Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 22.01.2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №Фо/(UAH)/3921 про відкриття та обслуговування рахунку фізичної особи з використанням банківської платіжної картки, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику рахунок та надав відповідну платіжну карку типу MasterCard Worldwide, а також зобовязувався здійснювати обслуговування рахунку на умовах передбачених договором, Правилами та Тарифами на обслуговування операцій з міжнародними пластиковими картками, емітованими ПАТ Банк «Контракт». Вказаним договором передбачено право поповнення відкритого рахунку як у готівковій так і в безготівковій формі, але не менше витратного ліміту та відповідної суми за обслуговування рахунку, які передбачені Тарифами. Відповідач зобовязувався витрачати кошти, розміщені на рахунку, лише в межах витратного ліміту та контролювати свої витрати з метою недопущення заборгованості перед банком та овердрафту, що передбачає короткостроковий несанкціонований кредит, який виникає внаслідок перевищення витратного ліміту та який не обумовлений договором у розмірі та часі виникнення. Нарахування відсотків за користування овердрафтом здійснюється у відповідності до умов договору, а також згідно Правил та Тарифів на обслуговування операцій з міжнародними пластиковими картками, емітованими ПАТ Банк «Контракт». Вказував на те, що кредитний ліміт за вказаним договором на відкритий відповідачу рахунок встановлено не було, проте відповідач при здійснені операцій зі зняття готівки, а також при розрахунках у безготівковій формі з використанням платіжної картки за рахунком в межах витратного ліміту та встановлених добових обмежень по зняттю готівки допустив перевитрату витратного ліміту, тобто скористався належними банку коштами, понад залишок коштів на своїй банківській картці чим допустив несанкціонований овердрафт. Згідно додаткових пояснень до позовної заяви відповідач проводив операції зі зняття готівки через банкомати, які розташовані за межами України у валюті, хоча рахунок йому було відкрито в гривні, у звязку з чим банком було конвертовано валюту операції в розрахункові валюту платіжної системи, а саме долари США або Євро, а потім у гривневому еквіваленті з розрахунку офіційного курсу гривні по відношенню до долара США або Євро, що встановлений на час списання грошових коштів з рахунку клієнта. 30 та 31 січня 2015 року та в період з 01 по 03 лютого 2015 року відповідачем проведені операції по обміну гривні, яка перебувала на його рахунку, на нові румунські леї з використанням банківської платіжної картки. Оскільки відповідач знімав готівку у валюті, а саме румунських леях, через банкомати, які знаходяться за межами України, у нього виникла заборгованість, про необхідність погашення якої він повідомлявся у письмовій формі, проте належним чином не відреагував на повідомлення та наведений розрахунок заборгованості не оскаржив. Крім того за неналежне виконання взятих на себе зобовязань до відповідача підлягає застосуванню відповідальність встановлена п. 3.1 договору, яка полягає у нарахуванню 3% річних та інфляційних на суму боргу та прострочених відсотків. Станом на 20.07.2016 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 42851,89 грн., яка складається з наступного: 16736,37 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 17491,14 грн. заборгованість по прострочених відсотках; 6945,66 грн. інфляційне нарахування на суму простроченого кредиту; 922,39 грн. інфляційне нарахування на суму прострочених відсотків; 753,95 грн. - 3% річних від суми простроченого кредиту; 344,64 грн. 3 % річних від суми прострочених відсотків. На підставі вище вкладеного, посилаючись на норми матеріального права та умови договору, просив стягнути з відповідача на користь позивача вище вказану заборгованість, судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача в судовому засіданні, в режимі відеоконфереції, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та письмових поясненнях до неї. Вказував на те, що відповідач, відкривши рахунок у банку в національній валюті України гривні, а отримував зі свого рахунку іноземну валюту через банкомати, які знаходились за кордоном, зокрема в Румунії. Наданий до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідачем не оскаржувався. Відповідач в судове засідання не зявився, в його інтересах діяв представник, який позов не визнав, вказуючи на те, що підстави нарахування позивачем вказаної у позовній заяві заборгованості не передбачені умовами укладеного між сторонами договору, зокрема відповідачу не було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку відповідача. При цьому, відповідач не виявляв бажання отримувати кредит, а здійснював операції з грошовими коштами, які були наявними на його особистому рахунку, відкритому в ПАТ Банк «Контракт» на умовах, визначених укладеним між ними договором №Фо/(UAH)/3921 про відкриття та обслуговування рахунку фізичної особи з використанням банківської платіжної картки. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 22.01.2015 року між сторонами було укладено договір №Фо/(UAH)/3921 про відкриття та обслуговування рахунку фізичної особи з використанням банківської платіжної картки (а/с 7). У відповідності до вимог п. 14.8, п. 14.9 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі. Банк зобов'язаний під час видачі електронного платіжного засобу надати користувачеві примірник договору, правил користування електронним платіжним засобом та тарифів банку на обслуговування електронного платіжного засобу. Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами договору, банк відкрив позичальнику рахунок, надав відповідну платіжну карку типу MasterCard Worldwide та зобовязувався здійснювати обслуговування вказаного рахунку на умовах передбачених договором , а також Правилами та Тарифами на обслуговування операцій з міжнародними пластиковими картками, емітованими ПАТ Банк «Контракт». Відповідач, відповідно до умов вказаного договору, має право здійснювати наступні види платіжних операцій: внесення або зняття готівки з Рахунку, здійснення розрахунків у безготівковій формі з використанням БПК за рахунком в межах витратного ліміту та встановлення добових обмежень по зняттю готівки/розрахункам за допомогою БПК. У відповідності до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з заяви-анкети відповідача про відкриття рахунку/рахунків, початкову емісію БПК та встановлення кредитного ліміту та умов укладеного між сторонами договору, відповідач погодився на умови договору, що закріпленні в Правилах та Тарифах на обслуговування операцій з міжнародними пластиковими картками, емітованими ПАТ Банк «Контракт» (а/с 7,816). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Судом встановлено, що відповідно до п. 2.1 укладеного між сторонами договору, поповнення рахунку проводиться у валюті, в якій відкритий рахунок, у готівковій або безготівковій формі, але не менше суми витратного ліміту за обслуговування рахунку, які передбачені Тарифами на обслуговування операцій з міжнародними платіжними картками, емітованими ПАТ «Контракт» до фізичних осіб. Як вбачається з матеріалів справи, 11.02.2016 року позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення-вимогу відповідно до якої відповідачем при здійсненні операцій з видачі готівки та інших операцій, передбачених договором, було допущено перевитрату встановленого ліміту, тим самим використано кошти, що належали банку. Причиною виникнення несанкціонованої перевитрати доступного залишку є різниця у курсі валют під час проведення розрахункових операцій за платіжними картками та списання цих операцій з карткових рахунків у валюті ведення рахунків (а/с13-14). Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, що відповідачем належним чином відредаговано на вказане повідомлення-вимогу банку та погашено наявну у нього заборгованість або оскаржено наведений у вказаному повідомленні розрахунок заборгованості. У відповідності до п. 1.18, п.1.38.1 Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб з використанням банківських платіжних карток ПАТ Банку «Контракт», кошти з рахунку використовуються для розрахунків за операціями з використанням БПК, а також для здійснення інших операцій, які не заборонені чинним законодавством України, включаючи нормативно-правові акти НБУ. Строк списання коштів з Рахунку держателя за операціями з використанням БПК встановлюється згідно з правилами відповідної платіжної системи і обчислюється як період часу між датою здійснення операції з використанням БПК і датою фактичного списання коштів з рахунку держателя. У разі, якщо валюта проведення операції з використанням БПК є долар США, Євро або гривня та така валюта відрізняється від валюти ведення рахунку, Банк списує з рахунку кошти у валюті ведення рахунку у сумі , що еквівалентна сумі операції. Сума операції перераховується у валюту ведення Рахунку за курсом, встановленим Банком на день списання. Як вбачається зі змісту п. 1.39.2 вказаних Правил, якщо валюта розрахунку з використанням БПК є відмінною від долара США, євро або гривні і валюта відрізняється від валюти ведення Рахунку, банк здійснює списання суми операції у валюті Рахунку в розмірі, достатньому для розрахунку з банком-еквайром/банком-спонсором за проведену операцію. Сума до списання виставляється ПС та перераховується банком у валюту ведення Рахунку за курсом, встановленим банком на день списання. Інформація про курси банку для проведення операцій з використанням БПК розміщується на сайті банку. У відповідності до визначень, які містяться у Правилах на обслуговування операцій з міжнародними пластиковими картками, емітованими ПАТ Банк «Контракт», овердрафтом є короткостроковий несанкціонований кредит, який виник внаслідок перевищення витратного ліміту та який не обумовлений договором і є не прогнозованим у розмірі та за часом виникнення. Таким чином, умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що при знятті клієнтом валюти, яка відрізняється від валюти ведення рахунку, банк здійснює видачу готівки у еквіваленті до валюти ведення рахунку та видає кошти в достатньому розмірі для розрахунку за проведено операцію, що може викликати овердрафт у тому разі, якщо власних коштів клієнта не вистачає на рахунку. За таких обставин визначення кредитного ліміту не є необхідним. Згідно ч. 1 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. Згідно п. 2.1, п. 2.3 укладеного між сторонами договору, нарахування процентів за використання овердрафту (кредитного ліміту) за рахунком здійснюється відповідно до Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб з використанням банківських платіжних карток, а також умов договору. У відповідності до п. 3.1 вказаного договору, за невиконання чи неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно чинним законодавством. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 20.07.2016 року за позивачем рахується заборгованість за простроченим кредитом в розмірі 16736,37 грн., заборгованість по прострочених відсотках в сумі 17491,14 грн., а також за період з лютого 2015 по червень 2015 року інфляційне нарахування на суму пристроченого кредиту в розмірі 6945,66 грн. та інфляційне нарахування на суму прострочених відсотків в розмірі 922,39 грн. та за період з 05.02.2015 року по 19.07.2016 року 3% річних від суми простроченого кредиту в сумі 753,95 грн., а також за період з 28.05.2015 року по 19.07.2016 року 3 % річних від суми прострочених відсотків в розмірі 344,64 грн. Так, представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 42851,89 грн. У відповідно ст. до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved