Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернулася у суд із указаним позовом, який мотивувала тим, що 24 червня 2009 року між нею та відповідачем укладено договір банківського вкладу «Стабільний» в національній валюті. За умовами договору банк прийняв у неї кошти в сумі 10000 грн., строк договору шість місяців, процентна ставка становить 18% річних. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 03 грудня 2012 року постановлено стягнути на її користь 10000 грн. банківського вкладу та 1 грн. 27 коп. нарахованих процентів за вкладом. Відповідач кошти за договором банківського вкладу їй не повернув. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь відсотки за договором банківського вкладу «Стабільний» за період із січня 2010 року по березень 2014 року включно з розрахунку 18% річних в сумі 7650 грн. У судове засідання сторони та їх представники не з'явилися. Позивач подала заяву про підтримання позову у повному обсязі з проханням слухати справу у її відсутності. Представник відповідача також направила суду клопотання з проханням слухати справу у її відсутності та відмовити у задоволенні позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 24 червня 2009 року між [PERSON] та ТзОВ КБ «Західінкомбанк», правонаступником якого є відповідач ПАТ «Західінкомбанк», укладено договір банківського вкладу «Стабільний» в національній валюті, за умовами якого позивач передала відповідачу 10 000 грн. під 18 % річних, строком на 6 місяців. Нарахування відсотків проводиться щомісячно (а.с.11). Статтею 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленим договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Після спливу встановленого договором строку позивач [PERSON] неодноразово протягом 2010 - 2012 років зверталася до відповідача про повернення вкладу та відсотків, що не заперечується останнім (а.с. 17, 83). Таким чином, позивач засвідчила свої наміри припинити дію договору банківського вкладу, у зв'язку з чим банк був зобов'язаний повернути вкладнику депозитні кошти та проценти в строк, що передбачений законодавством і умовами договору, проте свій обов'язок не виконав, порушивши свої зобов'язання. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 3 грудня 2012 року задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Західінкомбанк» про повернення коштів за договором банківського вкладу та стягнуто з відповідача на користь позивача 10000 грн. банківського вкладу та 1 грн. 27 коп. нарахованих процентів за вкладом, яке набрало сили та звернуто до виконання (а.с. 3). На час розгляду даної справи позивачу вклад не повернуто. Відповідачем не надано суду доказів повернення позивачу коштів. Статтею 360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Так, постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 травня 2013 року у справі № 6-39цс13 визначено, що передбачені договорами проценти по банківським вкладам підлягають стягненню за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам. За таких обставин з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути передбачені договором проценти за банківським вкладом за прострочений строк. Позивачем заявлено вимогу про стягнення процентів за період із січня 2010 року по березень включно 2014 року, що складає 51 місяць. За вказаний період 18 % річних від суми вкладу 10000 грн. складає 7650 грн. (10000 грн. вкладу х 18% річних х 51 місяць прострочення : 12 місяців : 100). З урахуванням того, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 3 грудня 2012 року стягнуто із ПАТ «Західінкомбанк» у користь [PERSON] 1 грн. 27 коп. нарахованих процентів за цим же вкладом за вказаний період (а.с. 3, 5), до стягнення підлягає 7648 грн. 73 коп. Отже, позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст. ст. 1058 - 1061 ЦК України,

Outcome: partial