Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

У листопаді 2017 року заявники звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з даною заявою. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 23.07.2010 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу заявники мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, вони мають протилежні погляди на життя, несумісність характерів. Заявники досягли письмової угоди щодо визначення місця проживання та участі батьків у вихованні спільної дитини. Примирення між сторонами неможливе. Тому, заявники просили суд розірвати шлюб, зареєстрований 23.07.2010 року. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Провадження у даній справі було відкрито в порядку Цивільного процесуального кодексу України, що діяв до 15 грудня 2017 року. У зв'язку з набранням чинності з 15 грудня 2017 року Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України», згідно Перехідних положень цього Кодексу, справи провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами Цивільного процесуального кодексу України, які діють з 15 грудня 2017 року. Заявники в судовому засіданні вимоги заяви підтримали та просили суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення заявників, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.07.2010 року і від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 10.11.2017 року між заявниками було укладено договір про визначення місця проживання дитини та участі батьків у її вихованні. Судом встановлено, що на момент звернення до суду сторони не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені приблизно з квітня 2017 року. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній, дитина проживає разом із заявницею [PERSON] Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей (ч. 1 ст. 109 СК України) Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що заявниця [PERSON] бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved