Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У липні 2017 року позивачі звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області до відповідачів, з позовною заявою в якій просили суд визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках право власності на 64/100 часток житлового будинку № 3, розташованого по вулиці. Тритузній в м. Кам'янське, який складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 136,1 кв.м., житловою - 83,9 кв.м., прибудови а-1, сараї Б-1, Ж-1, 1-1; вбиральня Є-1, вольєр 3-1, альтанкиа М-1, підвал п/д, вхід до підвалу Н-1, душ О-1, гараж П-1, погріб Р-1, огорожа № 1, 3, 5 з хвіртками 2, 4, 6, 7, 1/2 частина водопроводу № 8, зливна яма № 9, тротуар І, II. Виділити позивачам, в натурі, як окремий обєкт нерухомого майна, а саме 64/100 частки жилого будинку № 3, розташованого по вул. Тритузній в м. Камянське, у вигляді ізольованої квартири № 1 загальною площею 86,9 кв.м., житловою - 45,4 кв.м. в житлового будинку А-1, яка складається з: коридору 1-1 площею 3,4 кв.м., санвузлу 1-2 площею 6,0 кв.м., кладови 1-3 площею 1,7 кв.м., коридору 1-4 площею 9,3 кв.м., кімнати 1-5 площею 15,0 кв.м., 1-6 площею 14,8 кв.м. і 1-9 площею 15,6 кв.м.,кухні 1-7 площею 6,1 кв.м. кухні-їдальні 1-8 площею 15,0 кв.м., прибудови а-1, а також з господарсько-побутових будівель: прибудови а-1, сараїв Б-1, Ж-1, 1-1; вбиральні Є-1, вольєру 3-1, альтанки М-1, підвалу п/д, входу до підвалу Н-1, душу 0-1, гаражу П-1, погреба Р-1, огорожі № 1, 3, 5 з хвіртками. 2, 4, 6, 7, 1/2 частини водопроводу № 8, зливної ями № 9, тротуару І, II, ПІ та визнати за ними, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках право власності в цілому на житловий будинок, розташований за адресою: м. Кам'янське, вул. Тритузна, 3, який складається з: ізольованої квартири № 1 загальною площею 86,9 кв.м., житловою - 45,4 кв.м. в житловому будинку А-1, прибудови а-1, сараїв Б-1, Ж-1, 1-1; вбиральні Є-1, вольєру 3-1, альтанки М-1, підвалу п/д, входу до підвалу Н-1, душу 0-1, гаражу П-1, погребу Р-1, огорожі № 1, З, 5 з хвіртками 2, 4, 6, 7, 1/2 частини водопроводу № 8, зливної ями № 9, тротуару І, II, Ш, як на самостійний обєкт нерухомого майна в цілому, що дасть підстави для присвоєння окремої адреси і реєстрації права власності в органах державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог вказали наступне: позивачі [PERSON], [PERSON] є подружжя, а позивач [PERSON] і [PERSON], [INFO] їх дочка і онука, інтереси неповнолітньої дитини представляє її мати [PERSON]. З 1991 року позивач, [PERSON], був наймачем ізольованої квартири № 1 в будинку № 3, розташованому по вул. Тритузній (попередня назва - станція Тритузна) в м. Кам'янське; в цій квартирі позивачі проживають по цей час. Житловий будинок № 3 був відомчим, знаходився на балансі Придніпровської залізної дороги. На час вселення в 1991 році житловий будинок складався з декількох ізольованих квартир, які займали працівники залізної дороги та їх сім'ї. Зі слів мешканців інших квартир, що вселились в будинок ще до позивача, раніше будинок мав пічне опалення, тому залізною дорогою для мешканців були збудовані сараї для зберігання палива, зазначені в технічному паспорті на будинок. 01.06.2003 року житловий будинок № 3 по вул. Тритузна (станція Тритузна) переданий Придніпровською залізною дорогою у комунальну власність міста. Користуючись своїми правами, позивачі звернулись до відповідачів із заявою про передачу ним частини житлового будинку № 3, розташованого по вул. Тритузній в м. Кам'янське, у вигляді квартири № 1, а також частки надвірних будівель і споруд у власність. 5 січня 2017 року Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради позивачам видав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на праві спільної часткової власності в рівних частках належить квартира [ADDRESS] площею 86,9 кв.м., житловою - 45,4 кз.м., яка складає 64/100 часок житлового будинку. 23 лютого 2017 року державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] своїм рішенням № 33991993 зупинила розгляд заяви про державну реєстрацію права власності від 16.02.2017 р., в зв'язку з тим, що документи для реєстрації подані не в повному обсязі. Державний реєстратор у своїй постанові зазначила, що у виданому позивачам свідоцтві про право власності на нерухоме майно, поданому до реєстрації, містяться розбіжності з технічним паспортом на будинок, тому за захистом своїх прав вони вимушені звернутися до суду. Позивачі до початку судового розгляду справи звернулися з письмовою заявою, в якій вказали, що заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, та просять суд розглянути справу у їх відсутність та не заперечували проти розгляду справи без застосування технічних засобів. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, направили на адресу суду письмові заяви в яких не заперечували проти задоволення позовних вимог, просили суд розглянути справу без участі їх представника. На підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень сторонами відсутня, що дозволило суду ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників процесу згідно зі ст. 158 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 05 січня 2017 року Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради позивачам видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, з якого вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на праві спільної часткової власності в рівних частках належить квартира [ADDRESS] площею 86,9 кв.м., житловою - 45,4 кз.м., яка складає 64/100 часок житлового будинку. Як вбачається з рішенням № 33991993 від 16.02.2017 року, виданого державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON], було зупинено розгляд заяви позивачів про державну реєстрацію права власності в зв'язку з тим, що документи для реєстрації подані не в повному обсязі крім цього у виданому позивачам свідоцтві про право власності на нерухоме майно, поданому до реєстрації, містяться розбіжності з технічним паспортом на будинок. Згідно з Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] від 21 квітня 2017 р. № 34871155 позивачам було відмовлено в реєстрації права власності на квартиру № 1, розташовану в будинку № 3 по вулиці Тритузній в м. Кам'янське, у звязку з тим, що між виданим нам Департаментом комунальної власності свідоцтвом про право власності на нерухоме майно і технічним паспортом на цю нерухомість містяться розбіжності щодо типу об'єкту нерухомого .майна: згідно виданого свідоцтва право власності у позивачів виникає на квартиру № 1 загальною площею 86,9 кв.м., житловою - 45,4 кв.м., розташовану в житловому будинку № 3 по вул. Тритузній, яка складає 64/100 часток цього будинку, а виданий ОКП «Дніпродзержинське БТІ» технічний паспорт, що є складовою частиною цього «Свідоцтва», оформлений на житловий будинок № 3 по вул. Тритузній загальною площею 136,1 кв.м., житловою - 83,9 кв.м. як індивідуальний (садибний) житловий будинок, із відображенням господарсько-побутових будівель, належних до цього будинку: прибудов а-1, а2-1, сараїв Б-1, Г-1, Ж-1, 1-1, вбиральні Є-1, вольєру 3-1, альтанки М-1, входу до підвалу Н-1, душу 0-1, гаражу П-1, погребу Р-1, огорожі із хвіртками № 1 - 7, водопроводу № 8, зливної ями № 9, тротуару І Ш, також у виданому свідоцтві про право власності на нерухоме майно відсутні відомості щодо складових частин о6'єкту, а саме щодо площі житлового будинку в цілому та щодо складових частин домоволодіння (надвірних будівель і споруд, зазначених у технічному паспорті). Як вбачається з технічного паспорту, виданого ОКП «Дніпродзержинське БТІ», двоквартирний житловий будинок № 3 по вулиці Тритузній в м. Камянське, в якому знаходиться приватизована позивачами ізольована квартира № 1, розташований на земельній ділянці площею 2303 кв.м., на якій також знаходяться належні до будинку господарсько-побутові будівл. Відповідно до п.п. 2 п.20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 р. №' 1141, для подальшої реєстрації позивачами права власності на приватизовану частку індивідуального житлового будинку у вигляді квартири № 1, у виданому Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради, позивачам свідоцтві, про право власності на нерухоме майно мали бути зазначені суттєві характеристики житлового будинку: не лише загальна і житлова площа квартири № 1, а й загальна і житлова площа житлового будинку № 3 по вул. Тритузній в цілому, а також складові частини об'єкта нерухомого майна - господарські будівлі і споруди із їх найменуванням та/або присвоєними літерами. Як вбачається з листа № 11/С-110 від 07.04.2017 р. підписаного заступника начальника Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради А.Г..Таліпова, господарські будівлі (приміщення), які є на прибудинковій території у користуванні осіб, що приватизують житло, відповідно до п.22 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396, дійсно вносяться у свідоцтво про право власності на житло; але підстави для внесення змін до виданого нам свідоцтва відсутні, оскільки у довідці про склад сім'ї та займані ними приміщення, виданій КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» не було зазначено, що за наймачем квартири № 1 закріплено будь-які господарські будівлі. З листа вих. № 11/С-140 від 29.05.2017 р., підписаного директором Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради [PERSON] вбачається, що згідно Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян передбачено внесення у свідоцтво про право власності на житло господарських будівель (приміщень), які є у користуванні осіб, що приватизують житло (сараїв, гаражів, комори тощо), тому відсутні підстави для внесення до виданого свідоцтва зазначених в технічному паспорті допоміжних приміщень, бо згідно рішення виконавчого комітету міськради № 505 від 28.07.2004р. затверджений акт приймання-передачі відомчого житлового фонду ДП «Придніпровська залізниця» у комунальну власність дванадцяти будинків міста, у тому числі будинку № 3 по вул. Тритузній, і в цьому акті приймання-передачі будинку не вказано відомостей про допоміжні приміщення, вказані в технічному паспорті, таким чином у комунальну власність міста передано лише будинок. Згідно виготовленого 14 листопада 2016 року ОКП «Дніпродзержинське БТІ» технічного паспорту на спірний житловий будинок, який був у розпорядженні Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно, на час передачі позивачам квартири № 1 будинку у власність 05 січня 2,017 року, вбачається, що житловий будинок № 3 по вул. Тритузній в м. Кам'янське має господарські будівлі: чотири сараї, вбиральню, вольєр, альтанку, душ, ргорожу тощо, які збудовані у 1958 році (сараї), у 1975 році (сараї), у 1989 році (вольєр), у 1991 році (прибудова, альтанка), тобто задовго до передачі житлового будинку в 2004 році від попереднього власника ДП «Придніпровська залізна дорога» у комунальну власність міста. Ці ж надвірні будівлі, належні до житлового будинку № 3, розташованого по вул. Тритузній в м. Кам'янське, але під іншими літерами, зазначені і в технічному паспорті, виготовленому ОКП «Дніпродзержинське БТІ» 26 березня 2008 року. Відповідно до копію генерального плану (схеми) земельної ділянки № 3 по вул. Станція Тритузна (нині вул. Тритузна), виготовленого Дніпродзержинським БТІ 03.12.1958 року, на ньому також відображені спірний житловий будинок із належними до нього спорудами і будівлями, тобто вищевказані господарські будівлі та споруди були і є складовими частини об'єкта нерухомого майна - індивідуального присадибного житлового будинку № 3, розташованого по вул. Тритузній в м, Камянське ще задовго до передачі цього будинку у комунальну власність міста. Судом встановлено, що неналежне (неповне) оформлення Придніпровською залізною дорогою документів щодо складу нерухомого майна під час передачі зазначеного домоволодіння у комунальну власність міста не є провиною позивачів та не має бути перешкодою під час здійснення їх прав. Як встановлено в судовому засіданні, в порядку приватизації у позивачів в рівних частках виникло право власності на 64/100 частки житлового будинку № 3, розташованого по вул. Тритузній в м. Кам'янське, що складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 136,1 кв.м., житловою - 83,9 кв.м., прибудов а-1, а2-1, сараїв Б-1, Г-1, Ж-1, 1-1; вбиральні Є-1, вольєру 3-1, альтанки М-1, підвалу п/д зі входом Н-1, душу 0-1, гаражу П-1, погребу Р-1, огорожі № 1, 3, 5, хвірток 2, 4, 6, 7, водопроводу № 8, зливної ями № 9, тротуарів І Ш, що підтверджується виданим 05.01.2017 року позивачам свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ізольовану квартиру № 1 загальною площею 86,9 кв.м., житловою - 45,4 кв.м., як на 64/100 частки житлового будинку № 3 по вул. Тритузній (без зазначення загальної і житлової площі всього будинку). Як встановлено судом, державний реєстратор відмовився реєструвати право власності позивачам на підставі виданого свідоцтва про право власності на 64/100 частки житлового будинку № 3, розташованого по вул. Тритузній в м. Кам'янське, вважаючи його неналежно оформленим та відмовляючись внести у видане свідоцтво відповідні зміни, тому позивачі змушені в судовому порядку захищати свої майнові права щодо об'єкту нерухомого майна, який вони мають право отримати у власність в порядку приватизації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як вбачається з матеріалів справи Ізольована квартира № 3 будинку № 3, розташованого в м. Кам'янське по вул. Тритузна неприватизована, знаходиться у комунальній власності міста в особі відповідача - Камянської міської ради, отже, співвласниками вищевказаного житлового будинку є Камянська міська рада і позивачі. Згідно зі ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Оскільки позивачі, як наймачі жилого приміщення мали право на приватизацію конкретної ізольованої квартири № 1 будинку загальною площею 86,9 кв.м., житловою - 45,4 кв.м. і скористалися цим правом; враховуючи, що їх ідеальна частка в праві власності на домоволодіння в розмірі 64/100 часток вирахувана відповідачами виходячи з площі всього будинку порівняно з площею квартири № 1, тому немає перешкод щодо виділення позивача в натурі в самостійний об'єкт нерухомості саме квартири № 1 як 64/100 часток спірного житлового будинку. З матеріалів справи вбачається, що між позивачами та наймачами ізольованої квартири № 3 з 1991 року склався певний порядок користування надвірними будівлями і спорудами, згідно з якими позивачі користуються прибудовою а-1, сараями Б-1, Г-1, Ж-1, 1-1, вбиральнею Є-1, вольєром 3-1, альтанкою М-1, підвалом п/д, входом до підвалу Н-1, душем 0-1, гаражем П-1, погребом Р-1, огорожами № 1, З, 5 з хвіртками 2, 4, 6, 7, 1/2 частиною водопроводу № 8, зливною ямою № 9, тротуарами І, II, Ш, зазначені будівлі вони отримали під час вселення по ордеру в квартиру № 1 в занедбаному, напівзруйнованому стані (без вікон, дверей, деякі будівлі - без даху тощо), відремонтували і відновили за власні кошти, наймачі квартири № 3 користуються прибудовою до будинку а2 - 1, сараєм Г-1 і 1/2 частиною водопроводу № 8., з урахуванням порядку користування домоволодінням і надвірними будівлями, що вже склався, на присадибній ділянці № 3 по вул. Тритузнійв м. Камянське, зведена огорожа, що поділяє земельну ділянку на дві частини, частки земельної ділянки, якими користуються позивачі та наймачі квартири № 3, були і залишились повністю відокремленими, не мають спільних місць користування; вхід і в'їзд до ізольованих квартир будинку А-1 є окремим. Згідно висновку експертно-будівельного дослідження № 756/01-17, складеного 10 липня 2017 року судовим експертом [PERSON], ринкова вартість домоволодіння № 3 по вул. Тритузній складає 126754 грн., а вартість 64/100 часток - 81123 грн., також експертом запропонований варіант поділу житлового будинку з надвірними будівлями, згідно з яким позивачам має бути виділена ізольована квартира № 1 з прибудовою а-1, господарськими будівлями (трьома сараями, вбиральнею, вольєром, альтанкою, підвалом, душем, гаражом, погребом зі входом, огорожею з хвіртками, 1/2 частини водопроводу, зливною ямою, тротуарами), що співпадає з фактичним користуванням ізольованими квартирами і господарськими будівлями, зазначеним нами у позові вище. Згідно запропонованого варіанту виділу в натурі частин .домоволодіння співвласники мають окремі входи до свої часток, не мають зон загального користування і частки можуть використовуватися як самостійні об'єкти нерухомого майна. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом також встановлено, що позивач, при здійсненні добудування, користувався належним його правом, що передбачено ст. 317 ЦК України, а саме власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а також ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинку, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно зі ст. 376 ЦК України, право власності на самочинну забудову може бути визнано за рішенням суду за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці за умовами надання земельної ділянці у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»при вирішенні спорів про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. Враховуючи наведене суд вважає, що позов слід задовольнити. Судові витрати залишити за позивачем.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved