Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес Тур 2000» (далі - відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 17 300,00 грн. та судовий збір в сумі 704,80 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.04.2018 на підставі виставленого відповідачем рахунку, позивачем, без укладання договору, було перераховано на рахунок відповідача 17 300,00 грн. за авіа білет Київ - Мальдіви, Мальдіви - Київ. Того ж дня на електронну пошту позивача відповідач направив договір №00970 від 03.04.2018, ознайомившись з умовами якого позивач звернув увагу на наступне. В телефонній розмові з робітником відповідача позивачу було повідомлено, що він сплачує лише за свій переліт, але відповідно до п. 2.2.5, позивач, як замовник, повинен надати відповідачу інформацію про кількість пасажирів з вказівкою прізвищ, імен та по батькові пасажирів (згідно закордонного паспорту). Крім того, було встановлено, що додаток до Договору йому не відповідає, а саме цей додаток до іншого договору від 03.04.2018 № 00970/01. Оскільки позивач не займається підприємницькою діяльністю, не є юридичною особою та не займаюсь створенням груп для виїзду закордон чартерними рейсами Договір позивачем не було підписано. Враховуючи не підписання позивачем договору, 25.05.2018 позивач звернувся до відповідача з листом - вимогою від 19.05.2018, в якому просив останнього повернути помилково сплачені ним кошти. Оскільки їх повернуто не було, то за захистом свого порушеного права він звернувся до суду. В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься розписка, про причини неявки суд не повідомив. Як передбачено ч. 1, 3 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 06.07.2018 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що у відповідності до квитанції №0.0.1003534200.1 від 03.04.2018 року [PERSON] перерахував ТОВ «Експрес Тур 2000» кошти в сумі 173 00,00 грн. за оплату та організацію чартерного рейсу за договором №00970 від 03.04.2018 року (а.с. 6 а). Як вбачається із договору №00970 від 03.04.2018 року між ТОВ «Експрес Тур 2000» та [PERSON] (далі - Договір) (а.с. 8-11), а саме, п. 7.1., Договір вступає в силу з моменту підписання кожної із сторін і діє до закінчення всіх взаєморозрахунків між сторонами. Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків у відповідності до положень ст. 11 ЦК України є договір. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 207 ЦК України). Ч. 1 ст. 638 ЦПК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Між тим, Договір не було підписано позивачем, що свідчить про те, що він не вступив в дію та як наслідок між сторонами не виникло зобов'язань. Натомість, позивачем вже були сплачені кошти в сумі 17 300,00 грн., а лист позивача з вимогою про їх повернення залишено відповідачем поза увагою (а.с. 13). Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ст. 1212 ЦК України). Отже, враховуючи ту обставину, що сторонами договір не було підписано, у зв'язку з недосягненням ними згоди з приводу умов договору, підстав, на яких були перераховані кошти не існує, а вимоги позивача про повернення коштів є законними. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved