Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У липні 2014 року до Березанського міського суду Київської області з позовом про визнання права власності на майно у порядку спадкування звернувся [PERSON] Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла його дружина, [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, яка складається із ? земельних ділянок по [ADDRESS], площею 0,10, га, 0,1136 га та 0,1419 га. Вказані земельні ділянки належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 травня 2010 року. В подальшому отримати державні акти на земельні ділянки і таким чином оформити свої права на них не встигла, так як померла [INFO]. Дочка [PERSON] - [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача. Звернувшись до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, [PERSON] було відмовлено у зв'язку із відсутністю у нього правовстановлюючих документів та витягів із Державного земельного кадастру. Тому просив позов задовольнити і визнати за ним право власності на ? вказаних земельних ділянок у порядку спадкування за законом. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши його доводами, викладеними у позовній заяві. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином були повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не пояснив. Третя особа проти задоволення позову не заперечував. З урахуванням думки позивача та третьої особи прийнято рішення про заочний порядок розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності. Оскільки позивачем не було надано доказів того, що він є власником зазначених земельних ділянок, і він на них не посилається ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні, тому вимога про визнання за ним права власності не підлягає задоволенню. Частиною першою статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що власником земельних ділянок площею 0,1 га, 0,1419 га та 0,1136 га по [ADDRESS] була [PERSON], якій вони належали на праві приватної власності на підставі державних актів. Після її смерті свідоцтва про право на спадщину за законом, зя яким успадковувались зазначені земельні ділянки, отримали її діти - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10-12). Остання займалася оформленням своїх спадкових прав на ? земельних ділянок, що підтверджується копіями державних актів (а.с. 13-15), однак зареєструвати відповідно до закону, а отже і набути право власності у встановленому законом порядку - не встигла, оскільки померла [INFO] (а.с. 8). Оскільки судом встановлено, що [PERSON], отримавши право на спадщину на зазначені земельні ділянки, не оформила у встановленому порядку свої права власника на вказане майно, то в силу вимог ст. 1218 ЦК України до її спадкоємців не може переходити право власності на земельні ділянки, оскільки його не було у спадкодавця. Таким чином суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку слід відмовити. Однак, право на оформлення вказаної земельної ділянки, в силу ст. 1219 ЦК України, не є нерозривно пов'язаним з особою спадкодавця, а тому може бути успадковане. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], реалізувавши свої спадкові права після смерті [PERSON], стала власником ? частини житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований на спірній земельній ділянці. Ця ж частина будинку перейшла у спадок її чоловікові - позивачу [PERSON] (а.с. 62, 65). Зі змісту ст. 1225 ЦК України випливає, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені та яка необхідна для їх обслуговування. Таким чином, суд визнає за [PERSON] право на оформлення права власності на ? спірних земельних ділянок на своє ім'я. На підставі ст. ст. 392, 1218, 1225 Цивільного кодексу України, куруючись ст. ст. 8, 10, 14, 15, 60, 79, 88, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд,

Outcome: partial