Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Турійської селищної ради Турійського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що її батьки [PERSON] та [PERSON], перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, побудували житловий будинок по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаного будинку, яку прийняла її мати [PERSON], однак не оформила у встановленому законом порядку. Після смерті матері [INFO] відкрилася спадщина на весь будинок. За життя [PERSON] заповіт на випадок своєї смерті не складала. Вказуючи, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги і в нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просила визнати за нею право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були належним чином у встановленому законом порядку повідомлені, подали до суду письмову заяву, в якій просили позов задовольнити та розглядати справу без їхньої участі, судові витрати залишити за позивачем (а.с. 53). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову та визнання права власності на спадковий будинок за позивачем, просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 57). Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з'явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що з 28 листопада 1961 року батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі (а.с. 15) і рішенням Турійської селищної ради № 83 від 20 серпня 1970 року останнім було надано земельну ділянку для будівництва житлового будинку в [ADDRESS], який вони фактично і побудували (а.с. 12, 45-51). Батько позивача помер [INFO] (а.с. 16) і після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину житлового будинку. З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру вбачається, що інформація про наявність посвідченого від імені [PERSON] заповіту, спадкової справи чи про видачу свідоцтва про право на спадщину відсутня (а.с. 28-29). Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління й володіння належним останньому спадковим майном прийняла [PERSON], як дружина померлого, що об'єктивно підтверджується будинковою книгою та довідкою Турійської селищної ради № 2100 від 24 липня 2014 року (а.с. 37-39, 56). Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що мати позивача [PERSON] померла [INFO] (а.с. 35) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач, як дочка спадкодавця (а.с. 36). До складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS], входять житловий будинок «А-1», загальною площею 49,3 кв. м, житловою площею 36,3 кв. м, сарай «Б-1», туалет «В» (а.с. 7, 55). У жовтні 2013 року позивач звернулася до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 32). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру інформація про наявність посвідченого від імені [PERSON] заповіту відсутня (а.с. 25). Постановою нотаріуса від 19 червня 2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений спадковий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, які підтверджують його належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 52). Інших спадкоємців першої черги за законом чи таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає. Наведені обставини об'єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 42/2013 до майна померлої [PERSON] (а.с. 31-52). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Судові витрати суд залишає за позивачем у зв'язку з відповідним її клопотанням. На підставі викладеного, ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1216, 1261, 1269, 1270 ЦК України та

Outcome: approved