Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

У квітні 2019 р. позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.01.2017 р. між ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5317706, відповідно до умов якого ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «BMW525 tds», д.р.н. [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП. 10.02.2017 р. на а/д М-15 Одеса-Рені сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобілю під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «BMW520», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови суду від 16.05.2017 р. винним у скоєній ДТП визнано відповідача [PERSON] . На підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього, Звіту № 24/17 від 28.02.2017 року та Звіту № 71/17 від 29.07.2017 року постраждалій особі ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в загальному розмірі - 55 000 грн. Та оскільки в порушення ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач [PERSON] повідомив позивача про ДТП лише 22.02.2017 року, а не протягом трьох робочих днів, а тому просить стягнути в порядку регресу суму збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування в розмірі 55 000 грн. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 09.12.2019 рокуцивільну справу за позовом ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» до [PERSON] про стягнення сум страхової виплати в порядку регресу було передано за підсудністю до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (а.с.99). Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Баннікової Н.В. від 27.01.2020 р. цивільну справу за вищезазначеним позовом було прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомленням сторін (а.с.140). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином, раніше подавав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, подали заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність. Представиник відповідач подав по справі відзив, згідно якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, зокрема, з тих підстав, що позивач позбавлен права вимоги за ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), оскільки сам по собі факт неповідомлення сво\\часно відповідачем страховика про настання страхового випадку не призвів до необґрунтованих виплат страховиком, факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, позивач добровільно сплатив страхове відшкодування тощо. Крім того, зазначив, що за фактом ДТП було зареєстровано кримінальне провадження щодо [PERSON] та 23.02.2017 р. було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, а постановою Суворовського районного суду м. Одесі від 16.05.2017 р. провадження про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності було закрито за закінченням строків притягнення до відповідальності, постанова суду ним не оскаржувалась, а ще 21.02.2017 р. він зателефонував до страховика, а 22.02.20ё7 р. подав письмову заяву про настання ДТП (а.с.167-168). Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Так, згідно постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 16.05.2017 р. [PERSON] 10.02.2017 року приблизно о 23.00 годині керував автомобілем марки БМВ д.р.н. [NUMBER] , на автодорозі М-15 в районі АЗС «Авіас» с.Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області, не переконався у безпеці своїх дій, почав маневр лівого повороту, не впевнившись, що його автомобіль здійснює обгін інших автомобілів, виїхав на ліву сторону проїжджої частини дороги, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки БМВ [NUMBER] , який здійснював обгін. Причиною ДТП стало порушення [PERSON] вимог п.2.3б, 10.1,14.3 ПДР (а.с.71-72). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається із копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5317706, станом на 10.02.2017 р. року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки БМВ д.р.н. [NUMBER] , була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» (а.с. 50). Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За нормою пункту 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до страхового акту № 0388.609.17.01.01 від 07.08.2017 р. на підставі платіжного доручення №18966 від 11.08.2017 р. ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля БМВ д.р.н. [NUMBER] в загальному розмірі - 55 000 грн. (а.с.49). Так, позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на положення ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказуючи, що відповідач мав повідомити страхову компанію про ДТП протягом трьох робочих днів з дня настання, однак не зробив цього, через що відповідно до п.п.ґ п.38.1.1 ч. 38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право подати до відповідача регресний позов. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Так, відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. При цьому підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Правовими нормами чинного законодавства встановлено обов`язок учасників дорожньо-транспортної пригоди вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, Моторне транспортне страхове бюро України про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам. Так, зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року справа № 759/19724/15-ц, від 16 травня 2018 року справа № 369/5335/15-ц, від 16 січня 2019 року справа № 208/7291/13-ц, від 13 лютого 2019 року справа № 686/21485/17, від 20 лютого 2019 року справа № 465/36/17. Згідно встановленим судом обставин, що підтверджуються наданими позивачем доказами на підтвердження заявлених ним вимог, ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду застрахованою особою [PERSON] , що дозволило страховику переконатися у тому, що подія є страховим випадком, здійснити перевірку обставин ДТП та визначити розмір заподіяної потерпілій особі шкоди, факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, постановою суду від 16.05.2017 року, яка набрала законної сили, встановлено, що у скоєнні ДТП винен саме відповідач [PERSON] , що не свідчить про здійснення ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» необгрунтованих виплат, а відтак заподіяної страховику шкоди. Суд приймає до уваги ті обставини, що факт настання страхового випадку ніким, у тому числі позивачем, не оспорюється, ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» його визнало, добровільно сплативши страхове відшкодування. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставини того, що неповідомлення відповідачем страховика ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» про настання страхового випадку призвело до необґрунтованих виплат потерпілій особі. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed