Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

У квітні 2020 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 12.04.2011 року у сумі 6005,05 грн., а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову вказував на те, що 12.04.2011 року між банком і [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, за яким позичальник отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Спадкоємці після смерті [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з [INFO] по [INFO]. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів позичальника і відповідача. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, до складу якої, у тому числі, входять і боргові зобов`язання спадкодавця. 18.12.2017 року позивачем була направлена претензія кредитора до Бердянської районної державної нотаріальної контори. 11.05.2018 року позивачем була отримана відповідь Бердянської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що претензія кредитора була зареєстрована і додана до вже заведеної спадкової справи №220/2017. 04.12.2019 року на адресу спадкоємця [PERSON] був направлений лист-претензія, в якій позивач пред`явив свої претензії щодо повернення кредитних коштів, але відповідачка жодних дій з їх повернення не вчинила. Станом на 12.02.2020 року заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором б/н від 12.04.2011 року становить 6005,05 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. Ухвалою суду від 13.05.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.61-63 т.1). Ухвалою суду від 20.08.2020 року, за клопотанням представника позивача, до участі у справі було залучено в якості співвідповідачів [PERSON] і [PERSON] (а.с.216-217 т.1). 23.12.2020 року до суду надійшла уточнена позовну заяву, в якій просив стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість позичальника за кредитним договором б/н від 12.04.2011 року у розмірі 2100,68 грн. з кожного, а також стягнути судові витрати ( а.с.45-49 т.2). 15.12.2020 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Калаяновим В.М. подано відзив на позов ( а.с.12-23 т.2), у якому позовні вимоги банку відповідач не визнає. Вважає, що кредитором спадкодавця не дотримано законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника, оскільки така вимога пред`явлена за межами визначеного ст. 1281 ЦК України строку. Крім того вказує на те, що [PERSON] померла [INFO] . Із розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, слідує, що тіло кредиту станом на 03.11.2016р. дорівнює 3072,95 грн. і є незмінним до 01.12.2016р. Проте у претензії кредитора від 27.10.2018р., яка була направлена банком до нотаріальної контори зазначено, що заборгованість [PERSON] становить 4117,69 грн. У позові банк просить стягнути заборгованість у розмірі 6005,05 грн. Крім того представником відповідача подана заява про застосування позовної давності до вимог позивача, оскільки нотаріус повідомив банк про наявність спадкової справи листом від 27.12.2017 року, а з цим позовом банк звернувся до суду поза межами встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. Просив у задоволенні позову відмовити. 20.01.2021 року представник позивача подав відповідь на відзив ( а.с.152-156 т.2), в якій зазначає, що про смерть позичальника [PERSON] банк дізнався 13.01.2017 року, що підтверджується тим, що 13.01.2017р. о 15-41-33 год. до Банківського комплексу Єдина клієнтська база було прикріплено документ (копія свідоцтво про смерть) стосовно смерті позичальника. Остання кредитна картка була активована позичальником 20.02.2015 року та мала термін дії до 08/2017р. За життя [PERSON] здійснила покупку в кредит товару по сервісу «Оплата частинами», щомісяця з картки клієнта списувалися платежі на суму 462,95 грн. 03.01.2019 року проведена службова операція «возврат по договору», після чого залишок заборгованості по договору становив 6005,05 грн. Спадкоємці померлої [PERSON] і [PERSON] прийняли спадщину, у тому числі і кредитні зобов`язання померлої. Оскільки спадщину фактично прийняли троє спадкоємців, то позивач просить стягнути з кожного відповідача по 2100,68 грн. Представник позивача Качан О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві і відповіді на відзив. Просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Калаянов В.М. проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відповіді на відзив, просив відмовити у задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовне подав. Відповідач [PERSON] помер [INFO] . Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ( ч.2 ст. 78 ЦПК). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст.79 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що 12.04.2011 року [PERSON] подала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.16 т.1) та отримала в Приватбанку кредитну картку із встановленим на ній кредитним лімітом. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.11.2016року (а.с.37 т.1). За розрахунком позивача, заборгованість позичальника [PERSON] станом на 12.12.2020 року становить 6005,05 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту. Як вказує представник позивача у відповіді на відзив, про смерть позичальника [PERSON] банку стало відомо 13.01.2017 року з часу прикріплення копії свідоцтва про смерть [PERSON] у Банківському комплексі « Єдина клієнтська база» ( а.с.157 т.2). Вказаний факт також був підтверджений у судовому засіданні представником позивача Качан О.С . Згідно із довідкою відділу реєстрації місця проживання виконкому Бердянської міської ради №2114 від 18.05.2020 року ( а.с.71 т.1) станом на 05.11.2016 року [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживали [PERSON] і [PERSON] . З матеріалів Спадкової справи №220/2017 заведеної до майна померлої [PERSON] (а.с.75- 142 т.1) встановлено, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися: [PERSON] (за правом представлення), [PERSON] ( а.с.76,100 т.1). Вказаним особам було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.137,140). Третій спадкоємець [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після померлої [PERSON] , Свідоцтво про право на спадщину не отримав, оскільки помер [INFO] . В матеріалах Спадкової справи також міститься претензія кредитора АТ КБ «Приватбанк» № SAMDN50000043740636 від 27.10.2017 року, яка надійшла до Бердянської державної нотаріальної контори 21.12.2017 року, в якій вказано, що заборгованість боржника [PERSON] за кредитним договором б/н від 12.04.2011 року становить 4117,69 грн. (а.с.93 т.1). Листом від 27.12.2017 року Бердянська держнотконтора повідомила кредитора про отримання претензії банку, а також направила повідомлення про отримання претензії кредитора спадкоємцю [PERSON] (а.с.94,95 т.1). 15.11.2017 року банк направив [PERSON] лист-претензію про сплату заборгованості позичальника [PERSON] у сумі 6005,05 грн. 28.04.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Згідно зі статтею 1282 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи, її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника, і вирішуються у порядку, визначеному статтею 1282 ЦК України. Відповідно до статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Встановлені статтею 1281 ЦК України строки є преклюзивними, а тому їх недотримання позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Судом встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» про смерть позичальника [PERSON] дізнався 13.01.2017 року, з часу прикріплення копії свідоцтва про смерть [PERSON] у Банківському комплексі - Єдина клієнтська база ( а.с.157 т.2). Вказаний факт був підтверджений у судовому засіданні представником позивача Качан О.С . Проте, претензія кредитора АТ КБ «Приватбанк» № SAMDN50000043740636 від 27.10.2017 року була направлена до Бердянської державної нотаріальної контори поштою 18.12.2017 року і зареєстрована нотаріусом 21.12.2017 року (а.с.93, 38-41 т.1). 04.12.2019 року банк направив [PERSON] лист- претензію 15.11.2019 року про сплату боргу ( а.с.43-45 т.1) Таким чином, судом встановлено, що банк як кредитор спадкодавця, не пред`явив вимоги до спадкоємців, які прийняв спадщину у строки, встановлені частинами другою статті 1281 ЦК України, тобто протягом шести місяців з дня коли він дізнався про відкриття спадщини. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18). Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення боргу кредитором спадкодавця задоволенню не підлягають, оскільки позивач позбавлений права вимоги за зобовьязанням.

Outcome: dismissed