Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У липні 2013 року позивачі звернулися до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідачів, в якому просять визнати право власності на квартири [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] в будинку [ADDRESS] Відповідно позовної заяви позивачами зазначено, що на балансі ЗАТ «ХППБМ» є гуртожиток - будинок [ADDRESS] Гуртожиток акціонерним товариством не обслуговується більш десяті років. Усі мешканці - основні наймачі мають особисті рахунки и укладені угоди з комунальними підприємствами - постачальниками комунальних послуг. На зборах більшість мешканців, маючих право на це житло, погодилися відстоювати своє право на житло шляхом звернення до суду за визнанням за ними права власності на житлові приміщення - кімнати, в яких вони мешкають багато років, з метою створення Товариства співвласників багатоквартирного будинку (ТСББ). Вони мають право на отримання у власність житла - нерухомого майна на підставі частини 1 ст. 344 ЦК України, згідно з якою особа, яка добросовісно заволоділо чужим майном та продовжує відкрито, безперервно, володіти нерухомим майном на протязі десяти років або рухомим майном на протязі п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). В судовому засіданні позивачі підтримали позовну заяву, посилаючись на вищенаведене, просять позов задовольнити. Представник Закритого акціонерного товариства «Харківпобутпромбудмонтаж» позов визнав, надавши пояснення та просячи слухати справу у його відсутності. Представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просить слухати справу у його відсутності. Представник Департаменту житлового господарства Харківської міської ради про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, просять слухати справу у їх відсутності. Вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. В судовому засіданні з достовірністю встановлено наступне. [PERSON] згідно довідки володіє квартирою [NUMBER] - за реєстрацією квартира [NUMBER], загальною площею 28.0 кв.м., житловою площею 18.3 кв.м., що складається з приміщення житлової кімнати квартири [NUMBER] літера 1 площею 18.3 кв.м., та частки площі загального користування площею 9.7 кв.м. приміщень: 1-комора, 2-вмивальник, 3-ванна, 4-вбиральня, 5-вбиральня, 6-кухня, 7-коридор, та яка розташована на другому поверсі, лівий блок, в будинку [ADDRESS] Позивачка мешкає сама. [PERSON] згідно наданої довідки володіє квартирою [NUMBER] - за реєстрацією квартира [NUMBER], загальною площею 59.0 кв.м., житловою площею 32.3 кв.м., що складається з приміщень літери: 1 - коридор площею 6.3 кв.м., 2-житлової кімнати площею 13.6 кв.м., 3--житлової кімнати площею 18.7 кв.м., та частки площі загального користування площею 20.4 кв.м. приміщень: 1-комора, 2-вмивальник, 3-ванна, 4-вбиральня, 5-вбиральня, 6-кухня, 7-коридор, та яка розташована на другому поверсі, лівий блок, в будинку [ADDRESS] Позивач мешкає з дружиною - [PERSON] та сином [PERSON] [PERSON] володіє з 2000 року згідно довідки квартирою [NUMBER] - за реєстрацією квартира [NUMBER], загальною площею 28.6 кв.м., житловою площею 19.9 кв.м., що складається з приміщення житлової кімнати квартири [NUMBER] літер 1 площею 19.9 кв.м. та частки площі загального користування площею 8.7 кв.м. приміщень: 9-коридор, 10-кухня, 11-санвузол, 12-коридор, 13-вбиральня, 14-вбиральня, та яка розташована на другому поверсі, правий блок, в будинку [ADDRESS] Мешкає сама. [PERSON] згідно довідки володіє квартирою [NUMBER], за реєстрацією кв. [NUMBER], загальною площею 32.5 кв.м., житловою площею 11.0 кв.м., що складається з приміщень літери: 1- коридор площею 4.2 кв.м., 2-коридор площею 6.1 кв.м., 3-кухні площею 7.8 кв.м., 4- санвузол площею 3.4 кв.м., 5-житлової кімнати площею 11.0 кв.м., яка розташована на першому поверху, правий блок, в будинку [ADDRESS] Мешкає сама. [PERSON] згідно довідки володіє квартирою [NUMBER] - за реєстрацією квартира [NUMBER], загальною площею 29.9 кв.м., житловою площею 19.6 кв.м., що складається з приміщення житлової кімнати квартири [NUMBER] літера 1 площею 19.6 кв.м., та частки площі загального користування площею 10.3 кв.м. приміщень: 1-вмивальник, 2-ванна, 3-вбиральня, 4-вбиральня, 5-кухня, 6-коридор, та яка розташована на першому поверсі, лівий блок, в будинку [ADDRESS] Мешкає з дружиною [PERSON] [PERSON] згідно довідки володіє квартирою [NUMBER] - за реєстрацією квартира [NUMBER], загальною площею 52.9 кв.м., житловою площею 23.8 кв.м., що складається з приміщень літери: 1 - коридор площею 2.6 кв.м., 2-комори площею 0.8 кв.м., 3- житлової кімнати площею 6.9 кв.м., 4-коридор площею 6.6. кв.м., 5-комори площею 0.8 кв.м., 6-житлової кімнати площею 16.9 кв.м. та частки площі загального користування площею 18.3 кв.м. приміщень: 1-вмивальник, 2-ванна, 3-вбиральня, 4-вбиральня, 5-кухня, 6-коридор, та яка розташована на першому поверсі, лівий блок, в будинку [ADDRESS] Мешкає з донькою [PERSON] [PERSON] згідно довідки володіє квартирою [NUMBER] - за реєстрацією квартира [NUMBER], загальною площею 25.5 кв.м., житловою площею 16.7 кв.м., що складається з приміщення житлової кімнати квартири [NUMBER] літера 1 площею 16.7 кв.м., та частки площі загального користування площею 8.8 кв.м. приміщень: 1-комора, 2-вмивальник, 3-ванна, 4-вбиральня, 5-вбиральня, 6-кухня, 7-коридор, та яка розташована на другому поверсі, лівий блок, в будинку [ADDRESS] Мешкає з сином [PERSON] Позивачі та члени їх родин раніше працювали на будівництві на державному підприємстві, а потім в Закритому акціонерному товаристві - ЗАТ «Харківпобутпромбудмонтаж». Матеріалами справи підтверджується, що вісім років підприємство не працює, немає ні майна, ні працівників, не здійснює господарчу діяльність. Мешканці самі ремонтуємо приміщення, дах, та інше, та налагоджують усі мережі постачання води, світла, тепла, газопостачання. ЗАТ не є користувачем комунальних послуг. Господарським судом Харківській області в задоволенні позову про визнання банкрутом ЗАТ «ХППБМ» було відмовлено. У зв'язку з відсутністю кворуму акціонерів ліквідація ЗАТ у законному порядку не можлива. На балансі ЗАТ «ХППБМ» є гуртожиток - будинок [ADDRESS], який не обслуговується ЗАТ більш десяті років. Усі мешканці основні наймачі мають особисті рахунки и ними укладені угоди з комунальними підприємствами - постачальниками комунальних послуг. За участю керівництва ЗАТ та мешканців гуртожитку було обраховано площі житлових кімнат квартир, та також пропорційно, відповідно до розміру житлової площі кожної квартири і частки загальних площ житлових секцій гуртожитку, які надаються до кожній квартирі. З таким рахунком, що за ЗАТ, тобто майбутнього ТСББ окремо залишається тільки сходи, вхід, вихід, дах, та мережі, що в цих приміщеннях знаходяться. Також прийнято рішення про закріплення цієї житлової площі за мешканцями гуртожитку. Суду як докази знаходження у володінні та користуванні позивачів цих квартир надані копії квитанцій про сплату комунальних послуг, копії паспортів, довідки з місця мешкання. Відповідно частини 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділо чужим майном та продовжує відкрито, безперервно, володіти нерухомим майном на протязі десяти років або рухомим майном на протязі п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, правила ст. 344 ГК Украины про набувальну давність поширюється на випадки, коли володіння майном почалось за три роки до набрання чинності ЦК України. З урахуванням того, що Цивільний кодекс України набрав чинність с 1 січня 2004 року (п.1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли до 1 січня 2001 року, а тому визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч.4 ст.344 ГК Украины) може мати місце с 1 січня 2011 року. Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» №500-17 від 04.09.2008 року в ч.1 ст. 1 передбачає поширення цього Закону на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Також згідно ч. 3 ст. 1 цього Закону сфера дії його поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної та комунальної власності. Згідно ст.1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир, житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно до ч.1 ст. 2 Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» №500-17 від 04.09.2008 року громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках передбачених цим Законом) або шляхом отримання соціального житла. Тобто, згідно до ст. 344 ЦК України - набувальна давність, тобто добросовісне заволодіння чужим майном та відкрите безперервне володіння нерухомим майном на протязі десяти років, та на підставі пріоритетності ЦК України перед іншими Законами України, що регулюють цивільні правовідносини, позивачі мають право на оформлення свого права власності на нерухомість - житлову площу, що знаходиться у відкритому, безперервному, добросовісному володінні більше десяті років. Стаття 11 ЦПК України закріплює принцип диспозитивності цивільного процесу, ч. 1 зазначеної статті вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З положення цієї статті також випливає, що суд, за загальним правилом, не повинен виявляти ініціативи у збиранні доказів, про докази, їх кількість та якість повинні піклуватися сторони, оскільки саме на них законом покладений обов'язок доказування суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд, знову таки, тільки сприяє сторонам у витребуванню таких доказів. Таким чином, з врахуванням наведених обставин суд задовольняє позовну заяву позивачів у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved