Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

У квітні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 09.01.2015 року актовий запис № 7. В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 09.01.2015 року. Від спільного життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Зазначила, що не підтримують з відповідачем сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство, спільного бюджету не мають. Позивач вважає, що сім`я фактично припинила існування, а тому подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. 08.04.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 28.05.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Разом з позовом позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, отримавши копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками, що вбачається з наявного у справі зворотного поштового повідомлення, жодних заяв (заперечень) на адресу суду не находило, тому суд ухвалив провести у справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 09.01.2015 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 7. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved