокрема, депутати від партії «Родина» [PERSON] і [PERSON]. Найближчим часом їм буде оголошено про підозру у вчиненні злочину, після чого обидва будуть оголошені в розшук. Таким чином, у слідства є достатньо доказів причетності до організації подій в Одесі 2 травня деяких політичних сил, - підкреслив [PERSON].» Позивач також зазначає, що 19.05.2014 було проведено сумісну прес-конференцію у МВС України (м. Київ, вул. Богомольця, 10) за участю Міністра внутрішніх справ України [PERSON] та Голови Служби безпеки України [PERSON], на якій були поширені неправдиві факти стосовно нього, а саме: щовін нібито є причетним до подій 02.05.2014 в Одесі та укривав свого сина [PERSON] від слідства, допомагав останньому виїхати за кордон з використанням гримеру для зміни його зовнішності. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила задовольнити. Представники відповідачів та одночасно третіх осіб [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні проти вимог позову заперечували, просили відмовити у задоволенні, посилаючись на те, що позивач не довів факт поширення МВС України та СБ України оскаржуваної ним інформації. Треті особи ДКС України та [PERSON] у судове засідання не з'явились, вчасно належним чином були повідомлені про розгляд справи, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, що є одночасно представниками третіх осіб, оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Стаття 34 Конституції України проголошує, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Представники з боку відповідачів МВС України та СБУ України заперечували факт поширення ними спірної інформації за змістом, який зазначає позивач. За правилами ст. 277 ЦК і ст. 10 ЦПК обов'язок з доведення факту поширення негативної або недостовірної інформації відносно позивача або його близьких покладається безпосередньо на позивача у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.4 вказаної статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи, яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. В ході судового розгляду встановлено, що на офіційному сайті МВС України відсутня інформація з певним змістом, на яку посилається позивач. Доказів на підтвердження того, що така інформація колись розміщувалася на сайті МВС України суду також надано не було. Позивач не довів факту поширення відеозапису, на якому відображено промову радника міністра внутрішніх справ України [PERSON] у справі, та який за твердженням позивача був розміщений на сайті МВС. Крім того, суду не було надано доказів на підтвердження поширення керівниками МВС України та СБ України на прес-конфренеції 19.05.2014 року, яка відбулась у приміщенні МВС України (м. Київ, вул. Богомольця, 10), інформації щодо причетності [PERSON] до подій 02.05.2014 року в Одесі, а саме того, що позивач укривав свого сина [PERSON] від слідства, допомагав останньому виїхати за кордон з використанням гримеру для зміни його зовнішності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для спростування інформації вказаної у позові. За ст. 56 Конституції України, передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крима бо органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Зі змісту ст. ст. 10, 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При вирішенні даного спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Однак позивач [PERSON] не довів факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не довів суду за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) відповідачів вони заподіяні. У зв'язку з тим, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] про спростування неправдивих відомостей, суд відмовляє в позові про відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed