Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду із значеним позовом, посилаючись на те, що з 02.11.2011 року він працював на посаді гірничого майстра дільниці конвейєрного транспорту відокремленої дільниці шахти № 9/10 шахти 14/15 ПАТ «Марганецький ГЗК». 30.06.2015 року був звільнений із займаної посади у звязку з систематичним невиконання трудових обовязків без поважних причин, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, а саме за те, що 25.05.2015 року під час виконання своїх посадових обовязків згідно затвердженого графіка роботи у першу зміну з 22:15 години до 06:15 години [PERSON] в період часу з 22:15 години по 02:00 години до шахти не спускався, знаходився на поверхні у диспетчерській, не здійснював контроль за станом робіт, що проводилися, не відвідував робочі місця своїх підлеглих, не здійснював огляд конвеєрних ліній та гірничих виробок. Обставини, викладені у наказі вважає такими, що не відповідають дійсності, а факти перекрученими і неправдивими, так як 25.05.2015 року він працював у 1 зміну з 22:15 по 06:15 годину. У належний час, 22:15 він приступив до виконання своїх обовязків. О 22:45 годин отримав акумуляторну лампу для спуску до шахти, що зареєстровано в журналі отриманні та здачі акумуляторних ламп. Після цього, разом з працівниками його зміни, завантажився до автобусу, що прямує до відокремленої шахти 14/15. Оскільки ця шахта розташована на відстані, автобус з працівниками прямує до неї 15-20 хвилин. Коли автобус прибув до шахти, він на виконання своїх обовязків заповнив заявку на кількість людей, що спускаються до шахти, що також зайняло приблизно 10 хвилин. Після цього, разом з майстрами [PERSON] та [PERSON] о 23:15 годині опустився беспосередньо до шахти, й знаходився на своєму робочому місці до того часу, коли машиніст конвеєру [PERSON] повідомив йому про необхідність здійснити додаткове кріплення стрічки конвеєру (встановлення жексону). Він розпорядився зупинити конвеєр і вимушений був близько 01:15 години піднятися з шахти на поверхню до диспетчерської за жексоном. Піднявшись на поверхню, він взяв жексон і зайшов до диспетчерської, де знаходився [PERSON] Коли він повернувся, щоб спускатися до шахти, до диспетчерської зайшли працівники служби економічної безпеки підприємства, привіталися, запитали, чи є проблеми. Отримавши відповідь, що все гаразд, працівники служби безпеки вийшли з приміщення. Більше ніяких питань не задавали, причиною його знаходження у диспетчерській не цікавилися, ніяких зауважень не робили, ніяких пояснень, тим більше письмових, надати не запропонували. Одразу, приблизно о 01:40 годин, він повернувся до шахти. Коли зі своєю зміною о 06:15 годині він піднявся з шахти, [PERSON] повідомив, що працівники служби безпеки примусили його написати службову записку на імя керівника служби безпеки [PERSON] про те, що [PERSON] знаходився з 01:15 годині приблизно 30 хвилин у диспетчерській. Після описаних обставин йому стало відомо, що адміністрація звернулася до профкому НПГУ ПАТ «Марганецький ГЗК» з клопотанням про надання згоди на його звільнення на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. 15.06.2015 року профспілка надала відповідь про те, що не може надати згоди або відмовити у звільненні до зясування окремих обставин. 23.06.2015 року відбулося засідання представників відповідача та профспілки, на якому був присутній і він, [PERSON], але ні згоди, ні відмови на звільнення профспілка не надала, тобто рішення не прийнято. Незважаючи на це, 30.06.2015 року йому був вручений наказ про звільнення на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, у звязку з систематичним невиконанням посадових обовязків без поважних причин, покладених трудовим договором чи правилами внутрішнього трудового розпорядку. Вважає, що адміністрацією підприємства грубо порушені його трудові права при звільнені. В порушення статей 43, 149 КЗпП України на час звільнення відповідачем не отримано згоди профспілкової організації, членом якої він є, та не запропоновано йому надати письмові пояснення з приводу вчинених порушень, але чомусь складений акт про відмову їх написати. Також, відповідач у наказі про звільнення посилається на порушення ним вимог посадової інструкції, а саме: п.3.8, 3.10.1, 3.15, 3.22, 3.23, 3.29, 3.35, 5.10. Але пункти 3.8 та 3.10.1 посадової іструкції ним взагалі не порушувалися, а на виконання інших вимог він вимушений був піднятися на поверхню для отримання та установки жексона на головний конвеєр. На його дільниці конвеєри 51-54 є головними. Після доповіді машиніста конвеєра 51 [PERSON], про необхідність його додаткового укріплення, він одразу оглянув обладнання на виконання п.3.23 посадової інструкції, надав команду про його зупинку на виконання пунктів 3.29, 3.35 посадової інструкції, тобто прийняв всі необхідні заходи для забезпечення безпеки робіт на виконання п.3.22 посадової інструкції. Отже, всі його дії під час робочої зміни 25.05.2015 року з 22:15 години до 06:15 години були спрямовані на виконання Правил втрутрішнього трудового розпорядку для працівників та службовців ПАТ «Марганецький ГЗК» та посадової інструкції. З вказаних підстав вважає своє звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України незаконним. Після звільнення він не працює, перебуває на обліку у Марганецькому центрі зайнятості населення, але ніяких виплат не отримує. Незаконними діями адміністрації відповідача йому спричинена моральна шкода: він єдиний член родини, який мав стабільний заробіток, а у звязку зі звільненням він позбавлений заробітку; на утриманні має двох неповнолітніх дітей, його дружина знаходиться у відпустці по догляду за малолітнім сином до досягнення дитиною трьох років. Наслідком незаконного звільнення стали додаткові моральні страждання, втрата нормальних життєвих звязків, що вимагає від нього додаткових зусиль для влаштування свого життя. Просить визнати незаконним та скасувати наказ № 354/к від 30.06.2015 року про його звільнення із займаної посади гірничого майстра дільниці конвейєрного транспорту ПАТ «Марганецький ГЗК» за п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України, поновити на роботі з 30 червня 2015 року, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3289,50 грн. та моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн. 19.10.2015 року позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 14071,75 грн. та моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн. 01.12.2015 року позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 19737,00 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали й просили їх задовольнити в повному обсязі. Позивач додатково пояснив, що з 2014 року на шахті змінилося керівництво, і з новим керівництвом він не знайшов порозуміння. 12.09.2014 року його було звільнено їз займаної посади на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, але рішенням Марганецького міського суду від 11.12.2014 року поновлено на попередньому місці роботи. 30.06.2015 року його знов звільнено на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, що свідчить про упередженне ставлення до нього з боку керівництва ПАТ «Марганецький ГЗК». Представники відповідача позов не визнали та суду пояснили, що вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими, просили в задоволенні позову відмовити. Надали до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначили, що ПАТ «Марганецький ГЗК» мав всі правові підстави для притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та застосування щодо нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на підставі п.3 ст.40 КЗпП України при наявності інших дисциплінарних стягнень, що підтверджує систематичність невиконання з боку [PERSON] покладених на нього трудових обовязків. А саме: з 12.09.2014 року наказом № 372/к позивача було звільнено з роботи на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11.12.2014 року [PERSON] був поновлений на роботі. Але предметом розгляду в суді були також вимоги про визнання незаконними та зобовязання ПАТ «Марганецький ГЗК» скасувати накази № 334/к від 22.08.2014 року, № 338/к від 26.08.2014 року про накладення на [PERSON] дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, позбавлення премії та винагороди за вислугу років за серпень 2014 року. В задоволенні цієї частини вимог позивачу було відмовлено. Суд встановив, що оскаржувані позивачем накази № 334/к від 22.08.2014 року та № 338/к від 26.08.2014 року є правомірними та законними, а ПАТ «Марганецький ГЗК» не порушував норм чинного трудового законодавства України. Крім того, згідно наказу № 367/к від 09.09.2014 року «Про застосування дисциплінарного стягнення по в.д.ш.№ 9/10 шахті № 14/15» [PERSON] оголошено догану та не виплачено 100% винагороди за вислугу років за вересень 2014 року. Позивачем вказаний наказ не оскаржено. Отже, враховуючи те, що позивач неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності за систематичне невиконання ним без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, і 25.05.2015 року також допустив порушення посадових обовязків і правил внутрішньго трудового розпорядку, ПАТ «Марганецький ГЗК» мало достатньо правових підстав для звільнення [PERSON] із займаної посади. Свої заперечення відповідач обґрунтовує наступними доказами: - наказом по ПАТ «Марганецький ГЗК» № 334/к від 22.08.2014 року, яким [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, позбавлено 100% премії та 100% винагороди за вислугу років за серпень 2014 року за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку; - наказом по ПАТ «Марганецький ГЗК» № 338/к від 26.08.2014 року, яким [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення вимог «Положення про порядок видачі, затвердження та виконання нарядів на виконання робіт в ПАТ «Марганецький ГЗК»; - наказом по ПАТ «Марганецький ГЗК» № 367/к від 09.09.2014 року, яким [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, позбавлено 100% премії та 100% винагороди за вислугу років за вересень 2014 року за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку; - [PERSON] порушення правил внутрішнього трудового розпорядку та посадової інструкції майстром ДКТ шахти 14/15 [PERSON] від 25.05.2015 року; - [PERSON] про відмову надати письмові пояснення гірничим майстром ДКТ шахти 14/15 [PERSON]; - письмовими поясненнями працівників шахти 14/15 та працівників служби економічної безпеки ПАТ «Марганецький ГЗК»; - згодою первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України ПАТ «Марганецький ГЗК» від 02.07.2015 року № 23. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 06.03.2002 року позивач знаходився в трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді підсобного робітника господарського цеху, з 02.11.2011 року по 01.01.2014 року відповідач працював гірничим майстром дільниці конвеєрного транспорту шахти 9/10. З 02.01.2014 року працював гірничим майстром дільниці конвеєрного транспорту відокремленої дільниці шахти 9/10 - шахти 14/15. 12.09.2014 року [PERSON] було звільнено з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання ним своїх посадових обовязків. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11.12.2014 року позивача було поновлено на роботі на посаді гірничого майстра дільниці конвеєрного транспорту відокремленої дільниці шахти 9/10 - шахти 14/15 з 12.09.2014 року. Наказом ПАТ «Марганецький ГЗК» № 354/к від 30.06.2015 року «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» [PERSON] звільнено на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання з поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку, з 30.06.2015 року. Звільнення обґрунтувано тим, що 25.05.2015 року о 02-00 годині проводилася перевірка виконання вимог «Правил внутрішнього трудового розпорядку працівниками відокремленої дільниці шахти №9/10 шахти №14-15 ПАТ «Марганецький ГЗК». Під час проведення перевірки було виявлено, що гірничий майстер дільниці конвеєрного транспорту [PERSON] 25.05.2015 року, працюючи згідно затвердженого графіку виходів на роботу в першу зміну, з 22-15 години до 06-15 години, о 22-30 годині отримав ліхтарик та саморятівник у лампового шахти №9/10, видав наряд, після чого прибув на ВПС-2 шахти №14/15. В період робочого часу з 22-15 години до 02-00 години [PERSON] в шахту не спускався, а знаходився на поверхні та в диспетчерській шахти, контроль за станом робіт, які проводилися, не здійснював, робочі місця своїх підлеглих не відвідував, огляд конвеєрних ліній та гірничих виробіток не проводив. Виїзд [PERSON] з шахти зафіксований о 05-00 годині. Таким чином, фактично відпрацьований час гірничим майстром ДКТ [PERSON] під землею складав 3 години. За вказаним фактом [PERSON] від дачі будь-яких пояснень відмовився, про що складено відповідний акт. Гірничий майстер дільниці конвеєрного транспорту в.д.шахти №9/10 шахти 14/15 [PERSON] систематично без поважних причин не виконує покладені на нього посадові обовязки, вимоги ПВТР та має дисциплінарні стягнення за таке невиконання. При цьому застосовані до гірничого майстра УКТ о.у.шахти №9/10 шахти 14/15 [PERSON] дисциплінарні стягнення не здійснюють на нього достатнього впливу. На підставі викладеного, службової записки начальника бюро економічної безпеки [PERSON], акта про виявлені порушення ПВТР та посадової інструкції від 25.05.2015 року, акта про відмову від дачі письмових пояснень [PERSON], наказів по комбінату про винесення дисциплінарних стягнень [PERSON]А № 338/к від 26.08.2014 р., № 334/к від 22.08.2014 р., № 367/к від 09.09.2014 р., № 372/к від 12.09.2014 року, [PERSON] звільнено за п.3 ст.40 КЗпП України. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 25.05.2015 року він працював виконуючим обовязки гірничого диспетчера шахти 14/15. Приблизно о 01:30 год. приїхали на шахту працівники служби економічної безпеки й зайшли до диспетчерської. В це час у диспетчерській знаходився [PERSON] Працівники служби безпеки запитали у [PERSON], що він робить у диспетчерській. Останній повідомив, що він зараз спускається в шахту, та вийшов. Через пять хвилин з диспетчерської вийшли й працівники служби безпеки. Ближче до четвертої години ці ж працівники служби безпеки знов завітали до нього в диспетчерську й запропонували підписати акт про те, що о пів на другу [PERSON] знаходився у диспетчерській, а не в шахті. Де [PERSON] був до того як зайшов до диспетчерської, та після того як вийшов, він не знає. Також пояснив, що гірничі майстри завжди заходять до нього у диспетчерську на початку робочої зміни для заявлення робітників, які будуть спускатися в шахту, та для координації роботи. 25.05.2015 року [PERSON] знаходився у диспетчерській приблизно 15 хвилин до приїзду працівників служби безпеки. Для чого [PERSON] зайшов у диспетчерську він не знає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він праціює підземним стволовим на шахті 14/15, спускає та піднімає людей в шахту. 25.05.2015 року він бачив [PERSON] лише о другій годині ночі, коли останній спускався в шахту, та утром, коли разом зі своєю зміною піднімався на поверхню. Про вказані обставини він зазначав і в пояснювальних записках на імя голови Правлення ПАТ «Марганецький ГЗК» від 25.05.2015 року та 25.06.2015 року. Свідок [PERSON] пояснив, що він працює підземним машиністом конвеєра. 25.05.2015 року він працював у першу зміну, отримав від [PERSON] наряд на обслуговування конвеєрів 51-54 шахти № 14/15, спустився в шахту. Під час спуску [PERSON] не бачив. Протягом всієї зміни він [PERSON] також не бачив, не просив його принести жексони, конвеєрні стрічки не зупиняв, оскільки в цьому не було потреби. Побачив [PERSON] лише наприкінці робочої зміни. Гірничий майстер [PERSON] надав пояснення на імя голови Правління ПАТ «Марганецький ГЗК» про те, що 25.05.2015 року [PERSON] з ним та [PERSON] приблизно о 12 годині ночі в шахту не спускався. Свідок [PERSON] зазначив, що він та [PERSON], як інспектори служби безпеки ПАТ «Марганецький ГЗК», 25.05.2015 року проводили перевірку шахти 14/15. Приблизно о другій годині ночі в диспетчерській побачили гірничого майстра [PERSON], запитали в нього, що він робить у диспетчерській. Останній відповів, що зараз вже йде, вийшов та о 02:05 годині спустився в шахту. Свідок разом із [PERSON] підійшли до стволового, який на запитання, чи спускався [PERSON] в шахту разом зі зміною, відповів негативно. Опитали диспетчера [PERSON] Склали акт про порушення [PERSON] правил внутрішнього трудового розпорядку. Письмового пояснення від [PERSON] вони не вимагали і не запропонували йому надати таке. Лише усно поцікавилися, що він робить у диспетчерській серед робочої зміни. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює заступником начальника дільниці ВШТ шахти 14/15. 25.05.2015 року він здійснював спуск та підйом в шахту (знаходився внизу) і не звернув увагу, чи спускався [PERSON] в шахту, чи ні. Встановивши обставини справи, здійснивши перевірку їх доказами: поясненнями сторін, показаннями свідків, дослідженням письмових доказів, суд дійшов висновку про наявність факту порушення позивачем правил внутрішнього трудового розпорядку та посадової інструкції 25.05.2015 року, а саме: Згідно режиму роботи шахти № 14/15 у першу зміну гірничі майстри повинні спускатися в шахту о 22:25 годин. Перша робоча зміна завершується о 06:15 годині. 25.05.2015 року, працюючи згідно затвердженого графіку виходів на роботу в першу зміну, [PERSON] отримав ліхтарик та саморятівник у лампового шахти № 9/10, видав наряд, після чого прибув на ВПС-2 шахти №14/15. О другій годині ночі під час проведення інспекторами служби економічної безпеки ПАТ «Марганецький ГЗК» [PERSON] та [PERSON] перевірки шахти № 14/15 було виявлено, що гірничий майстер дільниці конвеєрного транспорту [PERSON] знаходиться не на своєму робочому місці в шахті, а в диспетчерській. Факт знаходження гірничого майстра ДКТ відокремленої дільниці шахти 9/10 шахти 14/15 [PERSON] на момент перевірки працівниками бюро економічної безпеки в диспетчерській шахти підтверджується показаннями виконуючого обовязки гірничого диспетчера шахти №14/15 [PERSON], інспектора служби економічної безпеки ПАТ «Марганецький ГЗК» [PERSON], актом порушення правил внутрішнього трудового розпорядку та своєї посадової інструкції майстром ДКТ шахти 14/15 [PERSON] від 25.05.2015 року. Доводи позивача про те, що він о 23:15 годин разом з майстрами [PERSON] та [PERSON] спустився до шахти, а потім приблизно о 01:15 годині піднявся на поверхню до диспетчерської за жексоном спростовуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], письмовими поясненнями гірничого майстра [PERSON] Таким чином суд вважає підтвердженим факт порушення [PERSON] правил внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України допускається розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу при систематичному невиконанні працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Разом з тим, при звільнені [PERSON] відповідачем порушено порядок звільнення, встановлений ст.43 КЗпП України, а також вимоги ч.1 ст.149 КЗпП України саме: не отримано згоди профспілкової організації, членом якої є позивач, та не витребувано в порушника трудової дисципліни письмового пояснення. Так, судом встановлено, що 03.06.2015 року за вих.№ 1/149 адміністрація комбінату направила клопотання до профкому первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України ПАТ «Марганецький ГЗК» для надання згоди на звільнення [PERSON] згідно п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором чи правилами внутрішнього трудового розпорядку. 15.06.2015 року отримано відповідь вих.№ 20 ППО НПГУ про те, що профком не може дати згоди чи відмовити в дачі згоди на звільнення [PERSON] до зясування окремих питань. 25.06.2015 року вдруге направлено клопотання до профкому ППО НПГУ ПАТ «Марганецький ГЗК» №1/537 про надання згоди на звільнення [PERSON] Листом від 02.07.2015 року № 23 профком первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України ПАТ «Марганецький ГЗК» надав згоду на звільнення [PERSON] за п.3 ст.40 КЗпП України. Отже, позивача звільнено з роботи 30.06.2015 року, а згоду профспілки на звільнення отримано лише 02.07.2015 року, тобто, відповідача звільнено без згоди профспілкового організації, членом якої він є. Відповідно до ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Таким чином, як встановлено судом, у матеріалах справи відсутні будь-які докази надання попередньої згоди профспілкової організації, членом якої є позивач, на дату звільнення. Також, відповідно до ч.1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення\~власник або уповноважений ним орган повинен\~зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відповідачем не надано доказів того, що позивачу пропонувалося надати письмові пояснення стосовно порушень ним правил внутрішнього трудового розпорядку, окрім акту, складеного працівниками служби економічної безпеки ПАТ «Марганецький ГЗК» 25.05.2015 року. Даний [PERSON] від 25.05.2015 року суд сприймає критично з тих підстав, що інспектор служби економічної безпеки [PERSON] надав в суді показання про те, як в диспетчерській шахти 14/15 вони з інспектором Зімненком В.М., побачивши [PERSON], спитали його, чому він не в шахті, і відповіді не отримали. Надати письмові пояснення з приводу порушення ним трудової дисципліни та невиконання своїх посадових обовязків [PERSON] не пропонували. Вказану обставину підтвердив свідок [PERSON] Як зазначають самі працівники служби безпеки, більше в той день вони не спілкувалися з [PERSON] Разом з тим, суд не погоджується з думкою представника позивача про те, що відповідачем порушено місячний строк притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, встановлений ч.1 ст.148 КЗпП України. Так, відповідно до вказаної норми дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Адміністрацією підприємства встановлено порушення [PERSON] правил внутрішнього трудового розпорядку та вимог посадової інструкції 25.05.2015 року. З 18 по 20 червня (3 дні) [PERSON] перебував у додатковій відпустці. Відповідно до ч.3 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Отже, місячний строк притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності спливав 25.06.2015 року, а з врахуванням трьох днів відпустки, останнім днем притягнення відповідача до відповідальності повинно бути 28.06.2015 року. Але 28 та 29 червня 2015 року є не робочими днями (святковий та вихідний). Таким чином, першим робочим днем [PERSON] було 30.06.2015 року. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Суд вважає звільнення позивача незаконним, оскільки при цьому були порушені вимоги ст.ст.43, 149 КЗпП України. Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 зі змінами та доповненнями при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. Відповідно до довідки ПАТ «Марганецький ГЗК» (а.с.9) середньомісячний заробіток позивача на 01.06.2015 року складав 3746 гривень 38 копійок, середньоденний - 182 гривні 75 копійок. У звязку з незаконним звільненням суд вважає необхідним стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 червня 2015 року по 01 грудня 2015 року: за 108 робочих днів 19737,00 грн. (108*182,75 = 19737,00). Згідно довідки Марганецького центру зайнятості від 17.11.2015 року [PERSON] нараховано допомогу по безробіттю у жовтні місяці 333,43 грн. Отже, сума оплати за час вимушеного прогулу, належна до сплати на користь [PERSON], становить 19403,57 грн. (19737,00 333,43). Частиною 4 ст.235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць та поновлення на роботі. Також, з відповідача підлягає стягненню судовий збір відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.40, 43, 149, 235 КЗпП України,

Outcome: partial