Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

У липні 2019 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вона з 05 червня 1999 року перебуває з [PERSON] в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №20. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Шлюбні відносини фактично припинились з 2008 року, проживають за різними адресами, спільне господарство не ведуть, примирення не можливе. Тому, просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05 червня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №20. Після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися дошлюбним прізвищем « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримуєть в повному обсязі. Також, після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судова повістка, відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалася у встановленому законом порядку, отримана завчасно, відповідно до вимог ч.5 ст.128 ЦПК України, що підтверджується надісланими до суду повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідач про причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відзив на позов суду не надав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05 червня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №20. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім`єю не проживають з 2008 року, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірванні шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », що підтверджується її заявою. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь позивачки [PERSON] . На підставі ст.ст. 12, 81, 263, 265, 268, 280-285 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved