Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 15.05.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №189, відповідно до п.1.1. якого банк зобов»язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 40\~000,00 доларів США, а позичальник зобов»язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,5% річних в порядку, на умовах та в строки визначені договором. Позивач зазначає, що додатково між банком та відповідачем укладено додаткові договори від 25.03.2010 року №1 та від 25.03.2011 року №2 до кредитного договору від 15.05.2008 року про реструктуризацію заборгованості. Згідно з п. 1.2. договору, кредит надається на 5місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 14 травня 2013 року на споживчі цілі. У відповідності до п. 1.5. договору, позичальник зобов'язується щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту згідно наступного графіку - рівними частинами в сумі по 667,00 доларів США та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в банку, починаючи з травня 2008 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії банку, що вказані в реквізитах договору. В забезпечення виконання зобов»язань за договором між банком з однієї сторони та [PERSON], [PERSON],[PERSON] було укладено іпотечний договір від 15 травня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області [PERSON] Відповідно до пунктом 4.2. іпотечного договору у разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язання за договором в цілому чи тієї або іншої його частини, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному цим договором. Також позивач наголошує, що у зв'язку з тим, що за договором, забезпеченим іпотечним договором, утворилась заборгованість внаслідок порушення умов договору, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 01 жовтня 2013 року в рахунок погашення боргу [PERSON] перед банком за договором в розмірі 119423,94 грн. звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу через прилюдні торги. Станом на сьогоднішній день зазначене рішення суду виконується в порядку виконавчого провадження, проте заборгованість за договором не погашена. Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву заборгованість за кредитним договором у розмірі 3505,39 доларів США, та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15.05.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №189, відповідно до п.1.1. якого банк зобов»язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 40\~000,00 доларів США, а позичальник зобов»язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,5% річних в порядку, на умовах та в строки визначені договором. У відповідності до п. 1.5. договору, позичальник зобов'язується щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту згідно наступного графіку - рівними частинами в сумі по 667,00 доларів США та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в банку, починаючи з травня 2008 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії банку, що вказані в реквізитах договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 550 ЦК України\~право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 610 Цивільного кодексу України\~визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як передбачено\~ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно розрахунку кредитної заборгованості [PERSON] станом на 01.05.2016 року, заборгованість на вказану дату становить 3505,39 доларів США, де 2503,67 доларів США - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом по основному боргу, 1001,72 доларів США - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 Цивільного кодексу України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 549 ЦК України\~визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно розрахунку кредитної заборгованості [PERSON] станом на 01.05.2016 року, загальна сума нарахованої у відповідності до п.п. 5.2. та 7.8. Договору пені за період з 15.05.2013 р. по 30.04.2016 р. становить 40829,00 грн., де 6705,46 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 34123,54 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату прострочених основних платежів за кредитом. Загальна сума трьох процентів річних від простроченої суми згідно розрахунку кредитної заборгованості [PERSON] станом на 01.05.2016 року становить 7867,47 грн., де 5619,80 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості за основним боргом, 2247,67 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані\~Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», положеннями якого встановлено, що за прострочку платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений\~статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином в силу наведених положень законодавства, пеня може бути стягнута саме в разі, якщо таке передбачено договором (встановлено за згодою сторін). Пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій. Таким чином, згідно з\~ст. 61 Конституції\~не обмежується розмір санкцій чи їх набір при притягненні до одного виду юридичної відповідальності. Відповідно до ч. 3\~ст. 6 ЦК України\~сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає з закону чи із суті відносин сторін, що дозволяє здійснити відповідне врегулювання у договорі. Згідно\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з нього суми заборгованості за кредитом є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved