overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

У липні 2015 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 04 вересня 2010 року виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 33. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, у зв'язку із тим, що виявилися різні характери, погляди на шлюб, сім'ю, життя та ведення господарства. На протязі останнього року спільне життя з відповідачем значно погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що примирення неможливе. Шлюб набув формального значення і зберігати його є недоцільним. Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 04 вересня 2010 року виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а.с. 7). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON], про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08 липня 2013 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області (а.с. 6). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

У липні 2015 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 10 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 630. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, у зв'язку із тим, що подружжя не знаходило взаєморозуміння по жодному питанню, які виникали у їхньому сімейному житті. У сторін виявилися абсолютно протилежні та несумісні характери, протирічні погляди на взаємні права та обов'язки подружжя. На протязі двох років подружжя не веде спільного господарства, не підтримує подружніх відносин. Шлюб набув формального значення і зберігати його є недоцільним. Від спільного подружнього життя мають сина - [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 10 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а.с. 6). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін [INFO] року народився син - [PERSON], про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14 березня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 7). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У липні 2015 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 24 вересня 2013 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 51. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, у зв'язку із тим, що кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Вважає, що примирення неможливе. Шлюб набув формального значення і зберігати його є недоцільним. Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 24 вересня 2013 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а.с. 7). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають дочку - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

У липні 2015 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 25 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1140. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, у зв'язку із тим, що виявилися різні характери, втрачено почуття поваги та любові один до одного. З лютого 2015 року подружжя не проживає разом, не веде спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Вважає, що примирення неможливе. Шлюб набув формального значення і зберігати його є недоцільним. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про одруження вбачається, що 25 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а.с. 3). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

У липні 2015 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 27 листопада 1987 року відділом реєстрації актів громадянського стану Козелецької райдержадміністрації Чернігівської області, актовий запис № 15. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося. На протязі 2012-2013 рр. сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У грудні 2014 року сторони припинили подружні відносини, перестали вести спільне господарство та спільне проживання. Відповідач нехтує сімейними цінностями, такими як повага та піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. Між подружжям постійно виникають непорозуміння та сварки, що негативно впливає на психічний стан позивача. Вважає, що примирення неможливе. Шлюб набув формального значення і зберігати його є недоцільним. Від спільного подружнього життя малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 27 листопада 1987 року відділом реєстрації актів громадянського стану Козелецької райдержадміністрації Чернігівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя малолітніх чи неповнолітніх дітей сторони не мають. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У липні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 02 серпня 2014 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 677. Від шлюбу дітей не мають. Пояснив, що на проживав з Відповідачкою однією сім'єю до травня 2015 року, після чого проживання сторін фактично було припинено. З березня 2015 року сімейне життя між сторонами різко погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Як наслідок Позивач в травні 2015 року забрав свої речі і почав жити окремо. Таким чином шлюбні стосунки та ведення подружжям спільного господарства припинено. Позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились. Надали до суду заяви, в яких просять проводити розгляд справи без їх участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того відповідач зазначив, що після розірвання шлюбу просить залишити дівоче прізвище «[PERSON]». Суд дослідивши матеріали справи, вивчивши заяви сторін по даній цивільній справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як слідує з матеріалів справи [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 02 серпня 2014 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 677. Від шлюбу дітей не мають. З травня 2015 року з відповідачем не проживають однією сім'єю, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 02 серпня 2014 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 677. (а.с. 4). Відповідно до статей 51, 52, 54, 56 Сімейного Кодексу України за кожним із подружжя закріплено право на повагу одне до одного до своєї індивідуальності, своїх уподобань та на право припинити шлюбні відносини. Досліджуючи матеріали справи, суд встановив, що між подружжям склалися відносини, за яких вони стали проживати окремо з травня 2015 року. Окреме проживання не призвело до відновлення подружніх стосунків. Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, що за обставин, які склалися на даний час між сторонами, приймаючи до уваги пояснення позивача та відповідача, дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім'я між [PERSON] та [PERSON] фактично розпалася, збереження сім'ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім'ю не можливо. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 18, 105, 110 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

У липні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 16.11.2001 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції, актовий запис № 2326. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З червня 2010 шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та пояснив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу. Після доповіді сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі, наслідки визнання позову відповідачу були роз'яснені та йому зрозумілі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки у судовому засіданні відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

У липні 2015 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року (ас.112-116), постановлено: «Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити. Стягнути солідарно з [PERSON], [INFO] (місце проживання: [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER]) та [PERSON], [INFO] (місце проживання: [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 29090000000113 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код 09807750) заборгованість за кредитним договором № 11348451000 від 20.05.2008 року в сумі 60 314 (шістдесят тисяч триста чотирнадцять) доларів США 71 центів, судовий збір в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок.» У заяві від 07.06.2016 року про ухвалення додаткового рішення стосовно стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, про яку заявлено в позові від 16.07.2016 року. Позивач посилається на те, що судом не вирішено питання про стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості у сумі 17 220, 42 грн. У зв'язку з чим заявник просив прийняти додаткове рішення щодо стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості у сумі 17 220, 42 грн. В судове засідання сторони не з'явилися, про час, дату та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлені в установленому законом порядку. Будь-яких заяв не надали. Суд, вивчивши подану заявником заяву та заявлене клопотання, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини заяви, на яких вона ґрунтується, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для заяви та вирішення її по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності із ст. 220 ЦПК України додаткове рішення суду приймається судом, що ухвалив рішення за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи зокрема: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. Тобто, вирішивши питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд не вказав у резолютивній частині щодо стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості у сумі 17 220, 42 грн., так як вказана вимога була предметом розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved