Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

У липні 2015 року до суду звернулася позивач з позовною заявою, в якій вказував , що 01 вересня 2014 року помер його брат - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема , на земельну ділянку площею 2,799 га з цільовим призначенням для ведення товарного сількогосподарського виробництва, яка розташована на території Завадівської сільської ради Володарського району Київської області. Оскільки Державний акт , який посвідчував право власності на земельну ділянку відсутній , йому нотаріусом було відмовлено у оформленні спадкового майна. Позивач , посилаючись на те, що він не має змоги оформити належним чином прийняття спадщини , просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, за законом на земельну ділянку площею 2,799 га з цільовим призначення для ведення товарного сільскогосподасрького виробництва , що розташована на території Завадівської сільської ради Володарського району Київської області. У судове засідання позивач та представник позивача не зявилися . На адресу суду надійшла заява , якою представник позивача просить суд провести розгляд справи без її участі на підставі наявних матеріалів справи. Просила суд позов задоволити ( а.с.27). Відповідач в судове засідання не зявилася , належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи . До суду , від неї , надійшла заява, якою вона просить суд провести розгляд справи без її участі , позовні вимоги визнає ( а.с.28) . Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ознайомившись із позовною заявою , взявши до уваги позицію позивача , представника позивача, відповідача викладені у відповідних заявах , що надійшли до суду та дослідивши матеріали справи вважає , що позов підлягає задоволенню . По справі встановлено, що 01 вересня 2014 року помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про його смерть (а.с.9) . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина за законом , зокрема , на земельну ділянку площею 2,799 га з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Завадівської сільської ради Володарського району Київської області. Право власності нині померлого [PERSON] на спадкову земельну ділянку площею 2,799 га було посвідчуться Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІКВ № 024532 , який було втрачено , про що у місцевій газеті «Голос Володарщини» було поміщено відповідне оголошення ( а.с.14 ). За наведених підстав нотаріусом позивачу було відмовлено у оформленні прийняття спадщини ( а.с.12) . Відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено , що позивач має право на спадщину , що залишилась після померлого за законом , як спадкоємець другої черги що ґрунтується на положеннях ст. 1262 ЦК України ( а.с.6). Окрім того , ст.1268 ч. 3 ЦК України визначає , що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.Крім того, відповідно до ст. 1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги , як мати спадкодавця , але вона на спадщину не претендує та не заперечує проти її прийняття позивачем . Підсумовуючи вище викладене, суд прийшов до наступного висновку : оскільки Державний акт про право власності на спадкову земельну ділянку було втрачено нотаріус не має можливості оформити спадкове право позивача в установленому законом порядку , тому позивач правомірно звернулася до суду за захистом своїх порушених прав. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позов базується на законі , є обґрунтованим тому його слід задоволити.

Outcome: approved