Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

у липні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визначити їй додатковий строк три місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина (спадкова справа № 77/2020 у Саратській районній державній нотаріальній конторі Одеської області), до складу якої входить земельна ділянка, розташована на території Сергіївської сільської ради Саратського району Одеської області, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД № 038801 від 08 жовтня 2004 року. Позивач, єдина дитина померлої та спадкоємець першої черги за законом, звернулася до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, який постановою відмовив у вчиненні нотаріальної дії, пославшись на те, що позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини. Позивач вважає, що пропустила зазначений строк з поважних причин, так як у зв`язку зі встановленням карантину було обмежено можливість пересування громадян. Позивач до суду не з`явилася, однак надавала до суду клопотання, в яких просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, які визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частини 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України визначають, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно до роз`яснень, викладених в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, які роблять вчасне звернення в нотаріальну контору неможливим або важким. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 13 грудня 2018 року в справі № 459/295/16-ц /провадження № 61-19401св18/ поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 22 вересня 2000 року Київським РВ УМВС України в Одеській області, позивач - [PERSON] - народилася [INFO] у с. Сергіївка Саратського району Одеської області (а.с. 4-5, 42). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір`ю [PERSON] , яка народилася [INFO] у с. Сергіївка Саратського району Одеської області, є [PERSON] (а.с. 6 зв., 44). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 6, 37, 38-39). Згідно довідок Сергіївської сільської ради Саратського району Одеської області від 05 червня 2020 року за № 306, № 307, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована до моменту смерті одна за адресою: [ADDRESS] , арешту на майно померлої немає (а.с. 40-41). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка, зокрема, складається, із земельної ділянки площею 4,89 га, розташованої на території Сергіївської сільської ради Саратського району Одеської області, яка належала їй на підставі державного акту серії ОД № 038801 (а.с. 7, 47, 48). Позивач 18 червня 2020 року, з пропуском встановленого законом строку, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого Саратською районною державною нотаріальною конторою Одеської області відкрита спадкова справа щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 36). Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 22 жовтня 2020 року № 62158420 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та № 62158436 (заповіти/спадкові договори), витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа, однак свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіти чи спадкові договори відсутні (а.с. 33-34, 53). Постановою державного нотаріуса від 30 червня 2020 року № 239/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку із пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини та позивачу роз`яснено про необхідність звернення до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 8). Також, судом встановлено, що в матеріалах спадкової справи, копії яких надійшли на адресу суду, наявна копія заповіту [PERSON] , посвідченого 21 січня 1998 року заступником голови Сергіївської сільської Ради народних депутатів Саратського району Одеської області, згідно якого усе майно заповідається позивачу (а.с. 46). Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID - 19» № 211 від 11 березня 2020 року, починаючи з 12 березня 2020 року по 3 квітня 2020 року, а потім продовжено і надалі до 22 травня 2020 року, було установлено на всій території України карантин та введено відповідні карантинні заходи та обмеження. Згідно постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з подальшими змінами та доповненнями) дію карантину продовжено до 31 липня 2020 року. Карантинні заходи передбачені вищезазначеними актами встановлювали, в тому числі, обмеження громадян у вільному пересуванні на території України, а також обмеження в усіх державних нотаріальних конторах прийму громадян задля запобігання скупчення людей у приміщенні контори, що могло бути підставою неможливості своєчасної реалізації позивачем своїх спадкових прав та вчасного звернення із заявою про прийняття спадщини. Зазначені обставини є загальновідомими та такими, що відповідно до положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребують доказування. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини після смерті матері у зв`язку із введеними в державі карантинними обмеженнями, тобто з поважних причин, інших спадкоємців після смерті матері немає, тому на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України вважає необхідним визначити їй додатковий строк три місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved