Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до Державної академії житлово-комунального господарства про стягнення оплати праці, мотивуючи вимоги позову тим, що довгий час працювала у відповідача за контрактом. За період її роботи в академії в 2012 році, їй заборгували 9613,00 грн. заробітної плати. В зв'язку з чим позивач звернулася з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по оплаті праці у розмірі 9 613,00 грн. Ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання від 23.12.2014 року, задоволено клопотання позивача та замінено відповідача по справі Державну академію житлово-комунального господарства на її правонаступника - Державний вищий навчальний заклад «Київський університет управління та підприємництва». Позивач у судовому засіданні позов підтримала з викладених у ньому підстав та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Причини нявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом Державного вищого навчального закладу «Київський університет управління та підприємництва» від 05.06.2012 року за № 137-к [PERSON] призначено на посаду в.о. доцента кафедри української та іноземних мов ДВНЗ «Київський університет управління та підприємництва» за сумісництвом з 6 червня 2012 року, на 0,5 посадового окладу тимчасово до проходження конкурсу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з квітня по травень 2012 року виконувала обов'язки в.о. доцента кафедри української та іноземної мов ДВНЗ «Київський університет управління та підприємництва». 07.05.2012 року між Державною академією житлово-комунального господарства» та [PERSON] укладено контракт № 1 на виконання робіт, згідно якого сторонами було погоджено, що роботодавець доручає, а працівник бере на себе зобов'язання щодо проведення занять з дисципліни українська мова за професійним спрямуванням, діловодство, риторика. Контракт діє з моменту підписання сторонами до повного виконання працівником зобов'язань, але не довше, ніж до 05.06.2012. В актах прийому-передачі робіт за контрактом від 26.04.2012р. та 25.05.2012р., зазначено, що за виконані роботи працівнику оплачується заробітна плата у сумі 6917,42 грн. та 4888,08 грн. Зазначені акти підписано обома сторонами. Відповідно до довідки, наданої позивачем у судовому засіданні, про нараховану, але не виплачену заробітну плату від 18.01.2013 року, за підписом бухгалтера та директора ДВНЗ, вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем по невиплаті заробітної плати становить в розмірі 9 613 грн. (за квітень 2012 - в сумі 5703,00 грн. + за травень 2012 - в сумі 3910,00 грн.). На теперішній час зазначену суму коштів у розмірі 9 613,00 грн. [PERSON] виплачено не було, доказів протилежного відповідачем надано не було. Відповідно до ст. 837 Цивільного Кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Статтею 853 Цивільного Кодексу України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до умов договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору, або недоліки у виконаній роботі. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, [PERSON] зі свого боку виконала свої зобов'язання належним чином відповідно до умов контракту та діючого законодавства, а відповідач свої обов'язки належним чином не виконав, кошти позивачу не сплатив, доказів протилежного матеріали справи не містять. Таким чином, відповідач повинен виплатити позивачу невиплачену суму заробітної плати у в сумі 9613,00 грн., оскільки позовні вимоги повністю доведені в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved