Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-30 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 23.04.2015 року у Жовтневому відділі держаною реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис № 237. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2018 року стосунки між подружжям почали погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до розірвання шлюбу. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 26.09.2018 року шлюб було розірвано. Після розлучення дитина мешкає разом з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] . Згідно судового наказу, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя від 11.09.2019 року у справі № 264/5252/19 стягнуто аліменти з позивача на користь відповідачки на утримання їх сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно. Весь час позивач сумлінно сплачує аліменти та не має заборгованості. У позивача склались дуже добрі стосунки з сином, проте відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, позбавляючи позивача можливості здійснювати свої батьківські права, приймати участь у вихованні дитини. Дитина має захворювання дитинства аутизм середньої важкості та потребує постійного догляду та додаткової турботи. Батько з сином, попри все, гарно ладять. Дитина із задоволенням залишається з батьком та разом гарно проводять час. Позивач не перебуває у наркологічному або психіатричному обліках. Працює на заводі ПрАТ «ММК ім.Ілліча» на посаді машиніст розливної машини, за режимом роботи трьохзмінного чотирьох бригадного (тривалістю зміни 8 годин), отримує достойний заробіток, вчасно сплачує аліменти, приймає активну участь у додаткових витратах на дитину (ліки, одяг, іграшки). За місцем роботи та мешканням характеризується тільки з позитивного боку, не має шкідливих звичок, активно займається спортом. Просить урахувати специфічний графік роботи позивача, у зв`язку із чим, визначити спосіб участі батька у спілкуванні з сином за відповідними днями не можливо. На підставі викладеного, просить зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином - [PERSON] , [INFO] . Визначити наступний спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином - [PERSON] , [INFO] : - кожен вихідний день [PERSON] з 09-00 години до 18-00 години без присутності матері за місцем проживання [PERSON] або в місцях загального користування: вулиця, парки, сквери, дитячі майданчики, тощо; - спільний відпочинок в літній період терміном на 10 (десять) діб; - спільний відпочинок в зимовий період терміном на 5 (п`ять) діб; - в день побачення з дитиною батько має право забирати її з дому, школи особисто; - в день народження батька, у день народження дитини, святкові дні, вирішувати за обоюдною домовленістю. Позивач та його представник - адвокат Тесля А.В., в судове засідання не з`явились, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій наполягали на задоволенні позовної заяви. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги вона визнала, рішення просила прийняти з урахуванням висновку Органу опіки та піклування. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради в судове зсідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, подав до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору та запропонування позивачу порядку та способу спілкування з дитиною. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.04.2015 року сторони зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 237, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 23.04.2015 року. [INFO] від шлюбу народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 26.09.2018 року шлюб було розірвано. Згідно судового наказу, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя від 11.09.2019 року у справі № 264/5252/19 з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно. Відповідно до інформації, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, дитина зареєстрована та мешкає разом з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої начальником доменного цеху ПрАТ «ММКІ», позивач працює на підприємстві ПрАТ «ММКІ» на посаді машиніст розливної машини, за режимом роботи трьохзмінного чотирьохбригадного (тривалістю зміни 8 годин). За місцем мешканням позивач характеризується тільки з посереднього боку, не має шкідливих звичок, що підтверджується характеристикою, виданою дільничним офіцером поліції ВП № 1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області. Згідно з висновком органу опіки та піклування Виконавчого комітету Маріупольської ради №011-23-234 щодо розв`язання спору враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 23.10. 2021 року вказано вважати доцільним визначити наступний порядок спілкування [PERSON] з малолітнім сином - [PERSON] , [INFO] : щотижнево у вихідний від праці день [PERSON] з 09-00 год. до 18-00 год.; спільний відпочинок у літній та зимовий період, спілкування у день народження батька, день народження дитини, святкові дні вирішувати за обоюдною домовленістю між батьками дитини. При вирішенні спору суд виходить із наступних положень законодавства. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Судом встановлено, що між сторонами наявний конфлікт та спірні питання щодо порядку спілкування з дитиною та участі батька у її вихованні. Тобто у позивача виникли перешкоди у вільному спілкуванні з дитиною. В добровільному порядку сторони не можуть визначити порядок спілкування батька з дитиною. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Статтями 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суду не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Суд переконаний, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дітьми повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків - зі своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дітей. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дітей. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд, вирішуючи спір між сторонами, керується зазначеними вище нормами сімейного законодавства та задовольняючи позовні вимоги повністю, виходить насамперед з інтересів самої дитини, а тому, з урахуванням не тільки формального права позивача на зустріч зі своєю дитиною, а з урахуванням усіх інших істотних обставин справи у їх сукупності, віку дитини, режиму дитини, встановлює спосіб спілкування батька з його дитиною шляхом систематичних побачень. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Суд, надавши належну оцінку вищевикладеному, та з урахуванням прав й інтересів дитини, а також позиції Органу опіки та піклування, вважає необхідним і правильним встановити наступний порядок, вважаючи його найбільш прийнятним для реалізації прав батьками та таким, що найкраще відповідає інтересам дитини у її малолітньому віці. На підставі викладеного,

Outcome: approved