Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

у липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 06.07.2011 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 003-18202-060711. Відповідно до п.1.2 вищевказаного договору позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН - код до карти,здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa класичний, що міститься в додатку №1 до договору. Відповідно до п. 5.2. договір набуває чинності з дати його укладення та діє до повного виконання зобов'язань за цим договором. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3. кредитного договору. Відповідно до договору банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 100 000,00 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000,00 грн. Також сторонами погоджено, що банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому додаткова угода не складається. Відповідно до умов кредитного договору кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у суб'єктів господарювання,зняття готівки, виконання держателем своїх зобов'язань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених договором. У відповідності до договору, держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Станом на 12.06.2015р. відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Так станом на 12.06.2015 року за відповідачем по укладеному з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» кредитному договору № 003-18202-060711 від 06.07.2011 року рахується заборгованість на загальну суму 11009,19 грн. (одинадцять тисяч дев'ять ) грн. 19 коп., яка складається з : -Тіло кредиту: 11009,19 грн.; -Прострочене тіло кредиту: 0,00 грн.; -Заборгованість за відсотками: 0,00 грн.; -Заборгованість за комісіями: 0,00 грн. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи за відсутності представника, також зазначив про те, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач, який повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.07.2011 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 003-18202-060711 (а.с. 5-6). Відповідно до п.1.2 вищевказаного договору позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН - код до карти,здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa класичний, що міститься в додатку №1 до договору Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3. кредитного договору. Відповідно до договору банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 100 000,00 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000,00 грн. Також сторонами погоджено, що банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому додаткова угода не складається. Так станом на 12.06.2015 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 11009,19 грн. (одинадцять тисяч дев'ять ) грн. 19 коп. (а.с. 9), яка складається з : -Тіло кредиту: 11009,19 грн.; -Прострочене тіло кредиту: 0,00 грн.; -Заборгованість за відсотками: 0,00 грн.; -Заборгованість за комісіями: 0,00 грн. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови Кредитного договору не виконуються, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу. Сплата прострочених відсотків, комісія за розрахункове обслуговування обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасила суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На день розгляду справи з боку відповідачів відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості за кредитним договором. Враховуючи зазначене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений ст. 11 ЦК України, приймаючи до уваги те, що на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів про виконання своїх обов'язків щодо сплати заборгованості за договором кредиту, суд приходить до висновку про те, що позов щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на позивача судові витрати в справі.

Outcome: approved