Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У листопаді 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 1 024 555,56 грн. На обґрунтування позову зазначив, що в період з 6 травня по 15 червня 2010 р. він за три рази позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 53 000 дол. США та 6 600 євро, які позичальник зобов'язався повернути до 31 грудня 2012 р. Частину боргу в сумі 492 588,44 грн. [PERSON] повернув 16 лютого 2015 р. Оскільки відповідно до вимог статті 533 ЦК України на цю дату відповідач повинен був повернути 1 575 744 грн., сума його боргу становить 1 024 555,56 грн. Позивач [PERSON] подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Не заперечуючи, що він дійсно позичив у [PERSON] зазначену у позовній заяві суму грошових коштів в іноземній валюті, просив врахувати, що внаслідок значного зростання курсів валют сума позики зросла у кілька разів, а отже буде цілком справедливим не стягувати з нього суму боргу відповідно до вимог ст. 533 ЦК України. Вказав також, що за отримані у позику кошти він мав намір придбати акції, але його обманули і акції не передали, і з цього приводу зараз тривають судові спори. Заслухавши відповідача та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 6 травня 2010 р. відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 5 000 дол. США та 6 600 євро. 19 травня 2010 р. [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 45 000 дол. США. 15 червня 2010 р. [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 3 000 дол. США. [PERSON] зобов'язався повернути борг до 31 грудня 2012 р. грошовими коштами або акціями ВАТ «Племзавод «Колос». Вказані обставини не заперечуються відповідачем і підтверджуються підписаними ним власноручно розписками (а.с. 4). З огляду на положення частини 2 статті 1047 ЦК України, розписки [PERSON], які посвідчують передання йому позивачем грошових коштів, розцінюються судом як доказ укладення між сторонами договорів позики. Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з приписами статті 533 ЦК України валютою виконання грошового зобов'язання є гривня, проте якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зі змісту договорів позики вбачається, що предметом позики є грошові кошти, грошовий еквівалент яких визначено в іноземній валюті - доларах США та євро, а отже сума, що підлягає сплаті у гривнях, за законом повинна визначатися за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Судом встановлено, що 16 лютого 2015 р. [PERSON] повернув [PERSON] частину боргу в сумі 492 588,44 грн. (а.с. 3). Станом на 16 лютого 2015 р. офіційний курс долара США до національної валюти України становив 26,04 грн., а євро - 29,54 грн., а відтак відповідач повинен був повернути позивачу 1 575 744 грн. Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а тому заперечення відповідача правового значення для вирішення цього спору не мають. Отже враховуючи, що позичальник [PERSON] не виконав своє грошове зобов'язання в повному обсязі, порушене право позикодавця [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення залишку заборгованості в сумі 1 024 555,56 грн. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а [PERSON] як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved