Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

У липні 2016 року позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], комунального підприємство «Наше місто» про встановлення порядку користування квартирою, розподіл особового рахунку по сплаті житлово-комунальних послуг, усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 27.08.2012 року № 35285924, виданим товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації». Іншим співвласником 1/2 частини спірної квартири є колишня дружина позивача [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 04.06.2002 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвською Л.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 1627. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2008 року шлюб між [PERSON], та [PERSON] розірвано. Спірна квартира, співвласниками якої є позивач та відповідач, складається з двох жилих кімнат: під цифрою «2» площею 17,7 кв.м., під цифрою «3» площею 10,9 кв.м., а також допоміжних приміщень: кухні під цифрою «5» площею 7,2 кв.м., ванної кімнати під цифрою «7» площею 2,0 кв.м., туалету під цифрою «6» площею 1,1 кв.м., коридору під цифрою «1» площею 10,0 кв.м., комори під цифрою «4» площею 0,6 кв.м., квартира також обладнана балконом площею 1,87 кв.м. Наведені дві кімнати в квартирі є ізольованими та кожна з житлових кімнат має окремий вхід з коридору, кімната під цифрою «2» має також вихід на балкон. На даний час в спірній квартирі зареєстроване місце проживання позивача та його сина [PERSON], [INFO], а також відповідача та їхньої спільної доньки [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] склалися неприязні відносини, у них постійно виникають сварки і суперечки з приводу користування квартирою, а відповідно до положень чинного законодавства України [PERSON] позбавлений можливості виділити належну мені частку у спірній квартирі в натурі, оскільки квартира є неподільною річчю, тому у позивача виникла необхідність у визначенні порядку користування квартирою. Окрім того, на початку 2015 року [PERSON] змінила вхідні двері та замки. Ключів від нових замків позивачу не надала, що унеможливлює його доступ до квартири та грубо порушує його права, як співвласника цього майна, щодо володіння та користування квартирою, на неодноразові прохання пустити позивача до квартири відповідач відмовляє йому у цьому. Будь-якого іншого житла для постійного проживання у [PERSON] немає, на теперішній час він зі своєю дружиною та маленьким сином [PERSON], [INFO], вимушений винаймати житло, витрачаючи на це чималі грошові кошти, його дружина також не має у місті Запоріжжя свого житла, оскільки є уродженкою міста Севастополь, а після анексії Криму вимушена була покинути належне їй нерухоме майно в Криму. 24.03.2016 року [PERSON] звернувся до Жовтневого відділення поліції Ленінського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області з письмовою заявою відносно перешкоджання йому з боку [PERSON] у доступі до квартири [ADDRESS], 1/2 частки якої належить йому на праві власності. В ході проведеної перевірки були здійснені неодноразові виходи за вищевказаною адресою з метою опитати [PERSON] за фактом вказаних подій, проте двері квартири ніхто не відчинив. При проведенні перевірочних дій з'ясовано, що зазначений конфлікт має ознаки цивільно-правових відносин, що виникають з володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, а саме квартирою [ADDRESS], розгляд якого знаходиться в компетенції суду. Отже, позивачу було рекомендовано для вирішення спірного питання відносно користування квартирою звернутися до суду, що підтверджується висновком за результатами перевірки матеріалу СО № 3841 від 24.03.2016 року. Таким чином, позивач просить суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] - [PERSON] (69095, [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER]) житлову кімнату під цифрою «3» житловою площею 10,9 кв.м., - [PERSON] (69095, [ADDRESS]) житлову кімнату під цифрою «2» житловою площею 17,7 кв.м., обладнану балконом площею 1,87 кв.м. (відповідно до плану квартири в технічному паспорті); - підсобні приміщення: кухню під цифрою «5» площею 7,2 кв.м., ванну кімнату під цифрою «7» площею 2,0 кв.м., туалет під цифрою «6» площею 1,1 кв.м., коридор під цифрою «1» площею 10,0 кв.м., комору під цифрою «4» площею 0,6 кв.м. залишити в загальному користуванні між співвласниками квартири: [PERSON] та [PERSON]; зобов'язати Міське комунальне підприємство «Основаніє» (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-А, СДРПОУ 20485152) розподілити особовий рахунок, відкритий на ім'я [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], та відкрити [PERSON] (69095, [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER]) окремий особовий рахунок на житлову кімнату під цифрою «3» площею 10,9 кв.м. квартири [ADDRESS]; усунути перешкоди [PERSON] (69095, [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER]) в здійсненні права користування квартирою [ADDRESS], шляхом вселення [PERSON] (69095, [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER]) в квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], та надання йому дублікату ключів від вхідних дверей квартири та стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 551,20 грн. У судове засідання позивач з'явився, доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. Представник МКП «Основаніє» у судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява, згідно якої з 01.09.2016 року будинок за адресою: [ADDRESS] обслуговується комунальним підприємством «Наше місто», права МКП «Основаніє» не порушені, просили суд справу розглядати без їх участі. Представник КП «Наше місто» у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів постановляє заочне рішення. У зв'язку з цим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що згідно витягу про державну реєстрацію прав №35285924 від 27.08.2012 року, номер запису 35061, книга 190, на підставі приватної власності ? частина квартири за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON], підстава - рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2012 року справа №2/808/135/2012. Згідно технічного паспорту від 30.05.2002 року, інвентарний номер №42076, квартира [ADDRESS], належить: - ? частина [PERSON], підстава Договір купівлі-продажу, посвідчено Ніколаєвською Л.Б. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу від 04.06.2007 року №1627; - ? частина [PERSON], підстава рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2012 року, справа №2/808/135/2012. Згідно рішення Жовтневого районного суд м. Запоріжжя від 12.01.2012 року, справа №2/808/135/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на квартири, за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Згідно рішення Жовтневого районного суд м. Запоріжжя від 23.09.2008 року, справа №2-2014/08, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української PCP, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно пункту 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно із частиною 3 статті 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своєю власністю на власний розсуд, усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до вимог статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В силу статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Згідно статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON], комунального підприємство «Наше місто» про встановлення порядку користування квартирою, розподіл особового рахунку по сплаті житлово-комунальних послуг, усунення перешкод у користуванні квартирою та вселенн. За змістом ст. 88 ЦПК України, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідача [PERSON] слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved