Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У листопаді 2015 р. [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, яким просили визнати недійсним із поверненням сторін у первісне становище договір дарування відповідачці квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON]. Позов обґрунтований тим, що вони втратили родинний зв'язок з дітьми, були похилого віку, часто хворіли і погано пересувались, а тому домовились із сусідкою [PERSON] про те, що остання буде їх доглядати, а вони залишать їй після смерті свою квартиру. Вони поїхали з відповідачкою до нотаріуса для укладання, договору, при цьому нотаріус розяснила їм умови договору дарування, однак вони, перебуваючи в похилому віці та хворобливому стані, не зрозуміли правових наслідків договору і вважали, його за змістом договором довічного утримання. Позивачі продовжували проживати в спірній квартирі, однак через деякий час відповідачка перестала їх доглядати та утримувати і вже потім вони дізнались про те, що насправді підписали договір дарування квартири. Вважають, що помилилися відносно природи самої угоди\~\~і її наслідків. В судовому засіданні позивачка свої позові вимоги підтримала. Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність, підтримку позовних вимог, не заперечення щодо розірвання договору дарування. В судовому засіданні приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] висловила думку про вирішення спору на розсуду суду. Пояснила, що до неї звернулися позивачі для укладення договору дарування квартири своїй сусідці [PERSON] Позивачі говорили, що відповідачка їм як рідна донька, доглядає за ними. Позивачам була розяснена правова природа договору. Приблизно через пять місяців їй подзвонив [PERSON] і сказав, що хоче забрати правовстановлюючий документ на квартиру свідоцтво про приватизацію, при цьому позивач почав розповідати про те, що відповідачка за ним не доглядає і до них не приходить . Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дійшов до переконання про обгрунтованість позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 3, 5\~ст. 12 ЦК України\~особа\~\~здійснює\~\~свої\~\~цивільні\~\~права вільно,\~\~на власний розсуд, особа може відмовитися від свого майнового права у порядку встановленому актами цивільного законодавства, добросовісність набувача презюмується. У відповідності до договору дарування квартири від 22 травня 2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали безоплатно у власність [PERSON] належну їм, згідно Свідоцтва про право власності на житло в порядку приватизації від 26 липня 1995 року, квартиру [ADDRESS]. Сторони підтвердили своїми підписами, що однаково розуміючи значення і умови цього правочину та його правові наслідки, мають дійсні наміри при його укладанні, а також те, що він не носить характеру фіктивного чи удаваного злочину і не є правочином зловмисним. Сторони ознайомлені про те, що укладення даного договору не повязане з виконанням обдаровуваної будь-яких дій майнового або немайнового характеру на користь дарувальників зараз або в майбутньому. (а.с. 97-98,30). Право власності на квартиру за даним договором зареєстровано за [PERSON], відомості щодо іпотеки та обтяжень на дану квартиру відсутні (а.с. 94,95,99). Згідно із частиною третьою\~статті 203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до\~статті 717 ЦК України\~за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Виходячи зі змісту статей\~203,\~717 ЦК України\~договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди\~\~щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається\~\~договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Дана правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року\~(справа № 6-1364цс15). Як вбачається з довідки форми № 3, виданої КЖЕП «Південь» 14 вересня 2015р., у квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). \~\~\~\~\~\~\~\~ З власноруч написаної розписки відповідачки [PERSON] вбачається, що вона отримала гроші в сумі 4500 грн. в якості компенсації по догляду за [PERSON], [PERSON] за період з травня по вересень 2015 р. (а.с. 96). З наведених обставин вбачається, що спірний договір не відповідав внутрішній волі позивачів, оскільки,\~\~вони помилилися щодо правової природи правочину, прав та обов'язків, які виникнуть після його укладення між ними і відповідачкою, вважаючи, що укладають договір довічного утримання, окрім цього, після укладення спірного договору позивачі продовжують проживати у квартирі. Встановлені обставини не спростовані відповідачкою, яка, згідно власноруч написаної заяви, не заперечувала проти розірвання договору дарування, до того ж отримала грошову компенсацію по догляду за позивачами. Тому договір дарування слід визнати недійсним із застосуванням правових наслідків недійсності правочину, передбачених статтею 216 ЦК України.

Outcome: approved