Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-03 00:00:00

У листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначала про те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], з якимвона перебувала у шлюбі з 25 травня 1975 року. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті її чоловіка, окрім неї, є двоє її спільних дочок: [PERSON] і [PERSON]. За життя її чоловік був власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], ця нерухомість набута ним разом із позивачкою та їх дочкою [PERSON] в порядку приватизації. Обидві дочки від прийняття спадщини після смерті батька відмовилися у встановленому законом порядку. Проте оформити спадкові права у приватного нотаріуса [PERSON] на вказану частину квартири її померлого чоловіка не представилось можливим, оскільки свідоцтво про право власності на житло за життя чоловіка у місцевому БТІ не було зареєстровано і не проведена державна реєстрація цих прав як така. Просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину спірної квартири, як набута нею в порядку спадкування після смерті [INFO] року [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність на підставі поданих нею доказів. Відповідачі, [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але в своїх письмових заявах позов визнали в повному обсязі, просили суд розглянути справу без їх присутності. Приватний нотаріус Липоводолинського нотаріального округу, Сумської області [PERSON], в суд не з'явилася, але в письмовій заяві не заперечувала проти позову, просила справу розглянути без її участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін та третіх осіб, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази зібраній у ній, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з огляду на нижченаведене. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 25 травня 1974 року в с. Панасівка [PERSON] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, після реєстрації шлюбу дружиною обрано прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с.6). На підставі розпорядження комісії по приватизації житлового фонду Липоводолинської селищної Ради народних депутатів Сумської області від 16 лютого 1996 року № 298 за підписом її керівника [PERSON] - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], видано свідоцтво про право спільної часткової власності на житло у виді квартири [ADDRESS] (загальна площа квартири становить 47,6 кв.м), а саме: кожному співвласнику передано у власність по 1/3 частині цього нерухомого майна. Проведена реєстрація цієї квартири у реєстраційній книзі органу приватизації за № 4/296 (а.с.8). За даними технічної документації вищевказана квартира є двокімнатною, загальною житловою площею 25,9 кв.м., і розташована на другому поверсі будинку [ADDRESS], її загальна вартість станом на 30 жовтня 2013 року складає 51220 грн. 00 коп. (а.с. 9-11). [INFO] року в смт. Липова Долина [PERSON] помер (а.с.5). 24 вересня 2013 року за заявою дружини [PERSON] у приватного нотаріуса Липоводолинського нотаріального округу Сумської області [PERSON] заведена спадкова справа № 87/2013. Остання є єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування, оскільки [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті їх батька (а.с.33, 41,45). При вирішенні даної справи суд виходить з наступних норм законів та висновків, а саме: 1. Статті 5,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року визначають, що передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, і оформляється дана процедура свідоцтвом про право власності на квартиру, яке реєструється в органах приватизації, і не потребує нотаріального посвідчення. Отже, моментом переходу права власності на квартиру від держави до фізичних осіб в порядку приватизації є прийняття відповідного рішення органом приватизації з послідуючим оформленням свідоцтва, про право власності на приватизовану квартиру. Наведений вище закон не пов'язує момент виникнення права власності на приватизовану квартиру з послідуючою державною реєстрацією такого права, в тому числі і в органах БТІ. Таким чином, подружжя [PERSON] та їх спільна дочка правомірно набули право власності на приватизовану квартиру в порядку приватизації з належним його оформленням. 2. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набрав чинності з 03 липня 2004 року і право власності на житло (квартиру) за відповідних підстав вже з 03 липня 2004 року виникає з моменту його державної реєстрації. До цієї дати виникнення права власності на приватизоване житло не залежно від державної реєстрації. З урахуванням вимог ст.ст.1218,1220 ЦК України право власності у позивачки на 1/3 частину у праві власності на вказану вище квартиру, яка за життя належала її чоловіку, виникло саме з моменту відкриття спадщини. З огляду на вищевикладене суд вважає, що позивачка, яка подала заяву про прийняття спадщини на частку спадкодавця у приватизованій квартирі, має право безперешкодно оформити спадкові права після смерті її чоловіка шляхом звернення до відповідного нотаріуса (нотконтори) за видачею свідоцтва про право на спадщину з пред'явленням відповідного свідоцтва про право власності на спірне житло і вже у наступному провести державну реєстрацію цих прав за нинічинними нормами закону. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з вищевикладених обґрунтувань.

Outcome: approved