Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду із указаним позовом, в якому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що він є дідусем малолітнього та призначений його опікуном. Дитина проживає з ним на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 25.03.2016 року. Він виховує та утримує онука, забезпечує його всім необхідним, піклується про стан здоровя дитини. Батько малолітнього проживає окремо від свого сина, не спілкується з ним, будь-якої участі у вихованні та утриманні не бере, після повернення з місць позбавлення волі у 2016 році до органу опіки та піклування з метою повернення свого сина не звернувся. Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Щербаченко М. В. від 04.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Тростянецьким районним судом Сумської області під головуванням судді Щербаченко М. В. 27.09.2018 постановлено ухвалу, якою залучені до участі у справі як треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування - Тростянецьку районну державну адміністрацію та Службу у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації. Після повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який відбувся у звязку з закінченням терміну повноважень щодо здійснення судочинства судді Щербаченко М. В., справу передано у провадження судді Тростянецького районного суду Сумської області Маслова В. В. Ухвалою судді Маслова В.В. від 29.10.2018 справу призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. 05 грудня 2018 року судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] у судове засідання зявився, підтримав заявлений позов, просив його задовольнити, проти заочного вирішення справи не заперечував. У своїх поясненнях зазначив, що він є дідусем малолітнього [PERSON], якому на даний час виповнилося шість років. Дитина є сином відповідача та [PERSON], яка рішенням суду у 2016 році позбавлена батьківських прав. Відповідача вироком Тростянецького районного суду у вересні 2013 року було засуджено за скоєння крадіжки до покарання у вигляді позбавлення волі. Із вересня 2014 року позивач забрав онука на утримання у свою родину, де дитина мешкає до теперішнього часу. Рішенням суду у березні 2016 року визначено місце проживання малолітнього разом з позивачем. Він займається вихованням та утриманням дитини, піклується його станом здоровя, забезпечує одягом, взуттям, харчуванням, влаштував у дошкільний заклад. Батько дитини повернувся з місць позбавлення волі в жовтні 2016 року, але до цього часу не відвідував сина, будь-якої участі у вихованні та утриманні дитини не бере, не звертався до органу опіки та піклування з метою повернення свого сина. Також пояснив, що звернувся до суду з метою забезпечити своєму онукові життя в сприятливих умовах та убезпечити його від негативного впливу відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник третьої особи органу опіки та піклування - Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області [PERSON] до суду зявилася, просила задовольнити позовні вимоги і зазначила, що малолітній [PERSON] протягом останніх чотирьох років мешкає разом зі своїм дідом [PERSON], який виховує і утримує свого внука. Розпорядженням голови Тростянецької РДА дід призначений опікуном над своїм внуком, рішенням суду визначено місце проживання малолітнього разом з позивачем. Дитина перебуває на обліку як така, що позбавлена батьківського піклування, оскільки мати рішенням суду позбавлена батьківських прав, а батько не проживає з сином, не виховує і не утримує його. Відповідач втратив інтерес до спілкування зі своїм сином, має проблеми з законом, був засуджений за вчинення злочину, до дитини не зявляється та не здійснює батьківських обовязків. Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши всі наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Під час розгляду справи судом встановлено такі обставини. Малолітній [PERSON] народився 14 серпня 2012 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується виданим повторно 20.08.2014 року свідоцтвом про народження серії І-БП №172664 (а.с. 20). Згідно будинкової книги з 16.09.2014 року зареєстровано місце проживання [PERSON] за адресою: Сумська область, м. Тростянець, вул. Радіщева, 4, де також зареєстрований позивач (а.с. 18, 19). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 25.03.2016 року визначено місцем проживання [PERSON] разом з дідом [PERSON]. Матір малолітнього [PERSON] [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно її сина згідно рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 17.08.2016 року. Відповідно до вироку Тростянецького районного суду Сумської області від 03.09.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 22.07.2013 року остаточно призначено покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі. Згідно довідки №3-04102018/59018 від 17.10.2018 року ГУНП України в Харківській області відповідач був звільнений з місць позбавлення волі 31 жовтня 2018 року. На даний час він перебуває в розшуку в межах кримінального провадження №12017200270000183 від 25.04.2017 за ст.190 ч.2 КК України (а.с. 64). Позивач є опікуном над [PERSON], [INFO], на підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області Про призначення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування від 26.09.2016 року за №474-ОД (а.с. 17). [PERSON] працює водієм автобуса, має стабільний дохід за основним місцем роботи. Забезпечує постійне відвідування його онуком дошкільного навчального закладу, займається його вихованням, слідкує за зовнішнім виглядом дитини, забезпечує одягом, взуттям, іграшками та окремою кімнатою. Дитина має стійкий позитивний емоційний звязок зі своїм дідом. Зазначені обставини підтверджуються довідками від комунального дошкільного навчального закладу «Ромашка» від 22.06.2018 та від комунального підприємства ТМР «Тростянецькомунсервіс» (а.с. 13, 14). Згідно з письмовими поясненнями голови вуличного комітету - [PERSON], окрім позивача вихованням дитини - [PERSON] ніхто не займається, батьки до дитини не зявляються, долею дитини не цікавляться та матеріальної допомоги не надають. Відповідно до частин 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обовязковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Органом опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області до суду наданий висновок від 23.06.2018 за № 02-23/1962 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У висновку зазначено, що повернувшись із місць позбавлення волі у листопаді 2016 року, [PERSON] на шлях виправлення не став, офіційно ніде не працює, продовжує зловживати спиртними напоями, постійно змінює своє місце проживання. До служби у справах дітей з метою повернення сина на виховання не звертався. Мати дитини [PERSON] рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 17.08.2016 року позбавлена батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] Тому [PERSON] було влаштовано під опіку дідуся [PERSON]. Дідусь багато часу проводить із онуком, приділяє увагу його вихованню та навчанню. Денис завжди чистий та охайний, забезпечений повноцінним харчуванням, одягом і взуттям по сезону. У будинку є окрема кімната для дитини, де створені всі умови для повноцінного розвитку. Денис є випускником дитячого дошкільного закладу Ромашка, дідусь постійно приводить та забирає його із дитячого садочка, бере активну участь у заходах, що проводилися у дошкільному закладі. Натомість, за час перебування [PERSON] у садочку батько жодного разу не цікавився ним, не зявлявся на батьківські збори чи виховні заходи, не цікавився його успіхами. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що батько малолітньої дитини не піклується про її розвиток, виховання та здоровя, орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, виходячи з таких мотивів. Статтею 51 Конституції України визначено, що сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В преамбулі Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованій постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнали, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Пунктом першим статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Стаття 12 вищезгаданого Закону визначає, що виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п.2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення судом батьківських прав одного з батьків є ухилення ним від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Враховуючи всі обставини, встановлені під час розгляду справи, суд робить висновок про те, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітнього сина відповідає якнайкращим інтересам дитини. Суд, зокрема, враховує, що відповідач ухиляється від своїх обовязків по вихованню свого сина, хоча обєктивно має можливість це робити. Підтвердженням цьому є відсутність контакту з дитиною, інтересу до її життя, відсутність будь-яких дій, що свідчили б про бажання батька брати участь у вихованні дитини. Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суд зазначає, що відповідач в будь-якому разі не позбавлений права на відновлення своїх батьківських прав у порядку, визначеному законом. Отже, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення якнайкращих інтересів малолітнього [PERSON] необхідно задовольнити позов про позбавлення батьківських прав [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved