Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] про стягнення суми позики, 3% річних та інфляційних втрат, мотивуючи тим, що позивачем відповідачу неодноразово надавалися кошти в позику, зокрема: - 18 травня 2010 року - в розмірі 37 850 доларів США зі строком повернення до 18 грудня 2011 року; - 15 вересня 2010 року - в розмірі 27 700 доларів США зі строком повернення до 15 листопада 2010 року; - 8 жовтня 2010 року - в розмірі 355 000 грн. зі строком повернення до 15 грудня 2010року; - 9 листопада 2010 року - в розмірі 42 000 доларів США зі строком повернення до 21 січня 2011 року; - 13 грудня 2010 року - в розмірі 80 000 грн. та 39 000 доларів США зі строком повернення до 13 лютого 2011 року; - 28 лютого 2011 року - в розмірі 12 000 доларів США зі строком повернення до 31 травня 2011 року; - 12 квітня 2011 року - в розмірі 8 000 доларів США зі строком повернення до 19 квітня 2011 року; - 15 квітня 2011 року - в розмірі 37 000 грн. зі строком повернення до 19 квітня 2011 року. Проте, по закінченню строку дії договорів відповідач не повернув позивачу отримані кошти, в зв'язку з чим позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 1 791 726 грн. 80 коп., 3% річних в розмірі 143 444 грн. 60 коп., інфляційні втрати в розмірі 46 988 грн. 24 коп. відповідно до розрахунку позивача, здійсненого в позовній заяві. В судовому засіданні позивач та його представник уточнили пояснення до позовних вимог, не змінивши їх розміру. Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Позивач та його представник не заперечили щодо розгляду цієї справи в порядку заочного провадження у відсутність відповідача. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що протягом тривалого часу позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] неодноразово надавалися кошти в позику, зокрема: - 18 травня 2010 року - в розмірі 37 850 доларів США зі строком повернення до 18 грудня 2011 року (а.с. 17-18); - 15 вересня 2010 року - в розмірі 27 700 доларів США зі строком повернення до 15 листопада 2010 року (а.с. 19); - 8 жовтня 2010 року - в розмірі 355 000 грн. зі строком повернення до 15 грудня 2010року (а.с. 20); - 9 листопада 2010 року - в розмірі 42 000 доларів США зі строком повернення до 21 січня 2011 року (а.с. 21); - 13 грудня 2010 року - в розмірі 80 000 грн. та 39 000 доларів США зі строком повернення до 13 лютого 2011 року (а.с. 22); - 28 лютого 2011 року - в розмірі 12 000 доларів США зі строком повернення до 31 травня 2011 року (а.с. 23); - 12 квітня 2011 року - в розмірі 8 000 доларів США зі строком повернення до 19 квітня 2011 року (а.с. 24); - 15 квітня 2011 року - в розмірі 37 000 грн. зі строком повернення до 19 квітня 2011 року (а.с. 25). Вказані розписки за своєю природою є договорами позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Утім, по закінченню строку дії договорів відповідач не повернув позивачу отримані кошти. З урахуванням наведеного, враховуючи невиконання відповідачем обов'язку повернення отриманих коштів позивачу, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за договорами позики, укладеними в національній валюті на загальну суму 472 000 грн. (355 000 грн. за розпискою від 8 жовтня 2010 року + 80 000 грн. за розпискою від 13 грудня 2010 року + 37 000 грн. за розпискою від 15 квітня 2011 року) та за розпсиками в іноземній валюті на загальну суму 166 550 доларів США (37 850 доларів США за розпискою від 18 травня 2010 року + 27 700 доларів США за розпискою від 15 вересня 2010 року + 42 000 доларів США за розпискою від 9 листопада 2010 року + 39 000 доларів США за розпискою від 13 грудня 2010 року + 12 000 доларів США за розпискою від 28 лютого 2011 року + 8 000 доларів США за розпискою від 12 квітня 2011 року). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню по розписками в іноземній валюті у розмірі 166 550 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 23 січня 2014 року еквівалентно 1 331 234 грн. 15 коп. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розписок вбачається, що відповідач зобов'язаний був повернути позивачеві суму позики в повному обсязі у відповідні строки: - за розпискою від 18 травня 2010 року відповідач зобов'язаний був повернути позивачу суму в розмірі 37 850 доларів США до 18 грудня 2011 року. Станом на 11 жовтня 2013 року відповідач не повернув кошти. Прострочення відповідача склало 878 днів. Тому, 3% річних від неповернутої суми становить 2 731,42 долари США (37 850 х 3 х 878 / 365 / 100); - за розпискою від 15 вересня 2010 року відповідач зобов'язаний був повернути позивачу суму в розмірі 27 700 доларів США до 15 листопада 2010 року. Станом на 11 жовтня 2013 року відповідач не повернув кошти. Прострочення відповідача склало 1 062 днів. Тому, 3% річних від неповернутої суми становить 2 417,87 долари США (27 700 х 3 х 1 062 / 365 / 100). - за розпискою 8 жовтня 2010 року відповідач зобов'язаний був повернути позивачу суму в розмірі 355 000 грн. до 15 грудня 2010 року. Станом на 11 жовтня 2013 року відповідач не повернув кошти. Прострочення відповідача склало 1 032 днів. Тому, 3% річних від неповернутої суми становить 30 111 грн. 70 коп. (355 000 х 3 х 1 032 / 365 / 100). - за розпискою 9 листопада 2010 року відповідач зобов'язаний був повернути позивачу суму в розмірі 42 000 доларів США до 21 січня 2011 року. Станом на 11 жовтня 2013 року відповідач не повернув кошти. Прострочення відповідача склало 995 днів. Тому, 3% річних від неповернутої суми становить 3 434,79 доларів США (42 000 х 3 х 995 / 365 / 100); - за розпискою 13 грудня 2010 року відповідач зобов'язаний був повернути позивачу суму в розмірі 80 000 грн. та 39 000 доларів США до 13 лютого 2011 року. Станом на 11 жовтня 2013 року відповідач не повернув кошти. Прострочення відповідача склало 972 днів. Тому, 3% річних від неповернутої суми становить 31 130 грн. (80 000 х 3 х 972 / 365 / 100) та 3 115,73 доларів США (39 000 х 3 х 972 / 365 / 100) відповідно; - за розпискою 28 лютого 2011 року відповідач зобов'язаний був повернути позивачу в розмірі 12 000 доларів США до 31 травня 2011 року. Станом на 11 жовтня 2013 року відповідач не повернув кошти. Прострочення відповідача склало 972 днів. Тому, 3% річних від неповернутої суми становить 853,15 доларів США (12 000 х 3 х 865 / 365 / 100); - за розпискою 12 квітня 2011 року відповідач зобов'язаний був повернути позивачу в розмірі 8 000 доларів США до 19 квітня 2011 року. Станом на 11 жовтня 2013 року відповідач не повернув кошти. Прострочення відповідача склало 907 днів. Тому, 3% річних від неповернутої суми становить 596,38 доларів США (8 000 х 3 х 907 / 365 / 100); - за розпискою 15 квітня 2011 року відповідач зобов'язаний був повернути позивачу в розмірі 37 000 грн. до 19 квітня 2011 року. Станом на 11 жовтня 2013 року відповідач не повернув кошти. Прострочення відповідача склало 907 днів. Тому, 3% річних від неповернутої суми становить 2 758 грн. 20 коп. (37 000 х 3 х 907 / 365 / 100); Таким чином, загальна сума 3% річних за розписками, укладеними в національній валюті становить 63 993 грн. 90 коп. (розписки від 8 жовтня 2010 року, від 13 грудня 2010 року, від 15 квітня 2011 року) та загальна сума 3% річних за розписками, укладеними в іноземній валюті (розписки від 18 травня 2010 року, від 15 вересня 2010 року, від 9 листопада 2010 року, від 13 грудня 2010 року, від 28 лютого 2011 року, від 12 квітня 2011 року), становить 13 149,34 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 23 січня 2014 року еквівалентно 105 102 грн. 67 коп., які також підлягають стягненню з відповідача. Що стосується позовних вимог про стягнення інфляційний втрат, то такі вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Тому, інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача лише за прострочення повернення коштів в національній валюті в розмірі 18 718 грн., тобто за розписками від 8 жовтня 2010 року, від 13 грудня 2010 року, від 15 квітня 2011 року, розрахунок яких здійснений позивачем в уточненій позовній заяві, з яким суд погоджується. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial