Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Як підставу позову зазначає, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка за свого життя отримала право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії [NUMBER] на земельну частку (пай) розміром 9,32 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності реформованого КСП «Борівське» на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, виданим на підставі розпорядження голови Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області № 410 від 25.12.1996 року та зареєстрованим 14.02.1997 року за № 424. Заповіту померла не залишила. На момент смерті спадкодавця [PERSON] разом з нею були зареєстровані спадкоємці першої черги за законом: чоловік [PERSON], який помер [INFO] року, син [PERSON], донька [PERSON]. [PERSON] спадщину не приймав та відмовляється від прийняття спадщини після смерті [PERSON] згідно поданої заяви. Таким чином, вона [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері вона звернулася до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області, яка листом № 374/02-14 від 25.06.2016 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) та рекомендувала звернутися до суду з відповідним позовом. Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) виявлений не був і їй невідомо де він може перебувати і за яких обставин втрачений. Про втрату державного акту зроблено оголошення в Шевченківській районній газеті «Краєвид» від 25.06.2016 року №№ 51-52. Вказує, що вона фактично прийняла спадщину після смерті матері та вступила в управління та володіння спадковим майном, зокрема користувалася речами домашнього вжитку, правовстановлюючими документами, була зареєстрована та постійно проживала разом з матір'ю до дня її смерті. Оформити спадщину в адміністративному порядку виявилося неможливим в зв'язку з втратою оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), в зв'язку з чим змушена звернутися до суду. Видача свідоцтва про право на спадщину або отримання іншого документу, що посвідчує право на спадщину, спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Спадщина була нею прийнята і належить їй з моменту прийняття. Однак, для реалізації свого права на спадщину необхідний правовстановлюючий документ, який вона не може отримати в адміністративному порядку. Цивільним законодавством визначено строки для прийняття спадщини, проте цивільне законодавство не містить жодної норми, яка встановлює строки для отримання документу, що посвідчує право на спадщину, зокрема свідоцтва про право на спадщину або рішення суду. Про те, що за відсутності оригіналу сертифікату свідоцтво про право на спадщину не може бути видане, вона дізналася лише 25.06.2016 року в Шевченківській державній нотаріальній конторі, в зв'язку з чим не могла раніше звернутися до суду. Позивач просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 9,32 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності реформованого КСП «Борівське» на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області за межами населеного пункту, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Представник позивача, уточнивши позовні вимоги, просить визнати за позивачем право на земельну частку (пай) розміром 9,32 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності реформованого КСП «Борівське» на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області за межами населеного пункту, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов та наполягала на його задоволенні. Представник Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не з'явилася, надавши письмове заперечення проти позову з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. У поданому запереченні посилається на необхідність застосування до даних правовідносин діючого Цивільного кодексу України 2003 року, на пропущення позивачем строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця та відсутність поважних причин для його поновлення, а також на пропущення строку позовної давності, в зв'язку з чим просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. Представник відповідача Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи згідно поданому оголошенню у Харківській обласній газеті «Слобідський край» № 9 від 02.02.2017 року. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, з'ясувавши позиції представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року померла [PERSON] (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 9,32 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності реформованого КСП «Борівське» на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області за межами населеного пункту згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області № 410 від 25.12.1996 року та зареєстрованого 14.02.1997 року за № 424 (а.с. 10). Згідно п. 1.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року, то до даних правовідносин необхідно застосовувати ЦК Української РСР 1963 року. Положеннями статей 524, 529 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина, батьки (усиновителі) померлого, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Вимогами статей 548, 549 ЦК УРСР визначено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно довідки Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 269/02-29 від 19.08.2014 року за даними погосподарської книги № 3 особовий рахунок № 194 [PERSON], [INFO], на день смерті [INFO] року значилась зареєстрованою за адресою: вул. Постишева, с. Борівське, Шевченківського району, Харківської області, та на день смерті мала склад сім'ї: чоловік [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 9). Відповідач [PERSON], син спадкодавця, відмовився від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] згідно поданої заяви від 11.08.2016 року (а.с. 14). На підставі свідоцтва про розірвання шлюбу від 12.05.1995 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] і після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 7). За повідомленням відділу Держгеокадастру у Шевченківському районі Харківської області № 3-69/0-67/6-16 від 21.06.2016 року вартість земельної частки (паю) розміром 9,32 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності реформованого КСП «Борівське» на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого 14.02.1997 року за № 424 станом на [INFO] року складає 80 086,64 гривень (а.с. 16). Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області № 2037/922/12 від 19.04.2012 року встановлено той факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданий на підставі розпорядження Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області № 410 від 25.12.1996 року, зареєстрований 14.02.1997 року за № 424, на ім'я [PERSON], дійсно належить [PERSON] (а.с. 11). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулася до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області, яка листом № 374/02-14 від 25.06.2016 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) та рекомендувала звернутися до суду з відповідним позовом (а.с. 15). Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачений за невідомих обставин. Про втрату сертифікату подано оголошення до Шевченківської районної газети «Краєвид» від 25.06.2016 року №№ 51-52 (а.с. 12). Позивач [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], вступивши в управління та володіння спадковим майном, була зареєстрована та постійно проживала разом з матір'ю до дня її смерті. Згідно інформаційних довідок зі спадкового реєстру спадкових справ, заповітів, спадкових договорів, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, спадкову справу не заведено, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, спадкові договори та заповіти відсутні (а.с. 42-44). Позивач [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON] (а.с. 6), а також є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, оскільки померла заповіту не залишила. Спадкоємець за законом [PERSON] відмовився від спадщини після смерті матері згідно поданої заяви (а.с. 14). Звернувшись до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області з метою оформлення спадщини після смерті матері, позивач отримала офіційну відмову, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) та рекомендацію звернутися до суду з відповідним позовом (а.с. 15). Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Outcome: approved