Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними договори №№ 04202, 04202/15 від 27.03.2015 року, укладені між [PERSON] та ТзОВ «ЕкономКомфорт», стягнути з ТзОВ «ЕкономКомфорт» на його користь 5393,89 грн. матеріальної шкоди та 3000,00 грн. моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог послався на те, що 27.03.2015р. між ним та ТзОВ «ЕкономКомфорт» в особі продавця-консультанта [PERSON] укладено договір № 04202/15. Предметом даного договору згідно п.1.1 є те, що одна сторона адміністратор, за згодою іншої сторони учасника, зобов'язується за плату вчинити від імені та за рахунок останнього певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного в додатку № 1 до договору: сформувати групу учасників, забезпечити її адміністрування; присвоїти та повідомити учаснику його номер групи та персональний код у групі: організовувати га проводити розподіли свідоцтв; здійснити оплату товару на користь учасника та/або надати учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини. погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим договором та додатками до нього. В цей же день між ним та ТОВ «Економ Комфорт» особі продавця-консультанта [PERSON] укладено договір № 04202. На виконання п. 2.1 договору №04202 ним сплачено 4 900грн. Також на виконання умов договору № 04202/15 та додатку №1 до нього, ним сплачено 493,89грн. Вважає, що послуга, яку за умовами даних договорів передбачено надати йому за своєю суттю є фінансовою послугою у виді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, оскільки послуги, які є предметом договорів, здійснюються шляхом створення адміністратором груп учасників та формування фонду групи для придбання на користь і за рахунок учасників бажаних товарів та/або отримання відповідної суми у позику, із проведенням розподілу права на отримання товару чи позики відповідно до визначеної процедури. По договорах № 04202/15 та № 04202 передбачено залучення коштів фізичної особи.Для здійснення відповідачем діяльності, що стала предметом по договорах № 04202/15 та № 04202 необхідно мати ліцензію.У зв'язку із цим, 17.06.2015р. звернувся із заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якій просив надати інформацію проте, чи має право ТзОВ «Економкомфорт» надавати фінансові послуги і чи їхня діяльність належить до фінансових послуг. Згідно з відповіддю Національної комісії ТзОВ «Економ Комфорт» здійснює операції із фінансовими активами. Вважає, що діяльність відповідача є нелегітимною. 12.03.2015 року звернувся до відповідача із вимогою про повернення сплачених ним коштів, однак у такому позивачеві було відмовлено. Вказує, що сплачені ним кошти в сумі 5393,89 грн. є значними для нього, оскільки являється пенсіонером. Також вказує, що йому завдано моральної шкоди, яка проявилася у значних хвилюваннях та побоюваннях стосовно сплачених ним коштів. 10.09.2015 року представник відповідача подав заперечення на позовну заяву, в якому, посилаючись на необґрунтованість позову та його безпідставність, просить відмовити позивачу у задоволенні позову, розглядати справу за його відсутності. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у запереченні на позовну заяву просить справу розглядати за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та його представника, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 27.03.2015р. між позивачем та ТзОВ «ЕкономКомфорт» в особі продавця-консультанта [PERSON] укладено договір № 04202/15. Цього ж дня, між позивачем та ТОВ «Економ Комфорт» в особі продавця-консультанта [PERSON] укладено договір № 04202. На виконання вимог договорів, зазначених вище позивачем сплачено 5393,89 грн. (квитанції № 5278345 від 27.03.2015 року, № 2652\\з17 від 09.04.2015 року, № 2652\\з18 від 09.04.2015 року). Позивач звернувся із заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якій просив надати інформацію про те, чи має право ТзОВ «Економкомфорт» надавати фінансові послуги і чи їхня діяльність належить до фінансових послуг. Як видно з повідомлення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) від 07.07.2015 року № 5671/16-12 інформація про ТОВ «Економ Комфорт» до Державного реєстру фінансових установ, що веде Нацкомфінпослуг, вносилась, статусу фінансової установи зазначена юридична особа не набувала, ліцензії на надання фінансових послуг не отримувала. ТОВ «Економ Комфорт» здійснює операції із фінансовими активами, тобто надає фінансові послуги, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів фізичних осіб. Позивач, вважаючи нелегітимною діяльність відповідача, звернувся до останнього із вимогою повернути сплачені ним кошти в сумі 5393,89 грн., однак листом ТзОВ «ЕкономКомфорт» у такому йому було відмовлено, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Згідно з п.п. п.п. 1.1 договору № 04202/15 від 27.03.2015 року за цим договором одна сторона адміністратор за згодою іншої сторони учасника, зобов'язується за плату вчинити від імені та за рахунок останнього певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного в додатку № 1 до договору: сформувати групу учасників, забезпечити її адміністрування; присвоїти та повідомити учаснику його номер групи та персональний код у групі: організовувати га проводити розподіли свідоцтв; здійснити оплату товару на користь учасника та/або надати учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини. погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим договором та додатками до нього. Відповідно до п.1.1, 2.1 договору № 04202 від 27.03.2015 року замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання за плату здійснити наступні дії: забезпечити дбайливе оформлення договору про участь у програмі для замовника з дотриманням вимог чинного законодавства; надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі. Сторони дійшли згоди, що оплата наданих послуг є договірною, виражається у процентному відношенні у розмірі 7,0% від вартості товару та/або цільової позики, на суму визначену в додатку № 1 до договору про участь в програмі, і становить 4900 грн. Відповідно до п.4 ч.1 ст.34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. Згідно з п.5 ч.1 ст.1 цього Закону фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Ураховуючи дані, які містяться в матеріалах даної справи та враховуючи лист Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) від 07.07.2015 року № 5671/16-12, суд дійшов висновку, що відповідач здійснює свою діяльність без відповідної ліцензії. Відповідно до положення ч.2 ст.203 ЦК України (далі - ЦК) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Позивач відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» має право на отримання повної інформації про послугу та її виконавця. Згідно з ч.2 ст.627 ЦК у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю . У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч.1 ст.216 ЦК). З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню вимоги про визнання недійсними договорів №№ 04202, 04202/15 від 27.03.2015 року та стягнення з відповідача 5393,89грн. матеріальної шкоди. Що стосується позову в частині стягнення з відповідача 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно з абз. 1, 2 п. 3, абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб . Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Усупереч наведеному позивачем не доведено факту заподіяння йому відповідачем моральних страждань, тому суд вважає, що підстав для відшкодування моральної шкоди немає. Також, на підставі другого речення частини 6 статтті 154 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 27.08.2015 року, із врахуванням ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 23.09.2015 року, після набрання рішенням законної сили, слід скасувати. Таким чином, позов задовольняється частково у межах, зазначених вище.

Outcome: partial