overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивує позовні вимоги тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 04 вересня 1993року. Від подружнього життя мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що одруження з відповідачем виявилось не вдалим, шлюбні відносини фактично припинилисьз 2013 року, і вони почали проживати окремо. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї. Сторони в судове засідання не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надала до суду клопотання про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 вересня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Пилипівською сільською Радою Фастівського району Київської області зроблено актовий запис за № 10. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони шлюбних відносин не підтримують через різні характери та погляди на життя, проживають окремо. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 21 липня 1994 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох доньок, серед них неповнолітню - [PERSON], [INFO]. З 05 грудня 2012 року вони з відповідачем шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає, що примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що повідомлена про час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 липня 1994 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому зроблений актовий запис № 1144. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. З 05 грудня 2012 року сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо; примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Згода про місце проживання неповнолітньої дитини між ними досягнута. Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказує, що з 21 липня 1994 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох доньок, одна з яких неповнолітня - [PERSON], [INFO]. З 05 грудня 2012 року сторони по справі проживають окремо, донька [PERSON] проживає разом з батьком, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на його користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що повідомлялася судом про час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 липня 1994 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому зроблений актовий запис № 1144. Згідно Свідоцтва про народження від 17.01.2001 року, серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної ради м. Полтави, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. З 05 грудня 2012 року сторони проживають окремо, неповнолітня [PERSON] проживає разом з батьком та знаходяться на його утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки, просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою - [PERSON] та зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, 22 грудня 2007 року, актовий запис №1395. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони не підтримують з листопада 2012 року, оскільки спільне життя з відповідачкою не склалося з причин різних поглядів на життя, постійних сварок. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо один від одного, спільного господарства не веде. Позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, свої вимоги підтримав, просив розірвати шлюб. Позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, свої вимоги підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідачка проти розірвання шлюбу на заперечувала, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2007 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1395, шлюб у сторін перший. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

у листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади Книшівської сільської ради Гадяцького району про визнання права власності, вказуючи, що у липні 2013 року померла [PERSON], яка на випадок своєї смерті залишила на його ім'я заповіт, яким належну їй земельну ділянку площею 1,770 га заповіла позивачу. В даний час позивач не може скористатися правом на спадщину в зв'язку з відсутністю правоустановчих документів, тому позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визнання права власності на земельну частку (пай). В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що 25 березня 1997 року [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким належне земельну ділянку заповіла [PERSON] Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 1,770 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 45514,47 грн. [INFO] року в м. Гадяч Полтавської області [PERSON] померла. Згідно повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] Приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на земельну ділянку після смерті матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

у листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ціпківської сільської ради Гадяцького району про визнання права власності на об'єкт нерухомості за спадкоємцем, вказуючи, що у листопаді 2002 року померла [PERSON], яка на випадок своєї смерті залишила на його ім'я заповіт, яким належну йому земельну ділянку площею 2,940 га заповіла позивачу. На даний час [PERSON] не має можливості скористатися правом на спадщину в зв'язку з відсутністю правоустановчих документів, що спонукало звернутися до суду з позовними вимогами про визнання права власності на земельну частку (пай). В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що 26 березня 2001 року [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким належне земельну ділянку заповіла [PERSON] Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 2,940 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 34465,63 грн. [INFO] в с. Оріхівка Лубенського району [PERSON] померла. Згідно довідки Високо-Тополянської психоневрологічного інтернату [PERSON] на день смерті проживала у вказаному інтернаті на правах підопічного. [PERSON] відповідно довідки Ціпківської сільської ради після смерті [PERSON], користувався майном померлої. Згідно повідомлення Першої Любенської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на земельну ділянку, розташованої на території Ціпківської сільської ради і є всі підстави для визнання за ним права власності на земельну ділянку після смерті [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, 14.06.2003р. між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований в міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено актовий запис №438. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. З січня 2014 року шлюбні стосунки припинені, шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, яка проживає з відповідачкою. Збереження сім'ї не можливе, тому просить розірвати шлюб. Позивач надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14.06.2003р. сторони уклали шлюб, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про складено актовий запис №438 від 14.06.2003р., що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Згідно пояснень позивача, які не спростовані відповідачкою, подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, шлюбні стосунки припинені з січня 2014 року, шлюб носить формальний характер. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що з 15 квітня 2005 року вони перебувають у шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. Також зазначає, що через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Кожний із подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, різні характери, відсутність взаєморозуміння та довіри через що шлюбні стосунки були фактично припинені і з 2013 року подружжя проживають окремо, син залишився мешкати разом із відповідачкою. Шлюбні відносини фактично припинені і бажання їх відновлювати у подружжя відсутнє. Примирення між ними неможливе та суперечить його інтересам та інтересам їхньої дитини. Спору про спільне майно та проживання дитини немає. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 15.04.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №194, між [PERSON] та [PERSON] 15 квітня 2005 року було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції 05 липня 2005 року, [PERSON] народився [INFO] року. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На вимогу відповідача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 03 червня 1993 року він, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 213. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через протилежні погляди на шлюб та сім'ю. З грудня 2008 року вони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Просив розірвати шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, подала до суду заяву, про те що позов визнає, проти його задоволення не заперечує та просила розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03 червня 1993 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 213. Із матеріалів справи вбачається, що сторони припинили подружні стосунки, проживають окремо один від одного та спільне господарство не ведуть з грудня 2008 року. Примирення між ними не можливе. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи фактичні відносини подружжя, час проживання окремо, а також, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 10 серпня 2001 року він, [PERSON], та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 305. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Два роки вони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Просив розірвати шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, подала до суду заяву, про те що позов визнає, проти його задоволення не заперечує та просила розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10 серпня 2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 305. Із матеріалів справи вбачається, що сторони припинили подружні стосунки, проживають окремо один від одного та спільне господарство не ведуть з березня 2013 року. Примирення між ними не можливе. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи фактичні відносини подружжя, час проживання окремо, а також, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved