Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

У липні 2015 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, треті особи: [PERSON], Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на ? части ну житлового будинку з господарськими спорудами. В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] зазначила, що 13 листопада 1997 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та господарські споруди, які розташовані за адресою: с. Новослобідка вул. Степова, 14 ( стара адреса №11) Запорізького району Запорізької області. Зміна поштової адреси спадкового будинку відбулась на підставі рішення №28 від 26.10.2005 року Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області Позивачка також зазначила, що при житті а саме, 22.10.1993 року її батько склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, реєстровий № 351, в якому він зробив наступне заповідальне розпорядження: все належне йому на час смерті майно він заповідав в рівних частках позивачціта [PERSON]. На протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, позивачка та брат позивачки [PERSON] та їх мати [PERSON] прийняли спадщину, відкриту після смерті батька, в звязку з чим Запорізькою районною державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 50/1998 р. Право на обовязкову частку в спадщині, яка була відкрита після смерті [PERSON] в розмірі 1/3 частини має мати позивачки [PERSON]. Своє право на спадщину після смерті батька брат позивачки [PERSON] оформив та отримав свідоцтво на спадщину за заповітом на 1/3 частину спадкового будинку ( копія свідоцтва додається). 19 січня 1998 року померла мати позивачки [PERSON] (копія свідоцтва про смерть додається). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами в с. Новослобідка вул. Степова, 14 ( стара адреса №11), яку вона прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого 13.11.1997 року, але не оформила своїх спадкових прав. Спадщину, відкриту після смерті матері прийняли в рівних частках позивачка та її брат [PERSON], в звязку з чим Запорізькою районною державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №134 за 1998 р. Але при зверненні позивачки до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на ? частину спадкового житлового будинку, зясувалось, що у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно на імя померлого батька, тому нотаріусом Запорізької районної держнотконтори була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Тому вона була вимушена звернутись до суду із вказаної позовною заявою, в якій вона просить суд визнати за нею, [PERSON], право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 13.11.1997 року на 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою : с. Новослобідка вул. Степова, 14 (нова адреса) вул. Степова, 11 ( стара адреса) Запорізького району Запорізької області та право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 19.01.1998 року на 1/6 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою : с. Новослобідка вул. Степова, 14 Запорізького району Запорізької області, а всього на ? частину житлового будинку та господарських споруд в с. Новослобідка вул .Степова, 14(нова адреса) вул. Степова, 11 (стара адреса) Запорізького району Запорізької області. В судове засідання зявилась представник позивачки [PERSON], яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду заяву, в якій вказав, що проти позову [PERSON], не заперечує та просить суд розглядати справу без їх участі. Третя особа, які не заявляла самостійних вимог - Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області, була також викликана в судове засідання, про свідчать матеріали справи але представник в судове засідання не зявився, до суду заяв або заперечень не надав. Третя особа, яка не заявляла самостійних вимог [PERSON], в судове засідання зявився, проти позову [PERSON] не заперечував. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, та повністю підтверджується матеріалами справи, а саме документами, наданими представником позивача, під час судового розгляду, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а їх оригінали були досліджені судом в судовому засіданні, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖС №073320 від 09.02.1998 р., яке видане повторно Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області, 13.11.1997 р. помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та господарські споруди, які розташовані за адресою: с. Новослобідка вул. Степова, 14 ( стара адреса №11) Запорізького району Запорізької області. Зміна поштової адреси спадкового будинку відбулась на підставі рішення №28 від 26.10.2005 року Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, копія якого міститься в матеріалах справи. Як вбачається із спадкової справи, копія якої була надана до суду Запорізькою районною державною нотаріальною конторою Запорізької області, позивачка [PERSON] та її брат [PERSON], який є третьою особою по справі, звернулись до нотаріальної контори для прийняття спадщини, та на підставі їх заяв 04.02.1998р. була відкрита спадкова справа №50/98р. Право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з господарськими спорудами в с. Новослобідка вул. Степова, 11 ( нова адреса : вул. Степова, 14) Запорізького району Запорізької області належало на підставі Дублікату Свідоцтва про право власності на житловий будинок №54, виданого 25.11.1990 року Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області, копія якого міститься в матеріалах справи. За своє життя, батько позивачки [PERSON], 22.10.1993 року склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, реєстровий № 351, яким заповів все належне йому на час смерті майно в рівних частках своїм дітям - [PERSON] та [PERSON] Оскільки, правовідносини по спадкуванню відкрились в 1997 році, то при розгляді спору необхідно керуватись нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ст.534 ЦК України кожен громадянин має право залишити за заповітом все своє майно або його частину. Відповідно до вимог ст.ст. 548,549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Право на обовязкову частку в спадщині, яка була відкрита після смерті [PERSON] в розмірі 1/3 частини мала і мати позивачки [PERSON]. Але відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖС №073319 від 09.02.1998, яке видано повторно Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області, 20.01.1998 р. вона померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами в с. Новослобідка вул. Степова, 14 ( стара адреса №11), яку вона прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого 13.11.1997 року, але не оформила своїх спадкових прав. Спадщину, відкриту після смерті матері прийняли в рівних частках позивачка та її брат [PERSON], в звязку з чим Запорізькою районною державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №134 за 1998 р., копія якої міститься в матеріалах справи. Факт родинних відносин позивачки з померлою матірю підтверджується, свідоцтвом про народження серії ГД № 013892 від 15.01.1958р. та свідоцтвом про одруження серії І-ЖС №308432 від 07.02.1976 р. Оскільки, правовідносини по спадкуванню після смерті матері відкрились в 1998 році, то при розгляді спору необхідно керуватись нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємцями за законом першої черги в рівних частках є діти, батьки та дружина спадкодавця. Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За змістом п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Крім того, на підтвердження того, що позивачка не змогла в нотаріальному порядку оформити своє право власності, в матеріалах справи міститься постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.06.2015р., в якій зазначено, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно на імя померлого батька [PERSON]. Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності. Згідно п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердже-ного Постановою КМ України від 17.10.2011 року №868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обєкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] є законними, достатнім чином обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог позивачки не порушує невизнані або оскаржувані права, свободи чи інтереси будь-яких осіб. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved