Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначивши, що 16.05.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2008729258 від 16.05.2014, відповідно до умов яукого остання отримала грошові кошти у розмірі 75271,17 грн., із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних зі строком кредитування до 16.05.2019, з яких 66907,71 грн надано до споживчі цілі, що підтверджується заявою про видачу готівки №4 від 16.05.2014. Відподвіно до п.1.4.1 кредитного договору №2008729258 від 16.05.2014 позивачльник зобов`язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені кредитним договором не пізніше 16.05.2019. Відповідно до договору факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019, відповідно до якого ТОВ «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до відповідача за кредитним договором №2008729258 від 16.05.2014, про що [PERSON] була повідомлена. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2008729258 від 16.05.2014 за період з 16.03.2016 по 16.05.2019 заборгованість у розмірі 82837,96 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 48927,18 грн., заборгованість за процентами за користування кредиту 7,91 грн.,інфляційні витрати та 3% річних 33\~902,87 грн., а також судові витрати по справі. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] не заперечувала проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, проте надала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти позовних вимог та просила суд застосувати строки позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 16.05.2014 між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №2008729258, у відповідності до якого остання отримала кошти у розмірі 75 271,17грн грн., із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних строком сплати 60 місяців, починаючи з 16.05.2014 по 16.05.2019. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов Кредитного договору утворилася кредитна заборгованість. 13.06.2016 між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до Позивача за Кредитним договором №2008729258 від 16.05.2014. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором №2008729258 від 16.05.2014 за період з 16.03.2016 по 16.05.2019 складає 82837,96 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 48927,18 грн., заборгованість за процентами за користування кредиту 7,91 грн.,інфляційні витрати та 3% річних 33 902,87 грн. 29.01.2019 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до [PERSON] за Кредитним договором №2008729258 від 16.05.2014. Таким чином, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право належного кредитора до [PERSON] за кредитним договором №2008729258 від 16.05.2014. Разом з повідомленням про відступлення права вимоги 18.02.2019 ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направило [PERSON] на адресу: [ADDRESS] , вимогу про погашення кредитної заборгованості, відповідно до якої [PERSON] було повідомлено про необхідність погасити заборгованість протягом 30-ти календарних днівз моменту отримання вимоги, але не пізніше ніж до 18.03.2019 або зв`язатися з новим кредитором для узгодження вигідних умов подальшої сполати заборгованості. Позивач зазначив, що направлення такої вимоги припинило умови кредитного договору та змінило строк виконання зобов`язання. Направлення вимоги про погашення кредитної заборгованості та повідомлення про відступлення права вимоги підтверджується списком №16029-2-182-117 згрупованих поштових відправлень цінних листів з описом вкладень та квитанцією про оплату з Укрпошти. Так, суд зазначає, що докази про отримання відповідачем [PERSON] повідомлення про відступлення прав вимоги та вимоги про погашення кредитної заборгованості відсутні. Список згрупованих поштових відправлень №16029-2-182-94 жодним чином не підтверджує, що відповідач [PERSON] отримала зазначені вимоги. 07.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. було вчинено виконавчий напис №642 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 89374,65 грн. за кредитним договором №2008729258 від 16.05.2014. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2020 вищезазначений виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню. На теперішній час позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 82837,96 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 48927,18 грн., заборгованість за процентами за користування кредиту 7,91 грн.,інфляційні витрати та 3% річних 33 902,87 грн. Утім, відповідачем [PERSON] заявлено вимогу про застосування строку позовної давності. Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законодавством встановлена спеціальна позовна давність та відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальнимправилом перебіг загальної іспеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно роз`яснень, викладених у правовій позиції Верховного Суду України у справі N 6-14 цс 14, в яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для застосування судами під час розгляду справ, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до Правової позиції Верховного суду України у справі №6-116цс13 початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу, Постанова ВСУ від 30.09.2015 по справі № 6-154цс15. Тобто, у зв`язку з порушенням графіку платежів за кредитним договором, умови якого передбачають дострокове повернення споживачем коштів в разі прострочення зобов`язання, термін повернення кредиту змінюється, і саме з цього моменту починається відлік строків позовної давності. Оскільки в кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно до графіка погашення кредиту, то початком перебігу позовної давності для стягнення кредиту й процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, а тому загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений у договорі графіком платежів. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст.ст.530, 631 ЦК). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними , кінцевий строк повернення кредиту до 16 травня 2019 року (п.п. 1.1 кредитного договору), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів щомісяця до 16 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості, згідно графіку погашення платежів. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок (ст.253 ЦК України). За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(ч.1 ст.261 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 16 числа кожного місяця, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. З матеріалів наданих до позовної заяви вбачається, що відповідач перестала виконувати щомісячні зобов`язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим з 16.03.2016 у [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором. У свою чергу позивач звернувся до суду з позовом 27.04.2021. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, доходимо висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Стаття 262 ЦПК України передбачає що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Разом з тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Так, судом встановлено, що позивачем пропущений строк позовної давності по вимогах даного позову, оскільки відповідне право вимоги у кредитодавця по даному кредитному договору виникло ще 16.03.2016, що підтверджено графіком платежів, який наданий позивачем до позовної заяви. Таким чином платіж 2835 грн. від 16.03.2016 - строк позовної давності сплив 16.03.2019, платіж 2835 грн. від 18.04.2016 - строк позовної давності сплив 18.04.2019 і так далі. Отже, позивачем пропущено строк позовної давності за платіжами включно до 16.04.2018. Таким чином, сума простроченої заборгованості за якою не сплив строк позовної давності починаючи з 16.05.2018 складає 15 049 грн. При цьому суд зазначає, що строк позовної давності не припинявся. Сума, яку отримано позивачем за кредитною заборгованістю в розмірі 2103,75грн. та 69 грн. від 06.04.2020 були отримані примусово за виконавчим написом нотаріусом, який було скасовано Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 17.12.2020. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з урахуванням результату розгляду справи, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, слід віднести на рахунок позивача

Outcome: dismissed