Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 19 лютого 2013 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за актовим записом № 02. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Вони з відповідачем вже більше року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, спору щодо поділу майна та проживання дитини немає. Тому просила суд: розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], який зареєстрований Виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за актовим записом № 02; після розірвання шлюбу залишити прізвище Василець; стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 3\~000 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня внесення судом рішення і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на її користь судові витрати по справі. У судове засідання позивачка не з'явилася, відповідно до заяви від 21.09.2016 року просила справу розглядати у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище Василець. Відповідач у судове засідання не зявився, відповідно до заяви від 21.09.2016 року просив справу розглядати у його відсутність. Позовні вимоги визнав частково, вказавши, що працює не офіційно, має не стабільний заробіток, а тому має змогу сплачувати лише мінімальний розмір аліментів. Проти розірвання шлюбу не заперечував. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Так, судом встановлено, що між сторонами 19 лютого 2013 року Виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 02, був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за актовим записом 04 (а.с. 8). Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Шлюбні стосунки між сторонами з 2015 року фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, спір щодо поділу майна та проживання дитини відсутній, тому суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В звязку з чим позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судом встановлено, що малолітній син знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Син потребує значних витрат на харчування, одяг, медичне обслуговування тощо, позивачка самостійно не в змозі їх забезпечити. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно приписів ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їхньої малолітньої дитини, приймаючи до уваги, що сторонами не було надано суду доказів на підтвердження офіційної зайнятості відповідача та розміру його доходів, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивача щомісячно аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн., починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, а саме з 20 липня 2016 року. Таку допомогу відповідач може надавати, оскільки є працездатним, стягнень за виконавчими документами з нього не проводяться. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір за позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на її користь у розмірі 551 грн. 20 коп. В частині задоволених позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial