Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа : приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона народилася 14 червня 1948 року у м. Ашхабат та її батьками є: матір [PERSON] та батько [PERSON]. У неї є рідна сестра [PERSON]. Її батько [PERSON] помер 05 листопада 2016 року та після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,0739 га, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, буд. № 14 та житловий будинок № 14 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжя. 15.10.2009 року померлим [PERSON] було складено заповіт на її імя, яким останній заповів їй все майно, яке на день смерті виявиться йому належним. Даний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5442. В установленим законом шестимісячний строк після смерті [PERSON] вона звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після батька, померлого 05.11.2016 року. 30.05.2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] на її імя було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,0739 га, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, 14. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 14 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжі їй було відмовлено, у звязку з чим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нотаріусу не подані відомості (інформація) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: відсутній документ, який підтверджує реєстрацію права власності померлого 05 листопада 2016 року [PERSON] на зазначений обєкт нерухомого майна. Зазначає, що житловий будинок № 14 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжі належав померлому [PERSON] на праві власності, що підтверджується наступними документами: -договором на право споруди житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 22.03.1949 року на імя [PERSON]; -Актом прийому індивідуального домоволодіння від 01 лютого 1951 року; -договором на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою № 19Б/103 від 17.07.1985 року на імя [PERSON]; -рішенням Голови виконкому Ради народних депутатів № 66/6 від 12.03.1987 року про оформлення права особистої власності на житлову прибудову та будівлю по вул. Тимізязєва, 14 в м. Запоріжжі на імя [PERSON]; -актом прийомки індивідуального будинку № 14 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжя; -рішенням виконавчого комітету народних депутатів Запорізької міської ради № 165/19 від 31.10.1996 року про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам Жовтневого району м. Запоріжжя; -технічним паспортом на житловий будинок; -листом головного інженера Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації вих. № 12503 від 07.11.2016 року про присвоєння поштової адреси житловому будинку літ. А. На сьогодні вона не в змозі належним чином переоформити будинок, який входить до складу спадщини, оскільки будинок не був зареєстрований у передбаченому законом порядку, тобто за життя спадкодавець не встиг отримати свідоцтво про право власності. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 14 по вулиці Тимірязєва в місті Запоріжжя в порядку спадкування за заповітом після померлого 05 листопада 2016 року [PERSON]. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, на позові наполягає та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що проти позову [PERSON] не заперечує. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що при розгляді справи покладається на розсуд суду. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, копію спадкової справи після смерті [PERSON], перевіривши інші докази, наявні в матеріалах справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народилася 14 червня 1948 року у м. Ашхабат та її батьками є: матір [PERSON] та батько [PERSON].(а.с. 12) У неї є рідна сестра [PERSON], [INFO], її батьками є: матір [PERSON] та батько [PERSON].(а.с. 13) Батько позивача та відповідача [PERSON], [INFO], помер 05 листопада 2016 року та після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,0739 га, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, буд. № 14 та житловий будинок № 14 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжя. (а.с. 14) 15.10.2009 року померлим [PERSON] було складено заповіт на імя [PERSON], яким останній заповів їй все майно, яке на день смерті виявиться йому належним. Даний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5442. (а.с. 15) В установленим законом шестимісячний строк після смерті [PERSON], позивачка звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після батька, померлого 05.11.2016 року. (а.с. 57-зв.) 30.05.2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,0739 га, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, буд. № 14. (а.с. 16) Проте, постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 30 травня 2017 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 14 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжі було відмовлено, з посиланням на те, що нотаріусу не подані відомості (інформація) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: відсутній документ, який підтверджує реєстрацію права власності померлого 05 листопада 2016 року [PERSON] на зазначений обєкт нерухомого майна. . (а.с. 21) Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на будинок № 14 по вул. Тимірязєва у м. Запоріжжі, оскільки на сьогодні вона не в змозі належним чином переоформити будинок, який входить до складу спадщини, який не був зареєстрований у передбаченому законом порядку, тобто за життя спадкодавець не встиг отримати свідоцтво про право власності. Відповідно до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.ст.1216,\~1222,\~1223 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~ст.1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України\~встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мають право на спадкування за законом після смерті батька, як спадкоємці першої черги. Згідно\~ст.1218 Цивільного кодексу\~Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. У відповідності до ч.5\~ст.1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2\~ст.1299 ЦК України). Відповідно до п.9\~Постанови Пленуму Верховного суду України\~№7 від 04.10.1991 року\~зі змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» - право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах проспадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Наказом Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14.12.2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна» визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи, що позивач не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на цемайно. Відповідно до\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Згіднозі\~ст.392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановлюючого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням зацікавлених осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку. Згідно роз'яснення Міністерстваю стиції України №19/32-319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватися в cудовому порядку. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухомемайно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірненерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок № 14 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжі належав померлому [PERSON] на праві власності, що підтверджується наступними документами: -договором на право споруди житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 22.03.1949 року на імя [PERSON]; (а.с. 22-23) -Актом прийому індивідуального домоволодіння від 01 лютого 1951 року; (а.с. 24-25) -договором на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою № 19Б/103 від 17.07.1985 року на імя [PERSON]; (а.с. 26-29) -рішенням Голови виконкому Ради народних депутатів № 66/6 від 12.03.1987 року про оформлення права особистої власності на житлову прибудову та будівлю по вул. Тимізязєва, 14 в м. Запоріжжі на імя [PERSON]; (а.с. 30) -актом прийомки індивідуального будинку № 14 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжя; (а.с. 31) -рішенням виконавчого комітету народних депутатів Запорізької міської ради № 165/19 від 31.10.1996 року про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам Жовтневого району м. Запоріжжя; (а.с. 39) -технічним паспортом на житловий будинок № 14 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжя; (а.с. 32-37) -листом головного інженера Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації вих. № 12503 від 07.11.2016 року про присвоєння поштової адреси житловому будинку літ. А. (а.с. 38) Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved