Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

У квітні 2019 року позивачка звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області 28 листопада 2009 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №456. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони втратили почуття поваги та любові, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, також подав до суду нотаріально завірену заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та просить їх задовольнити. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу по суті у відсутність сторін та ухвалити рішення у зв`язку із визнанням позову відповідачкою, оскільки для цього є законні підстави. Крім того, визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Також, суд вважає можливим, відповідно до ч до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 2009 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час позивачка та відповідач шлюбних стосунків не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, на час винесення рішення, між ними немає, разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », в позовній заяві, позивачка просить набуте нею у шлюбі прізвище « [PERSON] » не змінювати. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, повне визнання позову відповідачем, оскільки фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає їх примирення неможливим. В зв`язку з цим подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 24, 114, ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved