Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

У липні 2019 року представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача борг за спожиті послуги теплопостачання у розмірі 45199,69 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються до квартири [ADDRESS] з 22.09.2008. Однак, відповідач оплату за спожиту теплову енергію своєчасно та в повному обсязі не проводив, у результаті чого за період з 01.10.2008 по 31.01.2018 утворилась заборгованість на суму 28747,19 грн. Крім того, за вказаний період нараховано індексацію інфляції у розмірі 13631,52 грн. та три проценти річних у розмірі 2820,26 грн., що разом з сумою основного боргу становить 45199,69 грн. Відповідач добровільно погасити заборгованість не бажає, чим завдає позивачу матеріальну шкоду. Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнав, просив застосувати строки позовної давності відносно вимог позивача щодо стягнення боргу за період з 01.10.2008 по 04.07.2016 та відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення боргу за період з 05.07.2016 по 31.01.2018. В обґрунтування відзиву вказав, що, з урахуванням дати реєстрації позовної заяви судом, вимоги позивача, які включають період до 05.07.2016, виходять за межі строку позовної давності, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. Крім того, позивачем не надано проект договору, який, за його твердженням, пропонувався споживачам теплової енергії для укладення, так як і не надано доказів його направлення на адресу відповідача. Відповідач вважає, що строк виконання обов`язку з оплати послуг теплозабезпечення між сторонами не встановлений, доказів направлення будь-яких вимог щодо їх оплати на адресу відповідача не надано. За такого, строк оплати наданих позивачем послуг не настав, відповідно звернення до суду про стягнення заборгованості є передчасним. Відповідно вимоги про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних необґрунтовані. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання, призначене на 19.02.2020 на 10:00 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та вирішити спір з урахуванням відзиву на позовну заяву. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач є споживачем послуг, які надаються ОКП «Миколаївобтеплоенерго» до квартири [ADDRESS] . Зобов`язання по постачанню теплової енергії позивачем були виконані та факт отримання відповідачем теплової енергії сторонами не оспорюється. Однак, відповідачем оплата послуг за надану теплову енергію своєчасно та в повному обсязі не здійснювалась, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Згідно наданих позивачем розрахунків за період з 01.10.2008 по 31.01.2018 сума боргу відповідачів за використану теплову енергію складає 28747,91 грн., за період з 01.10.2008 по 31.01.2018 нараховані індексація інфляції у розмірі 13631,52 грн. та три відсотки річних у розмірі 2820,26 грн., що разом з основною сумою боргу становить 45199,69 грн. Статтями 67, 68 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Споживач зобов`язаний своєчасно (щомісячно) вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до частини 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» плата за спожиту теплову енергію повинна провадитися споживачем теплової енергії щомісячно за фактично отриману теплову енергію. Строки та розміри оплати встановлюються згідно Правил надання населенню послуг теплопостачання і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за №630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Враховуючи викладене, суд не бере до уваги доводи відповідача щодо не встановлення між сторонами строку виконання обов`язку з оплати послуг теплозабезпечення, оскільки вони суперечать вищевказаним нормам. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність позивачем порушення відповідачем грошових зобов`язань з оплати послуг теплопостачання та розміру заборгованості. Під час розгляду позову відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності щодо позовних вимог, заявлених за межами трирічного строку. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно частин третьої, четвертої\~статі 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Із наданих позивачем розрахунків позовних вимог по теплопостачанню та підігріву води за адресою: [ADDRESS] (опалювальна площа 66,80 кв.м.), вбачається що позивач просить стягнути заборгованість за період з жовтня 2008 року по січень 2018 року. Із розрахунків також вбачається, що сплата заборгованості відповідачем починаючи з грудня 2015 року не здійснювалася. Оскільки відповідач звернувся до суду з клопотанням про застосування позовної давності, при винесенні рішення в зазначеній справі, суд вважає за необхідне застосувати наслідки спливу строку позовної давності до тієї частини позовних вимог, які не охоплюються трирічним строком, встановленим\~статтею 257 ЦК України. Відтак, слід задовольнити позовні вимог про стягнення заборгованості за останні три роки до дня звернення позивача до суду, тобто з липня 2016 року до січня 2018 року. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 2008 до червня 2016 року задоволенню не підлягають внаслідок спливу строку позовної давності. Таким чином, з урахуванням трирічного строку позовної давності заборгованість за квартирою [ADDRESS] (опалювальна площа 66,80 кв.м.) складає 11491,49 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. За вимогами\~статті 625 ЦК України\~відповідач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки вимоги в частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню в межах трирічного строку позовної давності, відповідно до спірних правовідносини підлягають застосуванню положення\~статті 625 ЦК України. Так як сторони не надали суду розрахунку інфляційних та трьох процентів річних в межах трирічного строку позовної давності, суд виходить з власного розрахунку, згідно якого за період починаючи з листопада 2015 року по серпень 2018 року інфляційні втрати по заборгованості складають 939,95 грн., а три проценти річних 259,43 грн. За таких\~обставин,\~оцінюючи належність,\~допустимість та\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~суд приходить\~до висновку\~про часткове\~задоволення позовних\~вимог шляхом\~стягнення з\~відповідача 11\~491,49\~грн.\~заборгованості за\~спожиті послуги\~з теплопостачання,\~а також 939,95 грн. інфляційних втрат та 259,43 грн. трьох процентів річних, що разом з основною сумою боргу становить 12690,87 грн. На підставі\~статті 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню судовий збір в розмірі 539,37 грн.

Outcome: partial