Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

у липні 2020 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивувало тим, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, які постачає КП «Київтеплоенерго». Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість за спожиті до 30.04.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 42 383,21 грн., заборгованість за спожиті до 30.04.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4 484,52 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 26 562,50 грн. та заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 3 224,06 грн. За таких підстав, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті до 30.04.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 42 383,21 грн., заборгованість за спожиті до 30.04.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4 484,52 грн. інфляційну складову боргу у розмірі 2952,61 грн. та 3 % річних у розмірі 1406,03 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 26 562,50 грн. та заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 3 224,06 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 901,58 грн. та 3 % річних у розмірі 562,02 грн., а також 2102,00 грн. судового збору. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 57) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. (а.с. 70) [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився та не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенрго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат. Відповідно до Додатку № 1 та/або додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 46867,73 грн., за адресою: [ADDRESS] . Сума заборгованості відповідача [PERSON] за спожиті до 01 травня 2018 року послуги становить: - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 46 867,73 грн., - інфляційна складова боргу у розмірі 2 952,67 грн., - 3 % річних у розмірі 1 406,03 грн. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту укладання та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є споживачем послуг з центрального опалення та гарячої води, які постачає КП «Київтеплоенерго». За результатами аналізу оплат з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. Свої зобов`язання відповідач виконує неналежно, внаслідок чого виникла заборгованість. Сума заборгованості відповідача [PERSON] за спожиті з 01 травня 2018 року послуги становить: - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 29 786,56 грн., - інфляційна складова боргу у розмірі 901,58 грн., - 3 % річних у розмірі 562,02 грн. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Вказаний Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Відповідно до 2 Порядку тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном. За п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20.04.2016 справа 6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Згідно п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Як вказував позивач, заборгованість, яку необхідно стягнути з боржника, складає: - заборгованість за спожиті до 30.04.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 42 383,21 грн., - заборгованість за спожиті до 30.04.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4 484,52 грн., - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 26 562,50 грн., - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 3 224,06 грн. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача мають правове обґрунтування з посиланням на докази відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, а тому позов підлягає до задоволення. Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 30.04.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 42383,21 грн., заборгованість за спожиті до 30.04.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4484,52 грн. інфляційну складову боргу у розмірі 2952,67 грн. та 3 % річних у розмірі 1406,03 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 26562,50 грн. та заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 3224,06 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 901,58 грн. та 3 % річних у розмірі 562,02 грн., а також 2102,00 грн. судового збору. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102,00 гривень.

Outcome: approved