Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому зазначає, 25 липня 2015 року помер його батько [PERSON] Після смерті останнього відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на житловий будинок та надвірні споруди, що розташовані у с. Добре по вул. Омелянчука, 25, Камінь-Каширського району Волинської області. Згідно заповіту, який залишив батько [PERSON] він є спадкоємцем належного останньому майна. Інших спадкоємців першої черги за законом немає. В шестимісячний строк він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, а тому просить суд визнати за ним на це нерухоме майно право власності. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладений у позовній заяві, і просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позову (а.с. 38). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Згідно зі ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке, у відповідності до ст. 1216 цього Кодексу, являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218, 1220 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Із змісту ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Останньому на праві власності належав деревяний житловий будинок з верандою і прибудовою, 1960 року побудови, та надвірні будівлі і господарські споруди, що знаходяться у с. Добре по вул. Омелянчука, 25, Камінь-Каширського району, що стверджується довідками № 1083 від 17 жовтня 2016 року, витягом з погосподарської книги № 5 за 2016-2020 роки, Добренської сільської ради (а.с. 8, 9. 10). Як вбачається з технічного паспорта, виготовленого ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 10 жовтня 2016 року, біля вказаного житлового будинку розташовані два сараї, вбиральня та колодязь (1960 року побудови) (а.с. 12-14). Оскільки спірний житловий будинок з надвірними спорудами збудований в сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, то він вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. 26 квітня 2006 року померла мати позивача [PERSON] (а.с. 5). 25 липня 2015 року помер батько позивача [PERSON] (а.с. 6). За життя останній склав заповіт, нотаріально посвідчений секретарем Добренської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області [PERSON] 02 грудня 2009 року та зареєстрований в журналі за № 28, яким усе належне йому майно заповів своєму сину [PERSON] Даний заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 32). Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 25 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 16 вересня 2016 року, [PERSON] визначено додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю в один місяць з моменту набрання рішенням законної сили. (а.с. 42). Позивач [PERSON] прийняв спадщину, що відкрилася з дня смерті його батька, у порядку спадкування за заповітом, подавши 19 вересня 2016 року до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 30). Як вбачається з повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області № 659/02-14 від 17 жовтня 2016 року позивачеві [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок з надвірними і господарськими спорудами, оскільки останній не подав правовстановлюючих документів на нього та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 6). За життя спадкодавець [PERSON] не мав правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с. 49), а тому позивач [PERSON] позбавлений можливості оформити своє право власності на нерухоме майно у нотаріальній конторі, тобто отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове нерухоме майно. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що за [PERSON] належить визнати право власності на деревяний житловий будинок з верандою і прибудовою, та надвірні будівлі і господарські споруди (два сараї, вбиральню, колодязь), що знаходяться у с. Добре по вул. Омелянчука, 25, Камінь-Каширського району. За згодою позивача суд не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved