Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи на те, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, 11.12.2015 року позивач надала відповідачу 500 доларів США. Розпискою від 11.12.2015 року відповідач підтвердив отримання вищезазначеної суми та зобовязувався повернути позичені кошти до 25.12.2015 року. Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання повинні виконуватись належним чином, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. З огляду на те, що відповідач з 25.12.2015 року кошти не повернув, прострочив виконання грошового зобовязання за договором позики, тому вона змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просила стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики в розмірі 12405,00 грн. В судове засідання позивач не зявилася, проте надала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями. В попередніх судових засіданнях підтвердив отримання коштів від позивачки згідно розписки від 11.12.2015 року. Кошти не повернув, оскільки 05.01.2016 року звернувся до Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області із заявою про примушення його до виконання цивільно-правових обовязків з погрозою насильства щодо нього. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як випливає з розписки від 11.12.2015 року (а.с.17), [PERSON] надала [PERSON] в борг 500 доларів США, які останній повинен був повернути в строк до 25.12.2015 року. Відповідач в попередніх судових засіданнях підтвердив факт отримання від позивача вищезазначеної суми в борг. Посилання відповідача щодо примушення його до виконання цивільно-правових обовязків судом, як на причину не повернення коштів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки згідно постанови від 20.04.2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016150110000031 від 05.01.2016 року, закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України. На момент подання позову відповідач за договором позики кошти позивачу не повернув. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Розрахунок боргу позивачем здійснено за курсом Національного Банку України станом на 08.07.2016 р., а саме: 24,81 за 1 долар США. Таким чином, станом на 08.07.2016 р. борг 500,00 доларів США в еквіваленті становить 12405,00 грн.. Також на підставі ст. 88 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 525, 526, 533, 631, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved