Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

У липні 2019 року позивач в особі представника звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», в якому просила зобов`язати відповідача зарахувати на рахунок [PERSON] безпідставно списані з рахунку № [NUMBER] у ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти у сумі 3475,00 доларів США; стягнути 3% річних у розмірі 412,00 доларів США, стягнути витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є клієнтом ПАТ «Укрсоцбанк», в якому у неї відкритий рахунок. В кінці листопада 2015 позивачу стало відомо, що в період з 05.08.2015 по 11.08.2015 без її відома працівники відділення № 696 «Епіцентр-Таїровський» ПАТ «Укрсоцбанк», розташованого за адресою: м. Одеса, просп. Маршала Жукова, 99 з її рахунку безпідставно списали грошові кошти у розмірі 3475,00 доларів США. В зв`язку з тим, що позивач в зазначений час грошові кошти в Банку особисто не отримувала, нікого в зазначені дні не уповноважувала знімати з рахунку кошти з рахунку, вона звернулась до Банку з приводу безпідставного списання з рахунка клієнта грошових коштів. Було з`ясовано наступне, а саме, що працівники Банку незаконно списали з рахунку позивача грошові кошти і видали готівкові грошові кошти невідомій позивачу особі, яка надала Банку підроблену довіреність, та документи на ім`я [PERSON] . В зв`язку зі зверненням позивача про повернення на її поточний рахунок незаконно списаних грошових коштів, та на підставі проведеної Банком перевірки, Банк 07.12.2015 за № 15.501-255/38-4948 звернувся до Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Так, позивачем починаючи з листопада 2015 рекомендованими листами направлені звернення до голови правління ПАТ «Укрсоцбанк» Т. Савощенко з проханням зарахувати на її рахунок безпідставно списані грошові кошти. Враховуючи викладене, позивач звернулась за захистом своїх порушених прав до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.07.2019 відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2020 постановлено прийняти до провадження позовну заяву [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання: [ADDRESS] ) до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про зобов`язання зарахувати грошові кошти на рахунок. У задоволенні клопотання представника АТ «Альфа-банк» - Молдавської О.В., про розгляд справи в порядку загального провадження - відмовлено. Замінено відповідача, у цивільній справі № 752/15284/19 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про зобов`язання зарахувати грошові кошти на рахунок, а саме відповідача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (ідентифікаційний код: 23494714; місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100). Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд вивчивши матеріали справи, подані заяви сторін, враховуючи принцип достатності доказів приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву. Суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наданих до суду доказів враховуючи їх достатність. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що в період з 05.08.2015 по 13.08.2015 ПАТ «Укрсоцбанк» з рахунку, що належить позивачу, були списані та виплачені грошові кошти. Так 05.08.2015 працівники відповідача списали з рахунку позивача 690,00 доларів США, 06.08.2015 - 690,00 доларів США, 07.08.2015 - 695,00 доларів США, 10.08.2016 - 700,00 доларів США, 11.08.2015 - 700,00 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку позивача. Зазначена операція проведена на підставі заяви особи, що надала довіреність на бланку серії ВНР № 839299 від 04.08.2015 від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковою Ю.В. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.11.2017 у задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення коштів відмовлено. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 25.01.2018 апеляційну скаргу представника позивача [PERSON] - [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29.11.2017 залишено без змін. Як вбачається з вказаних рішень суду позивачу було відмовлено, оскільки позивачем не оспорювалась правомірність дій працівників банку при здійсненнях операцій щодо видачі коштів з рахунку позивача, а тому на ПАТ «Укрсоцбанк» не може бути покладено відповідальність за вчинення даних операцій як неправомірних відповідно до ст. 1073 ЦК України. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.03.2019 позов [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Жукової Юлії Вікторівни, [PERSON] про визнання правочину недійним задоволено. Визнано недійсною довіреність, оформлену на бланку серії ВНР № 839299 від 04.08.2015 від імені [PERSON] на ім`я громадянки [PERSON] , що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковою Ю.В. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 704,80 грн. Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються під час розгляду іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Стаття 1073 ЦК України визначає правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта. Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Верховним Судом України у постанові № 6-352цс16 від 16.04.2016 викладено правову позицію, згідно якої договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з`являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника). З огляду на вищезазначене, з моменту передачі грошових коштів уповноваженій особі банку саме банк є їх власником, а тому саме банком може бути спричинена шкода внаслідок вчинення злочину, предметом якого є грошові кошти вкладника. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності зі неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв`язку з тим, що Банк до теперішнього часу свої обов`язки згідно з ст.1073 ЦК України не виконав, після виявлення порушення кошти на рахунок позивача не зарахував, позивач вважає що з урахуванням ст. 625 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідач повинен відшкодувати на користь позивача три проценти річних від простроченої суми що складає розмірі 412,00 доларів США, відповідно до розрахунку позивача, який знаходиться в матеріалах справи. Враховуючи, що Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» являється правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення грошових коштів, пілягає задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved