Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Карапишівська сільська рада Миронівського району Київської області про відновлення меж земельних ділянок та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку №58 по вул. Жовтневій в с. Карапиші, Миронівського району, Київської області. Зазначений будинок розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,1568 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та двох земельних ділянок загальною площею 0,1568 га, цільове призначення яких для ведення особистого селянського господарства, які також знаходяться по вулиці Жовтневій № 58 в селі Карапиші Миронівського району Київської області. Належні їй земельні ділянки мають спільну межу із земельною ділянкою, розташованою за адресою: вул. Жовтнева, буд. № 60 в селі Карапиші Миронівського району Київської області, власником якої є [PERSON]. У 2014 році вона виявила, що відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] облаштували огорожу у глиб її території, захопивши частину належної їй земельної ділянки, тим самим перемістивши межу, що розділяє їх земельні ділянки. Добровільно відповідачі відмовилися перенести огорожу на попереднє місце, після чого вона звернулась до Карапишівської сільської ради із заявою про відновлення межі та встановлення межових знаків. За заявою позивача комісією Карапишівської сільської ради були проведені обміри суміжних земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] за участю представника КОФ ДП «Центр ДЗК» [PERSON] та відновлено 6 межових знаків, які передані на зберігання власнику земельної ділянки. Але комісією спір по суті вирішений не був, оскільки [PERSON] JI.C. та [PERSON] після від»їзду комісії сільської ради знищили відновлені межові знаки, а перенесена ними огорожа залишилась на тому ж місці, тобто на території її земельної ділянки. В зв»язку із знищенням межових знаків, вона звернулась з відповідною заявою до Миронівського PB ГУ МВС України в Київській області та до прокуратури Миронівського району, яка, розглянувши заяву, 29.12.2014 року звернулась до Державної інспекції сільського господарства в Київській області для проведення відповідної перевірки та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності. 23.01.2015 року Державною інспекцією сільського господарства в Київській області в особі інспектора сільського господарства в Київській області [PERSON] за участю сільського голови села Карапиші [PERSON], землевпорядника сільської ради [PERSON], дільничного інспектора Бурлета О.В. у присутності [PERSON] проведено перевірку дотримання [PERSON] вимог земельного законодавства при користуванні земельною ділянкою по вулиці Жовтневій в селі Карапиші Миронівського району Київської області, за результатами якої встановлено, що [PERSON] знищила межові знаки на земельній ділянці, яка належить позивачу на праві власності, про що було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 23.01.2015 року № A3/158, протокол про адміністративне правопорушення від 23.01.2015 року № 0001, винесена постанова про накладення на громадянку [PERSON] адміністративного стягнення, а також видано припис від 03.02.2015 року № ПЗ/158 з вимогою усунути виявлене порушення до 25.02.2015 року. 03.04.2015 року державним інспектором проведено перевірку виконання [PERSON] вимог припису від 03.02.2015 року № ПЗ/158, за результатами якої встановлено, що вимоги припису не виконано, порушення не усунуто, про що було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 03.04.2015 року № 04-22/52 № А96/220. В червні 2015 року позивач звернулась до землевпорядної організації КОФ ДП «Центр ДЗК» та замовила зведений план земельних ділянок, які належать їй на праві власності за адресою: село Карапиші Миронівського району Київської області по вулиці Жовтневій № 58 та земельних ділянок, які належать [PERSON] JI.C. за адресою: село Карапиші Миронівського району Київської області по вулиці Жовтневій № 60. З даного зведеного плану земельних ділянок вбачається, що відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] JI.C. захопили частину належних їй земельних ділянок загальною площею 0,0187 га. З огляду на викладене позивач просить: зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод у користуванні належними їй на праві власності земельними ділянками за адресою: село Карапиші Миронівського району Київської області по вулиці Жовтневій № 58. 3обов'язати [PERSON] та [PERSON] відновити межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) за адресою: село Карапиші Миронівського району Київської області по вулиці Жовтневій № 58, які належать [PERSON]О, та земельних ділянок, які належать [PERSON] за адресою: село Карапиші Миронівського району Київської області по вулиці Жовтневій № 60. Зобов'язати [PERSON] та [PERSON] демонтувати огорожу в вигляді дерев'яних стовпців, шиферу та демонтувати металеві ворота, які встановлені на належній їй земельній ділянці. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] понесені нею витрати за проведення топографо-геодезичних робіт по відновленню межових знаків у розмірі 1200.00 (одна тисяча двісті) гривень. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] понесені нею витрати за виготовлення Зведеного плану земельних ділянок у розмірі 500.00 (п»ятсот) гривень Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на її користь всі судові витрати. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримав з мотивів і підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідачі у жодне судове засідання не зявилися, про місце, час та день розгляду справи повідомлялися належним чином, проте від отримання судових повісток відмовлялися, що підтверджується поштовими повідомленнями, які містяться у матеріалах справи /а.с. 62-63, 65-66, 80-81,99-100./, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Представник Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, надала суду докази стосовно належності відповідачу [PERSON] земельних ділянок за адресою с. Карапиші, Мироніського району Київської області по вул. Жовтнева, 60, та усні пояснення стосовно обставин справи. За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши сторони, вивчивши надані матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №58 по вул. Жовтневій в с. Карапиші, Миронівського району, Київської області. Зазначений будинок розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,1568 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 373747, кадастровий номер земельної ділянки 3222982601:01:212:0117 та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 215018, кадастровий номер земельної ділянки 3222982601:01:212:0070 /а.с. 16,18/. Також позивач є власником двох земельних ділянок загальною площею 0,1568 га, цільове призначення яких для ведення особистого селянського господарства, які також знаходяться по вулиці Жовтневій № 58 в селі Карапиші Миронівського району Київської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 373748, кадастровий номер земельної ділянки 3222982601:01:212:0116 та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 215501, кадастровий номер земельної ділянки 3222982601:01:212:0069 /а.с. 15, 17/. Із копії кадастрового плану ділянки вбачається, що належні позивачу на праві власності земельні ділянки мають спільну межу із земельною ділянкою, яка розташована за адресою по вул. Жовтневій, буд. № 60 в селі Карапиші Миронівського району Київської області, користувачем якої є [PERSON] /а.с.20/. Із оглянутих у судовому засіданні оригіналів по господарської книги с. Карапиші та журналу землевпорядника Карапишівської сільської ради, копії яких залучено до матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є користувачем земельних ділянок розташованої за адресою с. Карапиші Миронівського району Київської області вул. Жовтнева, 60, розмірами 0,080 га та 0,350 га. (загальна площа 0,43га) [PERSON] рішенням Карапишівської сільської ради від 18.01.2008 року № 149-17-4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на вказані земельні ділянки. В подальшому рішенням Карапишівської сільської ради від 05.04.2011 №24-03-77 було надано дозвіл на затвердження технічної документації та видачу [PERSON] державних актів на вказані земельні ділянки /а.с. 109-115/. Однак, як вбачається із відповідей начальника Миронівського районного управління юстиції від 21.09.2015 року № 02-01/15 та начальника Відділу Держземагенства у Миронівському районі Київської області від 07.09.2015 №9-1021-0.2-2281/2-15 за відповідачем на праві власності земельні ділянки не зареєстровані (у встановленому законом порядку) та державні акти їй на ці земельні ділянки не видавалися /а.с.82, 83/ З огляду на надані докази суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] є землекористувачем вказаних земельних ділянок розташованих за адресою с. Карапиші, Миронівського району, Київської області по вул. Жовтневій, 60. Відповідно до положень ст.ст. 91, 103 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані дотримуватися правил добросусідства, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. 19 вересня 2014 року комісією Карапишівської сільської ради були проведені обміри суміжних земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] за участю представника КОФ ДП «Центр ДЗК» [PERSON] та відновлено 6 межових знаків, які передані на зберігання власнику земельної ділянки, що підтверджується [PERSON] відновлення меж земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків від 19 вересня 2014 року /а.с. 19/, кадастровим планом земельної ділянки /а.с.20/, схемою /а.с.21/. Проте після відїзду комісії сільської ради відповідачі знищили відновлені межові знаки, а перенесена ними огорожа залишилась на тому ж місці, тобто на території земельної ділянки позивача. Даний факт було зафіксовано узгоджувальною комісією Карапишівської сільської ради Миронівського району, що підтверджується актом від 14.11.2014 року /а.с. 22/. У звязку із знищенням межових знаків позивач звернулась з відповідною заявою до Миронівського PB ГУ МВС України в Київській області, що підтверджується рапортом помічника чергового [PERSON] та висновком розгляду звернення [PERSON] від 29.09.2014 року /а.с. 23-24/ та до прокуратури Миронівського району, яка розглянувши заяву, 29.12.2014 року звернулась до Державної інспекції сільського господарства в Київській області для проведення відповідної перевірки та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, що підтверджується листом від 31.12.2014 року №17-198-14, листом від 18.02.2015 року № 02-4-09/408 /а.с. 25, 28/. 23.01.2015 року Державною інспекцією сільського господарства в Київській області в особі інспектора сільського господарства в Київській області [PERSON] за участю позивача, сільського голови села Карапиші [PERSON], землевпорядника сільської ради [PERSON], дільничного інспектора Бурлета О.В. у присутності [PERSON] проведено перевірку дотримання [PERSON] вимог земельного законодавства при користуванні земельною ділянкою по вулиці Жовтневій в селі Карапиші Миронівського району Київської області. За результатами перевірки встановлено, що [PERSON] знищила межові знаки на земельній ділянці, яка належить позивачу на праві власності, про що було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 23.01.2015 року № A3/158, протокол про адміністративне правопорушення від 23.01.2015 року № 0001, винесена постанова від 03.12.2015 року № 001 про накладення на громадянку [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень, а також видано припис від 03.02.2015 року № ПЗ/158 з вимогою усунути виявлене порушення до 25.02.2015 року /а.с. 29-32/. 03.04.2015 року державним інспектором проведено перевірку виконання [PERSON] вимог припису від 03.02.2015 року № ПЗ/158, за результатами якої встановлено, що вимоги припису не виконано, порушення не усунуто, про що було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 03.04.2015 року № 04-22/52 № А96/220, що підтверджується листом Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 20.05.2015 року № А-33-6-9/714 /а.с.33/. У червні 2015 року позивач звернулась до землевпорядної організації КОФ ДП «Центр ДЗК» та замовила зведений план земельних ділянок, які належать їй на праві власності за адресою: село Карапиші Миронівського району Київської області по вулиці Жовтневій № 58 та земельних ділянок, які належать [PERSON] JI.C. за адресою: село Карапиші Миронівського району Київської області по вулиці Жовтневій № 60. З даного зведеного плану земельних ділянок вбачається, що відповідач у справі [PERSON] JI.C. захопила частину належних позивачу земельних ділянок загальною площею 0,0187 га./а.с.30/. Стаття 14 Конституції України передбачає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне правило закріплено в частині 1 статті 153 ЗК України, за якою власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями частини 2 статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів захисту (стаття 16 ЦК). Вимоги позивача не чинити перешкод у користуванні її земельними ділянками та відновити межі земельної ділянки позивача в натурі на переконання суду, повністю ґрунтуються на положеннях ст. 391 ЦК України, згідно якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимога про демонтування огорожі та металевих воріт може бути задоволена частково виключно в частині позову до [PERSON] оскільки в судовому засіданні встановлено, що саме вона є землекористувачем сусідньої земельної ділянки. В цій частині позов до відповідача [PERSON] є необґрунтованим та належними доказами не підтверджений. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вимоги позивача про стягнення з відповідачів коштів у розмірі 1200 грн. та 500 грн. витрат на проведення топографо-геодезичних робіт по відновленню межових знаків та на виготовлення зведеного плану земельних ділянок в силу ст.ст. 86, 88 ЦПК України до судових витрат не належать. Водночас в силу положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial