Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що вона є рідною матірю [PERSON], [INFO], яка до 2007 року проживала та була зареєстрована в квартирі №14, по вул. Академіка Філатова, 20, в м. Одесі. Заявниця зазначала, що в 2007 році [PERSON] виїхала на постійне місце проживання до [PERSON], де вийшла заміж за громадянина [PERSON] на імя Зефер. Перебуваючи у [PERSON] донька постійно виходила з нею та родичами на звязок по телефону. Остання телефонна розмова з донькою відбулася у жовтні 2011 року і з тих пір ніяких відомостей від неї не надходило, останнє місце її перебування заявниці невідомо. Вказувала, що 5 лютого 2013 року враховуючи відсутність інформації про місце перебування доньки та з метою її розшуку, вона звернулася з відповідною заявою зареєстрованою за №1641 до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС в Одеській області, де їй було видано талон-повідомлення №000435. В ході проведення розшукових дій посадовими особами Малиновського РВ ОМУ ГУМВС в Одеській області було встановлено, що на імя [PERSON], [INFO] зареєстрований закордонний паспорт серії СС №838151 і вона проживає у [INFO]. Крім того, до консульства Турецької республіки був направлений запит про надання [PERSON] документів на тимчасове або постійне проживання на території Турецької республіки, однак відповіді на вказаний запит отримано не було. Також відповідний запит щодо встановлення місця перебування [PERSON] було направлено до Міністерства закордонних справ України, який згідно листа-відповіді від 15 вересня 2017 року було перенаправлено до посольства України в Турецькій республіці, але відповідь на даний запит не отримано. Стверджувала, що з лютого 2013 року у місці постійного проживання [PERSON], [INFO], немає відомостей про її місце перебування протягом трьох років. Посилаючись на ст. 46 ЦК України заявник просила суд оголосити її доньку [PERSON], [INFO], померлою. Представник заявника [PERSON], діючий за довіреністю від 13 жовтня 2017 року в судовому засіданні підтримав заяву [PERSON] про оголошення особи померлою та просив суд її задовольнити (а.с. 5). Представник Малиновського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, надав до канцелярії суду заяву, якою просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 87). Представник Третьої одеської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав до канцелярії суду заяву, якою просив справу розглянути за його відсутність (а.с. 99). Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява [PERSON] про оголошення особи померлою задоволенню підлягає, з наступних підстав. Згідно\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників, справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожувала їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у звязку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Таким чином, рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Виняток встановлений у ч. 2\~ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідною матірю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 20). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі №14, по вул. Академіка Філатова, 20, в м. Одесі, що підтверджується копією паспортів громадян України (а.с. 21-22). Встановлено, що 05 лютого 2013 року [PERSON] звернулася із заявою до Малиновського РО, яку було прийнято о/у СУР Малиновського РО ОГУ ГУ МВД України в Одеській області старшим сержантом міліції [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №1641, що підтверджується талоном-повідомлення №000435 (а.с. 26). 14 лютого 2013 року о/у СУР Малиновського РО ОГУ ГУ МВД України в Одеській області старшим сержантом міліції [PERSON] були розглянути матеріали ЖЕУ за №1641 від 05 лютого 2013 року та винесено висновок про відсутність складу кримінального правопорушення (а.с. 27). З висновку о/у СУР Малиновського РО ОГУ ГУ МВД України в Одеській області старшим сержантом міліції [PERSON] від 14 лютого 2013 року вбачається, що [PERSON], донька заявниці, в 2007 році виїхала на постійне місце проживання до [PERSON], де вийшла заміж за громадянина [PERSON] на імя Зефер та народила там трьох дітей. В жовтні 2011 року заявниця останній раз спілкувалася з донькою по телефону, після чого звязок було втрачено. Також, з даного висновку вбачається, що заявниця з 2007 року по 2011 рік відносини з донькою не підтримувала і спілкувалася з нею по телефону приблизно один раз на рік. Крім того, в ході проведення розшукових дій посадовими особами Малиновського РВ ОМУ ГУМВС в Одеській області було встановлено, що на імя [PERSON], [INFO] зареєстрований закордонний паспорт серії СС №838151 (а.с. 134) і вона проживає у [INFO]. [PERSON] також вказувала, що при спілкуванні з донькою, остання не скаржилася на те, що відносно неї скоєні противоправні дії. У висновку зазначено, що до консульства Турецької республіки був направлений запит з метою встановлення отримання [PERSON] документів на тимчасове або постійне проживання на території Турецької республіки, однак відповіді на вказаний запит отримано не було. Відповідний запит щодо встановлення місця перебування [PERSON] було направлено також до Міністерства закордонних справ України, який згідно листа-відповіді від 15 вересня 2017 року було перенаправлено до посольства України в Турецькій республіці, але відповідь на даний запит не отримано. Судом встановлено, що 25 квітня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 23). При житті, а саме 25 червня 2003 року [PERSON] оформила заповіт, яким все своє майно, у тому числі належну їй на праві власності квартиру №123, по вул. Академіка Вільямса, 54/3, в м. Одесі заповіла в рівних частках [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). 27 січня 2012 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину квартиру №123, по вул. Академіка Вільямса, 54/3, в м. Одесі (а.с. 25). Ухвалою суду від 19 вересня 2018 року за заявою [PERSON] була витребувана спадкова справа щодо майна [PERSON], яка померла 25 квітня 2011 року (а.с. 107). З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], а [PERSON] онукою померлої. (а.с. 125, 126). Встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення 25 жовтня 2011 року із заявою про прийняття спадщини до Третьої одеської державної нотаріальної контори (а.с. 131). Зі змісту заяви [PERSON] про прийняття спадщини вбачається, що підпис останньої було засвідчено віце - консулом Генерального консула України в Стамбулі (Турецька Республіка). В процесі розгляду справи [PERSON] пояснила суду, що оголошення [PERSON] померлою, необхідно їй для оформлення спадщини на ? частини квартири №123, по вул. Академіка Вільямса, 54/3 в м. Одесі. Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що [PERSON] виїхала на постійне місце проживання до Турецької Республіки, де вийшла заміж і народила трьох дітей. Тобто, [PERSON] добровільно залишила своє місце постійного проживання в м. Одесі та переїхала на постійне місце проживання до Турецької Республіки. Факт її знаходження та перебування в Турецькій Республіці підтверджується її заявою про прийняття спадщини від 25 жовтня 2011 року. Крім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] з 2007 року по 2011 рік відносини з донькою не підтримувала і спілкувалася з нею по телефону приблизно один раз на рік. Отже, дані обставини свідчать про те, що [PERSON] з 2007 року по теперішній час не цікавилась і не цікавиться життям доньки в Турецькій Республіки. Згідно ст. 47 ЦК України\~ правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Відповідно до пункту 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 95 року\~«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо на підставі незаперечних доказів стверджується, тобто доводяться обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Статтею 306 ЦПК України\~визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Як вбачається з матеріалів справи, доказів про наявність обставин, що загрожували смертю, або дають підставу припускати загибель [PERSON], суду заявником не надано. Суд вважає, що [PERSON] не зазначено жодної підстави для оголошення [PERSON] померлою, а наявність обставин, які б мали загрожувати останній смертю або дають підставу припускати загибель від певного нещасного випадку, заявником не доведено. Відсутність телефонних дзвінків не свідчить про те, що [PERSON] померла. Крім того, заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, чи зверталася вона до органів РАЦС з питання перевірки наявності актового запису про смерть [PERSON]; які заходи вживала заявниця для встановлення місця знаходження [PERSON], а також не наведені факти, що посвідчують неможливість встановлення місцеперебування [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що підстави для задоволення заяви [PERSON] про оголошення [PERSON], [INFO], померлою, відсутні. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed