Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У липні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про: 1. витребування у [PERSON] майна з чужого незаконного володіння - причіпу марки KRONE, модель SDP 27, 1991 року випуску, білого кольору, тип н/причіп бортовий, реєстраційний номер [NUMBER]; 2. стягнення з [PERSON] недоотриманого доходу від оренди причіпу марки KRONE, модель SDP 27, 1991 року випуску, білого кольору, тип н/причіп бортовий, реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 140000 грн.; 3. розірвання договору оренди від 02 серпня 2011 року причіпу марки KRONE, модель SDP 27, 1991 року випуску, білого кольору, тип н/причіп бортовий, реєстраційний номер [NUMBER], укладеного з [PERSON] В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначав, що є власником причіпу марки KRONE, модель SDP 27, 1991 року випуску, білого кольору, тип н/причіп бортовий, реєстраційний номер [NUMBER]. 02 серпня 2011 року [PERSON], діючи від його імені, уклала договір оренди вказаного причіпу зі своїм сином [PERSON], який в свою чергу у червні 2014 року передав його [PERSON] В звязку з тим, що від [PERSON] та/або [PERSON] він не отримує орендну плату за користування причіпом, і від [PERSON] та [PERSON] стало відомо, що причіпом користується [PERSON], який причіп не повертає, просив задовольнити його позовні вимоги. Позивач в судове засідання не прибув, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити. Проти заочного порядку розгляду справи не заперечує. Відповідачі та третя особа про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання повторно не зявилися, причини своєї неявки суду не повідомили, заперечень проти заявлених позовних вимог не надали, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, тому з підстав ч.2 ст.224 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалив про розгляд справи в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. З підстав ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що власником причіпу марки KRONE модель SDP 27 1991 року випуску, білого кольору, тип н/причіп бортовий реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САС № 0924990, є [PERSON]. Згідно копії договору оренди від 02 серпня 2011 року, який надано до суду позивачем, [PERSON] (орендодавець) , в інтересах якого діяла [PERSON], та Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройспецстандарт» в особі директора [PERSON] (орендар) уклали договір про передання у тимчасове платне користування строком на 24 (двадцять чотири) місяці наступні транспортні засоби : - автомобіль марки RENAULT , модель АЕ 420 1995 року виписку білього кольору тип сідловиф тягач-Е шасі (кузов,рама) VF611JZA100000204 реєстраційний номер [NUMBER]; - причіп марки KRONE модель SDP 27 1991 року випуску білого кольору тип н/причіп бортовий реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно п.4 вказаного договору оренди від 02 серпня 2011 року Орендар зобов»язується не передавати трансопртні засоби в суборенду без письмвої згоди Орендодавця. Згідно копії розписок від 25 вересня 2014 року, 22 липня 2014 року, 24 серпня 2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] причіп марки KRONE модель SDP 27 1991 року випуску білого кольору, тип н/причіп бортовий реєстраційний номер [NUMBER] за 15\~000 доларів, зобовязався сплачувати за оренду причіпу. Також, [PERSON] отримав від [PERSON] 23550 грн. в рахунок оплати за причіп, який зобов»ячався суму 42000 грн. виплатити протягом 3 місяців, або повернути причіп. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1,3 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Згідно з ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача. Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, слід встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. При розгляді спорів про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння необхідно враховувати, що позивачем за таким позовом може бути власник майна (фізичні, юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів), який на момент подання позову не володіє цим майном, а також особа, яка хоча і не є власником, але в якої майно перебувало у володінні за законом або договором, зокрема на підставі цивільно-правових договорів (зберігання, майнового найму тощо), в оперативному управлінні, на праві повного господарського відання, а також на інших підставах, встановлених законом. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Одним із основних способів захисту права власності є віндикаційний позов, який визначають як позов про повернення свого майна з чужого незаконного володіння. По суті, це вимога власника, який не володіє майном, повернути майно в натурі. До умов предявлення віндикаційного позову належать такі: 1) власник чи титульний володілець не повинен мати можливості здійснювати фактичне володіння над річчю; 2) майно, яке хоче повернути колишній власник чи титульний володілець, збереглося в натурі та перебувало у фактичному володінні іншої особи; 3) майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально визначеним. 4) віндикаційний позов має недоговірний характер та спрямований на захист речових прав. Віндикаційним позовом захищається право власності в цілому, оскільки він пред`являється в тих випадках, коли порушені права володіння, користування і розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що в нього є право приналежності, що може бути підтверджено правовстановлюючими документами, а також показаннями свідків і іншими письмовими доказами. Сторонами у віндикаційному позові виступають власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний). Під незаконним володінням варто розуміти усяке фактичне володіння річчю, якщо воно не має правової підстави; або правова підстава якого відпала ; або правова підстава якого недійсна. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем доведено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройспецстандарт», в особі директора [PERSON] (орендар) отримавши від позивача [PERSON] вказаний причіп, без правових підстав передало його в суборенду [PERSON], який без відповідної правової підстави фактично володіє майном позивача. На підставі викладеного позовні вимоги про витребування у [PERSON] причіпу марки KRONE, модель SDP 27, 1991 року випуску, білого кольору, тип н/причіп бортовий, реєстраційний номер [NUMBER], на користь [PERSON] підлягають задоволенню. При цьому, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] недоотриманого доходу від оренди вказаного причіпу в сумі 140000 грн., та про розірвання договору оренди від 02 серпня 2011 року причіпу марки KRONE, модель SDP 27, 1991 року випуску, білого кольору, тип н/причіп бортовий, реєстраційний номер [NUMBER], укладеного з [PERSON], є безпідставними, оскільки з матеріалів справи випливає, що [PERSON] не перебував у договірних відносинах з [PERSON], а договір оренди ним було укладено не з відповідачем - фізичною особою [PERSON] до якого позивачем заявлено вимоги, а з Товариством з обмеженою відповідальністю «Стройспецстандарт». Отже, позивач має право звернутися у встановленому законом порядку з позовними вимогами до належного відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави.

Outcome: partial