Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

У листопаді 2013 р. КП «СЄЗ» звернулися до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. В порушення вимог діючого законодавства, відповідачі не приймають участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території і не оплачують послуги по вивезенню твердих побутових відходів, у зв'язку з чим мають заборгованість за період з 01.09.2009 р. по 01.10.2013 р. у розмірі 5002 грн. 98 коп., в тому числі і за вивіз твердих побутових відходів, яку просили стягнути на їх користь з відповідачів у солідарному порядку. В ході слухання справи позивач вточнив позовні вимоги і в остаточному вигляді просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за період з 01.03.2010 р. по 01.10.2013 р. в розмірі 4661 грн. 93 коп., в тому числі - 934 грн. 17 коп. за вивіз ТПВ. Відповідачі звернулися до суду із зустрічним позовом про захист прав споживачі і зобов'язання КП «СЄЗ» виконувати свої обов'язки щодо надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. В обґрунтування позову посилалися на те, що комунальне підприємство не має права вимагати оплати послуг, які ним не надаються. Просили зобов'язати КП «СЄЗ» постійно проводити вбирання під'їздів, дезінфекцію та дератизацію міст загального користування; виконати капітальний ремонт будинку; відновити проїзд згідно проекту забудови. Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 07 квітня 2014 року у задоволенні основного та зустрічного позовів відмовлено. Не погодившись з рішення суду, КП «СЄЗ» принесли апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду в частині відмови у задоволенні їх позову скасувати як таке, що не відповідає вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи, яким суд дав неправильну правову оцінку. Просили в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх вимоги у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилався на те, що у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоволенні позову КП «СЄЗ» про стягнення заборгованості по витратам на утримання будинку та прибудинкової території і послугам по вивезенню твердих побутових відходів. На підтвердження вимог ними надано достатньо доказів, які судом взагалі не досліджені і не оцінені належним чином у відповідності з діючим процесуальним законодавством. Незважаючи на відсутність між сторонами письмового договору про надання послуг, від укладання якого відповідачі категорично відмовляються, КП «СЄЗ» надає комунальні послуги, обов'язок щодо яких на них покладено і які у відповідності з вимогами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» повинні бути оплачені споживачами. Суд безпідставно не прийняв до уваги докази, якими підтверджено факт виконання певних робіт, а також проведення перерахунку у разі ненадання таких послуг. Приймаючи до уваги доводи відповідачів, суд не звернув уваги, що надані ними документи охоплюють період поза межами утворення заборгованості, а вимоги вчення певних дій не віднесені до кола обов'язків КП «СЄЗ». Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], діючий також як представник [PERSON], проти апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити, а рішення суду залишити без зміни. Інші сторони до судового засідання не прибули, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Заслухавши доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в частині позовних вимог КП «СЄЗ», у задоволенні яких судом першої інстанції було відмовлено, скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову КП «СЄЗ», суд першої інстанції виходив з того, що останнім послуги по утриманню будинку та прибудинкової території фактично не надаються. Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту проведення перерахунку за ненадані послуги, суд залишив основний позов без задоволення. Між тим, такі висновки суду щодо позову КП «СЄЗ» про стягнення заборгованості не відповідають як фактичним обставинам справи, так і нормам матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, є підставами для скасування судового рішення в оскаржуваній частині. При розгляді справи судом було встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності №8384 від 14.09.1999 р. відповідачам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], особовий рахунок по якій відкритий на ім'я [PERSON] Балансоутримувачем вищевказаного будинку є КП «СЄЗ», яке надає послуги по його утриманню, утриманню прибудинкової території та вивезенню твердих побутових відходів, участь в понесенні яких повинні приймати власники квартир. Разом з тим, в порушення вимог діючого законодавства, відповідачі участі в оплаті послуг не приймають, в результаті чого за період з 01.03.2010 р. по 01.10.2013 р. мають заборгованість в розмірі 4661 грн. 93 коп., в тому числі - 934 грн. 17 коп. за вивіз ТПВ. Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 23 листопада 2010 р. з відповідачів на користь КП «СЄЗ» стягнуто заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території за період з 01.03.2007 р. по 01.03.2010 р. в розмірі 2090 грн. 69 коп. Ухвалою Київського районного суду м. Донецька від 18 січня 2013 р. скасовано судовий наказ від 21.12.2012 р. про стягнення з [PERSON] на користь КП «СЄЗ» заборгованості за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території в розмірі 3156 грн. 73 коп. Згідно ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06. 2004 року (із змінами, внесеними згідно із Законом від 15.01.2009 р.) (далі Закон), комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається зі змісту ст. 13 Закону, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з наданих позивачем доказів, відповідачі протягом тривалого часу оплату послуг не проводять, про свідчить наявність заборгованості та попередні судові рішення. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з наданих КП «СЄЗ» розрахунків заборгованості по особовому рахунку відповідачів, в них зазначені нарахування у відповідності з встановленими тарифами та проведені певні перерахунку за послуги, які фактично не були надані споживачам. Крім того, позивачем надані акти про виконання певних робіт по будинку (дезінфекція, дератизація, чистка димових каналів, промивка опалювальної системи тощо) за період виникнення заборгованості На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув і помилково дійшов висновку про відсутність у позивача перерахунків та доказів на підтвердження факту надання послуг. Крім того, як вбачається з представлених відповідачами скарг, вони містять вимоги про невиконання робіт, які не віднесені до обов'язків балансоутримувача (відновлення проїзду у відповідності з проектом забудови, капітальний ремонт будинку тощо) або стосуються послуг, які знаходяться поза межами періоду утворення заборгованості і оплату за надання яких вже стягнуто на підставі попереднього рішення суду. Суд також не звернув уваги на те, що відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов'язок надання послуг балансоутримувачем знаходиться у залежності від проведення оплати таких послуг споживачами. Згідно представлених позивачем доказів, оплата послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, зокрема відповідачами, не проводиться взагалі. Враховуючи наведене, у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоволенні позову КП «СЄЗ». Відповідачами рішення суду не оскаржене. На підставі викладеного та

Outcome: partial