Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який обґрунтований тим, що 15 листопада 2014 року приблизно о 05:00 годині, на проїжджій частині проспекту Металургів в районі перехрестя з вулицею Кафайська в Центральному районі міста Маріуполя, водій [PERSON] керуючи автомобілем ЗАЗ TF69К СПГ, реєстраційний номер [NUMBER], який згідно з полісом цивільно-правової відповідальності застрахований у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», скоїв наїзд на [PERSON], як на пішохода. Вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 18 травня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання вигляді штрафу. Через травмування позивач не зміг продовжувати працювати. На даний час ні [PERSON], ні страхова компанія не відшкодували йому матеріальну та моральну шкоду. На підставі викладеного позивач оцінює розмір завданої моральної шкоди в сумі 50000 гривень, яку просить стягнути з відповідача [PERSON], а також з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» витрати на лікування у розмірі 12219,15 гривень, відшкодування по тимчасовій втраті працездатності у сумі 64605,54 гривень, витрати на проїзд у сумі 1700 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 3841,23 гривень та судові витрати. В подальшому позивачем уточнювалися позовні вимоги, в яких він просив стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 30000 гривень, а з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» витрати на лікування у сумі 12219,15 гривень, відшкодування по тимчасовій працездатності у сумі 64605,54 гривень, моральну шкоду у розмірі 3841,23 гривень, а також з відповідачів витрати на правову допомогу у сумі 5000 гривень. Позивач та його представник [PERSON] надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, уточнені позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково, а саме у меншій сумі, яку визначить суд. Також просив врахувати те, що він є інвалідом 3 групи та має онкологічне захворювання. Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» надали суду заперечення проти позову, в яких просили розглянути справу у їх відсутність та з урахуванням заперечень. Відповідно до яких вони не заперечували проти задоволення позову у разі надання суду оригіналів документів, які підтверджують витрати на лікування та т.і., за виключенням витрат на проїзд у сумі 1701 гривень, які нічим не підтверджені. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, проте таким, що підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що 15 листопада 2014 року приблизно о 05:00 годині, [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем ЗАЗ TF698К СПГ, реєстраційний номер [NUMBER], рухався по проїжджій частині проспекту Металургів зі сторони вулиці Фонтана в напрямку вулиці Шевченко в Центральному районі міста Маріуполя. Під'їжджаючи до регульованого перехрестя проїжджих частин проспекту Металургів та вулиці Кафайська, [PERSON], діючи в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою, відповідно не реагуючи на її зміни, маючи об'єктивну можливість спостерігати пішохода [PERSON], який перетинав проїжджу частину проспекту Металургів справа наліво, відносно напрямку руху автомобіля ЗАЗ TF698К СПГ, після чого змінив напрямок руху та почав перетинати проїжджу частину проспекту Металургів у протилежному напрямку, не вжив негайно заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу та передньою частиною кузова автомобілю ЗАЗ TF698К СПГ, та скоїв наїзд на пішохода. Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішоходу [PERSON], були спричинені наступні тілесні ушкодження: закритий уламковий перелом кісток правої гомілки у середній третині із зсувом, які по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 травня 2017 року, [PERSON] визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами. Вирок суду набрав законної сили 20.06.2017 року. Відповідно до полісу Серії АІ №0911791, транспортний засіб ЗАЗ TF698К СПГ, реєстраційний номер [NUMBER], застрахований у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт». Відповідно до наданих [PERSON] оригіналів чеків (які зберігаються в матеріалах справи) з аптек вбачається, що останнім придбалися лікарські препарати, товари та послуги на загальну суму 12219,15 гривень. Відповідно до довідки №15/66 виданої Службою безпеки України від 24.04.2017 року, [PERSON], дійсно проходить військову службу в Управлінні служби безпеки України в Донецькій області. Середньомісячний дохід за вересень-жовтень 2014 року складає 8756,93 гривень. Відповідно до довідки №38 від 15 листопада 2014 року про випадок тимчасової непрацездатності військовослужбовця, виданої Військово-медичною службою Управління СБ України, [PERSON] за період з 15.11.2014 року по 15.12.2014 року (30 днів) - звільнений від виконання службових обов'язків. Відповідно до довідки №39 від 16 грудня 2014 року про випадок тимчасової непрацездатності військовослужбовця, виданої Військово-медичною службою Управління СБ України, [PERSON] за період з 16.12.2014 року по 14.01.2015 року (29 днів) - звільнений від виконання службових обов'язків. Відповідно до довідки №40 від 15 січня 2015 року про випадок тимчасової непрацездатності військовослужбовця, виданої Військово-медичною службою Управління СБ України, [PERSON] за період з 15.01.2015 року по 11.02.2015 року (28 днів) - звільнений від виконання службових обов'язків. Відповідно до довідки №62 від 12 лютого 2015 року про випадок тимчасової непрацездатності військовослужбовця, виданої Військово-медичною службою Управління СБ України, [PERSON] за період з 12.02.2015 року по 02.03.2015 року (19 днів) - звільнений від виконання службових обов'язків. Відповідно до довідки №28 від 27 березня 2015 року про випадок тимчасової непрацездатності військовослужбовця, виданої Військово-медичною службою Управління СБ України, [PERSON] за період з 27.03.2015 року по 17.04.2015 року (23 днів) - звільнений від виконання службових обов'язків. Відповідно до довідки №38 від 15 листопада 2016 року про випадок тимчасової непрацездатності військовослужбовця, виданої Військово-медичною службою Управління СБ України, [PERSON] за період з 15.11.2016 року по 21.01.2017 року (37 днів) - звільнений від виконання службових обов'язків. Всього: загальна кількість днів непрацездатності - 166 днів. Розмір втраченого доходу за період непрацездатності - 166 днів становить суму 64605 гривень 54 копійки, виходячи із розрахунку 389 гривень 19 копійок (розмір середньої зарплати доходу за 1 день) х 166 (дні втрати працездатності). Статтями 22, 1166 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтями 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі (право власності, інше речове право, тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Згідно роз'яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з змінами), розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону №1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Враховуючи вищевказану правову позицію Верховного Суду України по справі №6-2808цс15 від 20.01.2016 року, яка є обов'язковою для всіх судів, суд стягує спричинену матеріальну та моральну шкоду з обох відповідачів. Таким чином, з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] витрати на лікування у розмірі 12219 гривень 15 копійок, а також відшкодування тимчасової працездатності у сумі 64605 гривень 54 копійки. Також судом встановлено, що в результаті вищевказаного ДТП позивачу [PERSON] було спричинено моральну шкоду, яка полягає фізичному болі та стражданнях, яких він зазнав із ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях та хвилюваннях, інших негативних емоціях, які він переживав через стан свого здоров'я. В результаті ДТП протягом тривалого часу змінився звичний уклад його життя, були порушені його нормальні життєві зв'язки. Моральну шкоду на користь позивача суд визначає у сумі 15000 гривень, та стягує пропорційно з відповідача [PERSON] у розмірі 11158,77 гривень, та з відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» у розмірі 3841,23 гривень. Відповідно до положень ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. При цьому до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі: витрати на правову допомогу та витрат, пов'язані з залученням спеціалістів та проведенням судових експертиз. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (наприклад, огляд доказів за їх місцезнаходженням) та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підтвердження обґрунтованості позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу суду надано розрахунок витрат на правову допомогу по договору про надання правової допомоги від 21.04.2017 року, квитанції про сплату правової допомоги у розмірі 5000 гривень від 22.04.2017 року у сумі 1000 гривень, від 29.07.2017 року у сумі 2000 гривень, та від 11.08.2017 року у сумі 2000 гривень, які суд вважає підлягають задоволенню пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме з [PERSON] у сумі 608 гривень, а з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» у сумі 4392 гривні. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 гривень, та з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1490,58 гривень. На підставі Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial