Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

У листопаді 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» про стягнення суми боргу за договором банківського вкладу. Позивач зазначив, що 10 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір банківського вклада № 661618/2013 на суму 88323,44 грн., яка була ним передана банку. За умовами договору передбачено нарахування 22,5 % річних, строк договору 13 місяців. Після закінчення строку дії договору він звернувся до банку з питання повернення вкладу у сумі 8823,44 грн. та процентів за договором, які складають суму у розмірі 18614,09 грн. Відповідач зобов'язаний був повернути за його вимогою вклад, але він не виконав це зобов'язання до цього часу. Як зазначив позивач йому повідомили що банк має фінансові труднощі і не може повернути депозит, що як зазначив позивач не є підставою для відмови, питання про банкрутство не вирішувалось. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути на його користь з відповідача вклад у сумі 8823,44 грн. та нараховані проценти у сумі 18614,09 грн. В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, своїх представників не направили про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Будь-яких заяв не надали. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір банківського вклада № 661618/2013 на суму 88323,44 грн., яка була ним передана банку. Згідно п. 1.1. предметом Договору є розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Швейцарський «Постійний» Здорова добавка» в національній валюті України на строк 13 (тринадцять) місяців, з дня укладення Договору, з виплатою процентів по закінченні строку дії Вкладу. Для обліку Вкладу Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок № [NUMBER], код банку 380537. Відповідно до п. 1.2. Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок № [NUMBER], код банку 380537. На цей Рахунок-кореспондент Банк перераховує нараховані проценти за збереження Вкладу та може бути перерахований Вклад по закінченні строку його дії. Нараховані проценти за збереження Вкладу з капіталізацією процентів Банк перераховує на Рахунок. Згідно п. 1.3. Вищезазначеного Договору сума початкового вкладу - 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок. Згідно п. 1.7. Договору дата вимоги Вкладником Вкладу - 10 листопада 2014 року. Факт залучення коштів на депозитний рахунок підтверджується випискою з вкладного (депозитного) рахунку по договору банківського вкладу № 661618/2013 від 10.10.2013 року. Як встановлено судом, 10 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір банківського вклада № 661618/2013 на суму 88323,44 грн., яка була ним передана банку. За умовами договору передбачено нарахування 22,5 % річних, строк договору 13 місяців. Відповідно до п. 1.2. Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок № [NUMBER], код банку 380537. Відповідно до п. 1.5. Договору виплата процентів, нарахованих на Вклад за ставкою 22,5 (двадцять дві цілих п'ять десятих) процентів річних, здійснюється згідно з умовами Договору та Правил. Зазначені в цьому пункті ставка стосується виключно першого строку дії Вкладу та може бути змінена для випадків переукладання договору на новий строк на умовах, зазначених в Правилах. Згідно п. 1.7. Договору дата вимоги Вкладником Вкладу - 10 листопада 2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509 ЦК України та зміст Договору, останній є зобов'язанням. Бажаючи отримати всі кошти, що належать Позивачу в повному обсязі в Позивач 05 листопада 2014 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою, в якій повідомив ПАТ «ВіЕйБі Банк» про намір забрати грошів сумі депозита та нарахованих по вищезазначеному договору процентів. (а.с. 5) 05 листопада представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» отримав вказану заяву по пошті, про що свідчить поштове зворотнє повідомлення. (а.с. 6), однак кошти не були видані. Факт залучення коштів на депозитний рахунок підтверджується випискою з вкладного (депозитного) рахунку по договору банківського вкладу № 661618/2013 від 10.10.2013 року, де зазначено, що розмір початкового вкладу складає 40 000,00 грн., строк дії договору з врахуванням пролонгації з 10.10.2013 року по 10.11.2014 року, Залишок на початок періоду складає 88 323,44 грн., сума процентів складає 18614,09 грн. Оскільки відповідач не повернув позивачу за умовами Договору в строк суму внеску та не сплатив суму нарахованих за користування ним процентів, то він порушив умови договору, оскільки такий його обов'язок був ним передбачений. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ст. 1061 ЦК України встановлена виплата процентів на банківський вклад ст. 1073 того ж Кодексу (Глава 72 Кодексу) передбачає правові наслідки невиконання умов договору що стосується банківського вкладу - сплати процентів та відшкодування інших збитків. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа зобов'язана повернути майно, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, а тому сума Внеску з сумою нарахованих за користування ним процентів може бути стягнута з Відповідача Позивачем у судовому порядку відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями п. 9 постанови Правління НБУ «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» від 29 серпня 2014 року № 540 встановлено, що уповноваженні банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 грн. 00 коп. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Разом з тим, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також, слід зазначити, що згідно вимог ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. При цьому, положеннями ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Проте, представником відповідача не надано до суду жодних доказів, з яких би вбачалося, що фінансові операції щодо видачі належних позивачу коштів обмежені за рішенням суду або зупинені в порядку, визначеному ст. 17 Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», як такі, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач свої зобов'язання по поверненню вкладу з нарахованими процентами у строки, встановлені у Договорі, не виконав, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми вкладу у розмірі 88323,44 грн. та нараховані проценти в розмірі 18614,09 грн. є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» про стягнення суми боргу за договором банківського вкладу підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України ст.ст. 319, 386, 525, 526, 533, 612, 1058, 1060, 1073, 1074 ЦК України, ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» та

Outcome: approved