Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

У липні 2012 року ЖБК «Колос-2» звернувся в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та просив виселити його з підстав, передбачених статтями 145, 148 ЖК України. Заочним рішенням суду від 27 вересня 2012 року позов ЖБК «Колос-2» було задоволено частково. На підставі поданої заяви про перегляд заочного рішення ухвалою від 25.07.2014р. рішення суду від 27.09.2012р. було скасоване, а справу призначено до розгляду у загальному порядку. Свої вимоги Позивач мотивує тим, що будинок [ADDRESS] перебуває на балансі ЖБК «Колос-2». З 1975 року наймачем квартири та власником особового рахунку квартири №81 згідно довідки форми №3 значиться [PERSON] (батько Відповідача), який був членом ЖБК та згідно з довідкою від 04.07.2012 року сплатив пайовий внесок у повному обсязі в 1990 році. Квартира, як зазначив Позивач, не була приватизована. Позивач вказує, що у 2001 році наймач та власник особового рахунку квартири [PERSON] помер, і за останні роки утворилась значна заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг. При цьому фактично у квартирі проживає і зареєстрований Відповідач. Свої зобов'язання зі сплати комунальних платежів Відповідач в добровільному порядку не виконує, станом на день подання позову заборгованість становила 28242,!0 гривень. При цьому спірна квартира, як зазначає Позивач, не була юридично успадкована Відповідачем, та згідно з довідкою Київського міського БТІ № 39903 (И-2011) від 23.08.2011 року квартира [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстрована. Відтак, посилаючись на норми ст. ст. 145 148 Житлового кодексу УРСР, враховуючи, що Відповідач після смерті свого батька не подав заяви про вступ у члени кооперативу, Позивач вважає, що [PERSON] підлягає виселенню з квартири без надання іншого житлового приміщення. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. За згоди представника Позивача суд ухвалив розглядати справу у відсутність Відповідача із постановленням повторного заочного рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши наявні у справі документи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі ЖБК «Колос-2»(а.с. 32). З 1975 року наймачем квартири та власником особового рахунку квартири №81, згідно з довідкою форми №3 значиться батько Відповідача - [PERSON] (а.с. 5), який був членом ЖБК «Колос-2» та згідно з довідкою від 04.07.2012 року сплатив пайовий внесок у повному обсязі в 1990 році. (а.с. 6) У відповідності до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Рішенням Залізничного районного суду м. Києва від 16 січня 1992 року у справі між подружжям [PERSON] та [PERSON] спільна власність у вигляді квартири [ADDRESS], була розділена, і за [PERSON] зареєстроване право власності на 62/100 квартири. (а.с. 63) В подальшому у відповідності до договору купівлі-продажу від 18 липня 1994 року [PERSON] продав свою частину у праві власності на квартиру (38/100) [PERSON], у зв'язку з чим вона стала повноправним власником житла. (а.с. 64-65) З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. (а.с. 66) Враховуючи, що станом на момент смерті [PERSON] її шлюб з [PERSON] було розірвано, Відповідач [PERSON], який є спадкоємцем за законом, фактично прийняв спадщину у відповідності до норм Цивільного кодексу України (1963 р.), оскільки був зареєстрований в квартирі та фактично проживав у ній. Таким чином, враховуючи наявність права власності на квартиру [ADDRESS], норми статей 145, 148 Житлового кодексу Української РСР щодо можливості виселення з квартири осіб, які не є членами кооперативу, застосуванню не підлягають. Кооператив, який не є власником квартири, позбавлений повноважень на пред'явлення згідно зі ст. 148 ЖК УРСР позову про виселення осіб, які поживають у квартирі, зареєстрованій на праві власності. З огляду на наведене вимоги Позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та виселення, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed