Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

У квітні 2019 р. [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення, в якому зазначила, що вони з відповідачем є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Василевського районного суду Запорізької області від 05.02.2013 р. шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 28.02.2013 у справі № 311/289/13-ц з відповідача було стягнуто аліменти на утримання нашого сина у розмірі 1/4 частини всього його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час, відповідач офіційно не працює, має мінливий, не регулярний дохід. Аліменти, присуджені судом, платить зрідка, а вже понад два місяці не платить їх зовсім. Він має велику заборгованість по аліментах, від викликів державного виконавця ухиляється. У зв`язку з викладеним позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з 1/4 частини від заробітку (доходу) на тверду грошову суму в розмірі 3\~000 грн. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22 травня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON] скористався своїм правом та надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що він сплачував аліменти з моменту їх присудження, на теперішній час він є офіційно працевлаштований та продовжує сплачувати аліменти у визначеному розмірі, на сьогоднішній час має іншу родину яку він утримує. Вважає, що позивачем не наведено жодного доводу на підтвердження обставин визначених ч. 1 ст. 182 СК України та ст.. 192 СК України. Позивач [PERSON] надала до суду відповідь на відзив в якій зазначила, що відповідач ухилявся від сплати аліментів. Стан здоров`я дитини є незадовільним, оскільки дитина часто хворіє, через що перебуває на диспансерному обліку, його віднесено до групи ризику. Позивач працює тісторобом 4-го розряду на ТОВ «Запорізький хлібозавод №3» та отримує мінімальну заробітну плату, на яку вона утримує спільну, з відповідачем, дитину. Крім того, позивач надала до суду заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу). Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що розгляд справи відбувається у спрощеному провадженні, перше судове засідання по справі відбулось 20.06.2019 р., суд не приймає до розгляду уточнену позовну заяву позивача, відповідно до якої останнім було збільшено позовні вимоги. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.12.2011 р. виданою Приморською сільською радою Василівського району Запорізької області вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13) Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 28.02.2013 року (справа № 311/289/13-ц) з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , - 1/4 частки всього заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25.01.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від15.05.2006р.№3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, згідно з ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Відповідно до статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. З огляду на вищевикладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що зміна способу стягнення аліментів з 1/4 частину від доходу на тверду грошову суму буде відповідати інтересам та потребам дитини, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, ці витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що остаточна сума судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу, які заявлені позивачем до відшкодування, станом на час ухвалення рішення суду складає 14180 грн. (а.с. 69-71), що відповідно на 13280 грн. є більшим від попереднього орієнтованого розрахунку, суд вважає необхідним відмовити у відшкодуванні судових витрат в частині перевищення орієнтованого розрахунку в розмірі 13280 грн., оскільки позивач та його представник не довели, що вони не могли передбачити вказане витрати на час подання позову, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 900 грн.

Outcome: partial