Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

У листопаді 2016 р. [PERSON] та [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], [PERSON], позивачі) звернулися до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Позов обґрунтований такими обставинами. Позивачі є власниками квартири [ADDRESS], у якій проживає [PERSON] з дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] В період з 05.08. по 12.08.2016 [PERSON] з сім'єю перебував у відпустці, по прибуттю з якої виявив факт затоплення квартири. [PERSON] є власником вищерозташованої квартири [ADDRESS], проте працівників житлово-експлуатаційної організації вона до своєї квартири не допустила, у зв'язку з чим причини залиття встановити не вдалося. Відповідно до звіту оцінювача розмір заподіяної позивачам майнової шкоди становить 30 527 грн. Окрім того за проведення оцінки позивачами було сплачено 1 400 грн. Діями відповідача позивачам заподіяно і моральну шкоду, яку вони оцінюють в 15 000 грн. Моральна шкода полягає у значних душевних стражданнях, яких позивачі зазнали внаслідок завданням їм матеріальної шкоди, змінах у способі життя [PERSON], який через грибок, що утворився в кухні, вимушений був відправити свою сім'ю у незаплановану відпустку, переживаннях з приводу майбутнього ремонту і необхідності винаймання на цей час іншого житла, необхідності витрачати кошти і час на оформлення необхідних документів та звернення до адвоката, за послуги якого було сплачено 11 600 грн. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позов підтримав пославшись на викладені у позовній заяві обставини. Заперечуючи проти доводів представника відповідача вказав, що жодних доказів відсутності вини відповідача у залитті квартири позивачів суду не надано, а відтак саме відповідач повинен нести відповідальність за завдану позивачам шкоду. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях. На обґрунтування заперечень послався на те, що позивачі всупереч вимог ст. 60 ЦПК України не надали жодного доказу на підтвердження протиправної поведінки відповідача та заподіяння відповідачем шкоди. В Акті про злиття причина залиття не встановлена, у ньому також не зазначено особу, яка винна у заподіянні шкоди. Квартира позивача знаходиться на другому поверсі, а над його квартирою окрім квартири відповідача, яка розташована на третьому поверсі, знаходяться інші квартири, а саме: квартири з 4 по 10 поверх. До того ж в будинку розміщуються мережі, по яких здійснюється водопостачання, за які відповідач не несе відповідальності. Відповідач, члени її сім'ї та будь-хто інший у квартирі [ADDRESS] не проживають з 2008 р., і про існування вимог позивачів відповідач дізнався лише випадково, у березні 2017 р., а до того жодних вимог до нього ні від позивачів, ні від житлово-експлуатаційної організації, не надходило. В останнє судове засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки не повідомив. Причини неявки відповідача в судове засідання суд розцінив як не поважні та дійшов висновку про можливість закінчення розгляду справи у його відсутність. Заслухавши представників сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Квартира [ADDRESS], яка розташована на другому поверсі, належить на праві власності позивачам [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 8). В період з 05 по 19.08.2016 мав місце факт залиття квартири позивачів водою, внаслідок чого було пошкоджено опоряджувальні покриття стін кухні, стелі вбиральні та кухонні меблі, що підтверджується Актом про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (холодного водопостачання) від 23.08.2016, складеним комісією житлово-експлуатаційної дільниці № 206 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (а.с. 16), складеним оцінювачем Актом огляду від 14.10.2016 та фототаблицею до нього (а.с. 22, 33-34). Судом встановлено, що над квартирою позивача, на третьому поверсі, розташована квартира [ADDRESS], у якій зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON], її повнолітнього сина [PERSON] та чоловіка [PERSON] (а.с. 42). За інформацією Київського міського бюро технічної інвентаризації вищевказана квартира зареєстрована на праві власності за [PERSON] - 1/3 частина, та [PERSON] - 2/3 частини (а.с. 91). З огляду на те, що імена та по батькові [PERSON] і [PERSON] співпадають з іменами та по батькові [PERSON] і [PERSON], наявні підстави вважати, що [PERSON] - це дошлюбне прізвище відповідача, а відтак вона є співвласником квартири [ADDRESS]. При вирішенні вимог [PERSON] та [PERSON] суд керується нормами цивільного процесуального законодавства, які визначають правила доказування у цивільному процесі, та положеннями матеріального закону, які регулюють зобов'язання, що випливають із заподіяння шкоди (деліктні зобов'язання). Так, за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Згідно з приписами ст. 1166 ЦК України, яка встановлює підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Системний аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підстави для висновку, що позивач, заявляючи вимогу про відшкодування шкоди, повинен, зокрема, довести такі складові: протиправну поведінку відповідача; настання шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою, а відповідач, якщо він заперечує проти позову, - відсутність його вини у завданні шкоди, тобто вина заподіювача шкоди у деліктних зобов'язаннях презюмується. З огляду на встановлені обставини, факт залиття квартири позивачів водою є доведеним, а відтак є доведеним і факт заподіяння позивачам внаслідок вказаного залиття майнової шкоди. Наданий позивачем Акт про залиття від 23.08.2016, складений комісією житлово-експлуатаційної дільниці № 206, не містить вказівки ні на причину залиття, ні на особу, яка у ньому винна, а відтак цей акт не є належним доказом протиправності поведінки відповідача та його вини у заподіянні шкоди. Водночас з вказаного Акту вбачається, що причина залиття не встановлена, оскільки мешканці квартири [ADDRESS], що розташована вище, не надали доступ до сантехнічного обладнання. Факт не надання відповідачем доступу до квартири доводиться також численними листами житлово-експлутаційної дільниці № 206, які направлялись позивачу на його звернення з приводу встановлення причини залиття, а також попередженням, яке вносилось мешканцям квартири [ADDRESS] (а.с. 11, 13, 14). Судом достовірно встановлено, що квартира відповідача розташована безпосередньо над квартирою позивачів, а відтак є очевидним, що вода у квартиру позивачів могла потрапити лише з квартири відповідача. Жодних доказів, які б підтверджували, що джерело залиття знаходилося в іншій квартирі, яка розташована вище квартири відповідача, або на ділянці, за яку несе відповідальність житлово-експлуатаційна організація, стороною відповідача не надано, а відтак не доведено, що шкоди завдано не з вини відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України власність зобов'язує, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. З урахуванням вищевикладеного суд вбачає підстави для покладення відповідальності за завдану позивачам шкоду на відповідача [PERSON], яка не позбавлена права заявити регресні вимоги до інших співвласників або осіб, які користуються квартирою за згодою власників. Згідно з приписами ст. 1192 ЦК України, яка встановлює способи відшкодування шкоди, суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На підтвердження розміру майнової шкоди позивачами надано Звіт з визначення розміру майнової шкоди, відповідно до якого вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати для усунення встановлених на момент обстеження пошкоджень в приміщеннях їх квартири, що могли виникнути в результаті залиття, а відтак і розмір майнової шкоди, складає 30 527 грн. (а.с. 17-40). Витрати позивачів на здійснення оцінки вартості матеріального збитку склали 1 400 грн. (а.с. 41). Доказів, які б спростовували вартість виконання ремонтних робіт у квартирі позивачів, відповідач не надав, а тому суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги позивачів про відшкодування матеріальної шкоди в загальному розмірі 31 927 грн. При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, яка закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, та ст. 1167 цього Кодексу, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З огляду на встановлені обставини суд вважає доведеним, що винні неправомірні дії відповідача спричинили позивачам душевні страждання, викликані пошкодженням належного їм майна, та зумовили зміни у звичному способі життя позивача [PERSON], оскільки він разом з родиною змушений проживати у пошкодженій водою квартирі та витрачати час, зусилля та власні кошти на збирання необхідних документів та звернення до адвоката і до суду, щоб довести порушення своїх прав. З урахуванням наведеного та досить значного розміру завданої позивачам матеріальної шкоди суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої їм моральної шкоди в сумі 5 000 грн. вважаючи, що такий розмір моральної шкоди є цілком розумним і справедливим. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачів, суд на підставі положень ст. 88 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачами судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1653,60 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 11 600 грн., а усього 13 253,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial