Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

У листопаді 2015 року ПАТ «Чернігівобленерго» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення збитків в сумі 22 669 грн. 87 коп. Позовні вимоги мотивовано тим, що 11 серпня 2015 року при перевірці дотримання [PERSON] правил користування електричною енергією для населення, працівниками товариства було виявлено самовільне підключення електроустановок до електромережі, внаслідок чого електроенергія споживалася, однак лічильником не обліковувалася. У січні 2015 року [PERSON] звернувся із позовом до ПАТ «Чернігівобленерго» про визнання недійсним договору про користування електричною енергією № 31/35 від 02 червня 2008 року, укладеного між ВАТ Енергетичною компанією «Чернігівобленерго» та [PERSON], обґрунтовуючи тим, що спірний договір він не підписував, що свідчить про використання ПАТ «Чернігівобленерго», в порушення ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесної підприємницької практики. Ухвалою Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року вищевказані позовні вимоги було об`єднано в одне провадження. Рішенням Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 25 травня 2016 року, позовні вимоги ПАТ «Чернігівобленерго» до [PERSON] задоволено, стягнуто з останнього на користь ПАТ «Чернігівобленерго» збитки, завдані порушенням Правил користування електричню енергією для населення, в сумі 22 669 грн. 87 коп. В задоволенні позовних вимог ПАТ «Чернігівобленерго» до [PERSON] відмовлено. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Чернігівобленерго» задоволено, визнано недійсним договір про користування електричною енергією № 31/35 від 02 червня 2008 року, укладений між ВАТ Енергетичною компанією «Чернігівобленерго» та [PERSON], розподілено судові витрати. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2016 року було частково задоволено касаційну скаргу ПАТ «Чернігівобленерго», ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 травня 2016 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до апеляційного суду. В апеляційній скарзі ПАТ «Чернігівобленерго» просило скасувати рішення Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2016 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі зверталась увага ту обставину, що в ході судового розгляду даної справи знайшов підтвердження факт договірних відносин між ПАТ «Чернігівобленерго» та [PERSON], оскільки з 1999 року [PERSON] своєчасно та без зауважень проводив оплату коштів за спожиту електроенергію. Крім того, за твердженням ПАТ «Чернігівобленерго» , суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з нього на користь [PERSON] витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, та судовий збір на користь держави. В запереченні [PERSON] просив суд постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишити рішення першої інстанції без зміни, мотивуючи свою позицію законністю і та обґрунтованістю судового рішення. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. Судом першої інстанції було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 30.11.2000 року [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку за адресою: с. Неданчичі, вул. Даутова, 43 (а.с. 34). З довідки виконавчого комітету Неданчицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 18.03.2015 року № 173 вбачається, що будинкок, який рахується згідно погосподарських книг в с. Неданчичі по вул. Даутова, 43, до 2000 року рахувався за адресою: с. Неданчичі по вул. Даутова, 40. 02 червня 2008 року між ВАТ ЕК «Чернігівобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Чернігівобленерго», та [PERSON] було укладено договір на користування електричною енергією та відкрито особовий рахунок на об`єкт нерухомого майна будинок № 40 по вул. Даутова у с. Неданчичі Ріпкінського району Чернігівської області (а.с. 14-15). Представниками ПАТ «Чернігівобленерго» 11 серпня 2015 року було здійснено перевірку дотримання споживачем правил користування електричною енергією в житловому будинку № 40 по вул. Даутова, в с. Неданчичі, Ріпкинського району Чернігівської області, під час якої було встановлено, що [PERSON] в порушення п. 48 Правил користування електричною енергією було влаштоване самовільне підключення електроустановок до електромережі ПАТ «Чернігівобленерго» з порушенням схеми обліку - накид на ввідні дроти, внаслідок чого електроенергія споживалася, а лічильником не обліковувалася. Зазначені обставини було зафіксовано в акті від 11 серпня 2015 року № 007587, підписаному трьома представниками ПАТ «Чернігівобленерго» та відповідачем, до акту додано схему підключення (а.с.7-8). Рішенням комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення Ріпкинського району електромереж ПАТ «Чернігівобленерго» від 03.09.2015 року (протокол № 412) було визначено, що вартість не облікованої електроенергії, спожитої [PERSON] становить 22 669 грн. 87 коп. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи від 10 лютого 2016 року, підписи від імені [PERSON] в договорі про користування електричною енергією № 31/35 від 2.06.2008 року, виконані не ним, а іншою особою (а.с. 78-90). Задовольнивши позовні вимоги ПАТ «Чернігівобленерго» в частині визнання недійсним договору про користування електричною енергією, суд першої інстанції виходив з того, що волевиявлення [PERSON] на укладення вказаного договору про користування електричною енергією було відсутнє, оскільки згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи від 10 лютого 2016 року підписи від імені [PERSON] на спірному договорі виконано іншою особою. Однак, з наведеним висновком погодитись не можна, оскільки він не відповідає приписам норм матеріального та процесуального права. Положеннями ч. 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до положень ч. 6 статті 147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов'язковим і має оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу, згідно яких жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Поклавши висновок експерта в основу рішення, суд першої інстанції не надав правової оцінки іншим доказам, добутим у справі, надавши в порушення норм процесуального закону, перевагу висновку експерта, в той час, коли він, як і будь-який інший доказ, не має наперед встановленого значення та переваги в порівнянні з іншими джерелами доказування, підлягає перевірці й оцінці на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи у їх сукупності. Виходячи з аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», ст. 19 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов`язковим за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. У разі відсутності письмового договору між енергопостачальником та споживачем, необхідна наявність відкритого особового рахунку споживача та постачання енергії, що є фактичним укладенням договору. Частиною 2 статті 218 ЦК України встановлено, що якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладено усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Встановивши, що [PERSON] не підписував спірний договір, суд першої інстанції не врахував того, що 02 червня 2008 року [PERSON] відкрив особовий рахунок, протягом семи років він та його дружина [PERSON] фактично користувалися наданими послугами з електропостачання та проводили розрахунки за спожиту електричну енергією, а тому, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 218 ЦПК України, наведені дії свідчать про наявність між сторонами договірних правовідносин з приводу постачання електричної енергії. Відтак, за фактичної наявності правовідносин між сторонами та добровільному виконанні сторонами умов типовому договору на ергопостачання, підстави для визнання його недійсним відсутні. Оскільки вказаним обставинам суд першої інстанції не дав належної правової оцінки, рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічних позовних вимог та розподілу судових витрат в наведеній частині, підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні наведених позовних вимог. В порядку розподілу судових витрат, за ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь ПАТ «Чернігівобленерго» підлягають стягненню витрати, понесені останнім на сплату судового збору при зверненні до апеляційного суду у сумі 1515 грн. 80 коп.

Outcome: approved