overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що відповідач, який є батьком їхньої дитини - сина [PERSON], [INFO] проживає окремо та матеріальної допомоги їй на утримання дитини не надає. Позивач просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач з'явилася, вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнає та не заперечує у їх задоволенні. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.11.2015 року, який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою Ямпільчицькою сільською радою Чемеровецького району Хмельницької області № 601 від 21.11.2016 року. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей, передбачений ст.180 СК України, однак даний обов'язок відповідач не виконує та матеріальної допомоги позивачу з приводу утримання неповнолітніх дітей як їх батько не надає. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи обов'язок батька утримувати своїх дітей до їх повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан їх здоров'я та стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, який є працездатного віку, на обліку в Чемеровецькому центрі зайнятості не перебуває, тому суд прийшов до висновку, що [PERSON] зобов'язаний та має можливість сплачувати щомісячно аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином [PERSON] повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 271. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у звязку з втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 18 березня 2010 року Виконавчим комітетом Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у зв'язку з втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сім'ї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні з'ясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 29 квітня 2011 року Виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 14. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у звязку з втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON] Як підставу позову зазначила, що з 06.08.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємного порозуміння, різних поглядів на життя та ведення господарства. Протягом місяця шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально, оскільки спільно не проживають, сімейного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки конфлікт з відповідачем не є тимчасовим. Фактично сімя розпалася. На примирення з відповідачем не згодна, оскільки це буде суперечити її інтересам. Просить розірвати шлюб, оскільки не має наміру поновлювати подружні стосунки з відповідачем, а також стягнути з відповідача на свою користь витрати зі сплати судового збору. У судове засідання сторони не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримала позов, наполягала на його задоволенні, відповідач визнав позов у повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що з 06.08.2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 41 (а.с. 3). Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаємного порозуміння, різних поглядів на життя та ведення господарства. Протягом місяця шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально, оскільки спільно не проживають, сімейного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть. Фактично сімя розпалася. На примирення сторони не згодні, оскільки це буде суперечити їхнім інтересам. Збереження сімї є неможливим, оскільки конфлікт не є тимчасовим. Положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 12 січня 2010 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Спільне життя між ними не склалось через конфлікти, що виникали на ґрунті вживання відповідачем алкогольних напоїв, внаслідок чого він себе неналежно поводив, ставав агресивним. З 01 вересня 2016 року шлюбні відносини між ними фактично припинені проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Примирення неможливе. У судове засідання сторони не зявилися, направили заяви з проханням справу слухати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав (а. с. 15, 16 ). Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 січня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 18.08.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку Ангеліну, [INFO]. За час їхнього проживання спільне життя між ними не склалося, внаслідок несумісності характерів, зникло почуття любові. В сім'ї постійно виникають сварки та суперечності. Шлюб носить формальний характер і сімя розпалася. Спору про поділ спільного майна, та про місце проживання дитини немає. Позивач в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 113 цього Кодексу особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, та підтверджено наявними матеріалами справи, що сторони по справі дійсно перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку Ангеліну, [INFO], в свідоцтві про народження якої відповідач вказаний батьком (а.с.7). Сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи вищенаведені обставини суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні та вихованні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. [PERSON] матеріально забезпечений, стан його здоров'я задовільний, інших дітей, непрацездатних батьків не має. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судове\~\~засідання не зявилася, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає, заперечень не має. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні та вихованні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. [PERSON] матеріально забезпечений, стан його здоров'я задовільний, інших дітей, непрацездатних батьків не має. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд, враховуючи стан здоров'я та матеріальний стан дитини, платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, вважає визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

у листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким становити опіку над [PERSON], [INFO]., та призначити її опікуном недієздатної [PERSON] В обгрунтування своїх вимог зазначила про те, що батько її сестри [PERSON] - [PERSON] помер [INFO], а мама [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS]. 26 січня 2007 року її сестру [PERSON] рішенням Шевченківського районного суду м. Львова визнано недієздатною. У зв'язку з цим вона потребує стороннього догляду. Вона, [PERSON], допомагає матері у догляді за сестрою, часто приїжджає до них та мати не заперечує проти призначення її опікуном. На обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері вона не перебуває, за станом здоров'я здатна бути опікуном, має можливість виконувати обов'язки опікуна, тому просить призначити її опікуном недієздатної [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні тим, що викладені в поданій до суду заяві. Представник заінтересованої особи - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Палайда - Тис О.М. в судовому засіданні заяву заперечила та просила відмовити у її задоволенні. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], представника Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Палайду - Тис О.М., з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26 січня 2007 року [PERSON] визнана недієздатною. Частиною 4 ст. 63 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Заявниця є сестрою [PERSON], має повну цивільну дієздатність, є фізично здоровою, має постійний заробіток, здійснює догляд за сестрою, тобто фактично може виконувати обов'язки опікуна. Крім того, висновком органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 04-08 від 13.02.2007 року визнано за доцільне призначити [PERSON] опікуном недієздатної [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані про справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява є підставною та її слід задовольнити.

Outcome: approved