Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

У листопаді 2013р. позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні належного їм сараю, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що їм на праві власності належить одноповерхова квартира [ADDRESS], де на земельній ділянці двору також розташовані сараї, закріплені у користування за певною квартирою; з травня 2013р. на двері їх сараю під літ.«Л» відповідач [PERSON] встановила свій замок та перешкоджає сараєм користуватися. У березні 2014р. відповідач пред'явила зустрічні вимоги про усунення перешкод у користуванні спільною власністю шляхом зобов'язання [PERSON] знести самовільно побудовану споруду і привести сараї літ.«Л»,«Н»,«Е» у первісний стан, посилаючись на самовільну перебудову позивачами зазначених сараїв, зайняття цим спільного двору та створення мешканцям труднощів пересування у дворі. У судовому засіданні позивачі свої вимоги підтримали, просили їх задовольнити, а у зустрічних - відмовити, посилаючись на зазначені обставини; відповідач - проти позову заперечила, просила про задоволення зустрічних вимог із зазначених підстав; треті особи [PERSON], [PERSON] - висловилися на підтримку позову [PERSON], підтвердивши факт знаходження спірного сараю у користуванні позивачів та закриття його під замок відповідачем; представники решти третіх осіб - вирішення спору віднесли на розсуд суду, пояснивши, що відношення надвірних сараїв до квартир по [ADDRESS] визначено фактичним порядком, що склався під час користування сараями між мешканцями квартир, у технічній документації воно не закріплювалося. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд прийшов до наступного. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] тривалий час мешкають в квартирі [ADDRESS], по ? частині якої належить кожному з них на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 01.11.2010р. Відповідач [PERSON] мешкає в квартирі [ADDRESS], яка їй подарована за нотаріально засвідченим договором від 20.09.2005р. Квартири сторін мають (разом з іншими квартирами) спільну прибудинкову земельну ділянку, на якій розташовані господарські будівлі - сараї. Користування сараями мешканці двору здійснюють згідно порядку, який фактично склався у часі, і згідно нього у користуванні позивачів знаходиться сарай під літ.«Л». Зазначене підтверджено представниками третіх осіб компетентних органів, третіми особами [PERSON], [PERSON] і свідками [PERSON], [PERSON] - колишніми мешканцями вказаного двору. Також, поясненнями останніх та сторін встановлено, що на даний час використовувати свій сарай позивачі не можуть, так як відповідач [PERSON] цьому перешкоджає, встановивши на двері сараю свій замок. Відповідно до положень ст.ст.395-400 ЦК України слідує, що особа, не будучи власником майна, може мати певні речові права на нього (право володіння), і воно вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду; захист цього права здійснюється відповідно до положень гл.29 ЦК України про захист прав власника. Відповідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. За обставинами справи слідує, що має місце порушення відповідачем [PERSON] речових прав позивачів щодо спірної господарської будівлі - сараю під літ.«Л». В свою чергу, твердження відповідача про самовільну побудову(перебудову) позивачами спірної будівлі із збільшенням розмірів і порушенням цим права власності саме відповідача, дослідженими у суді доказами не доводиться. За наведеного, вимоги позивачів є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно, у зустрічному позові слід відмовити. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу [PERSON] присуджуються з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved