Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до ФОП [PERSON] про захист прав споживачів, в обґрунтування якого зазначив, що 19.06.2018 року він з ФОП [PERSON] уклав Договір на виготовлення меблів № МГ-025-18, згідно якого виконавець на протязі 30 робочих днів з моменту отримання авансового платежу або зарахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця, зобов`язався виготовити меблі по представленим зразкам або ескізам, або прайс-листу відповідної якості виготовлення, згідно затвердженого сторонами Замовлення, а Замовник зобов`язувався прийняти повністю сплатити замовлені меблі (п.1.1). Номенклатура меблевих виборів, їх геометричні розміри, форма, матеріали, типи і кольори обробки, фурнітура і додаткова комплектація обумовлюються в бланку замовлення і на ескізі, що є невід`ємною частиною Договору (п.1.2). Відповідно до розділу 3 Договору, вартість виготовлення комплекту меблів за замовленням №МГ-025-18 складала 92000,00 грн. Авансовий платіж за Договором склав 64000,00 грн. (70% загальної вартості, п.3.2) та був сплачений 19.06.2018 року в повному об`ємі, у зв`язку з чим термін виготовлення меблів сплив 19.07.2018 року. На час подання позовної заяви замовлення не було виконано, меблі не було виготовлено та доставлено замовнику. Акт прийому-передачі готової продукції не складався. Позивачем всі умови договору від 19.06.2018 року були виконані в повному обсязі, проте відповідач свої зобов`язання по договору залишив без виконання, у зв`язку з чим станом на теперішній час жодних грошових коштів позивач не отримав, як і не отримав замовлені меблі. Позивач вважає, що оскільки відповідачем зобов`язання за договором не виконані до теперішнього часу, то з останнього підлягають стягненню основна сума боргу та пеня, визначена п.7.2 Договору, а саме 0,1% від суми договору за кожен робочий день прострочи виконання договору, яка станом на 18.10.2019 року становить 41952,00 грн., оскільки з моменту фактичного виконання Договору 20.07.2018 року минуло 456 днів. У зв`язку з вказаним, позивач просить розірвати договір на виготовлення меблів № МГ-025-18 від 19.06.2018 року та стягнути з ФОП [PERSON] на свою користь 64000,00 грн. - сплачених коштів авансового внеску та пені у розмірі 41952,00 грн., а всього 105952,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи був повідомлений належним чином, згідно вимог ЦПК України. Представник позивача - адвокат Свідерський К.Е. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Додав, що станом на час розгляду справи будь-яких дій зі сторони відповідача на врегулювання виниклого спору з позивачем не було вчинено, грошові кошти не повернуто, меблі не виготовлено. У зв`язку з тим, що позивач на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, просить вказані витрати також стягнути з відповідача. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заперечення та відзив на позов суду не надав, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно, належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено та підтверджено доказами, що 19.06.2018 року між [PERSON] (Замовник) та ФОП [PERSON] (Виконавець) був укладений Договір на виготовлення меблів № МГ- 025-18 (далі Договір), за умовами якого Виконавець зобов`язалось виготовити меблі по представленим зразкам або ескізам або прайс-листу відповідної якості виготовлення, згідно затвердженого сторонами Замовлення, а Замовник зобов`язується прийняти і повністю сплатній замовлені меблі (п. 1.1). Номенклатура меблевих виробів, їх геометричні розміри, форма матеріали, типи і кольори обробки, фурнітура і додаткова комплектація обмовляються в бланку замовлення і на ескізі, що є невід`ємною частиною договору (п.1.2). До договору підписана Специфікація №1, в якій зазначено про найменування виробу, його розмір, одиницю виміру, кількість, інформацію про матеріали, виробника, кольори або № артикулу. Договір набирає чинності і моменту отримання авансового платежу або зарахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця (п.2.1). Відповідно до розділу 3 Договору вартість виготовлення комплекту меблів за замовленням № МГ-025-18 складає 92000,0 гри (п.3.1). Авансовий платіж за Договором складає 64000,0 грн., 70 % загальної вартості (п.3.2). На виконання п. 3.2 Договору Замовником 19.06.2018 року було надано Виконавцю аванс в розмірі 64000,0 грн., про що Виконавцем власноручно зроблений запис на першому листі Договору. Згідно з п.2.2 Договору, плановий термін закінчення робіт по виготовленню меблів складає 30 робочих днів з моменту отримання авансового платежу або зарахуванню коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Таким чином, у відповідності до Договору, термін виготовлення меблів сплив 19.07.2018 року. За приписами п. 2.5 Договору Датою завершення дії договору є дата підписання сторонами Акту приймання-передачі готової продукції. Акт приймання - передачі готової продукції підписується Виконавцем і Замовником в обов`язковому порядку, навіть в разі наявності претензій Замовника і Виконавця за якісно готової продукції. З пояснень позивача, не спростованих відповідачем, на час подання вказаної позовної заяви замовлені меблі Виконавцем Замовнику не передавались та відповідно Акт прийому передачі готової продукції не складався. За своїм змістом, відповідно до ст. 837 Цивільного Кодексу України, укладений Договір є договором підряду, а тому за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина перша); договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина друга). Згідно з приписами статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (стаття 526); одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (статті 525). Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені в статті 611 ЦК України, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Також частиною 2 статті 849 ЦКУ передбачено, що в разі якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Аналогічні вимоги містяться в п. 1 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Таким чином, законом замовнику надано право або відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи або розірвати договір, і встановлене цими нормами права не можуть бути обмежені. Судом встановлено, що згідно з п. 3.2. Договору позивачем 19.06.2018 року була сплачена попередня оплата (аванс) в розмірі 64000,00 грн., а тому відповідно до п.2.2. Договору відповідач повинен був приступити до виконання з 19.06.2018 року та виконати роботу до 19.07.2018 року. У встановлений договором термін ФОП [PERSON] не виконав договір належним чином, а саме не виготовив та не передав у власність позивачу передбачений договором товар. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. У відповідності до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу відповідно до положень ч.1 ст.656 ЦК України може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Статтею 663 ЦК України визначено обов`язок продавця передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач законно звернувся зі своїм правом, передбаченим статтею 611 ЦКУ на розірвання договору та відповідно до частини 2 статті 849 ЦК У та п.1 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» має право вимагати сплатити збитки, на суму виплаченого авансу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] замовив у ФОП [PERSON] виготовлення продукції з індивідуальними ознаками за індивідуальними розмірами та з індивідуальними побажаннями. Таким чином, позивачем була замовлена продукція з індивідуальними ознаками, яка могла бути використана лише позивачем у відповідному будинку, а відтак, уклавши відповідний договір відповідач взяв на себе зобов`язання виготовити та передати Замовнику відповідну продукцію у відповідні строки. Відповідно до ч. 1 ст.615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст.852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Під час укладання договору позивач розраховував завершити встановлення меблів у житловому приміщенні у передбачений договором строк, проте, Виконавець в обумовлені строки замовлення не виконав, меблі не поставив. Позивачем як Замовником по договору від 19.06.2018 року повністю були виконані всі умови, ФОП [PERSON] свої зобов`язання по ньому не виконав до теперішнього часу, а тому суд приходить до висновку, що відповідачем було допущено істотне порушення договору на надання послуг від 19.06.2018 року, а відтак, позивач набув право вимагати розірвання такого договору та відшкодування завданих йому збитків у вигляді неповернення авансу завдатку у сумі 64000,00 грн. у зв`язку з порушенням істотних умов договору. Вирішуючи вимоги щодо стягнення пені, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно п.7.2 Договору від 19.06.2018 року, у випадку не виконання п.2.2 (строк протягом якого повинно бути виконано зобов`язання - 30 робочих днів з моменту отримання авансового платежу або зарахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця), Виконавець зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі 0,1 % вартості замовлення за кожен робочий день прострочки. Вартість замовлення відповідно до п.3.1 Договору складає 92000,00 гривень. Датою підписання договору є 19.06.2018 року, цього ж дня позивачем було сплачено авансовий внесок у розмірі 64000,00 грн., про що в долученій до позову копії договору містяться відповідні відмітки. 18.10.2019 року позивач звернувся до суду з уточненими позовними вимогами, вказавши, що останнім умови Договору від 19.06.2018 року дотепер не виконані. Позивачем розраховано пеню у розмірі 41952,00 грн. за 456 календарних днів, однак суд вважає вказаний розрахунок невірним, оскільки умовами п. 7.2 Договору передбачено пеню за кожний робочий день прострочення, а не календарний. Згідно офіційного сайту Кабінету міністрів України та Міністерства соціальної політики України за вказаний період минуло 312 робочих дні. З огляду на вказане, відповідно до п.п.2.2, 3.1, 7.2 Договору та ст. 611 ЦК України, пеня за прострочку виконання умов договору розраховується наступним чином: 92000,00 грн. х 0,1 % х 312 днів = 28704,00 грн. Виходячи з вказаного, пеня що підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] , складає 28704,00 грн., а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вивчивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання Договору № МГ-025-18 від 19.06.2018 року, а також щодо стягнення на його користь з ФОП [PERSON] суми авансового внеску за Договором № МГ-025-18 від 19.06.2018 року у розмірі 64000,00 грн. та пені є доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню з наведених вище підстав. Згідно статті 141 ЦПК України судові витрати у розмірі 927,04 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial