overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

У листопаді 2015 р. позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідача. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 12.06.1998 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом РАГСУ Мінського РУЮ у м. Києві, а/з № 627. В цьому шлюбу у є дитина - [PERSON] 1999 р.н. Як вказує позивач, вже декілька років сторони не мешкають між собою, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Зі слів позивача відповідач має іншу сім'ю, спорів житлового та майнового характеру вони не мають. Тому позивач з вищеперелічених підстав просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. До початку судового засідання позивач та відповідач надали до суду заяви щодо підтримки та визнання позову відповідно. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 12.06.1998 р. між позивачем та відповідачем [PERSON], який був зареєстрований відділом РАГСУ Мінського РУЮ у м. Києві, а/з № 627. В цьому шлюбу є син - [PERSON] [INFO] Як з'ясував суд, сторони дійсно мешкають окремо, не ведуть спільне господарство, і відповідач має іншу сім'ю. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

У листопаді 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося у зв'язку із взаємним непорозумінням, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, подальше спільне життя і збереження сім'ї, вважає неможливим та таким, що заважає його інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовні заяві. Відповідач у судовому засіданні надала письмову заяву в якій зазначила, що проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнала у повному обсязі. Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 26.07.2008 р. було зареєстрованого шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 847 (а.с.9). Від даного шлюбу у подружжя є спільна дитина [PERSON], [INFO] (а.с.10). У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, з квітня 2014 р. вони проживають окремо, почуття любові та взаємоповаги втрачені, проти примирення заперечували, наполягали на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу суму сплаченого судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

У листопаді 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося у зв'язку із взаємним непорозумінням, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, подальше спільне життя і збереження сім'ї, вважає неможливим та таким, що заважає його інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовні заяві. Відповідач у судовому засіданні надала письмову заяву в якій зазначила, що проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнала у повному обсязі (а.с.17). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 07.09.1991 р. було зареєстрованого шлюб у ЗАГС Генічеського району, Херсонської області, актовий запис №143 (а.с.4). Від даного шлюбу у подружжя є спільна неповнолітня дитина [PERSON] [INFO] (а.с.16). У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують з липня 2015 р., проживають окремо, почуття любові та взаємоповаги втрачені, проти примирення заперечували, наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У листопаді 2015 р. позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11.08.2001 р. було укладено шлюб з відповідачем, який було зареєстровано відділом РАГСу Мінського РУЮ в м. Києві, а/з № 938. Від шлюбу є дитина [PERSON] [INFO] Як вказано у позові, з 2011 р. сторони припинили шлюбні відносини між собою та утримання один одного. Посилаючись на зазначене, позивач просив розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Позивач у судове засідання так і не з'явилась, надіслала свою заяву щодо підтримки свого позову. Відповідач на першому судовому засіданні просив суд надати строк на примирення із позивачем, але у подальшому так і не з'явився. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 11.08.2001 р., який було зареєстровано відділом РАГСу Мінського РУЮ в м. Києві, а/з № 938. Від шлюбу є дитина [PERSON] [INFO] Як з'ясовано судом, сторони з 2011 р. не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У листопаді 2015 р. позивач звернулась до суду із позовом, яким просив визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком № 16 по вул. 8 Лінія, у м.Миколаєві. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в квартирі не проживає з 2010 року, комунальні платежі не сплачує. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила про те, що позивачку знає з дитинства, відповідач є зятем другої сестри позивачки, наскільки їй відомо, на даний час він проживає в Керчі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справ повідомлявся. Треті особи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Суд заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Будинок № 16 по вул. 8 Лінії у м. Миколаєві належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 09 липня 2010 року, що вбачається з довідки про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6,7). В будинку зареєстровані: [PERSON] власниця, її чоловік [PERSON], племінник [PERSON] (а.с. 9). Згідно частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З акту про не проживання, складеного в присутності сусідів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], вбачається, що [PERSON] не проживає в [INFO] з 25 травня 2010 року. (а.с. 8). Надані докази в сукупності з показаннями свідка, дають підстави для визнання факту не проживання відповідача у квартирі понад один рік без поважних причин, а тому, у відповідності до статті 405 ЦК України, є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У листопаді 2015 р. позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України від 19.06.2007 року, актовий запис №251. Відповідач є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем, від народження дитини позивач займається вихованням дитини, піклується про неї. Відповідач [PERSON] проживає окремо та не виконує обов'язків покладених на нього законом, не цікавиться дитиною, не займається її вихованням. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача, дитина додатково займається в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях. Відповідач має намір змінити місце свого проживання, виїхати з країни, а на даний час проживає на окупованій території Донецького регіону. Позивачка просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, також послалася на висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітньої дитини, [PERSON], просила суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, заяв та клопотань до суду не надавав. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району [PERSON] у судовому засіданні просила суд позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

У листопаді 2015 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалось у зв'язку із взаємним непорозумінням, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, подальше спільне життя і збереження сім'ї , вважає неможливим та таким, що заважає її інтересам та інтересам їх спільної дитини. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовні заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала, позов визнала у повному обсязі та додала, що відповідач не може самостійно прибути до суду, оскільки перебуває у достроковому відрядженні (а.с.13, 14). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 24.04.2009 р. було зареєстрованого шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 373 (а.с.5). Від даного шлюбу у подружжя є спільна дитина [PERSON], [INFO] (а.с.4). У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, проти примирення заперечували, наполягали на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу суму сплаченого судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

У листопаді 2015 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, аргументуючи тим, що спільне сімейне життя у них не склалося, сторони шлюбних відносин не підтримують проживають окремо з 2009 р., спільного господарства не ведуть. Через постійні сварки у зв'язку із відсутністю взаємопорозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні надав заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.15). Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12.10.2002 р. між сторонами укладено шлюб у Донецькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1498 (а.с.7). Від даного шлюбу у подружжя є спільна дитина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, проти примирення сторони заперечують, наполягають на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У листопаді 2015 р. позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, яким просили визнати дійсним договір, укладений на товарній біржі, за яким [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], яка на даний час померла, придбали у відповідача - квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що усі умови цього договору виконані. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, надали заяву про слухання справи у їх відсутність, підтримку позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечував. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялися. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до копії договору купівлі-продажу № 411 Універсальної Товарної Біржі «Віконт-Т» від 17 січня 1997 р., [PERSON], яка діяла від свого імені та імені [PERSON], [PERSON], [PERSON] купили у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір нотаріально не посвідчувався, але сторонами фактично виконаний і право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на дану квартиру зареєстровано БТІ 13 лютого 1997 р. згідно реєстраційного посвідчення до договору купівлі-продажу. /а.с. 4/. [PERSON] померла 08 жовтня 2009 року (а.с. 12). [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані у вказаній квартирі, згідно довідки форми № 3 ЖКП ММР «Південь». Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір виконано повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони не мають, а тому,позов можливо задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У листопаді 2015 р. позивачка звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 листопада 2009 р., посилаючись на припинення сімейних відносин. Позивачка в судовому засідання позов підтримала, бажання відновити дошлюбне прізвище не виявила. Відповідач в судове засідання не з'явився. Матеріали судового доручення про вручення відповідачу позову з додатками та повідомлення про час та місце розгляду справи повернуто Всеволожським міським судом Ленінградської області без виконання через повторну не явку відповідача (Справа №13-622/2016). Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 18 листопада 2009 р. відділом ЗАГС Приморського району Комітету у справах ЗАГС Уряду Санкт - Петербургу, актовий запис №2847. Мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинене, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити. Судовий збір слід стягнути на користь позивачки з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У листопаді 2016 позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 12.08.2006, посилаючись на те, що між ним та відповідачем погіршились відносини, вони не підтримують шлюбних стосунків, вважає, що подальше перебування у шлюбі та збереження його неможливе. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач у судовому засіданні визнала позов, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши обґрунтування позивача, пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 12.08.2006Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 12.08.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції за актовим записом 1334 /а. с. 5/. [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON], що посвідчено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 21.02.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва /а. с. 6/. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved