Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON]. Встановлення цього факту їй потрібно для отримання свідоцтва про право на спадщину. У судовому засіданні представник заявника доводи заяви підтримала та просила їх задоволити. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не зявилися. Суд заслухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. [PERSON] народилася 20.04.1975 року, відповідно до паспорта громадянина України серії ЕА №212122. Згідно розяснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сімю України. Відповідно до ст. 53 КпШС, при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно свідоцтва про народження серії І-ТП №354070, яке видане Калинівською сільською Радою, Народицького району, Житомирської області, у графі «батько» [PERSON] - запис відсутній; мати [PERSON]. [PERSON] помер 08.03.2001 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №125773. Згідно довідки Костянтинівської сільської ради, Олександрійського району Кіровоградської області №183 від 18.02.2015 року, [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті у буд. 31 по вул. Житомирській, с. Бутівського, Олександрійського району Кіровоградської області з 11 травня 1993 року до 20 листопада 2000 року (дата смерті). З [PERSON] проживав співмешканець [PERSON] та донька [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що проживає у [INFO] та знала, що [PERSON] постійно проживала з [PERSON] та донькою [PERSON]. Дана родина проживала у селі з 1993 року. Свідок не знає з ким проживала [PERSON] до 1993 року та хто є біологічним батьком [PERSON]. Свідок [PERSON] у судове засідання не зявилася та представник позивача не підтримала клопотання про повторний виклик її до суду. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 КпШС. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матірю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. У абз. 3 п.13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Судом встановлено, що шлюб не був зареєстрований між [PERSON] та [PERSON]. Суд дійшов висновку, що [PERSON] проживала з [PERSON] та донькою [PERSON] лише з 1993 року у с. Бутівське Олександрійського району Кіровоградської області. Таким чином, дані особи проживали з моменту повноліття [PERSON], [INFO]. У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт зачаття; спільного виховання дитини; спільного утримання дитини та докази, що з вірогідністю підтверджують визнання [PERSON] батьківства [PERSON]. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно розяснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Виходячи з вищевикладеного, дана заява не підлягає задоволенню. На підставі ст. 256 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed