Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

У листопада 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із вищевказаним позовом, який був уточнений позивачем 20.03.2017 року. В обґрунтування позову вказують на те, що 01.10.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 18500 швейцарських франків. Для забезпечення повного та своєчасного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором 01.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки. Предметом договору іпотеки є нерухоме майно- квартира [ADDRESS] загальною площею 147,3 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] При укладанні договору іпотеки до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено обтяження за реєстраційним номером 5755245 від 01.10.2007р. 16.09.2014р. між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором від 01.10.20107 року. З отриманої інформаційної довідки з Державного реєстру прав було встановлено, що 19.02.2016р. за №13343191 державним реєстратором було зареєстровано обтяження всього нерухомого майна [PERSON] на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Бердянського МРУЮ від 18.02.2016р. в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ в м. Бердянську та Бердянському районі заборгованості у розмірі 4250,98 грн. 18.10.2013 року за №2943862 державним реєстратором було зареєстровано обтяження всього нерухомого майна [PERSON] на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Бердянського МРУЮ від 17.10.2013р. в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ в м. Бердянську та Бердянському районі заборгованості у розмірі 4250,98 грн. 22.09.2015р. за №11280879 державним реєстратором було зареєстровано обтяження всього нерухомого майна [PERSON] на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Бердянського МРУЮ від 18.09.2015 року в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості у розмірі 82489,52 грн. Оскільки квартира [ADDRESS] є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 01.10.2007р. та забезпечує виконання зобов'язань [PERSON] щодо повернення кредитних коштів за кредитним договором від 01.10.2007р., то позивач вважає, що накладення арешту на вказане майно перешкоджає позивачу задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить зняти арешт з іпотечного майна та скасувати записи про обтяження нерухомого майна. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області [PERSON] проти задоволення заяви заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що у 2013 році до відділу ДВС була направлена вимога про стягнення з боржника на користь УПФУ 4250,98 грн. В межах виконавчого провадження державним виконавцем двічі виносилися постанови про арешт всього майна боржника. Однак до цього часу борг не стягнуто. Тому вважають, що підстав для скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесених на виконання вимоги УПФУ про стягнення заборгованості з [PERSON] відсутні, просить відмовити у задоволенні позову. Представник ПАТ «ОТП Банк» і представник Бердянського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили, заперечень щодо позову не подали. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 01.10.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір (а.с.5-9), за яким останній отримав кредитні кошти у розмірі 18500 швейцарських франків, з кінцевим терміном погашення кредиту - 01.10.2022 рік. Для забезпечення повного та своєчасного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором 01.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки (а.с.10-13). Предметом договору іпотеки є нерухоме майно- квартира [ADDRESS], загальною площею 147,3 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] Вказаний договір іпотеки був посвідчений нотаріусом і того ж дня накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири до припинення чи розірвання договору. Вказане обтяження зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено за реєстраційним номером 5755245 від 01.10.2007р. 27.09.2012р. між ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» були укладені договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н (а.с.29-37) і договір про відступлення права вимоги (а.с.38-40), відповідно до яких до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором від 01.10.2007 року, та договором іпотеки від 01.10.2007р. Обтяження за іпотечним договором від 01.10.2007 р. було зареєстровано приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Порохнею О.В. Після переходу до позивача прав вимоги за кредитним та іпотечним договором від 01.10.2007р. іпотека була повторно зареєстрована 28.09.2012р. на підставі договору про відступлення прав вимоги від 27.09.2012 року. З отриманої інформаційної довідки з Державного реєстру прав (а.с.18-25) було встановлено, що за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру №2 і квартиру [ADDRESS]. 19.02.2016р. за №13343191 державним реєстратором було зареєстровано обтяження всього нерухомого майна [PERSON] на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Бердянського МРУЮ від 18.02.2016р. в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ в м. Бердянську та Бердянському районі заборгованості у розмірі 4250,98 грн. 18.10.2013 року за №2943862 державним реєстратором було зареєстровано обтяження всього нерухомого майна [PERSON] на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Бердянського МРУЮ від 17.10.2013р. в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ в м. Бердянську та Бердянському районі заборгованості у розмірі 4250,98 грн. 22.09.2015р. за №11280879 державним реєстратором було зареєстровано обтяження всього нерухомого майна [PERSON] на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Бердянського МРУЮ від 18.09.2015 року в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості у розмірі 82489,52 грн. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення постанов державного виконавця) визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Згідно з п. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за змістом частини четвертої статті 54 Закону про виконавче провадження у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. З наведеного вище, можна зробити висновок, що існуючий на даний час арешт унеможливлює реалізацію Банком своїх законних прав як іпотекодержателя щодо арештованого майна, а саме квартири [ADDRESS], а тому арешт на цю квартиру має бути знятий. Що стосується вимог позивача про скасування записів про обтяження всього нерухомого майна, які були внесені державним реєстратором до Державного реєстру прав за № 1334319 від 19.02.2016р., №2943862 від 18.10.2013р., №11280879 від 22.09.2015р. на підставі постанов державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, то ці вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Як зазначалося вище в Державному реєстрі прав за відповідачем [PERSON] крім спірної квартири зареєстровано інше нерухоме майно, яке не є предметом іпотеки від 01.10.2007р. А тому скасування записів про обтяження іншого майна відповідача буде порушувати права стягувачів, в інтересах яких був накладений арешт. Крім того, записи про обтяження всього нерухомого майна були внесені державним реєстратором до Державного реєстру прав на підставі постанов державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, які на сьогодні ніким не скасовані. За таких підстав записи про обтяження всього нерухомого майна, які були внесені державним реєстратором до Державного реєстру прав за № 1334319 від 19.02.2016р., №2943862 від 18.10.2013р., №11280879 від 22.09.2015р. не підлягають скасуванню. Разом з цим, це не буде порушувати права позивача, оскільки ст.ст. 26,27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави та порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Тобто у разі винесення судом рішення про скасування арешту на нерухоме майно, державним реєстратором має бути внесено запис до Державного реєстру прав про скасування арешту на певне майно, а не на усе майно боржника. З відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судови витрати понесені позивачем у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: partial