Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона з 01.02.2012 року по 31.03.2014 року працювала у відповідача на підставі цивільно-правових договорів від 01.02.2012 та від 26.03.2012, укладених між нею та відповідачем. Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання за договорами, зокрема, не виплачує їй заробітну плату, у зв'язку з чим у останнього за лютий 2012 року утворилась заборгованість у розмірі 4934,72грн., за березень 2012 року заборгованість у розмірі 3524,80грн., просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 7190грн.00коп. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала суду заяву, згідно якої просила розглядати справу без її участі, одночасно зазначила про зміну підстав позову, просила стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості за договорами про надання послуг у розмірі 7190,00грн. у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе за договорами зобов'язань. Як на правові підстави позивач послалась на норми зобов'язального права. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив суду заяву про розгляд справи без участі представника, одночасно зазначив, що університет знаходиться в стадії ліквідації. На підставі ст.169 ЦПК України, суд визнав можливим розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2012 року між відповідачем Державним вищим навчальним закладу «Київський університет управління та підприємництва» та позивачем [PERSON] був укладений цивільно-правовий договір, відповідно до умов якого відповідач доручає, а позивач бере на себе зобов'язання виконати такі роботи (надати послуги): розробка навчальних планів, складання завдань для модульного і підсумкового контролю, участь у виховній роботі студентського колективу, виконання обов'язків куратора (наставника) академічної групи, проведення лекцій, практичних робіт в строк з 01.02.2012р. по 29.02.2012р.(а.с.3) Крім того, 26.03.2012 року між тими ж сторонами був укладений цивільно-правовий договір, відповідно до умов якого відповідач доручає, а позивач бере на себе зобов'язання виконати такі роботи (надати послуги): підготовка методичних матеріалів до семінарських, практичних занять, самостійної роботи студентів, складання завдань для проведення тестового контролю, тези доповідей на конференціях, участь у виховній роботі студентського колективу в строк з 01.03.2012 р. по 31.03.2012р. (а.с.5) Відповідно до п.2.1 вказаних договорів за виконану роботу відповідач сплачує позивачу винагороду у розмірі 4934,72грн. та 3524,80грн. Оплата виконується не пізніше з дня прийняття замовником роботи за актом (зразок додається) (п.2.2 договору) Згідно наданих позивачем актів здавання-приймання виконаної роботи (наданої послуги), складених сторонами у справі, роботи (послуги) згідно з цивільно-правовими договорами від 01.02.2012 року та від 26.03.2012, роботи виконано якісно і в повному обсязі. За виконану роботу (послугу) замовник оплачує виконавцеві винагороду у розмірі 4934,72грн. та 3524,80грн. При встановленні правовідносин сторін і законодавства, яке належить до них застосувати, суд надходить до висновку про те, що дані правовідносини регулюються нормами зобов'язального права, зокрема, Главою 63 Послуги. Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату,замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 509 ЦК України, зобов'занням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Разом із тим, відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаними договорами не виконав, зокрема, не виплатив позивачу за виконану нею роботу у лютому та березні 2012 р. винагороду в загальному розмірі 7190грн.00коп., у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у вказаному розмірі. Доказів, які б спростували вказану обставину відповідач суду не надав і такі докази в матеріалах справи відсутні. Іншого судом не встановлено. Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв'язку з задоволенням позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 71,90грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved