Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

У квітні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 12.02.2002 між сторонами було укладено шлюб. 27.01.2016 шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу маємо повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка на даний момент навчається на 1 курсі Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова, факультет філософії та суспільствознавства за спеціальністю «психологія», де навчається на бюджетній основі. Відповідач має можливість матеріально утримувати доньку, оскільки він не є інвалідом, працює у ВАТ Державному ощадному банку України і до досягнення дитиною повноліття сплачував аліменти. Тому просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, до досягнення донькою 23 річного віку. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.04.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, згідно заяви просила слухати справу у свою відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 51 Конституцією України, ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 183 СК України, передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16.03.2002, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] - батько, [PERSON] - мати. Разом з цим, відповідно до довідки №1982 від 06.11.2019, виданої Національним педагогічним університетом імені М.П. Драгоманова, [PERSON] є студентом денної форми навчання; І курсу факультета філософії та суспільствознавства; закінчує навчання 30.06.2023. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дочки, сина, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати повнолітню доньку до закінчення навчання, оскільки, він може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , ґрунтуються на законі, та при визначенні розміру аліментів, з урахуванням доводів сторін, суд вважає за можливе стягнути їх в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору у розмірі 840, 80 грн. в дохід держави, оскільки позивач звільнений від її сплати на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved