Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

У липні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет застави посилаючись на те, що 18.04.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0804/71, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 50000 доларів США строком до 11.04.2013 року зі сплатою 17,00% річних. Кредит надавався на придбання відповідачем автомобіля DAF, модель 95 XF, рік випуску 2001, тип ТЗ сідловий тягач вантажний - С, № кузова XLRTE47XS0E550482, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля PACTON, модель OPLEGGER, рік випуску 2000, тип ТЗ платформа напівпричеп, № кузова/шасі XLDTXD33900041787, реєстраційний номер [NUMBER]. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, був укладений договір застави від 18.04.2008 року, згідно з яким в заставу банку було передано вищевказані автомобілі та договір поруки № 167 від 20.10.2010 року з поручителем ПАТ «А-Банк». Відповідачка порушила умови кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів, в звязку з чим станом на 17.07.2012 року виникла заборгованість на суму 69309,23 доларів США, що еквівалентно 553988,65 грн. Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором витребувати у відповідачки та передати в заклад шляхом опису ПАТ КБ «Приватбанк» автомобілі DAF, модель 95 XF, рік випуску 2001, тип ТЗ сідловий тягач вантажний - С, № кузова XLRTE47XS0E550482, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля PACTON, модель OPLEGGER, рік випуску 2000, тип ТЗ платформа напівпричеп, № кузова/шасі XLDTXD33900041787, реєстраційний номер [NUMBER], комплекти ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; звернути стягнення на предмети застави: DAF, модель 95 XF, рік випуску 2001, тип ТЗ сідловий тягач вантажний - С, № кузова XLRTE47XS0E550482, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля PACTON, модель OPLEGGER, рік випуску 2000, тип ТЗ платформа напівпричеп, № кузова/шасі XLDTXD33900041787, реєстраційний номер [NUMBER], що належать на праві власності [PERSON] продажу вказаних автомобілів ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаних автомобілів з обліку в органах ДАІ України а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 10000 грн. ; стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір. Заочним рішенням Індустріального районного суду від 16 серпня 2012 року позовні вимоги були задоволені частково. Ухвалою суду від 30 жовтня 2013 року було скасовано рішення Індустріального районного суду від 16 серпня 2012 року. Представник позивача при новому розгляді справи подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи без участі відповідачів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № 0804/71 від 18.04.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 50000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.04.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, відповідачкою відповідно до договору застави автотранспорту № 0804/71/ТЗ від 18.04.2008 року було надано в заставу рухоме майно автомобіль DAF, модель 95 XF, рік випуску 2001, тип ТЗ сідловий тягач вантажний - С, № кузова XLRTE47XS0E550482, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль PACTON, модель OPLEGGER, рік випуску 2000, тип ТЗ платформа напівпричеп, № кузова/шасі XLDTXD33900041787, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] Позивачем 20.10.2010 року з відповідачем ПАТ «А-Банк» в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 0804/71 від 18.04.2008 року було укладено договір поруки № 167, згідно якого розмір відповідальності Поручителя перед Кредитором обмежується сумою у розмірі 10000 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», статті 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобовязань; в силу застави (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави, якщо в момент настання термінів виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Згідно п. 21 договору застави автотранспорту № 0804/71/ТЗ від 18.04.2008 року звернення стягнення на предмет застави у випадах, передбачених п. п. 15.6, 15.8.1, 15.8.2, 15.8.3, 15.9 цього договору здійснюється відповідно до чинного законодавства України та цього договору. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Держаному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Представник позивача не надав суду доказів щодо реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на заставне майно, що було предметом обтяження за договором застави автотранспорту. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Позивачем не надані докази повідомлення відповідачки [PERSON] про намір звернути стягнення на заставне майно та вимогу щодо погашення кредитної заборгованості. Крім того, позивачем не надано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0804/71 від 18.04.2008 року, що позбавляє суд визначити правильність нарахування заборгованості за кредитним договором. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог , предявлених до відповідачки [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зобовязання за договором № 0804/71 від 18.04.2008 року було забезпечено порукою згідно договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ «Акцент-Банк». Відповідно до розяснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю, повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача не стягується сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed