Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, відповідно до яких просить звільнити з-під арешту іпотечне майно й скасувати арешти накладені: - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, № 48034499, 15.07.2015 року; обєкт обтяження: все майно; обтяжувач: ВДВС Корецького РУЮ Рівненської області, стягувач: ПАТ «[PERSON] [PERSON]»; - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 14.04.2014 року; обєкт обтяження: все майно; обтяжувач: Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, стягувач: ПАТ «[PERSON] [PERSON]»; - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 39593573, 21.11.2013 року; обєкт обтяження: все нерухоме майно; обтяжувач: Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, стягувач: ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач просить припинити обтяження, зареєстровані у Державному реєстрі речових прав, а саме: - арешт на все нерухоме майно, номер запису про обтяження 10567362 від 27.07.2015 року; - арешт на все майно, номер запису про обтяження 6955654 від 10.09.2014 року; - арешт на все нерухоме майно, номер запису про обтяження 3641336 від 02.12.2013 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що майно перебуває в іпотеці, в силу чого підлягає звільненню з-під арешту в звязку з тим, що накладання арешту на вказане нерухоме майно, що первинно було передано в іпотеку АППБ «Аваль» та право вимоги за яким в подальшому за договорами відступлення прав вимоги було передано до [PERSON], порушує права останнього як іпотекодержателя на переважне перед іншими кредиторами право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, але представник позивача звернувся до суду із заявою, відповідно до якої позов підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідачі - [PERSON], ПАТ «[PERSON] [PERSON]», ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі їх представників у судове засідання не зявилися, про час, місце та дату судового засідання повідомлялись в установленому законом порядку, але про причини неявки в судове засідання не повідомили. Від ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшли заперечення проти позову, в яких просить суд відмовити в задоволені позовної заяви [PERSON] в повному обсязі. Треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору Малиновський ВДВС міста [PERSON] ГТУЮ в Одеській області, ВДВС Корецького РУЮ в Рівненській області, в особі їх представників у судове засідання не зявилися, про час, місце та дату судового засідання повідомлялись в установленому законом порядку, але про причини неявки в судове засідання не повідомили. Ознайомившись з позовом, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. 06 листопада 2007 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (надалі перейменований ПАТ «[PERSON] банк [PERSON]») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/0044/74/85383. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 06 листопада 2007 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] було укладено договори іпотеки, посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округа [PERSON], а саме: - договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 5630, згідно п. 1.2. (з урахуванням змін від 14.12.2009 року, реєстр. № 1299) якого [PERSON] передав в іпотеку належні йому майнові права на земельну ділянку, площею 0,1016 га, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Нова Долина, вулиця Шевченко, 15, якій присвоєно кадастровий номер 5123783200:02:001:0097, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель; - договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 5631, згідно п. 1.2. якого [PERSON] передав в іпотеку належні йому майнові права на будинок, житловий з господарчими спорудами незавершеного будівництва 85%, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Нова Долина, вулиця Шевченко, будинок номер 15, разом із усіма його при належностями та поліпшеннями, які можуть виникнути в результаті переобладнання/перепланування, реконструкції та/або добудови. 17 червня 2016 року за Договором відступлення права вимоги та за Договором про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, ПАТ «ВЕКТОР БАНК» прийняло право вимоги від ПАТ «[PERSON] [PERSON]» за вказаним кредитним та іпотечними договорами [PERSON], зареєстрованими в реєстрі за № 5630 та № 5631. 17 червня 2016 року за Договором відступлення права вимоги та за Договором про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки ТОВ «ДЖИВВАЙП ФІНАНС» прийняло право вимоги від ПАТ «ВЕКТОР БАНК» за вказаним кредитним договором та іпотечними договорами, зареєстрованими в реєстрі за № 5630 та № 5631. Також, 17 червня 2016 року за Договором про відступлення права вимоги № 17-06/16, [PERSON] прийняв від ТОВ «ДЖИВВАЙП ФІНАНС» право вимоги до боржника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]), за кредитним договором №\~014/0044/74/85383 від 06.11.2007 року, що укладений між АППБ «Аваль» та [PERSON], разом з додатками до нього. Крім того, 17 червня 2016 року за Договором про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON], за реєстр. № 1121, [PERSON] прийняв право вимоги від ТОВ «ДЖИВВАЙП ФІНАНС» за Іпотечними договорами, що укладені між АППБ «Аваль» та [PERSON], і посвідчені 06 листопада 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 5630 та № 5631, які виступають в якості забезпечення виконання зобовязань, що випливають з Кредитного договору № 014/0044/74/85383 від 06.11.2007 року. Про що в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено запис про іпотеку № 15028131, який вніс зміни до попереднього запису про іпотеку № 5982859, та було внесено запис про іпотеку № 15028304, який вніс зміни до попереднього запису про іпотеку № 5983028, а саме додано нового іпотекодержателя: [PERSON]. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязання здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобовязань є застава. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України іпотекою є застава нерухоме майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно до ч. 3 ст. 33 зазначеного Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, іпотекодержатель, яким нині є [PERSON], має право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна, а саме: - земельної ділянки, площею 0,1016 га, та майнових прав на будинок, житловий з господарчими спорудами незавершеного будівництва 85%, що знаходяться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Нова Долина, вулиця Шевченко, 15, що належить [PERSON] Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншим кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення. Згідно з правилом ст. 572 Цивільного Кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно інформаційної довідки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існують наступні обтяження, що перешкоджають відчуженню іпотечного майна (крім запису про іпотеку): - номер запису про обтяження 10567362; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 48034499, 15.07.2015 року; об'єкт обтяження: все майно; обтяжувач: ВДВС Корецького РУЮ Рівненської області, стягувач: ПАТ «[PERSON] [PERSON]»; - номер запису про обтяження 6955654; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 14.04.2014 року; обєкт обтяження: все майно; обтяжувач: Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, стягувач: ПАТ «[PERSON] [PERSON]»; - номер запису про обтяження 3641336; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 39593573, 21.11.2013 року; обєкт обтяження: все нерухоме майно; обтяжувач: Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, стягувач: ПАТ КБ «ПриватБанк». Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» \~обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1-4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», кошти отримані від реалізації заставного майна використовуються, насамперед, для задоволення зобовязань боржника перед заставодержателем. У силу положень ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» \~звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Згідно правової позиції ВСУ (лист від 01.02.2015 року), викладеній у Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. 3 ст. 54 цього самого закону). Указані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями. Ураховуючи наведене вище, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в Законі України «Про іпотеку» (ст. 1), відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження». Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у звязку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобовязання боржником на момент предявлення відповідної вимоги. \~Факт порушення основного зобовязання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не повязується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Такі правові позиції висловлені в Розділі VIII Аналізу Верховного Суду України судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна за 2015 рік. Наведеними нормами права передбачено підстави, що створюють правову можливість для позивача у цьому провадженні звернути стягнення на заставне майно у позасудовому порядку. Таким чином, оскаржувані позивачем арешти майна боржника накладено у вказаних виконавчих провадженнях, що нині є завершеними; окремі із зазначених арештів накладено в інтересах та на користь колишнього іпотекодержателя; та у цьому судовому провадженні позивач просить їх скасувати, оскільки ними створено перешкоди для звернення стягнення на арештоване майно у позасудовому порядку. Відомості про права та законні інтереси інших осіб, не залучених до розгляду цієї справи, судом не виявлено. Як встановлено судом, першу заборону в державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєкт нерухомого майна винесено та зареєстровано 07.11.2007 року, таким чином вимоги позивача мають пріоритет над вимогами інших кредиторів. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. Таким чином, розглянувши позов в межах заявлених [PERSON] вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне звільнити з-під арешту вказане майно. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. За ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved