Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання договору іпотеки недійсним та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно з рішенням суду від 24.03.2008р. за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі цього рішення йому було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04.08.2008р. Однак рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 10.04.2013р. вказане рішення суду від 24.03.2008р. скасовано. У зв'язку з вказаним позивач у жовтні 2013р. звернулася до нотаріальної контори з питань оформлення своїх спадкових прав на вказану квартиру після смерті її чоловіка - [PERSON], проте отримала відмову, оскільки дана квартира є предметом іпотеки за договором іпотеки від 10.09.2008р. Позивач стверджує, що цей договір укладений з порушенням норм чинного законодавства та є обмеженням та перешкодою у здійсненні нею права власності квартирою. Відповідач як обтяжувач зобов'язаний вчинити дії щодо державної реєстрації припинення обтяжень іпотеки та заборони на нерухоме майно. На підставі вищенаведеного позивач просить суд визнати договір іпотеки № PML-400/123/2008 від 10.09.2008р. недійсним; зобов'язати відповідача подати до Реєстраційної служби ММУЮ протягом п'яти робочих днів з дня визнання договору іпотеки недійсним, заяву про державну реєстрацію припинення обтяжень об'єкту обтяження. Ухвалою суду від 20.02.2014р. залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - [PERSON], [PERSON]. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Треті особи в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 10.09.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено договір іпотеки № PML-400/123/2008. Відповідно до п. 3.1 цього договору предметом іпотеки за цим договором є квартира [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане 04.08.2008р. Адміністрацією Ленінського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради, на підставі розпорядження того ж органу № 309р від 23.07.2008р. та зареєстрованого в КП «Миколаївське МБТІ» 04.08.2008р. 24.03.2008р. рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва позов [PERSON] до Виконкому ММР, [PERSON] про визначення часток в загальній сумісній власності, визнання права власності у порядку спадкування та визнання угоди дійсною, задоволений. Вказаним рішенням суду від 24.03.2008р. постановлено: визнати за [PERSON] та [PERSON] частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] рівними - по ? частини за кожним; визнати за [PERSON] право власності на ? частини цієї квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO].; визнати договір купівлі-продажу від 21.11.2007р. укладений у простій письмовій формі, згідно якого [PERSON] придбав у [PERSON] ? частину квартири - дійсним; визнати за [PERSON] право власності на вказану квартиру. На підставі розпорядження Адміністрації Ленінського району виконкому ММР від 23.07.2008р. № 309р [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04.08.2008р. 10.04.2013р. рішенням Апеляційного суду Миколаївської області рішення суду від 24.03.2008р. скасовано, та в задоволенні вищевказаного позову було відмовлено. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2013р. позов [PERSON] до ММР, [PERSON], [PERSON] про скасування свідоцтва про право власності та його реєстрації, задоволено частково. Цим рішенням суду від 03.09.2013р. постановлено скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно САС № 04455 від 04.08.2008р., виданого адміністрацією Ленінського району виконавчого комітету ММР на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Адміністрації Ленінського району виконкому ММР від 23.07.2008р. № 309р. 30.10.2013р. [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Рибачук О.В. з питанням оформлення своїх спадкових прав за законом на майно, яке залишилось після смерті [INFO]. її чоловіка [PERSON] Постановою від 30.10.2013р. позивачу було відмовлено у її клопотанні у зв'язку з тим, що спадкодавець [PERSON] не є боржником (майновим поручителем) за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] 10.09.2008р. за р. № 4585; квартира, на яку накладено заборону в зв'язку з посвідченням договору іпотеки, за яким попередній власник виступав як майновий поручитель, згідно рішення суду, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 03.09.2013р., перебуває у власності інших осіб, які не є сторонами по даному договору. Як вбачається з матеріалів справи 10.09.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, за яким останній передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ст. 203 ч.3,4,5 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено,що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Пунктом 4.2 цього договору визначено, що сторони погоджуються, що одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору нотаріус накладає, згідно з чинним законодавством України, заборону відчуження предмета іпотеки. Така заборона відчуження діє до дати надання іпотекодержателем нотаріусу і/або іпотекодавцеві письмового повідомлення про повну сплату боржником всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором або про припинення цього договору. Статтею 583 ЦК України встановлено, що заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Застава права на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі, якщо для відчуження цього права відповідно до договору або закону потрібна згода власника. У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Враховуючи вказані приписи чинного законодавства, однією з умов укладення договору іпотеки є належність предмета іпотеки іпотекодавцю на праві власності. Судом встановлено, що правовстановлюючий документ на ім'я іпотекодавця - [PERSON] скасований рішенням суду від 03.09.2013р.. За такого, [PERSON] не є власником предмета іпотеки, а тому договір іпотеки не можна вважати таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. На підставі вищевказаного, враховуючи всі наявні докази та пояснення сторін по справі, суд вважає, що позов в частині визнання договору іпотеки недійсним є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. В той же час статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Таким чином подання заяви при припиненні іпотеки, є обов'язком обтяжувача відповідно до чинного законодавства та не вимагає окремого зобов'язання для вчинення такої дії рішенням суду. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 грн..

Outcome: partial