overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання укладеного договору про виготовлення і монтаж сходів та стягнення збитків у розмірі 161 813 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ним, як замовником та відповідачем, як виконавцем 12.09.2017 року укладено договір за п. 1.1. якого виконавець зобов`язується на свій ризик з основних та витратних матеріалів виконати роботи по виготовленню та монтажу сходів згідно пропозиції та креслень за адресою: [ADDRESS] , а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов договору. За умовами договору вартість робіт становить 112 130 грн. із яких передоплата 30 000 грн., наступна сплата на об`єкті 40 000 грн. та кінцевий розрахунок у розмірі 42 130 грн. Роботи за домовленістю сторін приймаються актом виконаних робіт, переданого виконавцем замовнику та підписаного сторонами. За твердженням позивача ним виконані умови договору у повному обсязі. Зокрема 12.09.2017 року здійснено передоплату у розмірі 30 000 грн., 10.10.2017 року здійснено оплату робіт у розмірі 40 000 грн. та 18.12.2017 року проведено додаткову оплату 8 500 грн. Крім того, забезпечено доступ виконавцю до об`єкту та достатніми енергоресурсами необхідними для здійснення монтажу сходів у квартирі за адресою: [ADDRESS] . При цьому, [PERSON] умови договору не виконані, не надано пропозиції та креслень сходів для узгодження з замовником, а виконано їх на власний розсуд та розпочато монтаж без відповідних проекту та креслень. Станом на травень 2018 року монтування сходів закінчено не було, тобто пропущено строк виконання робіт за договором, а пропозицій щодо продовження строків виконання робіт або укладення додаткових угод від [PERSON] на адресу замовника не надходило. За твердженням позивача частково здійснені та частково встановлені відповідачем сходи, виконані неякісно та не відповідають державним будівельним нормам, які діють в Україні. При цьому, зауваження позивача щодо неякісно виконаних робіт та необхідності усунути, виявлені недоліки відповідачем проігноровано. Жодних пропозицій щодо самостійного усунення виявлених недоліків не надано, як і не прийнято таких пропозицій від позивача. Таким чином, позивач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем 14.09.2007 року зареєстровно шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 210. Від вказаного шлюбу мають двох дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та дату судового розгляду справи повідомлялася належним чином. Через канцелярію суду подала заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 14.09.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 210. Від вказаного шлюбу мають двох дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача тривалий час подружжя намагалося налагодити стосунки, однак це жодним чином не допомогло збереженню сім'ї. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем 21.06.2014 року зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 803. Від вказаного шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 21.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 803. Від вказаного шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача тривалий час подружжя намагалося налагодити стосунки, однак це жодним чином не допомогло збереженню сім'ї. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 142 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 03 лютого 2007 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблений актовий запис № 100. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних характерів, поглядів на шлюб та сім'ю. В сім'ї часто виникали сварки, що призвело до втрати почуттів. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 03 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблений актовий запис № 100. В підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позов, зазначивши про це в письмовій заяві. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 03 лютого 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 03 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблений актовий запис № 100. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних характерів, поглядів на шлюб та сім'ю. В сім'ї часто виникали сварки, що призвело до втрати почуттів. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 05 грудня 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Виконавчим комітетом Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 5. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги між ними. В сім'ї виникали сварки. Подружжя мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Тривалий час кожен з подружжя живуть окремим життям та своїми інтересами. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 05 грудня 2012 року Виконавчим комітетом Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 5. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 05 грудня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 05 грудня 2012 року, Виконавчим комітетом Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 5. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, видане Виконавчим комітетом Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 2. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння та поваги між ними, різних поглядів на сімейне життя. В сім'ї виникали сварки. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, сім'ю зберегти не бажають. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14 грудня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 722. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних характерів, поглядів на шлюб та сім`ю. В сім`ї часто виникають непорозуміння, що призвело до втрати почуттів. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 14 грудня 2013 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 722. В підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позов, зазначивши про це в письмовій заяві. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14 грудня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб видане 14 грудня 2013 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 722. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується дублікатом свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 18 січня 2014 р. актовий запис № 75. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних характерів, поглядів на шлюб та сім`ю. В сім`ї часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20 листопада 2010 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про що зроблений актовий запис № 162. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних характерів, поглядів на шлюб та сім'ю. В сім'ї часто виникали сварки, що призвело до втрати почуттів. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 20 листопада 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про що зроблений актовий запис № 162. До суду надійшла заява від позивачки [PERSON] у якій вона просила слухати справу у її відсутність, позов визнала повністю. До суду надійшла заява від відповідача [PERSON] у якій він просив слухати справу у його відсутність, позов визнав повністю. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 20 листопада 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 20 листопада 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про що зроблений актовий запис № 162. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане Виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22 березня 2011 року, актовий запис № 12. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних характерів, поглядів на шлюб та сім'ю. В сім'ї часто виникали сварки, що призвело до втрати почуттів. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 28 лютого 2009 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений актовий запис № 237. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги між ними. В сім'ї виникали сварки. Подружжя мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Тривалий час кожен з подружжя живуть окремим життям та своїми інтересами. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 28 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений актовий запис № 237. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 28 лютого 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 28 лютого 2009 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 237. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2839. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння та поваги між ними, різних поглядів на сімейне життя. В сім'ї виникали сварки. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, сім'ю зберегти не бажають. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved