Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» (далі - ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Росія») про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 22.07.1994 року по 10.04.2020 року перебував з відповідачем у трудових відносинах, працюючи механіком основного виробництва. Згідно наказу № 45к від 10.04.2020 року його було звільнено на підставі п. ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Після звільнення відповідач заборгував йому заробітну плату та не виплатив її до теперішнього часу. Станом на 15.05.2020 року відповідачем заробітну плату йому у повному обсязі не виплачено та заборгованість на день подання позову складає 70 612,47 грн. Враховуючи положення постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, в що останніми повними місяцями його роботи на ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» є лютий 2020 року, кількість відпрацьованих днів (з урахуванням відрядження) складає 20 днів, розмір заробітної плати 9 881,21 грн; березень 2020 року, кількість відпрацьованих днів складав 21 днів, розмір заробітної плати 12 589,22 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата складає: 9881,21 грн + 12 589,22 грн :2 / (20 днів + 21 днів) : 2= 548,06 грн. З урахування листа Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 року № 1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2020 році» кількість його робочих днів в 2020р. з урахуванням святкових та вихідних днів з 11 квітня 2020 року (наступний день після звільнення) по 14 липня 2020 року (день проведення розрахунку та звернення до суду) склала би 63 дні: квітень 2020 року - 14 днів; травень 2020 року - 19 днів, червень 2020 року - 20 днів, липень 2020 року - 10 днів. Таким чином, сума компенсації за час затримки розрахунку станом на день розрахунку та звернення до суду складає: 548,06 грн (середньоденна заробітна плата) х 63 (кількість днів затримки розрахунку) = 34 527,78 грн. На підставі наведеного просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 70 612,47 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.04.2020 року та по день постановлення рішення та сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн. У встановлений судом строк відповідач надав відзив, в якому послався на те, що [PERSON] дійсно працював на ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» з 22.07.1994 року в якості електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту обладнання, механіка основного виробництва. 10.04.2020 року позивача звільнено за згодою сторін відповідно до ч.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Товариство повідомляє, що після винесення ухвали від 15.07.2020 року останнім здійснювалося часткове погашення заборгованості із виплати заробітної плати робітникам ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» взагалі та [PERSON] зокрема у розмірі 7 011,64 грн, з яких: 10.08.2020 року в розмірі 2 305,00 грн- погашення заборгованості із заробітної плати за жовтень 2019 року; 11.08.2020 року в розмірі 2 414,00 грн - погашення заборгованості із заробітної плати за жовтень 2019 року; 12.08.2020 року в розмірі 642,64 грн - погашення заборгованості із заробітної плати за жовтень 2019 року; 17.08.2020 року в розмірі 1 650,00 грн - погашення заборгованості із заробітної плати за жовтень 2019 року. Отже, станом на 1 вересня 2020 року заборгованість із виплати заробітної плати відповідача перед [PERSON] складає 63 600,83 грн. На підставі наведеного відповідач просив врахувати при ухваленні судового рішення фактичний розмір заборгованості ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» перед [PERSON] з виплати заробітної плати, який станом на 01.09.2020 року становить 63 600,83 грн, витрати по сплаті судового збору покласти відповідно до розміру задоволених позовних вимог. У встановлений судом строк позивач надав відповідь на відзив, в якій послався на те, що у відзиві на позовну заяву представник позивача ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика» зазначає про часткове погашення заборгованості по заробітній платі в загальному розмірі 7 011, 64 грн. Повідомил, що дійсно після подання позовною заяви в серпні 2020 року ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» чотирма платежами: 10.08.2020 року, 11.08.2020 року, 12.08.2020 року та 17.08.2020 року здійснило часткове погашення заборгованості по заробітній платі в цілому у сумі 7 011,64 грн. Звернув увагу суду та просив врахувати при ухваленні рішення той факт, що станом на день складання відповіді на відзив, загальна сума заборгованості по заробітній платі зменшилася та дійсно складає 63 600,83 грн. Звернув увагу суду на той факт, що після його звільнення відповідачем ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» довідка про його середньоденний заробіток не надавалася, у зв`язку з чим, він був вимушений самостійно вираховувати його за допомогою наданих йому відповідачем розрахункових листів. Натомість, після відкриття судом провадження за його позовом та разом із наданням відповідачем відзиву на позовну заяву, останній надавав довідку № 214 від 31.07.2020 року, в якій приведено дійсний розмір його середньоденного заробітку, який складає 727,11 грн. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що відповідачем до теперішнього часу не виплачено йому заборгованість по заробітній платі, просив врахувати судом при ухваленні рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 11 квітня 2020 року по день ухвалення судового рішення його середньоденну заробітну плату у розмірі 727,11 грн. З урахування листа Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 року № 1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2020 році» кількість його робочих днів в 2020 році, з урахуванням святкових та вихідних днів з 11 квітня 2020 року (наступний день після звільнення) по 30 вересня 2020 року (дата призначення судового розгляду) склала би 118 днів: квітень 2020 року - 14 днів; травень 2020 року - 19 днів, червень 2020 року - 20 днів, липень 2020 року - 23 дні, серпень 2020 року - 20 днів, вересень 2020 року - 22 дні. Таким чином, сума компенсації за час затримки розрахунку станом на 30 вересня 2020 року буде складатиме 727,11 грн (середньоденна заробітна плата, яка фактично визнається відповідачем) х 118 (кількість днів затримки розрахунку) = 85 798,98 грн. Щодо стягнення судового збору. Представник відповідача ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» у відзиві на позовну заяву просить суд витрати по сплаті судового збору покласти відповідно до розміру задоволених позовних вимог, натомість з такими висновками відповідача він не погоджується, виходячи з наступного. Як вже зазначалося ним у позові, згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Натомість, Велика палата Верховного Суду в своїй постанові від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16 зазначила, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а тому позови про його стягнення оплачується судовим збором. Враховуючи, що ним було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн саме за подання до суду позовної заяви в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а не за стягнення заборгованості по заробітній платі, яка була частково погашена, вважає, що вищевказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на його користь у повному обсязі. На підставі наведеного просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, його представник в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки. Дослідивши письмові докази,суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Позивач перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» з 22 липня 1994 року (наказ № 87к від 22.07.1994р.) по 10.04.2020р. (наказ № 45к від 10.04.2020р.), звільнений за ч.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін (а.с.8-10). Конституцією України гарантується право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначної законом. Згідно ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Згідно довідки ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» № 171 від 15.05.2020р. [PERSON] нараховано заробітну плату за: жовтень 2019 року - 5 361,64 грн; листопад 2019 року - 9 171,64 грн; грудень 2019 року - 9 479,93 грн; січень 2020 року - 9 726,54 грн; лютий 2020 року - 9 881,21 грн; березень 2020 року - 12 589,22 грн; квітень 2020 року - 14 402,29 грн. Всього [PERSON] було нараховано та не виплачено заробітної плати на загальну суму 70 612,47 грн. Згідно витягів з відомостей на перерахування заробітної плати та інших виплат [PERSON] перераховано заробітну плату за жовтень 2019 року:10.08.2020р. - 2 305,00 грн; 11.08.2020р. - 2 414,00 грн; 12.08.2020р. - 642,64 грн; за листопад 17.08.2020р. - 1 650,00 грн. Всього 7 011,64 грн. Тобто, всього [PERSON] було нараховано та не виплачено заробітної плати на загальну суму 63 600,83 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що право позивача на отримання заробітної плати було порушено відповідачем і підлягає захисту судом шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі за період: листопад 2019 року - квітень 2020 року в сумі 63 600,83 грн. У відповідності до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про присудження працівникові виплати заробітної плати підлягає негайному виконанню в межах заробітної плати за один місяць - квітень 2020 року в сумі 14 402,29 грн. Частина 1 ст.47 КЗпП України зобов`язує власника або уповноважений ним орган в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1, 2 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1). При наявності спору про розміри належних працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ч.2). Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коди ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Позивач у день звільнення працював, і ця обставина відповідачем не спростована. Отже, відповідач зобов`язаний був при звільненні позивача виплатити всі сум, що їй належать, у день звільнення, у зв`язку з чим підлягає цивільній відповідальності, що передбачена ст.117 КЗпП України у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно довідки ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» № 214 від 31.07.2020р. середньоденний заробіток [PERSON] , який працював у ДП ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Росія», становить 727,11 грн. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який повинен сплатити відповідач на користь позивача за період з 11 квітня 2020 року по 30 вересня 2020 року, становить 85 071,84 грн (727,11 грн х 117 робочих днів), де 727,11 грн - середньоденний заробіток позивача на підприємстві, 117 днів - кількість робочих днів затримки виплати заробітної плати. Згідно п. 1 ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.1). Підлягає стягненню з відповідача в дохід держави недоплачений судовий збір за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 9,92 грн. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову і звільненням позивача від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати, судовий збір в розмірі 840,80 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.ст.47, 94, 115-117 КЗпП України, ст.ст.1, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial