Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом про розірвання шлюбу розподіл майна подружжя, посилаючись на те, що вона знаходиться в шлюбі з відповідачем - [PERSON], зареєстрований 12.06.1999 року Райгородоцькою сільською радою Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 4. Від шлюбу сторони трьох дітей: дочку [PERSON], [INFO]., дочку [PERSON], [INFO]., та сина [PERSON], [INFO]. На даний час позивачка проживає разом із дітьми у будинку в селі Райгородок. Відповідач проживає окремо у будинку своєї матері в цьому ж селі Райгородок. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та ряд інших причин, які привели до неможливості спільного проживання: між ними з криками та грубими образами, виникали емоційні розбірки, що негативно впливає на виховання та психологічний стан їх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що поступово погіршувались відносини між ними, часто виникали непорозуміння, сварки з із застосування домашнього насилля, врешті шлюб існує формально. В зв'язку з чим підтримувати сімейні відносини неможливо, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та дитини, а тому позивачка просить вказаний вище шлюб розірвати. Також, позивачка, посилаючись на норми статей 60-71 СК України, просить суд поділити спільно нажите майно подружжя, яке вони придбали 29.10.2002 року під час шлюбу, а саме будинок в [ADDRESS]. Крім того, 15.01.2013 року подружжям був куплений автомобіль марки Peugeot Partner з державним номером [NUMBER]. Під час спільного проживання сторонами було придбано інше майно, проте на яке відповідач не претендує, а бажає залишити позивачці та їх дітям. 18.02.2015 року позивачка надала суду уточнюючу позовну заяву, в якій просить суд розділити майно, що є їх спільною сумісною власністю, відійшовши від рівності часток, враховуючи, що з позивачкою залишаються жити троє неповнолітніх дітей, виділивши у власність позивачці [PERSON] більшу частину будинку, а саме кімнату 1-5 (23,1кв.м), прохідну кімнату 1-6 (8,3кв.м). коридор 1-1 (3,8кв.м) та веранду 1 (7,8кв.м) нашого спільного будинку по [ADDRESS]; прибудинкові споруди: сарай, погріб; земельну ділянку загальною площею 0.25га на якій розташований житловий будинок під номером [ADDRESS]. [PERSON] залишити в користування кімнату 1-4 (10.3кв.м) спільного будинку по [ADDRESS]; автомобіль марки Peugeot Partner, зеленого кольору, з державним номером [NUMBER], зареєстрованого за [PERSON] 18.06.2013 року Бердичівським ВР РУДАІ в Житомирській області. Ванну кімнату 1-2 (4.1кв.м), кухню 1-3 (11.1кв.м) та вбиральню залишити в спільному користуванні. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, враховуючи надану суду уточнюючу позовну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, враховуючи надану суду уточнюючу позовну заяву, не заперечує проти їх задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності та врахувавши обставини справи, приходить до думки, що позов є підставним та підлягаючим задоволенню. Оскільки сторони формально не підтримують подружніх відносин, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Поділ спільного майна подружжя, згідно роз'яснень, наведених у п.п. 22-24, 29 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» (надалі Пленум ВСУ №11 від 21.12.2007р.), здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визнано домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 ст.71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Правила присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у справі спільної сумісної власності на майно передбачені положеннями частин 4 та 5 вище вказаної статті, згідно яких присудження такої компенсації можливе лише за згодою особи, яка її отримує та за умови внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно роз'яснень Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007р. у разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved