Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в обґрунтування якої зазначила, що [INFO] останній помер та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки, площею 0,0022 га, яка розташована у [ADDRESS] . За вказаною вище адресою [PERSON] до дня своєї смерті мешкав постійно. У січні 2018 року заявниця звернулась до Другої Запорізької державної нотаріальної контри з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , але повідомленням від 24.01.2018 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що на момент смерті спадкодавця остання була зареєстрована за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] . Вказана квартира належить її сину - [PERSON] , але увесь час до смерті чоловіка та після його смерті заявниця мешкала за адресою: [ADDRESS] , вела спільне господарство з померлим, сплачувала комунальні послуги, а тому вважає себе такою, що прийняла спадщину. У заяві [PERSON] просить встановити факт того, що на момент смерті [PERSON] вона постійно проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання заявниця не з`явилась, надала суду заяву про слухання справи без її участі. На задоволенні заяви наполягає та просить задовольнити її. Зацікавлена особа в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про слухання справи без її участі. Вивчивши надані матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що 03.03.2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований у Дніпровському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 68. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 27.06.2017 року Дніпровським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області. Згідно Свідоцтва про право на житло № [NUMBER] від 01.12.2006 року, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності в рівних долях належить [PERSON] (1/3 частина), [PERSON] (1/3 частина) та [PERSON] (1/3 частина). Вказане підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13215815 від 15.01.2007 року. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ( [NUMBER] ) виданого 21.01.2009 року Запорізькою райдержадміністрацією, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0022 га, розташована в [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України [PERSON] . Після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилась спадщина на належні йому 1/3 частину квартири [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 0,0022 га, яка розташована у [ADDRESS] . Заповіту чоловік не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина - заявниця [PERSON] [PERSON] , фактично проживаючи разом з чоловіком, із заявою про прийняття спадщини, про відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталась. При цьому, оскільки вона зареєстрована за іншою адресою ( [ADDRESS] ), нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] . Так, згідно повідомлення державного нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Запорізькій області № 9/01-16 від 24.01.2018 року, у встановлений законом шестимісячний строк заява про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори не подавалась, а тому [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини, а її письмова заява про те, що на момент смерті чоловіка вони постійно проживали за адресою реєстрації останнього не може бути належним доказом. Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не зверталась жодна особа з заявою про прийняття спадщини та спадкова справа не заводилась, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Запорізькій області № 629/01-16 від 03.04.2019 року. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, факт спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент смерті останнього відноситься до фактів, що мають юридичне значення, оскільки від нього залежить реалізація права на спадщину. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Таким чином, термін «місце проживання», вжитий у ЦК України, є більш широким у порівнянні із відповідним терміном, закріпленим у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», і охоплює також вжитий у цьому Законі термін «місце перебування». Відтак, факт спільного проживання осіб, у розумінні норм ЦК України, який відповідно до ч. 2 ст. 4 цього Кодексу, є основним актом цивільного законодавства, не залежить від реєстрації місця проживання осіб за однією адресою. Реєстрація місця проживання чи місця перебування фізичної особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод або підставою для їх обмеження, згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкодавець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем: копія рішення суду, що набрало законної сили , про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини». Факт проживання заявниці разом з [PERSON] на час відкриття спадщини підтверджується тим, що на час його смерті вони перебували у зареєстрованому шлюбі, у 2006 році вони з сином заявниці від першого шлюбу [PERSON] в рівних частках приватизували квартиру, де проживали разом. Документально підтверджується, що заявниця несла витрати по утриманню житла як до так і після смерті чоловіка, на її ім`я оформлено особовий рахунок. За таких обставин, суд вважає доведеним, що [PERSON] проживала постійно з чоловіком [PERSON] на час його смерті, а отже, приходить до висновку про те, що заяву необхідно задовольнити.

Outcome: approved