Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, уточнивши позовні вимоги, просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів пеню за кредитним договором № ML 301/281/2006 від 04.07.2006 року у сумі 115032 грн. 00 коп.; стягнути судовий збір в рівних частках у сумі 1725 грн. 48 коп.; повернути товариству надмірно сплачений судовий збір у сумі 4435 грн. 28 коп. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 червня 2012 року по цивільній справі №412/4565/2012, що набрало законної сили 06 березня 2013 року, за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, позов задоволено повністю: стягнуто солідарно з відповідачів на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість в сумі 410717,16 гривень, з яких: заборгованість за кредитним договором - 348 245,91 гривень; заборгованість за відсотками - 62 471,25 гривень. Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2012 року по цивільній справі № 412/4565/2012 сума заборгованості деталізована. Однак, відповідачі своїх зобов'язань з повернення позивачу суми боргу за кредитним договором №ML 301/281/2006 від 04.07.2006 року не виконали, у звязку з чим, позивач вимушений звернутись до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день і час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином засобами масової інформації. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням проведеним належним чином. Встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 червня 2012 року у справі за №412-4565-2012 позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON] задоволено частково: солідарно стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факоринг Україна» суму боргу за кредитним договором від 04.07.2006 року в сумі 410717, 16 гривень (а.с.6-9). Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2012 року по цивільній справі № 412/4565/2012 сума заборгованості деталізована (а.с.10). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2013 року рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 червня 2012 року змінено в частині стягнення з відповідачів судових витрат: стягнуто з [PERSON], [PERSON] по 1609 грн. 50 коп. з кожного на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на повернення судових витрат; в іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с.11-14). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 червня 2012 року, встановлено правовідносини сторін, які виникли після укладення кредитного договору № ML 301/281/2006 від 04.07.2006 року, встановлено порушення відповідачами взятих на себе перед позивачем зобовязань, повязаних з поверненням суми заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст.625 ЦК України \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Виходячи із системного аналізу ст.ст.525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слідує висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до п.4.1.1. частини 2 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобовязань за кредитним договором, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобовязання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум. Виходячи з умов кредитного договору, а саме п.4.4.1. частини 2, яким встановлено зобовязання позичальника сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобовязання, за кожен день прострочки, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачів пені, яка обраховувалась за подвійною обліковою ставкою НБУ за відповідні періоди, так як це не передбачено умовами кредитного договору укладеного між сторонами, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду України у справі за №6 1206цс15, у якій зазначено, що відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім того, відповідно до Інформаційного листа Вищого Господарського суду України від 29.08.2013 року №01-06/1237/2013, з якого вбачається, що відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» в аспекті конституційного звернення положення другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996 року № 543/96 ВР з наступними змінами у взаємозвязку з положеннями статей 1, 3 цього Закону слід розуміти так, що обмеження пені у грошових зобовязаннях подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на правовідносини, субєктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи субєкти підприємницької діяльності (підприємці). Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та стягненню солідарно з відповідачів на користь банку штрафні санкції, відповідно до умов кредитного договору, за неналежне виконання його умов, при цьому, розрахунок пені повинен відбуватися наступним чином: сума боргу х 1% / 100% / 365 днів х 365(кількість прострочених днів). Отже, сума пені = 410\~717, 16 х 1% / 100 % / 365 днів х 365 днів прострочення = 57516 гривень (за період з 22.07.2016 року по 28.07.2016 року, за 7 днів (облікова ставка НБУ 16,5, розрахункова ставка НБУ 16,5%) розмір пені складає - 1296, 12 гривень; за період з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року, за 49 днів (облікова ставка НБУ 15,5, розрахункова ставка НБУ 15,5%) розмір пені складає - 8522, 94 гривень; за період з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року, за 42 дні (облікова ставка НБУ 15, розрахункова ставка НБУ 15%) розмір пені складає - 7069, 72 гривні; за період з 28.10.2016 року по 13.04.2017 року, за 168 днів (облікова ставка НБУ 14, розрахункова ставка НБУ 14%) розмір пені складає - 26465, 93 гривень; за період з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року, за 42 дні (облікова ставка НБУ 13, розрахункова ставка НБУ 13%) розмір пені складає 6143, 88 гривень; за період з 26.05.2017 року по 21.07.2017 року, за 57 днів (облікова ставка НБУ 12,5, розрахункова ставка НБУ 12,5%) розмір пені складає - 8017, 42 гривень). Частково задовольняючи позовні вимоги, судом перевірено, що відповідно до ст.253 ЦК України, позивач звернувся до суду в межах позовної давності 1 рік. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно ч.2\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~у випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. У звязку з тим, що позивачем був зменшений розмір позивних вимог, та за клопотанням останнього, необхідно повернути суму надлишково сплаченого судового збору у сумі 4435 (чотири тисячі чотириста тридцять пять) грн. 28 (двадцять вісім) коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі у сумі 862 (вісімсот шістдесят дві) грн. 74 (сімдесят чотири) коп., з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial