Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

У липні 2016р. [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачкою у справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 27 грудня 1959р. Іллічівським міськбюро ЗАГС м. Одеси, актовий запис №1869. Стверджував, що на даний час шлюбні стосункі між ними припинені. Позивач зазначав, що за час шлюбу вони з відповідачкою придбали майно, а саме: автомобіль VOLKSWAGEN CARAVELLE, 1994року випуску, зеленого кольору, номер шасі WV2ZZZ70ZRH092149, р.н. [NUMBER], який зареєстрований на праві власності за відповідачкою на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 146099 від 11 листопада 2010 року. Посилаючись на те, що вказаний автомобіль є їх спільною сумісною власністю, позивач просив суд визнати автомобіль VOLKSWAGEN CARAVELLE, 1994року випуску, зеленого кольору, номер шасі WV2ZZZ70ZRH092149, р.н. [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; визнати за ним право власності на 1/2 частину автомобіля VOLKSWAGEN CARAVELLE, 1994року випуску, зеленого кольору, номер шасі WV2ZZZ70ZRH092149, р.н. [NUMBER], а також стягнути з відповідачки на його користь судовий збір. Представники позивача, діючі на підставі довіреності від 13 липня 2016року та договору від 02 червня 2016 року позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі (а.с.26,27,28). Відповідачка та її представник, діючий на підставі довіреності від 24 жовтня 2016року у судове засідання не зявились, про час, дату і місце судового засідання повідомлялись належним чином, раніше в судовому засіданні представник відповідачки заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні (а.с. 40-42, а.с.55). Аналіз викладених вище обставин, неявки в судові засідання відповідачки [PERSON], а також її представника, яким було відомо про розгляд справи, призвело до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті. Тому суд, такі дії відповідачки відносить до таких, що суперечать вимогам ч.3 ст. 27 ЦПК України, та розцінює їх як зловживання стороною своїми процесуальними правами, що призводить до порушення розумних строків розгляду справи. У зв'язку з неявкою відповідачки [PERSON], а також її представника, суд вважає можливим провести розгляд справи у їх відсутності та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 8 Сімейного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 грудня 1959р. Іллічівським міськбюро ЗАГС м. Одеси, актовий запис №1869, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.5,37). В період шлюбу сторони придбали автомобіль VOLKSWAGEN CARAVELLE, 1994року випуску, зеленого кольору, номер шасі WV2ZZZ70ZRH092149, р.н. [NUMBER], який зареєстрований на праві власності за відповідачкою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 146099 від 11 листопада 2010 року (а.с.6). З пояснень представників позивача встановлено, що на час розгляду справи в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться справа про розірвання шлюбу між сторонами (а.с.38). Вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN CARAVELLE, 1994року випуску, зеленого кольору, номер шасі WV2ZZZ70ZRH092149, р.н. [NUMBER] складає 46446,00 грн., що підтверджується звітом про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу №8888 від 31.05.2016р. (а.с.11-16). Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Оскільки вищевказаний автомобіль був придбаний сторонами у період шлюбу, то даний автомобіль є спільною сумісною власністю сторін. Суд не приймає в якості належних та допустимих доказів надані відповідачкою нотаріальну заяву про позбавлення права керування [PERSON] спірним автомобілем, заяви-повідомлення про злочин, ухвалу про задоволення скарги відповідачки від 15 вересня 2016 року, оскільки зазначені документи не стосуються предмету спору, а саме поділу майна, набутого подружжям за час шлюбу (а.с. 39,43,44,45). Також суд критично оцінює надану відповідачкою інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно в обґрунтування своїх заперечень проти позову, оскільки наявність права власності позивача на нерухоме майно також не є предметом спору (а.с.48-49). Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 60, ч.1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 368 ЦК України, спільною сумісною власністю є спільна власність\~\~двох чи більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Частина 3 цієї статті вказує на належність набутого подружжя майна за час шлюбу на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено договором або законом. Володіння і користування\~\~майном, яке належить на праві спільної сумісної власності, відбувається спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.\~\~За згодою співвласників відбувається і розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності (ч.1,ч. 2ст.369 ЦК України). Разом з тим, ч.1\~ст.370 ЦК України\~визначає право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно ч. 1 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене. Отже, у випадку виникнення спору між співвласниками майна, яке перебуває у їх спільній сумісній власності, законом визначений порядок вирішення таких спорів. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, тому позивач має право власності на ? частину спільного майна, а саме на ? частину спірного автомобіля. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі становить 1102,40грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду. Так як позовні вимоги задоволені, то судові витрати слід стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved