Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У липні 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Деснянського відділу виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з майна. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником транспортного засобу «Хюндай Соната» д.н.з. [NUMBER] , 2007 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . В квітні 2021 р. позивач звернувся до сервісного центру з метою перереєстрації вказаного транспортного засобу, однак йому було відмовлено та повідомили, що автомобіль знаходиться в арешті із забороною відчуження. 25 травня 2021 р. на адресу Головного сервісного центру МВС України було скеровано адвокатський запит з метою встановлення відомостей про обтяження т.з. «Хюндай Соната» д.н.з. [NUMBER] . У наданій відповіді було вказано, що станом на т31.05.2021 р. в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів наявна інформація про обтяження вказаного т.з., на підставі виконавчого провадження № 49363016, пост ПС2 600399 від 24.06.2015 р. на вищевказаний т.з. постановою ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві було накладено арешт та/або заборона на відчуження. Також, постановою ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві № 857/3 від 12.06.2014 р. накладений арешт та/або заборона на відчуження. З метою встановлення відкритого виконавчого провадження, в рамках якого накладено арешт на вищевказаний т.з., представником позивача на адресу ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві скеровано адвокатський запит, на який прийшла відповідь від 16.06.2021 р. № 18231-С/3 в якому зазначено, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у Відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 49363016 з примусового виконання постанови ВДАІ від 24.06.2015 р. № ПС2№ 600399 про стягнення з [PERSON] штраф у розмірі 510 грн. 28.12.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника та про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно постанова ВДАІ ПС2№ 600399 від 24.06.2015 р. до відділу на виконання не надходило. Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у відділу на виконанні перебувало декілько виконавчих проваджень, в рамках яких державними виконавцями могли накладатися арешти на майно, в тому числі постановою від 12.06.2014 р. Зазначені виконавчі провадження були завершенні у 2009 - 2015 роках, станом на 16.06.2021 р. виконавчі документи про стягнення з [PERSON] до відділу на виконання не надходили та на виконанні не перебувають. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою зняття арешту з транспортного засобу. Ухвалою суду від 04.08.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. Позивач та представник позивача в судове засідання з`явились позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку. Суд вислухавши пояснення позивача та представника позивача дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В квітні 2021 р. позивач звернувся до сервісного центру з метою перереєстрації вказаного транспортного засобу, однак йому було відмовлено та повідомили, що автомобіль знаходиться в арешті із забороною відчуження. 25 травня 2021 р. на адресу Головного сервісного центру МВС України було скеровано адвокатський запит з метою встановлення відомостей про обтяження т.з. «Хюндай Соната» д.н.з. [NUMBER] . У наданій відповіді було вказано, що станом на т31.05.2021 р. в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів наявна інформація про обтяження вказаного т.з., на підставі виконавчого провадження № 49363016, пост ПС2 600399 від 24.06.2015 р. на вищевказаний т.з. постановою ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві було накладено арешт та/або заборона на відчуження. Постановою ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві № 857/3 від 12.06.2014 р. також накладений арешт та/або заборона на відчуження. З метою встановлення відкритого виконавчого провадження, в рамках якого накладено арешт на вищевказаний т.з., представником позивача на адресу ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві скеровано адвокатський запит, на який прийшла відповідь від 16.06.2021 р. № 18231-С/3 в якому зазначено, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у Відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 49363016 з примусового виконання постанови ВДАІ від 24.06.2015 р. № ПС2№ 600399 про стягнення з [PERSON] штраф у розмірі 510 грн. 28.12.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника та про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно постанова ВДАІ ПС2№ 600399 від 24.06.2015 р. до відділу на виконання не надходило. Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у відділу на виконанні перебувало декілько виконавчих проваджень, в рамках яких державними виконавцями могли накладатися арешти на майно, в тому числі постановою від 12.06.2014 р. Зазначені виконавчі провадження були завершенні у 2009 - 2015 роках, станом на 16.06.2021 р. виконавчі документи про стягнення з [PERSON] до відділу на виконання не надходили та на виконанні не перебувають. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною 1 ст. 316 Цивільного кодексу встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності розкритий у статті 317 ЦК України. Відповідно до ч. 1 вказаної статті власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною другою цієї статті встановлено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 6 ст. 319 ЦК України держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1,2,3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували вимоги заявленого позову відповідач не надав, відзив на позов не направив. За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів,

Outcome: approved