Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Житлово-будівельний кооператив №378, Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом, в обґрунтування позову зазначивши, що на підставі ордеру №1688 від 26.04.1986 квартира [ADDRESS] була видана на склад сімї з трьох чоловік, а саме: [PERSON], його дружини [PERSON] та його доньки [PERSON]. З цього часу вони вселилися та стали проживати в зазначеній квартирі. [PERSON] повістю сплатив вартість вищезазначеної кооперативної квартири в розмірі 9071 руб. 00 коп. 26 червня 2010 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та його діти: [PERSON] та [PERSON] 02 квітня 2011 року [PERSON] померла. В березні 2013 позивачка звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері. Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 27.03.2013 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на момент смерті спадкодавця, право власності на зазначене спадкове майно у померлої [PERSON] не виникло. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат площею 44,2 кв.м, одна з яких № 4 площею 12,9 кв.м., ізольована та дві з яких №3 площею 13,5 кв.м. та №2 площею 17,8 кв.м. суміжні, а також коридору №1 площею 4,8 кв.м., кухні №5 площею 7,8 кв.м., туалету №6 площею 1,2 кв.м., ванної №7 площею 2,0 кв.м., лоджії І площею 1,6 кв.м, яка примикає до житлової кімнати №3, балкону ІІ площею 0,8 кв.м., який примикає до житлової кімнати №2, загальною площею 62,4 кв.м., з яких 1/6 частина вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 26 червня 2010 року та 1/3 частина квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 02 квітня 2011 року. 16.09.2015 відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], треті особи: Житлово-будівельний кооператив №378, Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контра про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом, в якому просив визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS], що розташована в ЖБК №378, з яких на 1/6 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 26 червня 2010 року та 1/3 частина квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 02 квітня 2011 року, квартира в цілому складається з трьох житлових кімнат площею 44,2 кв.м, одна з яких № 4 площею 12,9 кв.м., ізольована та дві з яких №3 площею 13,5 кв.м. та №2 площею 17,8 кв.м. суміжні, а також коридору №1 площею 4,8 кв.м., кухні №5 площею 7,8 кв.м., туалету №6 площею 1,2 кв.м., ванної №7 площею 2,0 кв.м., лоджії І площею 1,6 кв.м, яка примикає до житлової кімнати №3, балкону ІІ площею 0,8 кв.м., який примикає до житлової кімнати №2, загальною площею 62,4 кв.м. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні первісного позову наполягала. Проти задоволення зустрічної позовної заяви не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні зустрічної позовної заяви наполягав. Проти первісного позову не заперечував. Представник 3-ї особи Житлово-будівельного кооперативу №378 у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення первісного позову не заперечував. Представник 3-ї особи Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Дана норма права кореспондується з положеннями ст.19-1 Закону України «Про кооперацію». Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що: б) при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Судом встановлено, що на підставі ордеру №1688 від 26.04.1986, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів квартира [ADDRESS] була видана на склад сімї з трьох чоловік, а саме: [PERSON], його дружина [PERSON] та донька [PERSON]. З цього часу вони вселилися та стали проживати в зазначеній квартирі. За довідкою ЖБК № 378 від 30.03.2015 за № 1922 вартість кооперативної квартири [ADDRESS] в розмірі 9071 руб. 00 коп. сплачена у повному обсязі (а.с.41). Таким чином, оскільки [PERSON] було сплачено вартість квартири, то він став її власником. 26 червня 2010 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємці фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки на час його смерті були зареєстровані та проживали разом у вищезазначеній квартирі, що підтверджується довідкою ЖБК №378 від 24.06.2015. Відповідно до ст. 22 КпШС України (яка діяла на момент придбання спірної квартири) майно, нажите подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Згідно зі ст. 60 СК України (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже після смерті [PERSON] його дружині [PERSON] належить 2/3 частини квартири [ADDRESS], а [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частини зазначеної квартири. 02 квітня 2011 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частин квартири [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON] є її діти [PERSON], [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини. Постановою від 27.03.2013 про відмову у вчиненні нотаріальних дій їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності на квартиру [ADDRESS] не провадилася, тобто право власності не зареєстровано. Крім того постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 22.07.2015 [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки ними не було надано правовстановлюючий документ на квартиру [ADDRESS]. У абз. 2 п. 8 своєї постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України розяснив, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Отже після смерті [PERSON], 1/3 частина квартири [ADDRESS] належить спадкоємцеві [PERSON] та 1/3 частина квартири спадкоємцю [PERSON] Таким чином, позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, а тому слід визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Також задоволенню підлягає зустрічний позов, а саме слід визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідачів не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачами не заявлялися.

Outcome: approved