Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

У липні 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів на їх користь заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 11356,37 грн. та суми сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Споживачі за послуги належним чином не сплачують, у зв`язку з чим у них за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2018 по 30.06.2020, за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2016 по 30.06.2020, разом з інфляційними витратами та 3% річних від простроченої суми утворилась заборгованість у розмірі 11356,37 грн., у зв`язку з чим представник КП «Харківводоканал» і звернувся до суду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03.02.2021 внаслідок подання представником позивача заяви про повне погашення відповідачами заборгованості і клопотання про закриття провадження у справі, провадження у справі було закрито, стягнуто в рівних частках з відповідачів судовий збір в сумі 2102 грн., тобто по 1051,00 грн. з кожного. Постановою Харківського апеляційного суду від 08.06.2021 була скасована ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 03.02.2021, вирішено направити дану справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 30.08.2021 від відповідачів на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони заперечують проти позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що позивачем не зазначено, що на момент надання послуг діяли вказав в обґрунтування позову тарифи; розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не може бути належним доказом, оскільки складений з порушенням ст. 9 закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; строк позовної давності позивачем пропущений не з поважних причин, на момент отримання позовної заяви за відповідачам існувала заборгованість в сумі 3353,70 грн., яку погасили у грудні 2020 р., таким чином станом на 10.12.2020 основний борг відповідачами погашено. У зв`язку з викладеним прохали закрити провадження у справі. 17.09.2021 представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він зазначив, що у зв`язку з частковим погашенням відповідачами заборгованості з моменту подання позовної заяви до суду сума позову зменшилася до 1002,67 грн., з яких 665,38 грн. інфляційних витрат, 337,29 грн. - 3% річних від простроченої суми, а також 4372,00 грн. судового збору. З яких 2102,00 грн. - сплачений за подання позову судовий збір, 2270,00 грн. - сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги. Відповідно до 2 ст. ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплати за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . За даним особовим рахунком з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, наявна заборгованість в сумі 1002,67 грн., а саме: - інфляційні витрати у розмірі 665,38 грн.; - 3% річних від простроченої суми у розмірі 337,29 грн. З матеріалів справи вбачається, що вказана заборгованість до теперішнього часу боржниками не погашена. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону № 2189-VIII дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. За змістом частини 2 статті 19 Закону України № 1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно вимог п. 5 ч. 3ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг у відповідності до ч. 2ст. Закону № 1875 та п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630. Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002 року споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Але, відповідачі, отримуючи послуги з центрального водопостачання і водовідведення, своєчасно їх не оплачують, у зв`язку з чим і утворилась заборгованість, яка і підлягає стягненню з відповідачів на користь КП «Харківводоканал». Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для стягнення індексу інфляції та 3% річних застосовується загальна позовна давність в 3 роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 5ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частина 4 ст. 267 КПК України вказує, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Позивач звернувся до суду з позовом 30.07.2020 та просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2018 по 30.06.2020, за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2016 по 30.06.2020. Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2020 відповідачем [PERSON] було сплачену на користь КП «Харківводоканал» 7000 грн. та 10.12.2020 - 3360,00 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. 42, 43) та свідчить про фактичне визнання відповідачами заборгованості за весь зазначений у позові період. Враховуючи викладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи також неналежне виконання відповідачами своїх обов`язків щодо сплати житлово-комунальних послуг, оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає вимоги позивача доведеними, а тому з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» підлягає стягненню заборгованість інфляційні втрати у розмірі 665,38 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 337,29 грн., а всього 1002, 67 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів в рівних частках на користь КП «Харківводоканал» підлягає стягненню судовий збір. Так, при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №42753 ввід 24.07.2020 в матеріалах справи (а.с. 1). Крім того, згідно абзацу 3 п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК. Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню і судовий збір, сплачений ним за подання апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 03.02.2021 про закриття провадження у справі, що підтверджується платіжним дорученням №8048 від 13.04.2021 на суму 2270,00 грн. в матеріалах справи (а.с. 91). На підставі викладеного і

Outcome: approved