overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 23.01.2015 р. При цьому позивач зазначила, що їх шлюб також був зареєстрований у Кувейті про, що також було видано свідоцтво. Зі слів позивача, з відповідачем разом вони не проживають з липня 2015 року, так як позивач виїхала з Кувейту Україну, із цього часу не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та протилежні погляди на життя. Спору щодо поділу майна не має. Враховуючи вищевикладене позивач просила суд розірвати шлюб. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та надав до суду документи на підтвердження розірвання шлюбу у державі Кувейт. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що 23.01.2015 р. відділом РАЦСу Голосіївського РУЮ у м. Києві було зареєстровано шлюб між та [PERSON] (а не як вказано у свідоцтві - [PERSON], зважаючи на тлумачення написання даного імені невідомою суду особою) та [PERSON], а/з № 53 (а.с. 4). Як з'ясував суд, (а.с 6) відповідач виїхав на свою батьківщину Кувейт, і там розлучився із позивачем [PERSON], у відповідності до законів держави Кувейт. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

у листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 23.10.2004 року. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], який знаходится на утриманні позивача. Позивачка зазначила, що причина розірвання шлюбу полягає в тому, що відповідач останніх вісім років зловживає спиртними напоями, наслідком чого є те, що він часто не ночує вдома, участі у вихованні дитини не приймає, а також принижує честь та гідність позивача у присутності їх спільного сина, псує майно, а навіть інколи може підняти на неї руку. Питання про розподіл майна та про аліменти буде вирішуватися окремо. Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд розірвати шлюб. Позивачка та відповідач у судове засідання не з'явились надіслали свої заяви. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 23.10.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції Хмельницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №57, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 3). [INFO] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, згідно якого його батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року у м. Донецьк. Заяву обґрунтовує тим, що факт його смерті підтверджують наступні документи: Свідоцтво про смерть від [INFO] року, видане Калінінським відділом ЗАГС міста Донецька ДРП МЮ ДНР, Лікарське свідоцтво про смерть №665 від 05.10.15 року. З огляду на зазначене, а також у зв'язку з необхідністю в подальшому отримати витяг з Реєстру, що є неможливим без встановлення факту смерті у судовому порядку, заявник просить встановити факт смерті брата. Сторони у судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року у м. Донецьк, що підтверджується такими документами: Свідоцтво про смерть від [INFO] року, видане Калінінським відділом ЗАГС міста Донецька ДРП МЮ ДНР, Лікарське свідоцтво про смерть №665 від 05.10.15 року. Згідно статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та її діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у заявника є перешкоди в отриманні витягу з Реєстру без встановлення факту смерті в судовому порядку, оскільки свідоцтво про смерть, видане органом, передбаченим на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків на території України. З урахуванням зазначеного, заява про встановлення факту смерті є такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] у м. Луганськ. Заяву обґрунтовує тим, що факт його смерті підтверджують наступні документи: Довідка про причину смерті №766 від 22.06.16 року, Свідоцтво про смерть від 11.06.16 року, видане Ленінським відділом ЗАГС Луганського МУЮ МЮ ЛНР, а.з. №470. З огляду на зазначене, а також у зв'язку з необхідністю в подальшому отримати витяг з Реєстру, що є неможливим без встановлення факту смерті у судовому порядку, заявник просить встановити факт смерті матері. У судовому засіданні заявник просила заяву про встановлення факту смерті задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] померла [INFO] у м. Луганськ, що підтверджується такими документами: Довідка про причину смерті №766 від 22.06.16 року, Свідоцтво про смерть від 11.06.16 року, видане Ленінським відділом ЗАГС Луганського МУЮ МЮ ЛНР, а.з. №470. Згідно статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та її діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у заявника є перешкоди в отриманні витягу з Реєстру без встановлення факту смерті в судовому порядку, оскільки свідоцтво про смерть, видане органом, передбаченим на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків на території України. З урахуванням зазначеного, заява про встановлення факту смерті є такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] у с. Маломиколаївка Антрацитівського району Луганської області. Заяву обґрунтовує тим, що факт її смерті підтверджують наступні документи: Лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від 22.10.16 року, Довідка про причину смерті [NUMBER] від 22.10.16 року, видані Антрацитівською центральною міською багатопрофільною лікарнею. З огляду на зазначене, а також у зв'язку з необхідністю в подальшому отримати витяг з Реєстру, що є неможливим без встановлення факту смерті у судовому порядку, заявник просить встановити факт смерті матері. У судове засідання учасники не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] померла [INFO] у с. Маломиколаївка Антрацитівського району Луганської області, що підтверджується такими документами: Лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від 22.10.16 року, Довідка про причину смерті [NUMBER] від 22.10.16 року, видані Антрацитівською центральною міською багатопрофільною лікарнею. Згідно статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та її діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у заявника є перешкоди в отриманні витягу з Реєстру без встановлення факту смерті в судовому порядку, оскільки свідоцтво про смерть, видане органом, передбаченим на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків на території України. З урахуванням зазначеного, заява про встановлення факту смерті є такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 14 вересня 2001 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1114. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2010 року у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, втратою почуттів. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, не повідомив про причини неявки, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності Згідно ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 вересня 2001 року Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1114. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з квітня 2010 року у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, втратою почуттів. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом та взаємними правами та обов'язками, а тому суд вважає недоречним вжиття заходів щодо примирення подружжя. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 551,21 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначаючи, що з 25 листопада 2011 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку- Фарбота [PERSON], [INFO], спір про поділ майна між ними відсутній. Шлюбні відносини між ними припинились остаточно з лютого 2016 року, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, шлюб існує формально. Вважає їх подальше спільне життя та збереження сімї неможливим. Посилаючись на викладене, позивачка просила шлюб між ними розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони в справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 листопада 2011року Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 532. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку -[PERSON], [INFO], спір про поділ майна відсутній. Фактично сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з лютого 2016 року, оскільки вони втратили почуття любові й поваги один до одного, у них немає взаєморозуміння, згоди, взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між сторонами, оскільки вони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди на життя, втратили почуття любові й поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені та поновлені бути не можуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі ? частини заробітку (доходу) на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], на період навчання у вищому навчальному закладі, але не довше досягнення сином 23 років. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [PERSON] є батьком [PERSON]. Син є студентом Запорізького національного університету, економічного факультету, денної форми навчання, що підтверджується довідкою з місця навчання. Відповідач є пенсіонером, має можливість сплачувати аліменти сину на період навчання. Позивачка в судовому засіданні не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що позов визнаний відповідачем (заява від 12.12.2016 року), це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог\~відповідно до вимог ст.174 ЦПК України. Згідно ч.1\~ст.191 СК України\~аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п.1 ст.367 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення\~\~в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №3/1 в будинку 19 по вул. Текстильників в м. Чернігові. Позивач обґрунтовувала свій позов тим, що фактично шлюбні відносини з відповідачем [PERSON] припинилися в 2015 році. Відповідач забрав всі свої речі та виїхав із зазначеної квартири з 2015 року і не проживає по даний час, комунальні послуги не сплачує, всі обовязки, що випливають із договору найму житлового приміщення, покладені тільки на позивача, що підтверджується актом від 27 вересня 2016 року, складеним за участю сусідів. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування квартирою №3/1 у будинку № 19 по вулиці Текстильників в місті Чернігові. В апеляційній скарзі [PERSON], вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що [PERSON] тимчасово проживає у своєї матері в с. Новоукраїнське Ріпкинського району Чернігівської області, так як вона є людиною похилого віку та потребує стороннього догляду. Заявник наполягає на тому, що його переїзд вимушений, викликаний необхідністю доглядати за матірю та він планує повернутися на постійне місце проживання в квартиру №3/1 по вул. Текстильників,19 в м. Чернігові. [PERSON] вказує на те, що в квартирі залишилися його речі та документи, декілька разів на місяць зявлявся там та допомагав позивачу матеріально, в тому числі надавав кошти на сплату комунальних послуг, проте наприкінці 2016 року позивач без згоди та відома заявника змінила замок у вхідних дверях. На думку заявника, свідчення свідків не доводять того факту, що заявник протягом шести місяців не зявлявся в спірній квартирі. В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник [PERSON] [PERSON] просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції,

Outcome: approved