Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У липні 2015 року позивач публічне акціонерне товариствоПравекс-Банк звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 28.11.2007 року АКБ «Правекс-Банк» та відповідач уклали кредитний договір № 1399-071/07Р за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 47\~999,00 доларів США для своєчасної оплати відповідачем вартості автомобіля та страхових платежів за договорами страхування автомобіля. Відповідно до умов кредитного договору, викладених в п. 4.1, видача кредиту здійснюється шляхом видачі грошових коштів з каси банку після укладання договору застави і надання позичальником документа, що підтверджує страхування заставленого майна на користь банку. Пунктом 4.2 договору встановлено, що відсотки за користування кредитом підлягають сплаті відповідачем щомісяця у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем врахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, зазначеного у п.1.2 договору. Відповідно до п. 4.4 встановлено, що кредит надається позичальникові строком з 28 листопада 2007 року до 28 листопада 2014 року зі сплатою 11,99 % річних. Пунктом 4.4. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 572,00 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Станом на 17.06.2015 за відповідачем наявна заборгованість в сумі 89\~971,01 доларів США. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд: ухвалити рішення яким, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 89\~971,01 доларів США та судовий збір. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду надала заяву, в якій просила відкласти розгляд справи в зв»язку із перебуванням на лікарняному. Проте суд вважає неповажною причину неявки відповідача у судове засідання. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до умов кредитного договору, викладених в п. 4.1, видача кредиту здійснюється шляхом видачі грошових коштів з каси банку після укладання договору застави і надання позичальником документа, що підтверджує страхування заставленого майна на користь банку. Пунктом 4.2 договору встановлено, що відсотки за користування кредитом підлягають сплаті відповідачем щомісяця у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем врахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, зазначеного у п.1.2 договору. Відповідно до п. 4.4 встановлено, що кредит надається позичальникові строком з 28 листопада 2007 року до 28 листопада 2014 року зі сплатою 11,99 % річних. Пунктом 4.4. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 572,00 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Згідно статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Станом на 17.06.2015 за відповідачем наявна заборгованість в сумі 89\~971,01 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом 37130,00 доларів США, заборгованість за процентами 18\~368,04 доларів США, неустойка за кредитом - 21\~891,30 долари США, неустойка за процентами 12\~581,67 доларів США. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved