Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Зазначав, що в грудні 2015 року між ним та [PERSON] досягнуто згоди щодо укладення договорів купівлі-продажу земельної ділянки та будинку, що належать [PERSON] на праві приватної власності та розташовані за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Котляревського, 5. 03 грудня 2015 року [PERSON] отримав від нього аванс в розмірі 220 тис. грн. в рахунок майбутньої угоди купівлі-продажу вказаної земельної ділянки та будинку, про що власноруч написав розписку. Як вбачається із вказаної розписки основний договір сторони повинні укласти у нотаріальній формі до 01 березня 2016 року. У випадку невиконання угоди купівлі-продажу з вини продавця або покупця, винна особа сплачує моральну шкоду у розмірі 100 тис. грн. Станом на день звернення до суду договір купівлі-продажу не укладений. Посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконав, просив стягнути з [PERSON] на його користь 220 тис. грн. грошових коштів, переданих в рахунок авансу та 100 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення коштів переданих в рахунок авансу 220 тис. грн. визнав, однак у задоволенні позовних вимог в частині моральної шкоди просив відмовити, посилаючись на пояснення, викладені у письмових запереченнях. Так на сьогоднішній день у [PERSON] змінились обставини і він не має змоги оформити договір-купівлі продажу, натомість грошові кошти має намір повернути. Щодо відшкодування моральної шкоди, то розмір такої шкоди має визначатися судом та бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її збагачення. Позивач взагалі не надав жодних доказів того, що йому спричинена будь-яка моральна шкода, не зазначено характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач у звязку з не укладенням договору купівлі-продажу, вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає до задоволення. Крім того, коли він, [PERSON], підписував розписку, позивач його запевнив, що це лише формальність і у будь-якому випадку він не бути мати до нього претензій з приводу моральної шкоди. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 03 грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] досягли згоди щодо укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та будинку, що належать [PERSON] на праві приватної власності та розташовані за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Котляревського, 5. З метою укладення в майбутньому договору купівлі-продажу [PERSON] передав [PERSON]завдаток в розмірі 220 тис. грн., про що [PERSON] власноруч написав розписку. Як вбачається з тексту розписки основний договір сторони мають укласти до 01 березня 2016 року. У випадку невиконання угоди купівлі-продажу з вини продавця або покупця, винна особа сплачує моральну шкоду у розмірі 100 тис. грн. Станом на день звернення до суду договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки укладено не було, [PERSON] взяті на себе зобовязання за розпискою від 03 грудня 2015 року не виконав. Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. За змістом ст. ст. 11, 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За змістом ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, між сторонами 03 грудня 2015 року було досягнуто домовленості про те, що між ними до 01 березня 2016 року буде укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] відчужить на користь [PERSON] належні йому на праві власності житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Котляревського, 5; крім того, було досягнуто домовленості про те, що у випадку не укладення угоди купівлі-продажу з вини продавця або покупця, винна особа має сплатити моральну шкоду у розмірі 100 тис. грн.; на виконання вказаної домовленості 03 грудня 2015 року [PERSON] передав [PERSON] 220 тис. грн. в рахунок авансу; факт такої домовленості не опорюється представником відповідача у судовому засіданні та відповідачем у письмових запереченнях. Ураховуючи наведене, моральна шкода в обумовленій сторонами сумі підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] як така, що передбачена умовами договору (п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Доводи [PERSON] про те, що він підписав розписку, оскільки позивач запевнив його, що у будь-якому випадку не матиме до нього претензій з приводу відшкодування моральної шкоди, суд не приймає до уваги та оцінює такі доводи як спосіб ухилення від відповідальності за невиконання зобовязання. Доводи [PERSON] та представника [PERSON] про те, що розмір моральної шкоди визначається судом також не заслуговують на увагу, оскільки чинне законодавство не передбачає прямої заборони визначити розмір моральної шкоди за домовленістю сторін. Крім того, розмір моральної шкоди завжди буде умовним відносно до порушеного права, що виходить із самої суті моральної шкоди. В частині стягнення на користь [PERSON] 220 тис. грн. в рахунок повернення авансу [PERSON] позов визнано, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] в дохід держави слід стягнути судовий збір (сума позову 320 тис. грн. Х 0,01 = 3200 грн.)

Outcome: approved