Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просило суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість в розмірі 23318,76 грн, з яких: 19698,69 грн - основний борг, 40,19 грн - інфляційне збільшення боргу, 271,88 грн - 3 % річних, 3308,00 грн - пеня. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.05.2014 р. між позивачем та відповідачем укладено договір №33220890 про надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкової території, комунальних та додаткових послуг. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , в якій позивачем надаються житлово-комунальні послуги, які передбачені умовами договору. Оскільки у відповідача виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, яку він у добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] за період з 01.02.2019 р. по 29.02.2020 р. Представник позивача у судове засідання не з`явився, через канцелярію подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглядати справу без його участі, а також вказав, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 19.05.2020 року відкрито провадження у справі, ухвалено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інфомрацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.03.2020 р. (а.с. 6-7) 29.05.2014 р. між ТОВ «КК «Статус» та [PERSON] укладено договір №33220890 про надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкової території, комунальних та додаткових послуг, предметом якого є надання ТОВ «КК «Статус», а [PERSON] своєчасна оплата послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуг з централізованого постачання і водовідведення холодної та гарячої води, послуг з централізованого опалення, компенсація вартості спожитої електроенергії, забезпечення утримання служби адміністраторів (консьєржів) в будинку та/або контрольно-пропускних постів до будинку, контрольно-пропускних пунктів в`їзду на територію, патрульної служби в будинку і на території, інші додаткові послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які не увійшли до тарифу, у зв`язку із домовленістю сторін про отримання споживачем послуг, що не враховані у структурі, періодичності та строках надання послуг, затверджених органами місцевого самоврядування. Згідно з п. 3.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, на підставі рахунку, виставленого виконавцем за тарифами до 20-го числа і не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим, за тарифами після 20-го числа. Вартість послуг (тарифи) встановлені у п. 3.5 Договору. Положеннями ст.ст. 151, 162 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 179 ЖК УРСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. З матеріалів справи, а саме з наданого розрахунку заборгованості, вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.02.2019 року по 29.02.2020 року складає 19698,69 грн. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.п. 4.2.5 договору, у разі несвоєчасного та/або не в повному обсязі внесення платежів з оплати будь-якої з послуг, передбаченої цим Договором, споживач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь ас прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та пеню у розмірі, встановленому цим договором. Крім цього, відповідно до п.п. 5.1.8, п.п. 5.1.9 договору, виконавець має право стягувати зі споживача в судовому порядку заборгованості з оплати послуг, пеню, штрафні санкції, відсотки та збитки, та нараховувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за надані послуги пеню у розмірі, встановленому цим договором, інфляційні збитки та три проценти річних відповідно до ст. 625 ЦК України П. 6.1 Договору передбачає, що відповідач несе відповідальність за несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені у розмірі 0,1 % за кожен день прострочення, але не більше 100% суми боргу. Таким чином, вимога позивача в частині стягнення 40,19 грн - інфляційного збільшення боргу, 271,88 грн - 3 % річних, 3308,00 грн - пені є обґрунтованою і в цій частині позов також підлягає задоволенню в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved