overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,051 га для ведення садівництва на території Клавдієво-Тарасівської селищної ради на території Бородянського району Київської області, яка належала йому на праві власності. При звернені до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини на вказану земельну ділянку їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру, тому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,051 га, цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована на території Клавдієво-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивачка не з'явилась. Представник позивачки надіслала заяву, просила слухати справу без її участі, позов підтримує. Відповідач - Клавдієво-Тарасівська селищна рада представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа - п'ята Київська Державна нотаріальна контора представника в судове засідання не направила, просила слухати справу без участі їх представника. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.11), про одруження (а.с.10). [PERSON] належала земельна ділянка для ведення садівництва, площею 0,051 га, що розташована на території Клавдієво-Тарасівської селищної ради, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю І-КВ №063285 (а.с.12). Відповідно до листа п'ятої Київської державної нотаріальної контори від 15 січня 2014 року (а.с.41) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки у спадкоємця відсутній витяг із Державного земельного кадастру. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно зі ст. ст. 1218,1225 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,051 га, що розташована на території Клавдієво-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області, після смерті [INFO] [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2007 року. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. З жовтня 2013 року їх спільне проживання припинене, сімейно-шлюбні відносини не підтримують, ведуть окреме господарство. Тому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 14 липня 2007 року Клавдієве-Тарасівською селищною радою, актовий запис №21. Позивачка в судове засідання не з'явилася, просила слухати справу без її участі, проти примирення заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, просив слухати справу без його участі, позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 14 липня 2007 року перебувають в зареєстрованому Клавдієве-Тарасівською селищною радою Бородянського району Київської області шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10) та копією свідоцтва про народження (а.с.8). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка позов підтримує, проти примирення заперечує, і відповідно до ст.105, 112 СК України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-17 00:00:00

у листопаді 2013 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 18.03.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], актовий запис № 157. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Протягом останніх двох років вони проживають окремо і шлюбні стосунки не підтримують. Причиною цьому є те, що відповідач, на її думку, має дуже неврівноважений і складний характер. Безпричинно створював сварки, під час яких ображав її, принижуючи честь і гідність. Все це проходило в присутності сина, що мало негативний вплив на його ставлення до матері. Почуття поваги та любові нею втрачено, а тому вважає, що за таких умов проживання з відповідачем та збереження шлюбу є недоцільним і супечить її інтересам. Просила позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила суду, що не проживають разом вони з відповідачем з січня 2012 року. Спілкування відбувається виключно з приводу сина. Наміру зберігати сім»ю вона не має і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні не заперчував проти розірвання шлюбу, проте заперечував проти викладених позивачкою причин його розірвання. Вважає причини того, що вони з позивачкою припинили шлюбні відносини інші, які пояснити не виявив бажання. Просив позов задовольнити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18.03.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві актовий запис № 157, що підтверджується відповідним свідоцтвом. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Мінського районного управління юстиції м. Києва а.з.663. Сторони підтвердили, що не проживають разом з січня 2012 року, припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не мають спільний бюджет. Наміру зберігати сім»ю не мають. Син проживає з позивачкою. Відповідно до ст.51 Конституцій України шлюб грунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов»язки в шлюбі та сім»ї. Згідно ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.4 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд, оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази, враховуючи викладені сторонами обставини, прийшов до висновку, що позов є обргунтованим та підлягає задоволенню. Подальше збереження шлюбу протирічить правам та інтересам сторін, порушує їх права на вільний вибір та добровільність шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

у листопаді 2013 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 18.11.2006 року. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на шлюб та сім'ю у зв'язку із чим з вересня 2011 року сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що примирення між сторонами неможливе та небажання для неї. Посилаючись на зазначені обставини [PERSON] просила суд розірвати шлюб укладений 18.11.2006 року у ВРАЦС Оболонського РУЮ в м. Києві, актовий запис № 2037. В судове засідання позивачка не з'явилась, до початку розгляду справи надала клопотання про розгляд справи за своєї відсутності. Зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, визнав можливим розглянути справу заочно за відсутності сторін. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 18.11.2006 року у ВРАЦС Оболонського РУЮ в м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 2037, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3). [INFO] народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, згідно якого батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). З вересня 2011 року сторони не проживають однією сім'єю, не пітримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, зберігати сім'ю не мають наміру. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

у листопаді 2013 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 20.03.2009 року. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на шлюб та сім'ю у зв'язку із чим з березня 2013 року сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що примирення між сторонами неможливе та небажанне для неї. Посилаючись на зазначені обставини [PERSON] просила суд розірвати шлюб укладений 20.03.2009 року у ВРАЦС Оболонського РУЮ в м. Києві, актовий запис № 273. В судове засідання позивачка не з'явилась, до початку розгляду справи надала клопотання про розгляд справи за своєї відсутності. Зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, визнав можливим розглянути справу заочно за відсутності сторін. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 20.03.2009 року у ВРАЦС Оболонського РУЮ в м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., актовий запис № 273, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, згідно якого батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). З березня 2013 року сторони не проживають однією сім'єю, не пітримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, зберігати сім'ю не мають наміру. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів. В обґрунтування позивних вимог зазначила, що знаходилась з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24.04.1993 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою, та знаходяться на її утриманні. Відповідач з 2013 року в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом, та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позивні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про визнання позовних вимог, та з проханням про розгляд справи у його відсутність. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута під час відсутності сторін. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі, з таких підстав. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є різні фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для розгляду справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана доказати ті обставини на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, та сторонами не оскаржується, що 24.04.1993 року, між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який згідно довідки з комунального - комерційного підприємства «УК «Зарадная» мешкає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.11.2013 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 229 грн. 40 коп. На підставі ст. 180-182, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] визнати за нею право власності на 2/3 частини чотирьохкімнатної квартири під [ADDRESS], а за відповідачем [PERSON] визнати право власносты на 1/3 частину цієї квартири. До початку розгляду справи по суті представник позивача змінив предмет позову та просив визнати за позивачкою право на завершення приватизації 1/3 частини квартири під [ADDRESS] та на отримання свідоцтва про право власності та здійснення реєстраційних дій, пов'язаних з державною реєстрацією нерухомого майна та права власності на нього. Сторони в судове засідання не з'явились, але надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до цих заяв представник позивача позов підтримав, а відповідач проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що згідно з розпорядженням органу приватизації № 3796 від 14 листопада 2012 року квартиру під [ADDRESS] передано у приватну власність громадян [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах. 13 грудня 2012 року Авангардівська селищна рада видало свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 347776, згідно якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах на праві власності належить квартиру під [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO]. Позивачка є дружиною, а відповідачка донькою померлого [PERSON] 29 липня 2013 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Овідіопольської районної держаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], а відповідачка від спадщини свого батька відмовилась. Але у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на спірне майно нотаріусом було відмовлено через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів спадкодавця на спадкове майно. З урахуванням вищенаведених обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що спадкодавцю [PERSON] на час смерті дійсно належало право завершення приватизації та здійснення відповідних дій, пов'язаних з державною реєстрацією права власності на 1/3 частину квартири під [ADDRESS]. Позивачка вчасно та належним чином прийняла спадщину свого чоловіка [PERSON], а відповідачка [PERSON] від спадщини відмовилась та цей позов визнала, тому даний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 14 лютого 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 52. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу сумісних дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2011 року, кожен з них живе особистим життям, не ведуть сумісного господарства. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, через що вони втратили почуття кохання. Відповідач ухиляється від звернення до органів РАЦС із спільною заявою відповідно до вимог ч.1 ст.106 СК України. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила шлюб розірвати, прізвище залишити шлюбне, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не направив та причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши поясненння позивачки та розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 01 лютого 2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 52. Від шлюбу дітей не мають, проте через органи РАЦС шлюб не розірвали через відсутність згоди відповідача. Подружні стосунки між сторонами припинені, так як вони мають різні погляди на життя і сім'ю, тривалий час не ведуть сумісного господарства, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення згідно зі ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 30 березня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м.Миколаєва, актовий запис № 99. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу чотирьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають та знаходяться на її утриманні. Шлюб має формальний характер, оскільки відповідач знаходиться в місцях позбавлення волі, однак сімейні відносини вони припинили ще раніше. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них були різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, виховання дітей, все це призводило до сварок та скандалів. Посилаючись на те, що шлюб має формальний характер та подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей, просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, суду повідомила про неможливість прибуття до суду. Відповідач знаходиться в місцях позбавлення волі, до суду надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 30 березня 2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м.Миколаєва, актовий запис № 99. Від шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають та знаходяться на утриманні позивачки. Понад п'ять років назад сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства. На теперішній час відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі, а тому збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, що має істотне значення згідно зі ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою в своїй заяві висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved