Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що між ним та відповідачем 20 лютого 2013 року було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу [PERSON] 24 000 грн., які остання зобов'язалася повернути до 01 січня 2014 року. Оскільки до теперішнього часу [PERSON], грошові кошти не повернула, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу в розмірі 24 000 грн., 3% річних у розмірі 416,22 грн., витрати на правову допомогу та судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, проти задоволенні позову не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 лютого 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу [PERSON] 24 000 гривень, про що останньою було складено розписку (а.с.4). Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що борг до теперішнього часу не повернуто, з чим погодилася й відповідачка [PERSON] у наданій до суду заяві, то позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн., суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.87 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Питання граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу регулюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Склад та розмір, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ). Однак на підтвердження надання правової допомоги у розмірі 1500 грн. позивачем не надано жодного доказу, тоді як відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахування розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 250 грн. 90 коп.

Outcome: partial