Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

У квітні 2019 р. позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.10.2017 р. позивачем було надано відповідачу [PERSON] позику - грошові кошти в розмірі 500 дол. США, про що було написано розписку. Згідно якої, відповідач зобов`язувався повернути позивачу позику грошових коштів в розмірі 500 дол. США за курсом станом на 26.11.2017 р. складає 13430,70 грн. Як вказує позивач, після 26.11.2017 р. - дата повернення позики, відповідач продовжує без згоди позивача використовувати його гроші, і тому сума процентів за користування грошима складає 3348,13 грн. При цьому несплата відповідачем суми боргу з 26.11.2017 р. протягом 492 днів є (на думку позивача) простроченням виконання грошового зобов`язання. Також вказує, що його втрати від інфляції разом складають: 13430,70 x 112,54/100 -13430,70 = 1684.21 грн., і 3% річних дорівнює 611,22 грн. Тому просить суд стягнути із відповідач на свою користь вищевказану заборгованість та судовий збір. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі, так як позовні вимоги позивача у відповідності його розрахунку складають сумарну суму, що не перевищує 170000 грн. Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив обставини, що викладені нижче. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як з`ясував суд, 11.10.2017 р. позивачем було надано відповідачу [PERSON] позику - грошові кошти в розмірі 500 дол. США, про що було написано розписку. Згідно якої, відповідач зобов`язувався повернути позивачу позику грошових коштів в розмірі 500 дол. США за курсом станом на 26.11.2017 р. складає 13430,70 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За системним аналізом статей 1046-1052 Цивільного кодексу України, які регулюють відносини, що випливають із договору позики вбачається, що договір позики не характеризується такою понятійною ознакою як борг. Оскільки за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Навпаки ст. 1053 ЦК України дає визначення новації боргу у позикове зобов`язання, де зазначено, що борг може виникати із інших підстав зобов`язального характеру (договір купівлі-продажу, найму майна, або інших підстав). Як, з`ясував, суд після 26.11.2017 р. - дата повернення позики, відповідач продовжує без згоди позивача використовувати його гроші. У відповідності до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність лише за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором. Вина не є неодмінною умовою відповідальності за порушення зобов`язання: договором або законом може встановлюватися відповідальність боржника незалежно від його вини. Але, якщо інше не передбачене договором або законом, відповідальність за порушення зобов`язання настає за наявності вини порушника. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому його позов необхідно задовольнити у розмірі 13430,70 грн. основної заборгованості, суми процентів за користування грошима у сумі 3348,13 грн., втрати від інфляції у сумі 1684.21 грн. та 3% річних у розмір 611,22 грн. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved