Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «МК Інватруд ЛТД», 3-тя особа: міжрайонне реєстраційно - екзаменаційне відділення № 1 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області про визнання права власності у зв'язку з набувальною давністю та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування позову зазначала, що 31.07.2008 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу автомобілю «ДЕУ-СЕНС», реєстраційний номер [NUMBER], білого кольору, вартість якого складала 25 000 грн. та сплачена була відповідачу, що підтверджується квитанцією до видаткового касового ордеру № 57/1. До теперішнього часу відповідач не зняв з реєстраційного обліку автомобіль, а вона позбавлена можливості зареєструвати право власності на автомобіль оскільки існує арешт. Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст. 344 ЦК України позивач просила суд визнати за нею право власності на автомобіль «ДЕУ-СЕНС», реєстраційний номер [NUMBER], білого кольору, вартість якого складала 25 000 грн., а також зобов'язати третю особу провести реєстрацію права власності за [PERSON] на вищевказаний автомобіль. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду надійшла заява про визнання позову [PERSON] Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на автомобіль «ДЕУ-СЕНС», реєстраційний номер [NUMBER], білого кольору, вартість якого складала 25 000 грн. за набувальною давністю, позивач посилалась на те, що вона за договором купівлі-продажу від 31.07.2008 року придбала вказаний автомобіль та вільно користувалася ним з часу його придбання. Проте, на сьогоднішній день вона не має можливості оформити за собою право власності на автомобіль, оскільки відносно нього накладено арешт. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений у Кодексі строк, що розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи, і для рухомого майна складає п'ять років. Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкритого, без таємниць. Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Як зазначає позивач вона набула право володіння спірним транспортним засобом на підставі договору купівлі-продажу укладеного з відповідачем від 31.07.2008 року. Проте, чинним законодавством для продажу транспортних засобів, які є джерелом підвищеної небезпеки, передбачений особливий порядок, недотримання якого позбавляє можливості вважати правомірним відчуження такого автомобіля. Торгівля транспортними засобами здійснюється відповідно до Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затверджених Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31 липня 2002 року № 228. Так, п. 3.6 Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31 липня 2002 року № 228, передбачено, що продаж автомобілів, що були в користуванні, можливий за умови зняття їх з обліку в органах ДАІ, для продажу на території України. Відповідно до пункту 8 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» № 1388 від 07.09.1998 року, перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Оскільки спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ для продажу на території України, цей транспортний засіб не міг виступати в якості об'єкту продажу, а тому і всі дії щодо його відчуження та відповідно набуття права володіння ним не можуть бути визнані законними. Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що позивач не є добросовісним володільцем спірного транспортного засобу. Крім того, як вбачається з довідки Центру № 1 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Запоріжжя УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області від 03.07.2014 року № 10/13-1944, автомобіль «ЗАЗ - ДЕУ» Т13110 ЗНГ, державний номер [NUMBER], 2006 року випуску станом на 03.07.2014 року зареєстровано за ТОВ ВТФ «МК Інватруд ЛТД», на автомобіль накладено обмеження слідчим ОР ДТП ГУМВС України в Запорізькій області, ВДВС Орджонікідзевського району. Автомобіль перебуває у розшуку. Вказані обставини свідчать про те, що в даній справі відсутні і такі умови необхідні для визнання права власності в порядку набувальної давності, як відкритість та безперервність володіння рухомим майном. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на автомобіль за набувальною давністю. До того ж безпідставними є і вимоги позивача про зобов'язання міжрайонне реєстраційно - екзаменаційне відділення № 1 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області здійснити реєстрацію транспортного засобу, оскільки вказаний суб'єкт залучений позивачем у цій справі не як відповідач, а як третя особа. Рішення суду про визнання права власності на вищезазначений автомобіль само по собі є підставою для реєстрації зазначеного права власності УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, а питання про зобов'язання УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області зареєструвати право власності на автомобіль за певною особою підлягає вирішенню у порядку КАС України і тільки у разі відмови у здійсненні такої реєстрації. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON], у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed