Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

У липні 2020 року представник позивача ТДВ «Експрес Страхування» Лисенко Д.В. засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування шкоди в сумі 13 488,66 грн. та сплачений судовий збір в сумі 2 100 грн. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 27.12.2017 о 18 год. 50 хв. на вул. Тімірязєва в м. Біла Церква Київської області сталась ДТП за участю автомобіля марки «Шевроле Авео» д.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача, та автомобіля марки «Шкода» д.н. [NUMBER] , що належить «Представництво «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна». Згідно постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2018 року винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON] . Автомобіль марки «Шкода» д.н. [NUMBER] застрахований позивачем на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу від 29.11.2017 року № 207.17.000002. Внаслідок зазначеної ДТП автомобілю марки «Шкода» д.н. [NUMBER] завдано механічні пошкодження. Згідно звіту № 190 про оцінку КТЗ, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 13 488,66 грн. Вказана дорожньо-транспортна пригода визнана страховим випадком та ТДВ «Експрес Страхування» виплатило власнику автомобіля «Шкода» страхове відшкодування в сумі 13 488,66 грн. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено вимогу про відшкодування шкоди, однак заборгованість не сплачена. 08.09.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились. 31.03.2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. 13.04.2021 року відповідач звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, просив проводити судовий розгляд без його участі, при вирішенні питання про розподіл судових витрат просив застосувати норму ст. 142 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 27.12.2017 року о 18 год. 50 хв. по вул. Тімірязєва в м. Біла Церква Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шевроле Авео» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Шкода Фабіа» д.н. [NUMBER] . Внаслідок цього автомобілі отримали механічні пошкодження. Наведене підтверджується довідкою 3018001400664315 про ДТП та постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2018 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Інформація про застраховану цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу № [NUMBER] в реєстрах відсутня. Як вбачається з копії генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 207.17.000002 від 29.11.2017 року та додатках до нього, майнові інтереси власника автомобіля марки «Шкода Фабіа» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП застраховані у ТДВ «Експрес Страхування». 28.12.2017 року страхувальник звернувся до ТДВ «Експрес Страхування» із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку, а також заявою про виплату страхового відшкодування для відновлення автомобіля. Згідно звіту № 190 від 15.05.2018 про оцінку КТЗ Skoda Fabia Style, держномер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 13 647,11 грн. Відповідно до страхового акту № 11.17.2187-1 від 23.01.2018 року, вказана вище подія визнана страховим випадком. Загальна сума виконаних робіт по відновлюванню пошкодженого автомобіля склала 13 488,66 грн., що підтверджується актом виконаних робіт ТОВ «Автоцентр-Київ» № ТО180000939 від 14.05.2018. ТДВ «Експрес Страхування» перераховано на рахунок ТОВ «Автоцентр-Київ» суму страхового відшкодування в розмірі 13 488,66 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЦО00244 від 23.01.2018 року. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене та оцінюючі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява відносно водія транспортного засобу, як винуватця у дорожньо-транспортній пригоді, знайшла своє підтвердження під час розгляду справи судом, тому підлягає задоволенню повністю, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в порядку регресу виплачену суму страхового відшкодування в розмірі 13 488,66 грн. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, тобто в розмірі 1 051 грн., іншу частину судового збору повернути позивачу.

Outcome: approved