Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

У липні 2020 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до ПрАТ «СК «ЕТАЛОН», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка була уточнена 25.08.2020. Позовна заява мотивована тим, що 21 серпня 2018 року, приблизно о 11-50\~год., на проїжджій частині автодороги Запоріжжя-Біленьке, Запорізького району Запорізької області, відбулась дорожньо-транспортна пригода. Вказана ДТП відбулась за участю водія [PERSON] , який керуючи транспортним засобом автомобілем «BMW 520», державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухався в зі сторони м. Запоріжжя в напрямку с. Біленьке, Запорізького району Запорізької області, та, порушуючи п.п. 12.3, 12.6 б Правил дооржнього руху України, скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В салоні автомобіля, яким керував [PERSON] , в якості пасажира знаходилась його дружина позивачка [PERSON] . В результаті даної ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ 21063» [PERSON] з отриманими тілесними ушкодженнями була доставлена до лікарні. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність перед третіми особами, при використанні транспортного засобу [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «ЕТАЛОН». Представник позивача зазначив, що чоловік позивачки [PERSON] , як власник транспортного засобу «ВАЗ 21063», звертався після ДТП до страховика, після чого було здійснено огляд автомобіля спеціалістом оцінювачем. Крім того, на адресу страхової компанії позивачкою та її представником спрямовувались заяви про виплату страхового відшкодування, однак станом на день звернення до суду відповідач не здійснив виплати страхового відшкодування, а також не прийняв рішення про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування. У звязку з вищевикладеним, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» на її користь відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля в розмірі 20360,00 грн., та відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю в розмірі 45662,06\~грн., а всього 66022,06 грн. Позивачка [PERSON] до суду не з`явилась. Представник позивачки адвокат Шутак\~Ю.В. у судовому засіданні уточнений позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача до суду не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Раніше надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Треті особи до суду не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Пояснення щодо позову до суду не надавали. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 серпня 2018 року, приблизно об 11 годині 50 хвилин, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «BMW 520», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснював рух по проїжджій частині автодороги Запоріжжя - Біленьке, зі сторони м. Запоріжжя в напрямку с.\~Біленьке, Запорізького району, Запорізької області. В цей же час, в попутному з ним напрямку, попереду нього рухався автомобіль «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в салоні якого знаходилась в якості пасажира [PERSON] . Під час подальшого руху, на проїжджій частині 19 км вказаної автодороги, поблизу с.\~Лисогірка, Запорізького району, Запорізької області, рухаючись в правій смузі руху один за одним, водій [PERSON] , наближаючись до автомобіля «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , маючи технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди за допомогою зниження швидкості руху керованого ним транспортного засобу, не застосовуючи екстрене гальмування, належних заходів до дотримання дозволеного швидкісного режиму та до зниження швидкості не вжив, в результаті чого допустив з ним зіткнення. Своїми діями водій [PERSON] , порушив вимоги п.п. 12.3, 12.6 б), 12.9 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №\~1306 від 10.10.2001 року, зі змінами № 136 від 06.03.2013 року, відповідно до яких: - п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; - п. 12.6 поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год; - п. 12.9 водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил. Порушення водієм [PERSON] вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи за № 9-592 від 14.09.2018, з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. В результаті ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] згідно з висновком судової-медичної експертизи за №\~1383 від 14.11.2018, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів п`ятого та шостого хребця шийного відділу хребта, які самі за собою кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмета (предметів). Не виключається можливість виникнення виявленого комплексу тілесних ушкоджень у [PERSON] в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Дії обвинуваченого [PERSON] органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст.\~286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, що відповідає матеріалам провадження. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні № 317/3968/18 №/п 1-кп/317/182/2019, яка набрала законної сили 05 листопада 2019 року, закрито кримінальне провадження відносно [PERSON] , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та звільнено його від кримінальної відповідальності за скоєння даного злочину. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином залишено без розгляду (а.с. 127-128). Як вбачається з вищевказаної ухвали, судом встановлено, що [PERSON] вперше скоїв необережний злочин невеликої тяжкості, після скоєння злочину щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину та встановленню істини у справі, крім того, він примирився з потерпілою, відшкодував у повному обсязі моральну шкоду за цивільним позовом та вона не має претензій щодо стягнення шкоди до обвинуваченого, а матеріальну шкоду потерпіла буде окремо відшкодовувати з СК «Еталон». Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок ДТП автомобіль «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , був пошкоджений. Згідно з копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником транспортного засобу «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , з 18.10.2017 є [PERSON] (а.с. 88). Відповідно до копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] 17 березня 1973 року укладено шлюб, запис № 110 (а.с. 87). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За вимогами ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до копії Полісу № АМ/2022517 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорнтих засобів, станом на дату ДТП 21 серпня 2018 року, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «BMW 520», державний номер [NUMBER] , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (а.с. 93). Тобто на момент ДТП відповідальність водія [PERSON] була застрахована у встановленому Законом порядку. 20 серпня 2019 року позивачка та її представник звернулись до ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» з заявами про здійснення виплати страхового відшкодування. 3 вересня 2019 року представником позивачки на електрону адресу страховика ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» направлено додаткові документи, але страховик виплату не провів (а.с.\~95-97, 98-99, 100-101, 102-103). Крім того, позивачкою повторно 18 січня 2020 року було направлено звернення до страховика з заявою про здійснення виплати страхового відшкодування, однак вказане звернення, відповідно до листа ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» від 30.01.2020, залишено без задоволення (а.с. 130, 131-132). Відповідно до копії Бюлетня автотоварознавця № 101, станом на 20.11.2018, вартість продажу транспортного засобу «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 22440,00\~грн. (а.с. 123). При цьому, утилізаційна вартість автомобіля «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , скаладає 6860,00 грн. (а.с. 126). Тобто, різниця між вартістю транспортно засобу «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , до та після ДТП складає 15580,00 грн. Відповідно до ст. 30.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відтак, [PERSON] , як співвласнику транспортного засобу «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , який після ДТП 21.08.2018 вважається знищеним, підлягає відшкодуванню матеріальна шкода, заподіяна пошкодженням автомобіля в розмірі 15580,00 грн. Крім того, відповідно до копії Виписки з історії хвороби № 12916, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 21.08.2018 по 10.09.2018, під час якого їй була зроблена операція «корпоректомія [INFO] », для проведення якої використовувався набір для передньо-заднього корпородезу шийного відділу хребта, вартістю 37560,00 грн., оплата якого разом з комісійними доходами підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи (а.с. 74, 75, 76). Відтак, [PERSON] , підлягає відшкодуванню шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди здоров`ю в розмірі 37935,60 грн. (37560,00 грн. + 375,60 грн.). Окремо слід зазначити, що суд не бере до уваги копії чеків на підтвердження придбання ліків та медичних препаратів, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо призначення вказаних ліків [PERSON] . З огляду на вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції (п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 840,80 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial