Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що згідно письмового договору позики від 13 лютого 2014 року (далі - Договір) укладеного між ним та [PERSON], остання взяла у позику грошові кошти у розмірі 27572 грн, що еквівалентно 3161,92 доларів США, курс долара США сторони домовились визначати згідно з даними, що розміщені на сайті www.minfin.com.ua (п. 1 Договору). Згідно п. 2 Договору, позичальник зобов'язується повернути кошти готівкою у строк до 1 жовтня 2014 року. У випадку збільшення курсу долара США по відношенню до гривні, позичальник зобов'язується повернути суму гривень еквіваленту сумі 3161,92 доларів США за курсом Української міжбанківської валютної біржі на день повернення позики та неустойки. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджено розпискою від 14 лютого 2014 року. [PERSON] грошові кошти у визначений зобов'язанням строк не повернула, а тому згідно умов Договору сума боргу станом на 14 липня 2016 року складає 78384 грн. Пунктом 5 Договору передбачено, якщо позивальник своєчасно не поверне суму позики він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу та пеню у розмірі 0,1 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення. Сума пені згідно вищезазначеного положення договору з 14 липня 2015 року по 14 липня 2016 року становить 28688,54 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], [PERSON] позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась за причин визнаних судом неповажними, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала. Оскільки відповідачка, яка належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи у судове засідання не з'явилась за причин визнаних судом неповажними, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що 13 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримала у позику грошові кошти в розмірі 27572 грн, що еквівалентно сумі 3161,92 грн згідно з курсом на Українській міжбанківській валютній біржі станом на день укладення Договору. Курс долара США сторони домовились визначати згідно з даними, що розміщені на сайті www.minfin.com.ua. Зазначену суму грошових коштів позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві готівкою у строк до 1 жовтня 2014 року. У випадку збільшення курсу долара США по відношенню до гривні, позичальник повертає позикодавцеві суму гривень еквіваленту сумі 3161,92 доларів США (а. с. 7, 8). Пунктом 5 Договору передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу, пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Таким чином, оскільки [PERSON] згідно Договору зобов'язується повернути позику до 1 жовтня 2014 року, відповідно до правила ст. 253 ЦК України є такою, яка прострочила виконання зобов'язання з 2 жовтня 2014 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вищевказаного правила, розписка про отримання позики є тим належним та допустимим доказом, що посвідчує передання позикодавцем позичальнику визначеної грошової суми. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові № 6-37цс15 від 1 квітня 2015 року Верховний Суд України зробив правовий висновок, зокрема про те, що звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за договором позики у зв'язку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. У разі прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно ст. 625 ЦК України. Крім того позикодавець має право отримати проценти від суми позики, згідно ст. 1048 ЦК України, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором. Факт повернення суми позики до звернення позивача до суду, але з порушенням встановленого договором позики строку повернення, не звільняє боржника від відповідальності, передбаченої ст. ст. 625, 1048 ЦК України. Таким чином, оскільки [PERSON] не виконано зобов'язання з повернення позики, відповідно з неї має бути стягнуто на користь [PERSON] заборгованість за договором позики, що складається з 78384 грн (3161,92 доларів США х 24,79 грн = 78384 грн), а також пені згідно п. 5 Договору у розмірі 28688,54 грн (а. с. 4, 5), а всього 107072,54 грн. Відповідно до викладеного, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на вищезазначене правило, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1071,75 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved