Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

У листопаді 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Акваремонтсервіс» про стягнення невиплаченої заробітної плати в сумі 127030 грн. 25 коп. та моральної шкоди в розмірі 30000 грн., яка була розподілена до розгляду судді Тарасенку О.В.. В обґрунтуванні позову зазначено, що на підставі трудової угоди від 15.05.2013 р. його було прийнято на роботу до відповідача, для виконання робіт по виводу з експлуатації СНС-1. Згідно пп.2.2.3 Трудової угоди відповідач повинен був сплатити йому за виконану ним роботу 25% від вартості виконаних робіт без врахування вартості матеріалів замовника та без врахування податків та зборів, згідно діючого законодавства України. Відповідно до п. 4.1 за виконані обов`язки, передбачені Трудовою угодою, роботодавець зобов`язався виплачувати працівнику заробітну плату згідно акордно-преміального наряду. В підпункті 6.2 Трудової угоди зазначено за яких обставин призупиняється дія угоди, в тому числі після закінчення строку дії, тобто це строковий трудовий договір. На підставі підписаної трудової угоди, відповідачем було видано Наказ № 11 від 15.05.2013 р. про призначення бригади, в цілях забезпечення виконання підрядних робіт на ПАТ «ПівнГЗК», до складу якої в тому числі було включено його. Відповідач виконував вказані роботи на підставі Договору субпідряду № 59 від 15.05.2013 р. укладеного між ПАТ «Криворіжіндустрбуд» та ПП «Акваремонтсервіс». Роботи по договору субпідряду були завершені в травні 2014 р. Протягом часу дії Трудової угоди у період з травня 2013 р. по травень 2014 р., по всім виконаним ним роботам складалися акти прийняття виконаних підрядних робіт, які підписувались відповідачем та ПАТ «Криворіжіндустрбуд». За час дії договору субпідряду, ПАТ «Криворіжіндустрбуд» було виплачено ПП «Акваремонтсервіс» 711706 грн. 33 коп., з яких було знято за послуги генерального підряду 35585 грн. 32 коп.. Розрахунок заборгованості невиплаченої заробітної плати по трудовій угоді становить: 711706,33 грн. - 35585,32 грн. = 676121,01 грн. розмір отриманих коштів відповідачем, а 25% від 676121,01 становить 169030 грн. 25 коп. Також позивачем зазначено, що йому в рахунок виконання пп.2.2.3 Трудової угоди відповідачем було сплачено 42000 грн.. Виходячи з розміру отриманої від відповідача заробітної плати заборгованість становить: 169030 грн. - 42000 грн. = 127030 грн. 25 коп., яку він просить стягнути з відповідача. Крім того, в позовній заяві зазначив, що у зв`язку з тим що відповідачем несвоєчасно виплачено заробітну плату в розмірі 127303 грн. 25 коп., було завдано моральну шкоду, яка полягала у додаткових зусиллях для організації свого життя. Понад рік з часу виконання робіт, він не міг отримати заробітну плату, відповідач ухиляється від виконання умов Трудової угоди, не надає необхідних документів для звернення до суду документів, для захисту своїх порушених прав. Розмір моральної шкоди він оцінює в 30000 грн.. 17.08.2016 р. в зв`язку із закінченням строку повноважень судді Тарасенка О.В., було призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної цивільної справи. В результаті повторного автоматизованого розподілу справу призначено судді Лиходєдову А.В.. 24.05.2018 р. ухвалою суду було вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників процесу. 14.09.2018 р. представник відповідача - Ісаєв С.В . надав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не можуть бути задоволені з тих підстав, що всі позовні вимоги позивача обґрунтовуються Трудовою угодою від 15.05.2013 р., тобто позивач вказує, що роботи які він виконував, та оплата за них в тому числі її розмір були обумовлені вказаною Трудовою угодою. Згідно проведеної експертизи, договір має додруківки на іншому друкованому пристрої, а аркуш № 2 договору виготовлено взагалі на іншому друкованому пристрої ніж аркуші № 1 та № 3. Висновком експерта підтверджується, що такий договір сторонами не підписувався, є підробним, та складається з оригінальних аркушів № 1 та № 3 з додруківками на аркуші № 1 які були зроблені пізніше, та з заміненого взагалі аркуша № 2 (а.с. 145-149). Третя особа ПАТ «Криворіжіндустрбуд», відзив на позов не надала. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачем [PERSON] до суду надано трудову угоду від 15.05.2013 р. (копія а.с.7-9), згідно якої Підприємство в особі директора Челомбітька О.О. для виконання робіт по виводу з експлуатації насосної станції (СНС-1) хвостосховища ПАТ «ПІВНГЗК» згідно договору субпідряду №59 від 15.05.2013 р. прийняло на роботу [PERSON] .. Згідно п.п.2.2.3 зазначеної угоди Підприємство повинно було сплатити позивачу за виконану роботу 25% від вартості виконаних робіт буз урахування вартості матеріалів і податків. Наказом № 11 від 15.05.2013 р. (а.с.18), Підприємство для виконання зазначених робіт призначило бригаду працівників в склад якої включено позивача - [PERSON] . Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 22 ч. 1 п.3, 24 КЗпП України згідно норм яких трудовий договір укладається в письмовій формі, може бути таким що укладається на час виконання певної роботи. Питання реєстрації трудового договору, ведення трудової книжки судом не аналізуються, оскільки ці питання виходять за межі заявленого позову. Відповідач, аналізуючи надану позивачем угоду, посилається на правову природу договору підряду, але трудовий договір і є по своїй правовій природі різновидом договору підряду, за яким виконавець бере на себе обов`язок виконати певну роботу, а замовник приймає на себе обов`язок прийняти та оплатити виконану роботу згідно ст. 837 ЦК України. Нормами ст. 94 КЗпП України передбачено обов`язок власника, або уповноваженого ним органу виплатити працівникові винагороду за виконану ним роботу. Відповідач визнає факт виконання робіт на ПАТ «ПІВНГЗК», та заперечує домовленість з позивачем стосовно розміру та виду оплати праці. За клопотанням представника відповідача, судом призначена судово-технічна експертиза документів - наданого позивачем оригіналу трудової угоди від 15.05.2013 р. Згідно висновку Київського НДІ судових експертиз від 18.08.2016 р. (а.с.66-75): 1) текст першої сторінки наданої на дослідження трудової угоди, за виключенням його фрагментів «Хвостохранилище ЦТВШХ ПАО «СЕВГОК» по договору судподряда № 59 от 15.05.2013» та «- тампонирование стальных водоводов диам. 1400 цементно-песчаным раствором», і текст третьої сторінки надруковані на одному і тому ж знакосинтезуючому пристрої (лазерному принтері, багатофункціональному пристрої), але не на тому, за допомогою якого надрукований текст другої сторінки тексту угоди, в тому числі і його форагмент «25% от стоимости выполненых работ без учета стоимости материалов заказника и без учета налогов и сборов, согласно действующего Законодательства Украины» у пункті «2.2.3», а також вказані вище фрагменти тексту першої сторінки угоди, тобто вони виконані на різних пристроях. 2) фрагмент тексту «Хвостохранилище ЦТВШХ ПАО «СЕВГОК» по договору судподряда № 59 от 15.05.2013» та «- тампонирование стальных водоводов диам. 1400 цементно-песчаным раствором» є вдрукованими у графи основного тексту першої сторінки наданої на дослідження трудової угоди від 15.05.2013 р.. Текст другої сторінки трудової угоди змінам не піддавався і є первісним. Фрагмент тексту «25% от стоимости выполненых работ без учета стоимости материалов заказника и без учета налогов и сборов, согласно действующего Законодательства Украины» у пункті 2.2.3 цієї сторінки не додруковувався. 3) вирішити питання про те, на одному чи на різних друкуючих пристроях виконані фрагменти тексту першої сторінки «Хвостохранилище ЦТВШХ ПАО «СЕВГОК» по договору судподряда № 59 от 15.05.2013» та «- тампонирование стальных водоводов диам. 1400 цементно-песчаным раствором», не виявилось можливим з причини малого об`єму тексту цих фрагментів та відсутності індивідуалізуючих ознак, які б свідчили про використання одного і того ж або різних друкуючих пристроїв. Відповідно до ст.12 ч.3 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. ст. 77, 79 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, суд вважає, що позивач [PERSON] не надав суду належних та достовірних доказів, які б підтверджували обов`язок відповідача на виплату йому заробітної плати за трудовим договором у сумі 127030,25 грн., тому в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди, є похідною від первісної вимоги про стягнення заробітної плати, то в її задоволенні потрібно теж відмовити. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при відмові в позові, та звільненні позивача від сплати судового збору, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. На підставі ст.ст.22, 24, 94 КЗпП України,

Outcome: dismissed