Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання - [PERSON] до досягнення їхньою малолітньою дитиною: [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] включно, у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вони з відповідачем не перебували у зареєстрованому шлюбі. У них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сімейні відносини між ними припинені і вони проживають окремо. Після припинення між ними сімейних відносин дитина проживає разом з матір`ю і знаходиться на її утриманні та вихованні. Позивачка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Позивачку відповідач не утримує і матеріально їй не допомагає. При цьому, відповідач являється фізично здоровою людиною, аліменти нікому іншому не платить і на його утриманні ніхто не знаходиться. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю, позивачем у даній справі, і знаходиться на її утриманні. Відповідно до\~ч.\~ч.\~2,\~4\~ст.\~84\~СК України,\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з вищенаведеного, право на утримання має саме дружина або дружина після розірвання шлюбу, з якою проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З актового запису про народження [PERSON] № 225 від 17 березня 2020 року вбачається, що у графі 1, 3 виправлено прізвище та по батькові дитини та у графі 11-16 внесено відомості про батька на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства, а саме батьком дитини зазначено [PERSON] . Таким чином, батьком дитини є саме відповідач, але в той же час, позивачкою не надано доказів того, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, більш того, в позовній заяві вона сама зазначила, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не перебувала. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі. Крім цього, відповідно до ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Втім, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому суд вважає необхідним компенсувати судові витрати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed