Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

у липні 2013 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату квартирної плати та житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], який перебуває на обслуговуванні КП «ЖЕО-105 Голосіївського району». Остання, в порушення вимог ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, ухиляється від виконання покладених на неї зобов'язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Борг відповідача за період з червня 2012 року по січень 2013 року з урахування індексу інфляції за вказаний період та 3% річних складає 5 552,21 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості, а також судові витрати у справі в розмірі 236,80 грн. В ході розгляду справи представник позивача в порядку ст. 31 ЦПК України зменшила розмір позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач почала погашати суму боргу, станом на 11 лютого 2014 року борг останньої становить 849,72 грн. Тому, остаточно просила суд стягнути з відповідача борг за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 849,72 грн., суми індексу інфляції та 3% річних в розмірах 21,94 грн. та 54,62 грн. відповідно, а також судовий збір в розмірі 229,40 грн. (а.с. 33-36). Представник позивача в судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги і обґрунтування позову підтримує в повному обсязі та просила суд позов задовольнити з обставин, викладених в уточненій позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, яка повідомлена в установленому законом порядку, про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] знаходиться на утриманні та обслуговуванні КП «ЖЕО-105 Голосіївського району». Судом також встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 6, 7). Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок, квартиру, зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Згідно до ст. 156 ЖК України власник зобов'язаний брати участь у витратах по утриманню будинку, квартири і прибудинкової території на проведення ремонту. Статтями 67, 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення в гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що позивачем виконується весь комплекс робіт по наданню житлово-комунальних послуг відповідачу, в той час, як з боку останньої, не проводиться повний розрахунок за отримані послуги. Згідно з наданого позивачем розрахунку сума заборгованості відповідача перед позивачем за період з червня 2012 року по січень 2013 року становить 5 475,65 грн. (а.с. 10). Згідно наданого в ході розгляду справи представником позивача уточненого розрахунку, борг відповідача станом на 11 лютого 2014 року становить 849,72 грн. (а.с. 35-36). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 614 цього ж Кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Згідно з наданим позивачем розрахунком інфляційні втрати та 3% річних від суми боргу становлять 21,94 грн. та 54,62 грн. відповідно (а.с. 9). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що вказані суми заборгованості підлягають стягненню з відповідача, оскільки нею не виконувались взяті на себе зобов'язання по оплаті отриманих послуг, через що суд також вважає за можливе покласти в основу рішення здійснені позивачем відповідні розрахунки. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 236,80 грн. Проте, згідно положень Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI ставка судового збору за подання до суду позову майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що, в даному випадку, дорівнює 229,40 грн. Зазначену суму судового збору представник позивача просила стягнути з відповідача у справі. Вказана сума 229,40 грн. в силу ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial