Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У листопаді 2013 р. [PERSON] пред'явив позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], у якому просив стягнути солідарно: - з [PERSON], [PERSON] й [PERSON] 16907 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної й 15000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, 1900 грн. 00 коп., сплачених ним адвокатові за представництво його інтересів як потерпілого у кримінальному провадженні, і судові витрати по даній справі, - з [PERSON] та [PERSON] 16907 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної й 15000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, 1900 грн. 00 коп., сплачених ним адвокатові за представництво його інтересів як потерпілого у кримінальному провадженні, і судові витрати по даній справі. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. 05.03.2013 р. [PERSON] спільно з [PERSON] незаконно проникли на територію подвір'я [PERSON], звідки викрали належний йому легковий автомобіль, після чого, рухаючись на цьому автомобілі, не впоралися з керуванням на небезпечному повороті та з'їхали у кювет, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. За вказані діяння [PERSON] й [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності. У рамках кримінального провадження встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого позивачеві вищевказаними протиправними діями [PERSON] й [PERSON], становить 33814 грн. 17 коп. Цими ж діями останніх [PERSON] завдано і моральної шкоди у вигляді страждань внаслідок пошкодження його майна, порушення звичного способу життя і необхідності докладання значних зусиль для його відновлення. Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено: стягнуто з [PERSON], а у разі відсутності в нього коштів - з [PERSON] на користь [PERSON] 16907 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної і 3000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, у задоволенні решти вимог відмовлено; з [PERSON], а у разі відсутності в нього коштів - з [PERSON] до бюджету стягнуто 243 грн. 60 коп. судового збору. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до [PERSON], [PERSON] й [PERSON], а також в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з [PERSON] та [PERSON] коштів, сплачених ним адвокатові за представництво його інтересів як потерпілого у кримінальному провадженні, судових витрат по даній справі і задовольнити ці вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого: - на стадії досудового розслідування кримінального провадження по справі № 738/1630/13-к винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з недосягненням [PERSON] на момент вчинення кримінального правопорушення віку кримінальної відповідальності. Місцевий суд дійшов висновку про те, що цією постановою не визначено ступеня вини останнього і що судом у ході розгляду кримінального провадження не перевірялася причетність [PERSON] до викрадення належного [PERSON] автомобіля. Цей висновок суперечить матеріалам вказаного кримінального провадження, - відмова у відшкодуванні понесених [PERSON] судових витрат суперечить ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України і ст. 59 Конституції України. Зокрема, судом не взято до уваги, що заявлений ним у ході кримінального провадження цивільний позов залишено без розгляду. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 18.03.2014 р. оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з [PERSON] й [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] відшкодування судових витрат, сплачених ним адвокатові за представництво його інтересів як потерпілого у кримінальному провадженні, скасовано і провадження у справі в цій частині закрито. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримав апеляційну скаргу, а [PERSON], [PERSON] та їхній представник просили її відхилити за безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, суд І інстанції виходив з того, що у рамках кримінального провадження по справі Менського районного суду № 738/1630/13-к причетність [PERSON] до викрадення належного позивачеві автомобіля не перевірялася, у зв'язку з чим у задоволенні вимог [PERSON] до нього, його опікуна - [PERSON] і батька - [PERSON] задоволені бути не можуть. Згідно з вироком суду шкоду, про яку йдеться, позивачеві завдано неповнолітнім відповідачем [PERSON] У зв'язку з цим з останнього і його матері на користь [PERSON] належить стягти відшкодування матеріальної шкоди у заявленому ним розмірі і моральної шкоди у сумі 3000 грн. 00 коп. з урахуванням засад розумності, виваженості, справедливості, враховуючи матеріальний стан відповідачів і глибину страждань позивача; питання відшкодування судових витрат, понесених [PERSON] у кримінальному провадженні, вирішено у постановленому у цьому провадженні вироку; понесені позивачем судові витрати по даній цивільній справі не підлягають відшкодуванню, т.я. адвоката, який надавав йому правову допомогу, не було залучено до участі у справі процесуальним документом суду. Ці висновки суду є частково невірними. Так, по справі встановлено наступне. Згідно з довідкою Березнянської селищної ради від 24.01.2014 р. № 163, неповнолітній відповідач [PERSON] проживає разом з матір'ю - відповідачем [PERSON] і братами (а.с. 73). Учасники судового розгляду в апеляційному суді пояснили, що батько [PERSON] помер. Рішенням Менського районного суду від 27.12.2012 р., яке набрало законної сили, відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього відповідача [PERSON], [INFO], та призначено над ним опікуном відповідача [PERSON] (копія даного рішення на а.с. 82-84). У цьому рішенні також зазначено, що мати відповідача [PERSON] померла 09.10.2012 р. Постановою Менського РВ УМВС України в Чернігівській області від 29.07.2013 р. кримінальне провадження в частині притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за ст. 289 ч.ч. 1, 2 КК України за фактом незаконного заволодіння ним автомобілем марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачеві, закрито у зв'язку із недосягненням [PERSON] віку кримінальної відповідальності (а.с. 170 т. 2 кримінального провадження Менського районного суду № 738/1630/13-к). У цій постанові зазначено, що 05.05.2013 р. [PERSON] разом з [PERSON], який не досяг віку кримінальної відповідальності, не маючи дозволу власника, проникли на територію домогосподарства [PERSON], де умисно незаконно заволоділи належним останньому легковим автомобілем марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак [NUMBER], після чого, рухаючись на цьому автомобілі по дорозі Чернігів - Грем'яч, у с. Волосківці Менського району на небезпечному повороті [PERSON] не впорався із керуванням та з'їхав у кювет, внаслідок чого даному автомобілю було заподіяно механічних пошкоджень, чим позивачеві завдано матеріального збитку на суму 33814 грн. 17 коп. Ця постанова є чинною по даний час. Вироком Менського районного суду від 10.09.2013 р. у кримінальному провадженні Менського районного суду № 738/1630/13-к, який набрав законної сили, встановлено, що 05.05.2013 р. [PERSON] спільно з особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, не маючи дозволу власника, проникли на територію домогосподарства [PERSON], де умисно незаконно заволоділи належним останньому легковим автомобілем марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак [NUMBER], після чого, рухаючись на цьому автомобілі по дорозі Чернігів - Грем'яч, у с. Волосківці Менського району на небезпечному повороті [PERSON] не впорався із керуванням та з'їхав у кювет, внаслідок чого даному автомобілю було заподіяно механічних пошкоджень, чим позивачеві завдано матеріального збитку на суму 33814 грн. 17 коп. (а.с. 119-129 т. 3 кримінального провадження). У даному вироку також зазначено, що допитаний судом як обвинувачений [PERSON] (такий статус він має по інших епізодах цього ж кримінального провадження) показав, що вину у заволодінні автомобілем позивача у описаний вище спосіб він повністю визнав. Шляхом вчинення зазначених вище протиправних дій неповнолітні відповідачі завдали позивачеві моральної шкоди у вигляді страждань внаслідок пошкодження його майна, порушення звичного способу життя і необхідності докладання значних зусиль для його відновлення. З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Вина [PERSON] й [PERSON] у завданні [PERSON] шкоди у вказаний у позовній заяві спосіб та у вказаному в ній розмірі доведена зазначеними вище постановою про закриття кримінального провадження в частині притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ст. 289 ч.ч. 1, 2 КК України за фактом незаконного заволодіння ним автомобілем позивача і вироком суду, які постановлено у кримінальному провадженні № 738/1630/13-к, яке розглянуто Менським районним судом. В силу ст.ст. 61 ч. 4, 64 ЦПК України ці постанова й вирок є належними та допустимими доказами по справі. Ними спростовується посилання місцевого суду про те, що у рамках кримінального провадження по справі Менського районного суду № 738/1630/13-к причетність [PERSON] до викрадення належного позивачеві автомобіля не перевірялася. Згідно з наявними у справі та описаними вище доказами про завдання позивачеві шкоди, ступінь вини неповнолітніх відповідачів у її завданні є однаковим. Доказів того, що спричинена неповнолітніми відповідачами [PERSON] шкода завдана не з вини їхніх батьків - відповідачів [PERSON], [PERSON] та опікуна [PERSON], суду не надано. Розмір відшкодування неповнолітнім відповідачем [PERSON] завданої [PERSON] моральної шкоди суд І інстанції визначив вірно - з урахуванням описаних вище характеру, способу її завдання та тривалості перетер плювання цієї шкоди. З урахуванням цього і того, що ступінь вини неповнолітніх відповідачів у її завданні позивачеві є рівним, розмір відшкодування неповнолітнім відповідачем [PERSON] завданої [PERSON] моральної шкоди теж слід визначити у сумі 3000 грн. 00 коп. Таким чином, в силу приписів ст.ст. 23, 1167 ч. 1, 1179, 1182 ч. 1, 1183 ЦК України на користь позивача з неповнолітніх відповідачів належить стягти по 16907 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди й 3000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1179 ЦК України, у разі відсутності у [PERSON] та [PERSON] майна, достатнього для відшкодування завданої ними шкоди, вона в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі має відшкодовуватися [PERSON] матір'ю [PERSON] - [PERSON] та батьком і опікуном [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] Висновок місцевого суду про те, що відшкодування шкоди, завданої [PERSON] неповнолітнім [PERSON], підлягає стягненню з його матері [PERSON] у разі відсутності в [PERSON] коштів, не відповідає ч. 2 ст. 1179 ЦК України - згідно з цією нормою права шкода, завдана неповнолітньою особою, відшкодовується потерпілому її батьками у разі відсутності у неповнолітньої особи не тільки коштів, а й іншого майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди. Висновок суду І інстанції про те, що понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню, т.я. адвоката, який надавав йому правову допомогу, не було залучено до участі у справі процесуальним документом суду, є невірним. Так, повноваження адвоката [PERSON], який брав участь у суді І інстанції як представник позивача, підтверджено договором про надання правової допомоги від 20.11.2013 р. та ордером від 09.12.2013 р. (а.с. 4, 43), що відповідає вимогам ч. 4 ст. 42 ЦПК України. Ні ця стаття, ні ст. 44 цього ж Кодексу, ні інші норми права, які регулюють участь представника у суді, не передбачають, що про залучення до участі у справі представника суд має постановити ухвалу. Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з постановленням нового рішення по справі апеляційний суд зобов'язаний перерозподілити судові витрати. Згідно з квитанціями до прибуткового касового ордеру від 20.11.2013 р. (а.с. 6 (зв)) і від 07.02.2014 р. (а.с. 117 (зв)), [PERSON] сплачено адвокату за надання правової допомоги: у зв'язку з розглядом даної справи у суді І інстанції - 2000 грн. 00 коп., у суді ІІ інстанції - 2000 грн. 00 коп. Згідно з копіями актів здачі-приймання виконаних робіт від 29.07.2013 р. (а.с. 8) і від 07.02.2014 р. (а.с. 118) та розрахунком вартості робіт (а.с. 153), а також згідно з матеріалами справи, позивачеві належить відшкодувати витрати на правову допомогу за вказані нижче послуги у такому розмірі: - ознайомлення з кримінальним провадженням і вироком суду - 20.11.2013 р. - 30 хв., складання позовної заяви - 21.11.2013 р. - 30 хв.: 1147 грн. 00 коп. (законодавчо встановлений розмір мінімальної зарплати) х 40%: 60 хв. (кількість хвилин у одній годині) х 60 хв. (кількість фактично витраченого часу адвокатом) = 458 грн. 80 коп., - участь у судових засіданнях згідно з журналами судових засідань - 09.12.2013 р. - 12 хв., 24.01.2014 р. - 88 хв.: 1218 грн. 00 коп. (законодавчо встановлений розмір мінімальної зарплати) х 40%: 60 хв. (кількість хвилин у одній годині) х 100 хв. (кількість фактично витраченого часу адвокатом) = 812 грн. 00 коп., а всього 458 грн. 80 коп. + 812 грн. 00 коп. = 1270 грн. 80 коп. - за надання правової допомоги у суді І інстанції; - 08.02.2014 р. - ознайомлення з кримінальним провадженням та вироком суду, складання апеляційної скарги - 2 год.: 1147 грн. 00 коп. (законодавчо встановлений розмір мінімальної зарплати) х 40%: 60 хв. (кількість хвилин у одній годині) х 120 хв. (кількість фактично витраченого часу адвокатом) = 974 грн. 40 коп., - участь у судових засіданнях згідно з журналами судових засідань - 04.03.2014 р. - 18 хв., 18.03.2014 р. - 90 хв.: 1218 грн. 00 коп. (законодавчо встановлений розмір мінімальної зарплати) х 40%: 60 хв. (кількість хвилин у одній годині) х 108 хв. (кількість фактично витраченого часу адвокатом) = 876 грн. 96 коп., а всього 974 грн. 40 коп. + 876 грн. 96 коп. = 1851 грн. 36 коп. - за надання правової допомоги у суді ІІ інстанції, а всього 1270 грн. 80 коп. + 1851 грн. 36 коп. + 121 грн. 80 коп. (судовий збір за подання апеляційної скарги) = 3243 грн. 96 коп., тобто кожним неповнолітнім відповідачем має бути відшкодовано позивачеві судові витрати у сумі: 3243 грн. 96 коп.: 2 = 1621 грн. 98 коп. З відповідача [PERSON] на користь позивача належить стягти 630 грн. 00 коп. на відшкодування вартості оголошення про виклик його до суду (копія відповідних рахунку і квитанції на а.с. 65-66). Висновок місцевого суду про стягнення до бюджету з неповнолітнього [PERSON], а у разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, з його матері - [PERSON] 243 грн. 60 коп. судового збору у зв'язку з задоволенням позовних вимог матеріального характеру є вірним. Отож оскаржуване рішення в частині стягнення з [PERSON] й [PERSON] відшкодування шкоди та судових витрат підлягає зміні шляхом приведення його у відповідність до вищевикладеного; це ж рішення в частині відмови у задоволенні вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] підлягає скасуванню з постановленням рішення про їх часткове задоволення. У зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги з відповідачів, а у разі відсутності у них майна, достатнього для відшкодування завданої ними шкоди - відповідно з їхніх батьків і опікуна до бюджету належить стягти судовий збір у сумі по 121 грн. 80 коп. з кожного - пропорційно до задоволеної частини вимог позивача і за ставками судових витрат, що встановлені п/п п/п 1, 2 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Апеляційний суд вважає за необхідне постановити рішення по справі як на підставі наданих суду І інстанції доказів, так і на підставі наданих апеляційному суду доказів, т.я. всі вони мають виключне значення для справи - для уникнення неповноти судового розгляду.

Outcome: partial