Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

У квітні 2020 р. Запорізький державний медичний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків (втрат державного бюджету з підготовки фахівця за державним замовленням) у сумі 133\~793,67 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 01.09.2010 відповідача зараховано студенткою першого курсу Запорізького державного медичного університету та укладено угоду від 01.09.2010 про підготовку фахівця з вищою освітою. За укладеною угодою відповідач проходила навчання за державним замовленням і прийняла на себе зобов`язання після закінчення вищого навчального закладу відпрацювати не менше 3 років за місцем направлення; у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати вартість навчання. У 2016 році відповідач отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула кваліфікацію лікаря. Одночасно з отриманням диплому відповідач отримала направлення на роботу в державному секторі економіки (державні та комунальні заклади), відповідно до списку працевлаштування персонально кожного випускника, однак, закінчивши навчання в інтернатурі у 2018 р. до місця працевлаштування КНП «Міська лікарня № 4» не прибула. Необхідний термін роботи відповідач не відпрацювала, порушивши п. 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого Наказом МОЗ України від 25.12.1997 № 367, що свідчить про її відмову приступити в подальшому до роботи за направленням та відпрацювати три роки молодим спеціалістом в державній медичній установі. Згідно з розрахунком позивача, витрати державного бюджету з підготовки відповідача за державним замовленням у зв`язку з його не відпрацюванням встановленого терміну в державному секторі склали 133\~793,67 грн., у т.ч. 69\~165 грн. фактичних витрат на навчання, 64\~628,67 грн. стипендії. Посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), п. 2 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23.01.1996 №77/96, позивач просив стягнути з відповідача суму витрат державного бюджету з її підготовки за державним замовленням у розмірі 133\~793,67 грн. та судові витрати у розмірі 2\~102,00 грн. (а.с. 26). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи, встановлено учасникам процесу строки для подання заяв по суті справи (а.с. 22). У встановлені судом строки заяви по суті справи від учасників процесу не надходили. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, у заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, відзиву на позов не надала, із заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом надіслання судової повістки та копій відповідних документів рекомендованим листом із повідомленням. Проте, конверти із поштовими відправленнями було повернуто на адресу суду з відповідною відміткою поштового відділення «адресат відсутній». Відповідно до ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. За вимогами п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Оскільки судова повістка та відповідні копії позовної заяви з додатками надсилались відповідачу за її зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідач не повідомила суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що остання була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. З урахуванням викладених обставин, судом за згодою представника позивача, висловленою у поданій нею письмовій заяві, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах позовних вимог, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 01.09.2010 між Запорізьким державним медичним університетом МОЗ України в особі керівника професора Ю.М. Колесника та студентом [PERSON] укладено та підписано типову угоду про підготовку фахівців з вищою освітою (а.с. 2). Відповідно до цієї типової угоди, студент зобов`язується: оволодіти теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами відповідних кваліфікаційних характеристик фахівця і його майбутньої професійної діяльності за спеціальністю; прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів, країни навчання в установленому порядку. Угода набирає чинності з моменту підписання (а.с. 2). 30.06.2016 відповідач отримала диплом спеціаліста серії С16 № 051123 та здобула кваліфікацію лікаря, що підтверджено копією диплома спеціаліста (а.с. 8). Відповідно до списків персонального працевлаштування кожного випускника 1-го медичного факультету Запорізького державного медичного університету 2016 року випуску від 05.02.2016 [PERSON] направлено до КУ «Центральна клінічна лікарня № 4 Заводського району» на посаду лікаря-терапевта. Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 4» Запорізької міської ради від 16.04.2019 № 01-17/350 [PERSON] проходила інтернатуру на посаді лікаря-інтерна зі спеціальності «внутрішні хвороби» та з 01.08.2018 була звільнена у зв`язку із закінченням інтернатури (наказ лікарні від 06.08.2018 № 180 к/тр). Відповідно до п. 5 наказу Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації від 13.07.2016 № 299-0 «Про зарахування до інтернатури [PERSON] » після закінчення інтернатури планувалась на переведення на посаду лікаря-терапевта, проте до відділу кадрів лікарня для вирішення даного питання не з`явилась (а.с. 9). Згідно з розрахунком фактичних витрат на навчання [PERSON] за період з 01.09.2010 по 30.06.2016 та довідкою про доходи та суми утримань за весь період навчання [PERSON] , сума втрат державного бюджету по випускнику [PERSON] складається з: вартості навчання студента, який навчався за державним замовленням 69 165 грн.; розміру стипендії, яку випускник отримав протягом навчання 64\~628,67 грн. (а.с. 16, 17). Згідно зі статтями\~526,\~527,\~530\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, та відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 21 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого\~наказом МОЗ України від 25.12.1997 № 367, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Як вже зазначено судом та матеріалами справи підтверджено, відповідач дійсно навчалась у Запорізькому державному медичному університеті МОЗ України у період з 01.09.2010 по 30.06.2016 та отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула кваліфікацію лікаря. Відповідач надала згоду прибути до КУ «Центральна клінічна лікарня № 4 Заводського району», про що поставила свій особистий підпис у списку персонального працевлаштування кожного випускника 1-го медичного факультету Запорізького державного медичного університету 2016 року випуску, однак Запорізькому державному медичному університету надано дані, що відповідач і до сьогодні не прибула до місця роботи. Відповідно до укладеної між сторонами Типової угоди, студент зобов`язується у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів, країни навчання в установленому порядку. Добровільно умови угоди відповідач не виконує, на вимоги Запорізького державного медичного університету прибути на призначене місце працевлаштування та повернути вартість навчання в університеті не реагує, з огляду на що суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позовні вимоги Запорізького державного медичного університету до [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, в розмірі 2\~102,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved