overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1998 року. Сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. З червня 2014 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати, місце проживання дитини визначити з нею, прізвище їй залишити [PERSON]. Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач проти позову не заперечував. \~\~\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2\~ст.112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 08.08.1998 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 624. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з червня 2014 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини\~\~життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача.\~\~ Місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], необхідно визначити з матірю [PERSON]. Згідно\~ст. 113 СК України\~прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13.06.2003 року. Сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. З жовтня 2015 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати, місце проживання дитини визначити з нею, прізвище їй залишити [PERSON]. Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач проти позову не заперечував. \~\~\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2\~ст.112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 13.06.2003 року в Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 332. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з жовтня 2015 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини\~\~життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача.\~\~ Місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], необхідно визначити з матірю [PERSON]. Згідно\~ст. 113 СК України\~прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що зареєструвала шлюб із відповідачем 11.09.2010 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області серія свідоцтва [NUMBER], актовий запис №746. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з травня 2012 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна на даний час не мають. Позивачка позовні вимоги підтримала, надавши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не прибув про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомляв. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 11.09.2010 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області серія свідоцтва [NUMBER], актовий запис №746. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з травня 2012 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна на даний час не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Згідно ч. 2 ст. 174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України прізвище позивачки необхідно залишити - [PERSON]. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що зареєструвала шлюб із відповідачем 22.08.1986 року в Кременчуцькому палаці шлюбу [NUMBER] актовий запис №980. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з травня 2009 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна на даний час не мають. Позивачка позовні вимоги підтримала, надавши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не прибув про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомляв. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 22.08.1986 року в Кременчуцькому палаці шлюбу [NUMBER] актовий запис №980. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з травня 2009 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна на даний час не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Згідно ч. 2 ст. 174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України прізвище позивачки необхідно залишити - [PERSON]. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 2007 року. Сторони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. З вересня 2012 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати, місце проживання дитини визначити з нею, прізвище їй залишити [PERSON]. Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві, просила справу слухати без її участі. Відповідач проти позову не заперечує, просить суд слухати справу за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 14.12.2007 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1395. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з вересня 2012 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Місце проживання дитини сторін, сина - [PERSON], [INFO], необхідно визначити з матір'ю [PERSON]. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду із вказаною заявою звернувся [PERSON] Просить встановити факт належності йому факт належності свідоцтва про право власності на житло від 30.12.1997 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Заявник підтримав заяву і просить її задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені в заяві. Представники заінтересованої особи комунального підприємства «Квартирне управління» в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 30.12.1997 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 09 квітня 2015 року до КП «Квартирне управління» звернулися співвласники квартири [ADDRESS] із зверненням щодо змін в свідоцтво про право власності на житло, а саме зміну імені [PERSON] на [PERSON], однак заявникам відмовлено, оскільки не можливо встановити факт технічної помилки, так як надані документи, паспорт де зазначено імя [PERSON], виданий пізніше ніж вищезазначене свідоцтво про право власності. Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу підтверджується паспортом громадянина України. де зазначено, що заявник зареєстрований у квартирі 72, яка знаходиться в будинку № 28 по кварталу 287 в м. Кременчуці, довідкою про склад сімї та реєстрацію. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно для розпорядження майном на власний розсуд заявника. Таким чином, заява гладкого Є.Ю. підлягає задоволенню, оскільки не була спростована. Необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло від 30.12.1997 року виданого згідно розпорядження від 30.12.1997 року № 6981/2 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 28 квітня 2001 року виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, актовий запис № 11. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, у звязку із діаметрально протилежними поглядами на шлюб, сімю. Між подружжям постійно виникали непорозуміння та сварки. Вже з 2005 року сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач зазначає, що проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою, яка народила йому дитину. [PERSON] вважає, що шлюб набув формального значення та зберігати його є недоцільним. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, до початку розгляду справи подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав. У разі неявки у судове засідання відповідача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 190507, яка міститься у матеріалах справи вбачається, що 28 квітня 2001 року виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а. с. 7). Із позову вбачається, що позивач перебуває у шлюбних стосунках із [PERSON], та у них 30 листопада 2008 року народився син [PERSON], про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про його народження (а.с. 8). З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 16.09.1995 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 2335. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З червня 2011 шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала та пояснила, що не заперечує щодо розірвання шлюбу. Після доповіді сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі, наслідки визнання позову відповідачу були роз'яснені та йому зрозумілі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки у судовому засіданні відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначила, що з 14.02.2014 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 93. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. З лютого 2015 шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться. Позивач перебуває на сьомому місяці вагітності від іншого чоловіка, з яким бажає укласти шлюб. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та пояснив, що внаслідок погіршення відносин між ними не заперечує щодо розірвання шлюбу. Після доповіді сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі, наслідки визнання позову відповідачу були роз'яснені та йому зрозумілі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки у судовому засіданні відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved