Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У листопаді 2014 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності заповіту. Мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати, [PERSON]. 15.04.1988 [PERSON] склала на ім'я позивача заповіт, яким заповідала все своє майно, яке в день її смерті буде їй належати, в тому числі житловий будинок № 14 із господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS]. 04.07.2014 позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину однак мені було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки існують розбіжності в написанні по-батькові спадкодавця, у зв'язку з чим необхідно підтвердити факт належності заповіту спадкодавцеві, [PERSON]. Оскільки встановлення факту належності заповіту спадкодавцю необхідно для одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, він змушений був звернутися до суду із заявою, в якій просить встановити юридичний факт того, що заповіт від 15.04.1988, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, зареєстрований у реєстрі за № 48, складений [PERSON], яка померла [INFO]. У судове засідання заявник не з'явилась, надавши заяву, в якій просить слухати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради. Проти задоволення вимог не заперечує. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, заповіту. Відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України, суд встановлює факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], спадкодавець, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER]. [PERSON] склала на ім'я позивача заповіт від 15.04.1988 посвідчений секретарем виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, зареєстрований у реєстрі за № 48, яким заповідала все своє майно, яке в день її смерті буде їй належати, в тому числі житловий будинок № 14 із господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS]. 04.07.2014 позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки існують розбіжності в написанні по-батькові спадкодавця, у зв'язку з чим необхідно підтвердити факт належності заповіту спадкодавцеві, [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO]. син спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 26.03.1969 Матвіївським сіль ЗАГС Вільнянського району Запорізької області, актовий запис про народження № 22. В Свідоцтві про народження зазначено, що матір'ю є [PERSON], а батьком [PERSON]. Згідно довідки виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 31.01.2014 № 040 [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS], є членом сім'ї - сином померлої [INFO] [PERSON]. Судом встановлено, що заповіт від 15.04.1988 складений російською мовою, в першому абзаці заповіту допущена наступна помилка «[PERSON]» замість «[PERSON]», хоча у іншому тексті заповіту ПІБ спадкодавця вказано вірно «[PERSON]». Те, що «[PERSON]» та «[PERSON]» є однією особою підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 13 лютого 1981 року. В Свідоцтві зазначено, що між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб та присвоєно прізвище [PERSON]. [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом, в якому в графі ПІБ власника будинку зазначено [PERSON]. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд встановлює факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав. Суд може встановлювати також факти належності особі заповіту. Заповідач за зазначеним заповітом померла, а тому можливість внесення виправлення в заповіт вже втрачена. Встановлення факту належності заповіту потрібні спадкодавцю для одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Факт неправильності запису по батькові спадкодавця в заповіті підтверджується матеріалами справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved