Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що розташована безпосередньо над квартирою [ADDRESS] . 09 лютого 2020 року сталося залиття її квартири, що підтверджується актом комісії ЖЕД № 903 КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Солом`янського району м. Києва» від 27 лютого 2020 року. Згідно з цим актом причиною залиття квартири стало пошкодження шарового крану гарячого водопостачання кухонного стояка квартири [ADDRESS] , який було мешканцями замінено самовільно з чавунного на шарів без погодження з обслуговуючою організацією. Внаслідок залиття квартири були зіпсовані стеля, стіни, підлога у кімнаті, коморі, коридорі, кухні, ванній кімнаті та на балконі, також пошкоджені дверні коробки кімнати тат ванної кімнати. Нею було письмово повідомлено відповідача про проведення огляду пошкодженої залиттям квартири та оцінки завданої шкоди, проте останньою зазначена пропозиція була проігнорована. Розмір матеріального збитку, завданого їй залиттям становить 52491 гривню, що підтверджується Висновком від 17 березня 2020 року, складеним експертом оцінювачем ТОВ «АЕЛЕКОН» Закір`яровою В.В. За проведення експертизи вона сплатила 3065 гривень. Позивач просить стягнути на її користь з відповідача: - 52491 гривню на відшкодування майнової шкоди; - 3065 гривень витрат за проведення експертизи; - 300 гривень витрат на оплату додаткового екземпляру Звіту про оцінку розміру матеріального збитку; - 51 гривню 36 копійок витрат за проведення акту обстеження квартири; - 33 гривні витрат на отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; - 700 гривень витрат на чистку килима внаслідок залиття; - 30000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Позивач у судове засідання не з`явилась, її представник подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 143). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 124). У матеріалах справи містяться письмові пояснення представника третьої особи, з яких вбачається, що вона просить позов задовольнити. Зазначено, що 27 лютого 2020 року працівниками ЖЕД № 903 КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Солом`янського району м. Києва» було проведено комісійне обстеження квартири [ADDRESS] стосовно залиття та встановлено, що в квартирі виявлені сліди залиття, наявними є пошкодження лиштви, деформація дверної коробки ванної кімнати, на балконі пошкоджена підлога. Причиною залиття є пошкодження шарового крану гарячого водопостачання кухонного стояка квартири [ADDRESS] , який було мешканцями замінено самовільно з чавунного на шарів без погодження з обслуговуючою організацією (а.с. 104-106). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 09 серпня 2010 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25 серпня 2010 року (а.с. 9). Відповідач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06 червня 2008 року, що підтверджується відповіддю на запит суду КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 02 лютого 2021 року (а.с. 126, 127). Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. 09 лютого 2020 року відбулось залиття квартири позивача, що підтверджується актом комісії ЖЕД № 903 КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Солом`янського району м. Києва» від 27 лютого 2020 року (а.с. 10). З акту вбачається, що причиною залиття квартири [ADDRESS] є пошкодження шарового крану гарячого водопостачання кухонного стояка квартири [ADDRESS] , який було мешканцями замінено самовільно з чавунного на шарів без погодження з обслуговуючою організацією. Внаслідок залиття водою в квартирі [ADDRESS] пошкоджено: - кімната 16,4 кв.м. - стеля водоемульсійне фарбування, стіни шпалери рельєфні, підлога ламінат, на якому в місцях з`єднання виявлено здуття, також виявлено пошкодження лиштви та деформація дверної коробки; - кладочка 1,2 кв.м. - стіни водоемульсійне фарбування; - коридор 4,3 кв.м. - стеля водоемульсійне фарбування, стіни шпалери рельєфні; - кухня 6,7 кв.м. - стеля водоемульсійне фарбування, стіни шпалери рельєфні; - пошкодження лиштви та деформація дверної коробки ванної кімнати; - на балконі пошкоджена підлога. Таким чином, встановлено, що залиття квартири позивача відбулося з вини відповідача, яка в силу закону має нести майнову відповідальність за заподіяну шкоду. На підтвердження своїх доводів щодо розміру завданої майнової шкоди, позивач надала суду Звіт про оцінку розміру матеріального збитку від 17 березня 2020 року (а.с. 29-47. З наданого суду звіту вбачається, що розмір матеріального збитку складає 52491 гривню. Відповідач не надала суду будь-яких доказів на спростування своєї вини в залитті та на спростування визначеного розміру завданої шкоди. Клопотання про проведення судової експертизи відповідач не заявляла. За таких обставин, при визначенні розміру завданої шкоди, суд вважає за можливе покласти в основу рішення наданий позивачем звіт. За таких обставин, стягненню з відповідача підлягає 52491 гривня на відшкодування майнової шкоди, вартість проведення експертизи в сумі 3065 гривень, що підтверджується квитанцією № 46296647 від 05 березня 2020 року (а.с. 15) та 51 гривня 36 копійок витрат за проведення акту обстеження квартири, що підтверджується квитанцією № 45864317 від 28 лютого 2020 року (а.с. 17). Зазначені витрати позивач понесла в зв`язку зі зверненням до суду за захистом порушеного права. Позивач також просить суд стягнути на її користь з відповідача: - 300 гривень витрат на оплату додаткового екземпляру Звіту про оцінку розміру матеріального збитку; - 33 гривні витрат на отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; - 700 гривень витрат на чистку килима внаслідок залиття. Зазначені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано доказів, що такі витрати понесені позивачем з вини відповідача та підлягають стягненню в порядку відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири. Крім того, з акту про залиття вбачається, що він не містить інформації щодо пошкодження килиму внаслідок залиття квартири. Позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача моральну шкоду в розмірі 30000 гривень. Така вимога позивача ґрунтується на законі. Частиною 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд вважає, що в результаті залиття квартири з вини відповідача, позивач зазнала душевних страждань, оскільки вона отримала негативні емоції та переживала з приводу пошкодження майна, неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, звернення до суду за захистом порушеного права. Разом з тим, при визначені розміру моральної шкоди, з урахуванням принципу розумності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 гривень. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13300 гривень. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 01 квітня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання адвокатських послуг № 01-04/20 (а.с. 131-132). Крім того, у матеріалах справи міститься додаток № 1 до договору про надання адвокатських послуг № 01-04/20 від 01 квітня 2020 року, в якому розписані найменування та перелік послуг та їх вартість, що надаються адвокатом (а.с. 133), акт прийому-передачі наданих послуг від 30 квітня 2021 року (а.с. 134), квитанція від 30 квітня 2021 року (а.с. 135), ордер на надання правової допомоги від [PERSON] на [PERSON] (а.с. 22) та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю [PERSON] (а.с. 23). Вбачається, що позивачем не надано суду доказів оплати наданих послуг (квитанції про сплату), оскільки квитанція від 30 квітня 2021 року (а.с. 135) складена та підписана адвокатом та не підтверджує оплату послуг витрат на правничу допомогу. Фактично такий документ є розпискою між позивачем та її представником про отримання коштів, а не квитанцією. Суд вважає, що такий документ не є належним доказом на підтвердження фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 13300 гривень задоволенню не підлягає. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: partial