Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області, [PERSON] управління держгеокадастру в Полтавській області про виділення у власність земельної ділянки. Позов обґрунтовано тим, що у 2017 році позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] сільської ради з вимогою надати дозвіл на виготовлення технічної документації та виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розміром 2,0 га. Звернувшись до [PERSON] управління держгеокадастру у Полтавській області останні повідомили [PERSON] про те, що на території [PERSON] сільської ради обраховувалося сільськогосподарських земель запасу 938,9957 га. Проте, сільська рада на вимогу позивача повідомила, що земельної ділянки розміром 2,0 га для ведення особистого селянського господарства відсутня. У звязку з чим позивач рахує що склалася юридична колізія, яка і зумовила обставини щодо звернення до суду з позовом, оскільки державні органи сільська рада та Головне управління держгеокадастру у Полтавській області дають відповіді щодо наявності земель запасу, що суперечать між собою. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримав з підстав викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] сільської ради заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволені вказавши на наступне. [PERSON] особисто не звертався із заявою згідно ст. 118 Земельного кодексу України (далі ЗК України) про виділення йому земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, про що свідчить відсутність запису в реєстраційній книзі. [PERSON] сільська рада не є розпорядником земель, що знаходяться за межами населеного пункту, а в межах населеного пункту сільської ради вільних земельних ділянок немає. У відповіді [PERSON] від [PERSON] управління держгеокадастру в межах населених пунктів [PERSON] сільської ради станом на 01.01.2016 вказано 938,9957 га, проте з них 564,2135 га це сіножаті, 371,7910 га пасовища і 2,9912 га ріллі. Площа ріллі зазначена загальною площею по всіх населених пунктах [PERSON] сільської ради, а не одним загальним масивом. Землі запасу, що знаходяться за межами насалених пунктів [PERSON] сільської ради були погоджені щодо поділу між громадянами в повній мірі, які попередньо надавали заяви на погодження дозволу на виділення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га ще в 2015-2016 роках. Дані земельні ділянки знаходяться в оренді і на день розгляду справи по суті. Представник відповідача [PERSON] управління держгеокадастру в Полтавській області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Міжрайонного управління у Гребінківському та Пирятинському районах ГУ Держгеокадастру у Полтавській області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позову повинно бути відмовлено з огляду на наступне. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Повноваження сільських селищних рад у галузі земельних відносин регулюється Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», та Земельним кодексом України, зокрема ст.ст. 12, 20, 116, 118, 121. Відповідно до ч. 2 ст. 83 Земельного Кодексу України, дані землі є комунальною власністю. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 Земельного Кодексу України. Так, відповідно до п. 6 ст. 118, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб)... [PERSON] Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Окрім зазначення орієнтовного розміру та цільового призначення бажаної земельної ділянки, особа яка бажає отримати останню у власність до клопотання додає: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копія паспорта та копія реєстраційного номера облікової картки платника податків; згода на збір та обробку персональних даних. Так, на підтвердження того, що позивач звертався до сільської ради із заявою про передачу йому земельної ділянки до матеріалів справи було додано клопотання від 07.06.2017 адресоване землеупоряднику [PERSON] сільської ради, [PERSON] управлінню Держгеокадастру у Полтавській області та Міжрайонному управлінню у Гребінківському та Пирятинському районах при [PERSON] управлінні Держгеокадастру (а.с. 8-10). У клопотанні [PERSON] просив надати інформацію про землі запасу, надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у розмірі 2,0 га. Відповідно до клопотань наданих [PERSON] до [PERSON] сільської ради, суд не вбачає відповідність останніх вимогам та порядку визначеного ЗК України, оскільки у п. 4 прохальної частин позивач просить надати письмову відповідь на його звернення, та не додано документів що посвідчують особу, інші передбачені порядком. У статті 121 ЗК України закріплено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара. Своїм правом на отримання земельної ділянки відповідного цільового призначення громадянин може скористатися один раз. 20.04.2017 від ГУ Держгеокадастру у Полтавській області [PERSON] надійшла відповідь про те, що згідно державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності станом на 01.01.2016 на території [PERSON] сільської ради обраховувалося сільськогосподарських земель запасу 938,9957 (а.с. 14-15). 07.06.2017 та 23.08.2017 від [PERSON] ради [PERSON] отримав листи-інформацію в яких зазначалося, що в межах населених пунктів сільської ради, земельні ділянки для ведення особистого сільського господарства площею 2,0 га відсутні. Для вирішення питання отримання земельної ділянки за межами населених пунктів сільської ради, рекомендують звернутися до ГУ Держгеокадастру в м. Полтава (а.с. 12). У судовому засіданні як показаннями представника відповідача [PERSON] сільської ради так і довідкою від 11.12.2017 № 937 та Звітом форми № 6-зем станом на 01.01.2016, спростовано доводи позивача щодо наявності в межах населеного пункту [PERSON] сільської ради земель запасу, і свідчить про те, що до площі 938,9957 га зазначеної у листі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, відноситься: рілля 2,9912 (що є сукупністю ділянок по всій території сільської ради), сіножаті 564,2135 га, пасовища 371,7910 га (а.с. 58, 76). Крім того, на веб-сайті ГУ Держгеокадастру в Полтавській області у розділі «Перелік земельних ділянок для безоплатної передачі у власність» оновлений на І-й квартал 2018 року, у переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, яка передається у межах норм безоплатної приватизації на території Полтавської області (https://drive.google.com/file/d/1l6mRNgGWZgkfgptnPOgYd6zweTS_yhzR/view) відсутні земельні масиви у Пирятинському районі. Законом не обумовлена необхідність отримання земельної ділянки за місцем проживання. Тому отримати свою ділянку землі можна в будь-якій області України. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо зобовязання [PERSON] управління Держгеокадастру в Полтавській області та [PERSON] сільської ради виділити [PERSON] у власність земельної ділянки площею, яка відповідає 2,0 га із земель запасу державної власності на території [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області.

Outcome: dismissed