Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерного-пайового товариства закритого типу ім. Паризької комуни Краснопільського району Сумської області розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі, що складається з ? частини по праву спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON], яке належало йому згідно Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія [NUMBER] на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації від 26 березня 1996 року № 164 та зареєстрованого 5 квітня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 392, та на ? частину по праву спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], але юридично її не оформила. Вимоги обґрунтовані тим, що після смерті батька 9.09.1995 відкрилася спадщина, зокрема на право на земельну частку /пай/ розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі вартістю 13570 грн., яку позивач та дружина померлого [PERSON] прийняли відповідно до статті 548 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, фактичним проживанням з ним на день смерті в [ADDRESS]. [INFO] померла і мати [PERSON], спадщину після її смерті позивач прийняв відповідно до статті 548 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, фактичним проживанням з нею на день смерті в [ADDRESS]. Інших спадкоємців після смерті батьків, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, ні за законом, ні за заповітом не має. На частину спадкового майна 6.07.2016 він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, але отримати свідоцтво про право на спадщину на майно у вигляді права на земельну частку /пай/, належне померлому батьку [PERSON], спадщину після смерті якого прийняли позивач та його мати [PERSON], не може з тих підстав, що за життя власник права на земельну частку /пай/ не отримав Сертифікату на це майно, та отримав у нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на означене майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Позивач у судове засідання не прибула, повідомлялася належним чином. Представник позивача - адвокат Демяненко Н.П /ордер серія СМ № 48 від 27.05.2016/ в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з наведених у позові підстав /ас.79-81/. Відповідач та третя особа в судове засідання не прибули, на адресу суду направили заяви, кожен окремо, про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують проти задоволення позову/ а.с.76,78/ Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що право на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно - пайового товариства закритого типу ім. Паризької комуни Краснопільського району Сумської області розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 13570 грн. виникло у громадянина [PERSON] відповідно до Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія [NUMBER] на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації від 26 березня 1996 року № 164 та зареєстрованого 5 квітня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 392, який власником за життя не отриманий /копії ас. 13-20, 22/. [INFO] помер [PERSON], місце реєстрації смерті: виконавчий комітет Бранцівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, запис № 10 від 10.08.1995 /копія ас.5/. На день смерті - [INFO] спадкодавець [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з сином [PERSON] та дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /ас. 6, копії ас. 9-10, 12/.; за даними Інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 21.07.2016 , спадкова справа після померлого не заводилася та не видавалася /ас. 50-52/. [INFO] померла [PERSON], місце реєстрації смерті: відділ реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції Сумської області, запис № 08 від 1.07.1996 /копія ас.7/. На день смерті - [INFO] спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /ас.8 , копія ас. 12/. Як вбачається зі спадкової справи № 147/2016, розпочатої 5 липня 2016 року, позивач звернувся до приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області для оформлення свого права на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON], і на частину спадкового майна отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом /копія спадкової справи ас. 31-47/, проте 12 липня 2016 року отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерного-пайового товариства закритого типу ім. Паризької комуни Краснопільського району Сумської області розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON], яка фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа /ас. 23/. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку), але позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірне майно, оскільки Сертифікат на право на земельну частку /пай/ не отриманий спадкодавцем за життя. Згідно ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 392 ЦК України лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відділу Управління Держземагенства у Краснопільському районі Сумської області з заявою про видачу Сертифікату на земельну частку /пай/ [NUMBER] як невитребуваний на ім'я [PERSON], але йому в цьому було відмовлено по причині смерті його власника /ас. 21/. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що не отримання Сертифікату на право земельну частку (пай) та неможливість отримання його спадкодавцем, який би підтверджував факт права на спірну земельну частку/пай/, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ст. 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Бранцівська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заперечень проти позову і доказів відносно належності майна іншим особам в суд не надійшло, інших спадкоємців, які б вступили у спадщину, немає, спадщина не визнана відумерлою. Право, яке належало [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок їх смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, та передбачені ст. 1219 ЦК України. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, котрий є спадкоємцем за законом, прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну частку /пай/ в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, тому його право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Відповідно до частини третьої статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved