Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Криворізька універсальна товарна біржа, про визнання договору дійсним, укладеного 17 грудня 2001 року у Криворізькій універсальній товарній біржі, згідно з яким його мати [PERSON] придбала у [PERSON] , [PERSON] квартиру за [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 17 грудня 2001 року між його матір`ю [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , яка діяла за себе та як представник неповнолітніх дітей, укладено договір купівлі-продажу квартири, який був зареєстрований у Криворізькій універсальній товарній біржі під номером 001-1051-Н та зареєстрований в Криворізькому бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу під № 19 пВ сторінка 532, запис 532. Умови договору сторонами виконано повністю. Оскільки договір не був нотаріально посвідчений, а компетентні органи і нотаріуси відмовляються визнавати на сьогодні правочин дійсним, позивач не може розпорядитись вищевказаною квартирою на власний розсуд. У зв`язку із цим позивач звернувся з відповідним позовом до суду. 27 липня 2021 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов до суду не подали. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає встановленими наступні обставини. 17.12.2001 року між покупцем [PERSON] та продавцем [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від себе та від імені неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Вказаний Договір укладено та зареєстровано у Криворізькій універсальній товарній біржі під номером 001/1051-Н від 17 грудня 2001 року. Договір нотаріально не посвідчений. У пункті 4 Договору купівлі-продажу нерухомого майна зазначено, що квартира продана за 2000 грн., які отримані продавцем від покупця до підписання цієї угоди. (а.с. 8) За вказаних обставин судом встановлено, що умови договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17.12.2001 року сторонами були виконані повністю, тобто [PERSON] передала, а продавці прийняли грошову суму в розмірі 2000 грн. за продаж вищевказаної квартири. Право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] у Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації 25 січня 2002 року, книга 19ПВ стор. № 532, запис №532. (а.с. 8) [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] 10.02.2009 року склала заповіт, яким остання заповіла [PERSON] , [INFO] усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов`язки, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Уколовою Н.М. та зареєстровано у реєстрі за №1-463 (а.с.11). Як\~спадкоємець за\~заповітом після\~смерті своєї\~матері позивач\~ [PERSON] \~звернулася до\~приватного нотаріуса\~з заявою\~про прийняття\~спадщини. Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218, 1233 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами статей 1296, 1297, 1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцями після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Умріхіної К.А. від 06.07.2021 року відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що право встановлювальний документ вчинений з порушенням норм Законодавства України. (а.с.12). Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Разом з тим, згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 2001 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, на момент укладання Договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Згідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що при вчиненні договору купівлі-продажу квартири дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved