Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

У квітні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 15 червня 2002 року у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №475, від якого мають спільну дитину дочку [PERSON] , 2011 року народження. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку з чим в сім`ї відбувалися сварки, які призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Можливості збереження сім`ї немає. Подружні відносини між сторонами припинилися. За таких обставин, вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дитини. На примирення позивач не згодна, вважає, що шлюб потрібно розірвати, у зв`язку з чим звернулась до суду. 08 квітня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.12). У судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, відповідач [PERSON] проти задоволення позовних не заперечував. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення у даному судовому засіданні відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №475, виданим Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції (а.с.4). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області від 30 червня 2011 року, актовий запис №641 (а.с.6). Майновий спір між сторонами відсутній. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом установлено, і це вбачається з позову, що позивач та відповідач припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, на примирення не згодні. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, так як між собою не можуть знайти порозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Позивачем судовий збір у розмірі 908,00 грн. сплачений на підставі квитанції №60 від 01 квітня 2021 року (а.с.1). На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, ураховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків від сплаченого судового збору 908,00 грн., який був сплачений при поданні позову до суду, що становить 454,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 454,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 56, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved