Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], яким, з просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав лише частково, вважав можливим сплачувати мінімальний розмір аліментів взагалі, оскільки має іншу дружину, проте дітей від іншого шлюбу не має, постійної роботи теж не має. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного: Судом встановлено, що з березня 2008 року по вересень 2012 року позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. Однак, подружнє життя з відповідачем не склалося, позивачка та відповідач більше не підтримують подружніх стосунків, шлюб між пожружжям рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.09.2012 року розірвано, і позивачка разом із дітьми на теперішній час проживає окремо від відповідача. 01.10.2008 року у шлюбі народилася дитина - донька [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 10.10.2008 року виконкомом Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, де в графі «батько» записаний «[PERSON].», актовий запис № 86. [INFO] року у шлюбі народилася дитина - донька [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 22.08.2011 року виконкомом Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, де в графі «батько» записаний «[PERSON].», актовий запис № 81. Судом встановлено, що на теперішній час неповнолітні діти проживають разом з позивачкою, що не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні. Як стверджував в судовому засіданні відповідач, з 04.11.2014 року він перебуває в іншому шлюбі, проте дітей від іншого шлюбу не має. В теперішній час відповідач не працює, суттєвих обставин, які б мали враховуватись судом відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, суду не навів, хоча, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, судом роз'яснювалось сприяння сторонам в здійсненні їх процесуальних прав та обов'язків, роз'яснювалась необхідність до початку судового розгляду подати всі докази. Встановивши виниклі між сторонами правовідносини, суд звертається до положень діючого законодавства, яким вони врегульовані. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 -ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Детальний аналіз ст. 180 СК України дозволяє суду дійти висновку, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, зокрема обов'язком батьків є матеріальне утримання дітей. Суд повторює, що обов'язок батьків з утримання дітей не є солідарним, а індивідуальний, тобто кожний з батьків має брати рівну участь в утриманні дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», на які посилався суд при постановленні рішення, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача має визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Детальний аналіз змісту ст. 183, 184 Сімейного Кодексу України дозволяє дійти висновку, що визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, є правом суду та повинно розглядатись у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення. Судом враховується, що згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум з 01 січня 2015 року становить 1 286 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, однак підлягають частковому задоволенню виходячи з принципу рівності участі батьків в утриманні дитини. Крім того, суд вважає, що аліменти в розмірі 1 000 грн. мають сплачуватись на двох дітей до повноліття старшої дитини, а потім в розмірі 500 грн. до повноліття молодшої дитини. Згідно зі ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач на момент звернення до суду, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial