Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом в якому просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги позивачі обгрунтовують тим, що [PERSON] з травня 2012 року без поважних пичин не мешкає в спірній квартирі, її особистих речей в квартирі не має, витрат по її утриманню не несе та на даний час остання проживає в с. Требухів. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], у якому просить вселити її в [ADDRESS], надати ключі від вищезазначеної квартири та не чинити перешкод у її користуванні. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона зареєсторана у даній квартирі та має законне право проживати в ній, але відповідачі чинять перешкоди у цьому. [PERSON], який є третьою особою по справі та її батьком, є власником ? частини спірної квартири не заперечує проти її проживання в даній квартирі, а саме в кімнаті, яку виділено [PERSON] у користування. У судовому засіданні позивачі підтримали заявлені вимоги та просять їх задовольнити, проти зустрічного позову [PERSON] заперечували. [PERSON] зазначила, що в спірній квартирі позивачі та відповідачка зареєстровані з 1982 року. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2011 року за [PERSON] було визнано право власності на ? частину спірної квартири. Додатково зазначила, що з травня 2012 року і по теперішній час [PERSON] без поважних пичин не мешкає в спірній квартирі, що підтверджується актами, її особистих речей в квартирі не має, витрат по її утриманню не несе та на даний час вона проживає зі своєю донькою у свого колишнього чоловіка в Київській області, с. Требухів. [PERSON] позов підтримала та пояснила, що відповідачка без поважних на те причин покинула спірну квартиру в 2012 році та за таких обставин втратила право користування жилим приміщенням в даній квартирі. [PERSON] проти позову [PERSON] та [PERSON] заперечувала, зустрічний позов просила задовольнити. Причиною подачі зустрічного позову [PERSON] зазначила те, що вона заперечує проти тих обставин, які викладені у основному позові, оскільки причиною її непроживання у спірній квартирі є те, що їй з боку позивачів чиняться перешкоди. Також пояснила те, що вона разом з позивачами по основному позові були зареєстровані в даній квартирі з 1982 року. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2011 року за [PERSON] було визнано право власності на ? частину спірної квартири, а також були задоволенні вимоги про вселення його у дану квартиру. На даний час ні вона, ні [PERSON] в даній квартирі не проживають, оскільки їм чиняться перешкоди з боку позивачів по основному позову, в зв'язку з чим вона вимушена проживати разом з дитиною у свого колишнього чоловіка. [PERSON] проти основного позову заперечував, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити, а також пояснив, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2011 року його позовні вимоги про вселення були задоволені, але рішення на даний час не виконується, оскільки йому чиняться перешкоди. Також додатково пояснив, що він не проти того, щоб [PERSON] проживала в спірній квартирі, в кімнаті, яку йому виділено у користування. Третя особа, як за основним так і за зустрічним позовом, ЖБК «Ювілейний-4» явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав лист у якому просив слухати справу у відсутність свого представника, позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] підтримав. Свідок [PERSON] пояснила, що вона з 2004 року є головою правління ЖБК «Ювілейний-4» і з цого часу [PERSON] в даній кватрирі не бачила. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON], уклавши шлюб переїхала до іншого помешкання, з того часу її в даній квартирі небачила. Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що у задоволенні позову [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом слід відмовити з огляду на наступне. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] є двохкімнатною квартирою жилою площею 48,2 кв. м. Відповідно до довідки форми 3 в даній квартирі 02.09.1982 року було зареєстровано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.28). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.03.2004 року на підставі ст. 146 ЖК України визначено порядок користування жилими приміщеннями в квартирі [ADDRESS] та виділено в користування [PERSON], [PERSON] і неповнолітній на той час [PERSON] жилу кімнату розміром 18,9 кв.м., [PERSON] виділено у користування кімнату розміром 11,6 кв.м., місця загального користування залишено в спільному користуванні. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2011 року за [PERSON] було визнано право власності на ? частину спірної квартири, а також були задоволенні вимоги про вселення у дану квартиру (а.с. 36-39). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.05.2012 року ці позовні вимоги залишено без змін. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як доказ не проживання позивача у спірній квартирі позивачі за основним позовом надали акти комісії правління ЖБК «Ювілейний-4» від 14.06.2012 р., 12.10.2012р.,10.01.2013р., 16.05.2013р., 15.08.2013р., 11.10.2013р., якими було встановлено, що [PERSON] з 2004 року у спірній кваритрі не проживає, її особистих речей не виявлено (а.с. 22-27). Свідки [PERSON] та [PERSON] суду повідомили лише приблизну дату з якої [PERSON]не проживає у спірній квартирі. На думку суду ні акти комісії правління ЖБК «Ювілейний-4», ні покази свідків не містять інформації про причини за яких відповідач виїхала зі спірної квартири і чи чинилися їй перешкоди у проживанні в ній. Суд вважає що в даній ситуації не обов'язково, щоб сторонні особи бачили наявність неприязних стосунків по відношенню до [PERSON] та наявність конфлікту, оскільки це все відбувалося всередині сім'ї. Отже судом встановлено та підтверджено показами свідків, що між сторонами склалися неприязні стосунки, що унеможливлює проживання відповідача в даній квартирі. Одне лише небажання позивачів проживати з [PERSON] в одній квартирі не може бути підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Окрім того, беручи до уваги рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.03.2004 року щодо виділення у користування [PERSON] кімнату розміром 11,6 кв.м. у [ADDRESS], рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2011 року про визнання за [PERSON] ? частини на вищезазначену квартиру, а також беззаперечне бажання останнього у користуванні [PERSON] частиною його власності, суд вважає, що вимоги [PERSON] можуть стосуватись лише тієї частини квартири, якою вона володіє. Із пояснень [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] чинять їй та [PERSON] перешкоди у користуванні спірною квартирою, посилаючись при цьому лише на невиконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2011 року. На підтвердження цьому, позивач надає копіїї листів звернення до правоохоронних оргаів та відповіді на них. Суд, дослідивши надані документи приходить до висновку, що ці звернення не можуть були доказом того, що саме [PERSON] чинились перешкоди у користуванні спірною квартирою, а невиконання вищезазначеного рішення про вселення [PERSON] ніяким чином не відноситься до самої [PERSON]

Outcome: dismissed