Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

У квітня 2016 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» (далі Банк) звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 вересня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 89/ФКВ-07, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 36 400 дол. США, з розрахунку 9.5 % річних, за умови виконання позичальником п.4.2.10. кредитного договору та 10% річних у разі невиконання позичальником вимог п.4.2.10 кредитного договору за користування кредитом на строк з 20 вересня 2007 року по 19 вересня 2013 року. Мета кредитування придбання автомобіля марки Mitsubishi Pagero Sport. 30.06.2010 року між TOB «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку». Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 89/ФКВ-07 від 28.09.2007 року. [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 11.04.2016 року за відповідачем виникла заборгованість в сумі 1261899 грн. 12 коп., з яких: тіло кредиту 530190.57 грн., відсотки 319593.70 грн., комісія 29738.92 грн., пеня 382375,93 грн. На підставі викладеного, позивач просив суд, стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором кредиту № № 89/ФКВ-07 від 20.09.2007 року у загальному розмірі 1 261 899.12 грн. та судові витрати у розмірі 18928.49 грн. Представник позивача до суду надала заяву про слухання справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача до суду не з»явився надав заяву про слухання справи у його відсутність, просив відмовити в задоволенні позову із застосуванням строку позовної давності. За змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що 20 вересня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 89/ФКВ-07, згідно з умовами якого позивач надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 1 261 899.12 грн. з розрахунку 9.5 % річних, за умови виконання позичальником п.4.2.10. кредитного договору та 10% річних у разі невиконання позичальником вимог п.4.2.10 кредитного договору за користування кредитом на строк з 20 вересня 2007 року по 19 вересня 2013 року. Мета кредитування придбання автомобіля марки Mitsubishi Pagero Sport. Погашення кредиту має відбуватися шляхом внесення щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредиту (а.с.13-14). Відповідно до ст.ст. 512-519 ЦК України, ст.ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ № 369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між TOB «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку» (а.с. 22-27). Відповідно до витягу з додатку №2 до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30.06.2010 ПАТ «Дельта Банк» прийняв кредитні договори кредитні справи відносно [PERSON] (а.с.27). Відповідно дост. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1ст. 516 ЦК України передбачає, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 89/ФКВ-07 від 20.09.2007 року. Відповідно до п.п. 2.4, 2.5 Кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 505.56 дол. США по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Шляхом безготівкового перерахування коштів на позичковий рахунок позичальника та /або шляхом внесення готівки до каси банку (а.с.7). Відповідно до п.1.5, 2.6, 2.7 Кредитного договору, проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 (двадцяте) число (включно) кожного наступного місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту, шляхом внесення готівкових коштів в касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника (а.с.6-7). Відповідно до п. 6.2 Кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або його поручителями (заставодавцями, гарантами, поручителями, майновими поручителями) умов цього Договору та/або договорів, укладених у забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором, а Позичальник зобов'язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання Позичальником відповідної вимоги від банку (а у випадку передбаченому п. 4.2.5. не пізніше наступного робочого дня) повернути суму заборгованості по Кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим Договором, а також відшкодувати збитки, завдані Банку, у випадках, передбачених п.п. а ж, в тому числі і в випадку порушення Позичальником строків платежів, що встановлені Договором (а.с.11). З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбчається що, починаючи з 01.07.2010 року та по 11.04.2016 року, Банком були нараховані відсотки на поточну суму заборгованості 20686.45 дол. США., сума пені складає 382375.93 грн., сума комісії 29738.92 грн., відсотки 319593.70 грн., тіло кредиту 530190.57 грн , тобто заборгованість складає 1 261 899.12 грн. (а.с.19-21). Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили кінцевий строк повернення кредиту до 19 вересня 2013 року (пункт 1.3 кредитного договору), так і строки виконання зобовязань - п.п. 2.4, 2.5 Кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 505.56 дол. США. по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частинадруга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 19 вересня 2013 року. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначеномісяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певнимимоментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У справі, яка переглядається, судом установлено, що згідно з умовами кредитного договору (пунктами 3.1, 3.3) позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починаєтьсяз моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 20 числа кожного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту(місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Як установлено, відповідно до наданого Банком розрахунку, складного з часу отримання банком кредитного портфелю, [PERSON] перестала виконувати щомісячні зобов»язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у звязку із чим з 1 липня 2010 року у неї утворилась зазначена Банком заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до неї 18 квітня 2016 року. Відповідно до розрахунку (а.с. 19) з 1 липня 2010 року [PERSON] жодних платежів на погашення заборгованості не здійснює. Заява про застосування строків позовної давності до вимог банку представником [PERSON] подана письмово суду 14.09.2016. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Судуи6 листопада 2013 року №6-116цс13 та від 19 березня 2014 року №6-20цс14. Крім того, представник позивача в 2014 році вже звертався до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області щодо стягнення заборгованості з відповідачки за даним кредитним договором, однак ухвалою суду 04.03.2014 року даний позов було залишено без розгляду у зв'язку з тим, що представник позивача повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України. Тому з урахуванням вказаного позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки пропущено строк звернення до суду. Відтак суд вважає, що заява представника відповідача, про застосування строків позовної давності є обґрунтована. Виходячи з наведеного, у задоволенні позову слід відмовити зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed