Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ДСП Агрокомплекс про визнання договору оренди землі припиненим, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 2,44 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Райгородської сільської ради Камянського району Черкаської області. 20 вересня 2010 року між нею та ДСП Агрокомплекс був підписаний договір оренди вищдевказаної земельної ділянки строком на пять років, яка була зареєстрована 08 жовтня 2013 року у відділі Держкомзему у Камянському районі Черкаської області. Вважаючи, що строк договору оренди земльної ділянки закінчився і вона не хотіла продовжувати строк договору оренди землі, а мала намір самостійно обробляти належну їй на праві власності земельну ділянку, в звязку з чим вона звернулась до ДСП Агрокомплекс і просила не проводити на вказаній земельній ділянці комплекс польових робіт. Однак їй було відмовлено з тих підстав, що строк дії договору оренди землі не сплив, оскільки початок перебігу строку дії договору оренди землі починається з часу його реєстрації, тобто з 08 жовтня 2013 року до 08 жовтня 2018 року. Позивач вважає, що земельну ділянку передала відповідачу у користування 20 вересня 2010 року, тобто в день підпсання договору оренди землі, а відповідач прийняв її та користувався з часу підписання договору, тому вказаний договір оренди припинив свою дію після закінчення 5-річного строку, а саме 20 вересня 2015 року, тому звернулась до суду з вказаним позовом. Представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити позов. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать письмові заяви представників, причину неявки суду вони повідомили, однак суд вважає, що причини, на які посилаються представники відповідача, не є поважними. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставни та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,44 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Райгородської сільської ради Камянського району Черкаської області. 20 вересня 2010 року між нею та ДСП Агрокомплекс був підписаний договір оренди вищдевказаної земельної ділянки строком на пять років, яка була зареєстрована 08 жовтня 2013 року у відділі Держкомзему у Камянському районі Черкаської області. Вважаючи, що строк договору оренди земльної ділянки закінчився і вона не хотіла продовжувати строк договору оренди землі, а мала намір самостійно обробляти належну їй на праві власності земельну ділянку, в звязку з чим вона звернулась до ДСП Агрокомплекс і просила не проводити на вказаній земельній ділянці комплекс польових робіт. Однак їй було відмовлено з тих підстав, що строк дії договору оренди землі не сплив, оскільки початок перебігу строку дії договору оренди землі починається з часу його реєстрації, тобто з 08 жовтня 2013 року до 08 жовтня 2018 року. Позивач вважає, що земельну ділянку передала відповідачу у користування 20 вересня 2010 року, тобто в день підпсання договору оренди землі, а відповідач прийняв її та користувався з часу підписання договору, тому вказаний договір оренди припинив свою дію після закінчення 5-річного строку, а саме 20 вересня 2015 року, тому звернулась до суду з вказаним позовом. Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України Про оренду землі. За змістом статей 18, 20 Закону України Про оренду землі ( у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного догвору оренда землі він набирає чинності. Відповідно до пункту 45 договору оренди земльної ділянки договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як устотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов догвору оренди землі, склали і підписали вказаний вище договір, надавши згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Суд вважає, що договір оренди землі припинив свою дію після закінчення 5-річного строку, який розпочинається з моменту його укладення, а не з моменту його державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договору (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент їх укладення. Згідно правових позицій Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року №6-162цс13, в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Outcome: approved