Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 14 лютого 2004 року по 15 липня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з матір'ю. За весь цей час відповідач не цікавився життям доньки, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Відповідач не сплачує аліменти, які стягнути з нього на підставі рішення суду. 19 червня 2015 року нотаріусом була засвідчена заява [PERSON] про відмову від свого батьківства відносно [PERSON]. Орган опіки та піклування дав позитивний висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно доньки. Позивач подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її часті та зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився. У матеріалах справи міститься заява, в якій відповідач просить розглядати справу без його присутності. Третя особа подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без участі її представника та зазначила, що позовні вимоги підтримує. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. 24 квітня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47285593 на підставі виконавчого листа Печерського районного суду міста Києва від 05 березня 2014 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, починаючи з 24 січня 2011 рок по 31 травня 2015 року, заборгованість [PERSON] за вказаний період по аліментах складає 41 801 грн. 06 коп. 19 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу засвідчено заяву [PERSON] про відмову від батьківства відносно дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації по позбавлення батьківських прав від 26 серпня 2015 року орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO] у зв'язку з тим, що він ухиляється від виховання та утримання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 ЦК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та положень чинного законодавства, яке належить застосувати до спірних правовідносин, суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, в їх сукупності та взаємозв'язку, вважає ці дані достатніми для висновку, що відповідач свідомо ухиляються від виховання своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що полягає у свідомому самоусуненні відповідача від виховання дитини, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умови для розвитку її природних здібностей та готування його до самостійного життя та праці, що в свою чергу вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved