Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить: - визнати за ним у порядку за законом після смерті [PERSON], який помер 04 липня 2015 року, право власності на земельну ділянку площею 1,2969 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3221284000:04:005:0015 за адресою: Київська область, Броварський район, Княжицька сільська рада. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 19 лютого 2015 року померла мати позивача [PERSON] 04 липня 2015 року помер батько позивача [PERSON] Після смерті останнього позивач у визначеному законом порядку звернувся до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини померлого [PERSON] Інший спадкоємець за законом [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини. 02 лютого 2016 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із житлового будинку з відповідними надвірними будівлями за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Київська, 182. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із спірної земельної ділянки позивачу відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на це нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. 26 вересня 2017 року представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд даної справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, 28 вересня 2017 року надала до суду заяву, в якій просила розглянути дану справу у її відсутність, предявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі. Третя особа Княжицька сільська рада Броварського району Київської області представника не направила. 04 вересня 2017 року представник відповідача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд даної справи у її відсутність, в якій також вказала про визнання позовних вимог. Третя особа Броварська районна державна адміністрація Київської області у судове засідання свого представника не направила. 22 вересня 2017 року від начальника відділу реєстрації Броварської районної державної адміністрації Київської області надійшов лист про розгляд справи у відсутності їх представника. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19 лютого 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 330908, виданим 19 лютого 2015 року виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області. 04 липня 2015 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 06 липня 2015 року виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 43. Факт родинних відносин між померлими [PERSON], [PERSON]П й [PERSON], як між батьками та сином підтверджується свідоцтвом про народження останнього. Із матеріалів дослідженої судом копії спадкової справи № 4/2015 щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що 16 листопада 2015 року, до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу [PERSON], дотримуючись шестимісячного терміну для прийняття спадщини, звернувся [PERSON] із відповідною заявою. Інший спадкоємець за законом [PERSON], заявою від 16 листопада 2015 року відмовилася від прийняття належної їй спадщини за законом, на користь [PERSON] 02 лютого 2016 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із житлового будинку з відповідними надвірними будівлями за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Київська, 182. Як вбачається із матеріалів справи до спадкової маси майна померлого [PERSON] також входить земельна ділянка площею 1,2969 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3221284000:04:005:0015 за адресою: Київська область, Броварський район, Княжицька сільська рада. Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 листопада 2006 року [PERSON] отримав у спадщину від [PERSON] земельну ділянку площею 1,2969 га, розташовану на території Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З наведених підстав, суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка входить до складу спадщини померлого [PERSON] та підлягає спадкуванню за законом за загальними правилами. Згідно із статтею 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Правилами статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Відповідно до вимог статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Правилами статті 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Outcome: approved