Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до Львівської міської ради, третьої особи без самостійних вимог - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому, з урахуванням поданої 30 квітня 2015 року заяви про уточнення позовних вимог, просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності за набувальною давністю на гараж з погребом, позначений в технічному паспорті під літерою «Б», загальною площею 21,1 кв.м, площею погребу 7,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог зіслався на те, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом та договору дарування йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Раніше у вищевказаній квартирі проживали його батьки, які вселились в неї в 1960-х роках. З 1973 року його, позивача, батько, після домовленості з сусідами, які виїжджали з будинку і побудували в подвір'ї будинку спірний гараж, став користуватись вказаним гаражем. Оскільки в будинку не було підвальних приміщень, то батько тримав в цьому гаражі особисті речі та продукти харчування. Маючи у власності автомобіль, він, позивач, за життя батька також користувався вказаним гаражем та продовжує ним користатись після смерті батька в 1998 році по даний час, утримуючи гараж та прилеглу територію в належному стані. Починаючи з 1973 року по даний час, ні до його батька, ні до нього, позивача, не було жодних претензій зі сторони органів державної влади чи місцевого самоврядування щодо незаконності користування вказаним гаражем. Таких претензій не поступало також від сусідів чи третіх осіб. У відповідності до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, а рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, що заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Приписами п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання цим Кодексом чинності. Враховуючи, що протягом 41 року до їхньої сім'ї не було жодних претензій з приводу володіння спірним гаражем, він позивач, вважає, що набув право власності на цей гараж за набувальною давністю, а тому вирішив звернутись в суд. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві та заявах про уточнення позовних вимог. Представник Львівської міської ради Партика Н.С. та представник Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Цибрух Я.В. в судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили, що попередній мешканець, який раніше проживав в будинку [ADDRESS] і побудував спірний гараж, не мав правовстановлюючих документів на вказаний гараж, а тому право власності не може виникнути на цей гараж в позивача. Крім цього, ні Львівська міська рада, ні Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради прав позивача [PERSON] не порушувала, а тому не можуть бути відповідачем та третьою особою по справі. Заслухавши пояснення представників позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], представника Львівської міської ради Партики Н.С., представника Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Цибруха Я.В., показання свідка [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори 18 вересня 1998 року, та договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори 09 березня 2006 року є власником квартири [ADDRESS]. Раніше з 1960-х років у вищевказаній квартирі проживали його батько [PERSON], який помер 12 лютого 1998 року, та мати [PERSON], яка померла 21 березня 2006 року. В минулому будинок [ADDRESS] був відомчим, належав ВО «Прогрес» та в 2009 році був переданий на баланс ЛКП «Варшавське-407». В подвір'ї вказаного будинку приблизно в кінці 1960-х - початку 1970-х років мешканцями цього будинку через відсутність підвальних приміщень було побудовано 15 гаражів, в тому числі і спірний гараж під літерою «Б», загальною площею 21,1 кв.м. Вказані обставини підтверджуються поясненнями в судовому засіданні представників позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], долученими до справи копіями витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно №10300906 від 05 квітня 2006 року, реєстраційного посвідчення, виданого Львівським ОДК БТІ та ЕО від 02 липня 1999 року, копіями свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON], копіями відповідей ЛКП «Варшавське -407» №351 від 11 серпня 2014 року, №566 від 24 грудня 2014 року, копією технічного паспорту на спірний гараж. Згідно з приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, а рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, що заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання цим Кодексом чинності. З пояснень представників позивача вбачається, що батько позивача [PERSON] - [PERSON] в 1973 році, після домовленості з сусідами, які виїжджали з будинку і побудували в подвір'ї будинку спірний гараж, став користуватись вказаним гаражем. Оскільки в будинку не було підвальних приміщень, то батько тримав в цьому гаражі особисті речі та продукти харчування. Маючи у власності автомобіль, він, позивач, за життя батька також користувався вказаним гаражем та продовжує ним користатись після смерті батька по даний час, утримуючи гараж та прилеглу територію в належному стані. Починаючи з 1973 року по даний час, ні до батька, ні до нього, позивача, не було жодних претензій зі сторони органів державної влади чи місцевого самоврядування щодо незаконності користування вказаним гаражем. Таких претензій не поступало також від сусідів чи третіх осіб. Вказані обставини також підтвердила допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка проживає в квартирі [ADDRESS] з січня 1960 року, та цих обставин не спростували представники відповідача і третьої особи. Оцінюючи зібрані в справі докази у їх сукупності та враховуючи вищезазначені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved