Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У липні 2016 р. позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], посилаючись на ті підстави, що після розірвання шлюбу відповідач залишив родину і припинив спілкуватись з нею та донькою. Крім того, позивач зазначає, що відповідач не піклується донькою та не виявляє бажання приймати участі у її вихованні, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позову заяву підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 34, 41, 42, 58-59, 67-68). Представник третьої особи органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду було подано клопотання про слухання справи без участі представника (а.с. 60, 69, 73). Представник третьої особи органу опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду було подано клопотання про слухання справи без участі представника та просили прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини (а.с. 71). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності сторін по справі, які не з'явились у судове засідання, на підставі наявних у справі доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва 24.01.2006 (а.с.10). 11.10.2012 рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний (а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що малолітня [PERSON] проживає разом зі своє матір'ю (а.с. 13). Відповідно до Акту обстеження умов проживання у [ADDRESS], де проживають позивач з донькою, у даній квартирі зроблений ремонт, дитина має окреме ліжко, чисту білизну, книжки, багато іграшок, є окреме робоче місце, продукти відповідно віку дитини. Меблі нові, є необхідні електропобутові засоби, загальний санітарний стан задовільний (а.с.12). З характеристики директора СЗСШ №1 з поглибленням вивчення мов м. Чернігова та класного керівника, де навчається малолітня [PERSON], вбачається, що за період навчання батька дитини, [PERSON], вони не бачили і не спілкувались з ним (а.с.11). З інформації про діагностичне обстеження [PERSON], проведеного спеціалістом Чернігівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, вбачається, що дитина біологічного батька не любить, бо він завжди був п'яний (а.с. 14). Як вбачається із заяви [PERSON] від 22.04.2016 надану Начальнику служби у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради, вона не заперечує щодо позбавлення батьківських прав свого батька по відношенню до неї (а.с. 16). Відповідно висновку органу опіки та піклування Новазаводської районної у м. Чернігові ради від 23.05.2016 було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яке було затверджено рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 23.05.2016 (а.с. 3, 4). Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 цієї постанови йде мова про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З аналізу правових норм, які регулюють вказані правовідносини, вбачається, що для позбавлення батьківських прав необхідним фактом є те, що особа має реальну можливість виконати свої батьківські обов'язки, але не вчиняє для цього відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, хоча має можливість. Отже, підсумовуючи наведене, оцінюючи з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову, оскільки відповідач не виконує покладені на нього батьківські обов'язки щодо своєї малолітньої доньки. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене та

Outcome: approved