Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло йому та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є його племінниками. 11 травня 2011 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір піднайму (найму) жилого приміщення, відповідно до якого наймодавці надали для користування наймачам без родини двокімнатну квартиру [ADDRESS] строком на 20 років, а саме: з 11 травня 2011 року по 11 травня 2020 року. У 2011 році відповідачі були зареєстровані за вказаною адресою. Зазначає, що у 2012 році відповідачі виїхали до Італії. У травні 2021 року позивач та члени його родини зверталися до Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради із заявами про зняття з реєстрації місця проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS] . Однак, орган реєстрації відмовив у вчиненні реєстраційних дій з посиланням на те, що місце проживання відповідачів було зареєстровано не на підставі договору найму житла, тому закінчення строку дії договору найму не є підставою для їх зняття з реєстрації місця проживання. Посилаючись на вказані обставини та на обставини того, що відповідачі не проживають в квартирі з 2012 року і, при цьому, ніяких перешкод у їх проживанні ним не чинилися, а також на те, що відповідачі не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймають, позивач просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у двокімнатній квартирі [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2021 року відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання на 02 вересня 2021 року. 02 вересня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 25 жовтня 2021 року у зв`язку із залученням до участі в справі третіх осіб. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 01 грудня 2021 року. 01 грудня 2021 року протокольною ухвалою головуючого відкладено розгляд справи до 16 грудня 2021 року у зв`язку з першою неявкою відповідачів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, відзив на позовну заяву у визначений судом строк не подали. Від третіх осіб [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою [PERSON] та [PERSON] , повідомила, що цю сім`ю знає 10 років та спілкується з ними. Часто буває в них вдома, речей відповідачів там не бачила, і взагалі цих людей не знає. Щоб чинилися їм перешкоди в користуванні житлом вона ніколи не бачила і про таке не чула. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, повідомила, що в квартирі проживає [PERSON] , його дружина [PERSON] та їх син [PERSON] , більше нікого там не бачила. В будинку вона проживає з 2000 року, їх сім`ю знає років 15. Буває в них вдома, проте речей відповідачів там не бачила, про вчинення їм перешкод у користуванні квартирою їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача зверху, повідомила, що вона проживає в будинку біля 30 років, сім`ю позивача знає близько 20 років. Зазначила, що в квартирі проживають [PERSON] , [PERSON] та їхні діти - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , інші люди там не проживають. В їх квартирі була останній раз влітку цього року, проте особистих речей відповідачів там не бачила, про вчинення їм перешкод в користуванні житлом вона ніколи не чула. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності від 06 січня 1999 року квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с. 5). 11 травня 2011 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідачами [PERSON] і [PERSON] було укладено типовий договір піднайму (найму) жилого приміщення, дачі, садового будиночка, відповідно до якого позивач та треті особи надали для користування відповідачам двокімнатну квартиру [ADDRESS] на строк з 11 травня 2011 року по 11 травня 2020 року (а.с. 6). Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 08 липня 2021 року мешканцями будинку [ADDRESS] , у квартирі за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Стаття 391 ЦК України наділяє власника правом вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до частини першої статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк (частина друга статті 763 ЦК України). За приписами статті 168 ЖК Української РСР укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Частиною першою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. У статті 9 ЖК Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі у спірній квартирі фактично не проживають з 2012 року, перешкод в користуванні житлом їм ніхто не чинить, їх особисті речі в квартирі відсутні. Участі у проведенні оплати комунальних послуг та утриманні житла відповідачі не приймають. До того ж, строк дії типового договору піднайму (найму) жилого приміщення, дачі, садового будиночка закінчився 11 травня 2020 року і матеріали справи не містять даних щодо продовження строку дії цього договору. Вирішити проблему в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості, оскільки відповідачі самостійно знятися з реєстрації не бажають. За таких обставин, суд, вважає, що право позивача на вільне користування та розпорядження належним йому житлом порушено з боку відповідачів та підлягає захисту. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено, тому з відповідачів в дольовому порядку на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1816 грн (2 * 2270 грн * 0,4), тобто по 908 грн (1816 грн / 2) з кожного з них, ураховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved