overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що з 25 червня 2004 року до 13 грудня 2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із нею. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив стягнути 1/5 частку від всіх видів доходу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 25 червня 2004 року до 13 грудня 2010 року сторони в справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом із матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки [PERSON] добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 13 липня 2015 року.\~ Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послався на те, що 24.01.2009 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, втратили один до одного почуття любові та поваги. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.01.2009 року. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Сімейне життя в сторін не склалося, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, втратили один до одного почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, дочку [PERSON] залишити проживати з нею. На обгрунтування позову послалася на те, що 22.04.2010 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, з серпня 2012 року спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.04.2010 року. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Сімейне життя в сторін не склалося, з серпня 2012 року спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишити на її вихованні. На обгрунтування позову послалася на те, що 15.07.1998 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння та поваги, подружні стосунки не підтримують. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 03.09.2015 року сторонам надавався строк для примирення. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.07.1998 року (а.с. 3). Від подружнього життя у сторін двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, наявними у матеріалах справи. Сімейне життя в сторін не склалося, подружні стосунки не підтримують, втратили один до одного почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Стосовно позовної вимоги про залишення дітей на виховання матері, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ У липні 2015 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 17 січня 2004 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого народилася донька, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося в результаті того, що відповідач створив іншу сім'ю. Шлюбно - сімейні відносини між ними припинені з 30 червня 2009 року, позивач покинув родину, та з цього часу сторони живуть окремо, загальне сімейне господарство не ведуть, почуття кохання до відповідача втрачено. Вважає відновлення і збереження родини з відповідачем неможливим. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Доповнила також, що з 2009 року відповідач створив сім'ю з іншою жінкою та у них є двоє дітей. Відповідача не кохає. Вважає збереження родини неможливим. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, вислухавши пояснення і доводи позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 17 січня 2004 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії 1-ВЛ № 190499, виданого 17.01.2004 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 12 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії I-ВЛ № 287252, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 528 (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова 07.09.1996 року, актовий запис № 1203. В обґрунтування своєї позовної заяви зазначила, що 07 вересня 1996 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини не склалися на підставі різних характерів, поглядів на сімейні відносини та життя. Чоловік матеріально з листопада 2014 року не забезпечує сім'ю, лише виділяє кошти її матері у сумі 600 грн. на продукти харчування, оскільки мешкає в квартирі, яка належить на праві власності її батькам. Він є поганим прикладом для їх сина, в результаті чого між ними постійно виникають сварки. На даний час вона з чоловіком хоча і мешкають в одній квартирі, однак спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують близько одного року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Доповнила, що наданий судом строк для примирення позитивних результатів не приніс та чоловік за увесь час навіть не немагався примиритися. Чоловіка не кохає. Вважає, що сім'ю зберегти неможливо. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що дружину кохає, шлюбно-сімейні відносини з дружиною підтримує та має намір зберегти сім'ю. Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 07 вересня 1996 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], виданий Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 1203. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, позивач втратила почуття кохання до відповідача. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. Наданий судом строк для примирення позитивних результатів не приніс. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації частки у спільному майні подружжя. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року відкрито провадження у справі. Разом з позовною заявою позивач звернулася із заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на автомобіль марки Citroen Berlingo, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту автомобіля може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відповідач має можливість відчужити вказане майно без відома позивача. Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», суддя не вправі до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі здійснювати будь-які дії щодо підготовки справи до судового розгляду, зокрема, забезпечувати позов. Згідно зі ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. За приписами ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у постанові від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Як убачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію вартості частки спільного майна подружжя - автомобіля. Спірний автомобіль зареєстрований на ім'я відповідача, що підтверджується листом УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 08 липня 2015 року. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач є співмірними із заявленими позивачем вимогам. За таких обставини, суд доходить висновку про задоволення заяви позивача про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у жовтні 2010 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований в ВРАЦС Оболонського РУЮ в м. Києві. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне життя не склалося, збереження шлюбу та примирення сторін неможливо. За таких обставин, позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивач та відповідач не заперечували проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 27 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований ВРАЦС Оболонського РУЮ в м. Києві, актовий запис № 1729. від шлюбу з відповідачем у позивача народилася донька [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

у липні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. В даний час вона з донькою проживає окремо від відповідача. Свій обовязок по утриманню дитини відповідач не виконує, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання зявилася позивач [PERSON], яка наполягає на задоволенні позову, з підстав викладених у ньому. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-КЕ № 059540, виданого 20.02.2001р. Мачухівською сільською радою Полтавського району Полтавської області. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приймає до уваги, що дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, натомість відповідач зобовязаний утримувати свою дитину, а тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

у липні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею. Починаючи з березня 2015 відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання сина та не має офіційного регулярного доходу. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення повноліття дитиною. У судове засідання зявилася позивач [PERSON], яка позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 218548 від 07.04.2015, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. Відповідно до\~ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Із положень ст. 184 СК України слідує, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При прийнятті рішення суд приймає до уваги, що дитина в даний час перебуває на утриманні позивачки, відповідач має нерегулярний мінливий дохід, а тому суд вважає за необхідне стягнути із останнього на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі з урахуванням матеріальних можливостей відповідача у розмірі 1000 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень . На підставі викладеного, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212-215, 218\~\~ЦПК України суд, -

Outcome: approved