Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У липні 2009 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно договору купівлі-продажу від 11.04.2006 року відповідач [PERSON] придбав у ТОВ «Мегапром» приміщення котельні за адресою: смт. Лисянка, площа Миру, 8 б, за ціною 8450 грн. На час придбання вказаного приміщення позивач [PERSON] був і залишається власником 21/50 частини вказаної будівлі, зокрема: підвального приміщення та всіх комунікацій будівлі, в тому числі і опалення приміщення. Тому позивач вважає, що відповідно до ст. 362 ЦК України він мав переважне право на купівлю зазначеного приміщення, оскільки є співвласником частини приміщення в цілому разом з відповідачем [PERSON] Про придбання вказаного приміщення позивач дізнався у січні 2009 року від директора ТОВ «Мегапром» [PERSON] під час передачі позивачем ТОВ «Мегапром» приміщень № 1, № 2 входу з лівого крила будівлі. Крім того, позивач вважає безпідставним рішення [PERSON] селищної ради № 54 від 22.02.2006 року, яким визнано за ТОВ «Мегапром» право власності на приміщення газової котельні по пл. Миру, 8 б, незважаючи на те, що в листі № 19/02-06 від 22.02.2006 року ТОВ «Мегапром» було зазначено, що газова котельня, яка знаходиться за адресою: пл. Миру, 8 а, стоїть на балансі підприємства. Таким чином, [PERSON] вважає, що спірна котельня знаходиться за адресою пл. Миру, 8 а, а не 8 б. Позивачем також оспорюється договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та ТОВ «Мегапром» 07.09.2005 року, в частині придбання приміщення коридору № 1 площею 37,3 кв.м. на другому поверсі будівлі, оскільки дане приміщення передбачає прохід із загального входу будівлі на другий і третій поверхи, зокрема до належної позивачу на даний час квартири на третьому поверсі. Приміщення коридору, придбане [PERSON] є допоміжним приміщенням і не є відокремленим майном, тому на думку позивача, ТОВ «Мегапром» не мало права його продавати відповідно до ст. 1 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирних будинків». Враховуючи наведене, з урахуванням змінених позовних вимог, [PERSON] просив суд: перевести на нього права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу приміщення котельні, укладеного 11.04.2006 року між ТОВ «Мегапром» та [PERSON] та визнати за ним право власності на дане приміщення; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 8450 грн.; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу від 07.09 2005 року, укладений між ТОВ «Мегапром» та [PERSON] в частині придбання приміщення коридору на другому поверсі в будівлі по пл. Миру, 8 а в смт. Лисянка, площею 37,3 кв.м.; стягнути з ТОВ «Мегапром» на користь [PERSON] 4707,26 грн. вартості коридору; визнати недійсним рішення [PERSON] селищної ради № 54 від 22.02.2006 року в частині визнання за ТОВ «Мегапром» права власності на приміщення газової котельні, розташоване по пл. Миру, 8 б в смт. Лисянка; зобовязати [PERSON] селищну раду винести рішення про уточнення в рішенні № 54 від 22.02.2006 року адреси розміщення приміщення газової котельні, на яку визнано право власності за ТОВ «Мегапром» з пл. Миру, 8 б на пл. Миру, 8а; зобовязати Звенигородське відділення ЧООБТІ здійснити реєстрацію права власності за ТОВ «Мегапром» на газову котельню, яка розташована в смт. Лисянка по пл. Миру, 8а. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 08.04.2016 року закрито провадження у справі, щодо позовних вимог про визнання недійсним рішення [PERSON] селищної ради № 54 від 22.02.2006 року в частині визнання за ТОВ «Мегапром» права власності на приміщення газової котельні, розташоване по пл. Миру, 8 б в смт. Лисянка; зобовязання [PERSON] селищної ради винести рішення про уточнення в рішенні № 54 від 22.02.2006 року адреси розміщення приміщення газової котельні, на яку визнано право власності за ТОВ «Мегапром» з пл. Миру, 8 б на пл. Миру, 8а; зобовязання Звенигородського відділення ЧООБТІ здійснити реєстрацію права власності за ТОВ «Мегапром» на газову котельню, яка розташована в смт. Лисянка по пл. Миру, 8а. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали змінені позовні вимоги від 09.12.2010 року та просили його задовольнити в повному об`ємі, оскільки всі докази маються в матеріалах даної справи та підстави для задоволення викладені в мотивувальній частині позову, а також просили суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним судові витрати:16286 грн. 22 коп. в рахунок відшкодування витрат за надання правової допомоги адвокатом [PERSON]; 1260 грн. за виклик у судові засідання відповідача ТОВ «Мегапром» через оголошення у пресі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. За ухвалою суду справа розглядається у відсутності відповідача за участю її представника [PERSON] Представник відповідача позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні у зв`язку з пропуском строків позовної давності та відсутності законних правових підстав про, що він зазначив в письмових запереченнях, які маються в матеріалах справи. Просив суд стяггнути з позивача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 28348 грн. Відповідач [PERSON] позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні за відсутністю законних правових підстав для задоволення. Представник «ТОВ Мегапром» в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині був повідомлений належним чином, а саме відповідно до ст.74 ч.4,9 ЦПК України через оголошення у пресі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Черкаської області та представник відповідача комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» в судові засідання не з`явилися про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, а при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. За ухвалою суду справа розглядається у відсутності представників відповідача «ТОВ Мегапром», [PERSON] селищної ради Черкаської області та комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації». Судом встановлено: На підставі договору купівлі-продажу від 03.12.2002 року позивачу [PERSON] належить 21/50 частина виробничої будівлі в смт. Лисянка, по площі Миру, 8а (т.1 а.с.6). Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 25 червня 2008 року вказаний договір визнано недійсним в частині продажу приміщень № 1, площею 2,7 кв.м. та № 2, площею 26,3 кв.м. на першому поверсі виробничої будівлі (т. 1 а.с. 8-10). Згідно договору купівлі-продажу від 08.06.2004 року відповідач [PERSON] придбав у ТОВ «Мегапром» 2/25 частини нежитлової будівлі, що знаходиться в смт. Лисянка, по пл. Миру, 8 а, та складається з: кімнати № 11, площею 93,9 кв.м. та кімнати № 12, площею 22,5 кв.м., розташованих на другому поверсі триповерхової будівлі, що має загальний вхід (т. 1 а.с. 22). За договором купівлі-продажу від 07.09.2005 року [PERSON] придбав у ТОВ «Мегапром» 1/10 частину нежитлової будівлі, що знаходиться в смт. Лисянка по пл. Миру, 8 а, та складається з приміщень: кімната № 2 площею 16,2 кв.м., кімната № 3 площею 13,1 кв.м., кімната № 4 площею 68,1 кв.м., кімната № 5 площею 9,0 кв.м. та коридор № 1 площею 37,3 кв.м., які розташовані на другому поверсі вказаної будівлі (т. 1 а.с. 85). Рішенням [PERSON] селищної ради № 54 від 22.02.2006 року за ТОВ «Мегапром» визнано право власності на приміщення газової котельні, яке розташоване по пл. Миру, 8 б (Т. 1 а.с. 72) та 20.03.2006 року [PERSON] селищною радою видано свідоцтво про право власності серія ЯЯЯ № 409579 (т.1 а.с. 83). Згідно договору купівлі-продажу від 11.04.2006 року ТОВ «Мегапром» продало [PERSON] нежитлову будівлю, що знаходиться в смт. Лисянка, по пл. Миру, 8 б, та складається з котельні площею 21,7 кв.м. (т.1 а.с. 44). Згідно свідоцтва про смерть серія 1-СР № 167360, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції у Черкаській області, відповідач [PERSON] помер 08 червня 2011 року (т.1 а.с. 216). Спадщину після померлого [PERSON] відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 02.02.2012 року прийняла його дружина [PERSON]. Спадкове майно складається зокрема і з нежитлової будівлі в смт. Лисянка, по площі Миру, 8 б, розташованої на земельній ділянці площею 0,1146 га, та складається з котельні, площею 21,7 кв.м., що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 11.04.2006 року (т.1 а.с. 185). Ухвалою Звенигородського районного суду від 15.07.2015 року було замінено відповідача [PERSON], який помер 08.06.2011 року, на його правонаступника [PERSON] Звернувшись до суду із вказаним позовом, [PERSON] посилався на положення ст. 362 ЦК України щодо переважного права на купівлю частки у праві спільної часткової власності, вважаючи, що спірне приміщення котельні належить до нежитлової будівлі, яка знаходиться по площі Миру, 8 а в смт. Лисянка та відповідно до вимог ст.362 ч.4 ЦК України вніс на депозитний рахунок суду грошову суму в розмірі 8500 грн.(т.3 а.с.135) Проте, з таким твердженням погодитись не можна. Так, відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобовязаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може предявити до суду позов про переведення на нього прав та обовязків покупця. Одночасно позивач зобовязаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що власником спірного нежитлового приміщення котельні на підставі свідоцтва про право власності від 20.03.2006 року було ТОВ «Мегапром», яке 11.04.2006 року уклало із [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного приміщення. Приміщення котельні є окремою будівлею та було введено в експлуатацію на підставі [PERSON] державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію від 07.02.2006 року (т.1 а.с. 73-76). Рішенням [PERSON] селищної ради № 54 від 22.02.2006 року визнано за ТОВ «Мегапром» право власності на приміщення газової котельні по площі Миру, 8б, в смт. Лисянка. Таким чином, вказане майно належало ТОВ «Мегапром» на праві приватної власності та не може вважатись спільним частковим майном [PERSON], [PERSON] та інших осіб, які є власниками визначених частин виробничої будівлі по площі Миру, 8 а, в смт. Лисянка. Суд відхиляє посилання позивача на довідку ТОВ «Мегапром» від 20.02.2006 року, в якій зазначено, що газова котельня знаходиться за адресою пл. Миру, 8а, а не 8 б, оскільки в матеріалах справи міститься аналогічна довідка, в якій вказано адресу котельні пл. Миру, 8 б (т.1 а.с. 88-89). Таким чином, суд не може достеменно встановити, яка з даних довідок відповідає дійсності. Крім вказаної довідки, позивачем не наведено інших доказів, які б підтверджували розміщення спірної котельні по пл. Миру, 8 а, а не 8 б. Враховуючи наведене, оскільки спірне приміщення не є обєктом спільної часткової власності, положення ст. 362 ЦК України не підлягають застосуванню під час продажу вказаного майна. Крім того, ТОВ «Мегапром» продавало не частину зазначеної котельні, а приміщення котельні в цілому. Отже, позовні вимоги [PERSON] про переведення на нього прав та обовязків покупця за договором купівлі-продажу приміщення котельні від 11.04.2006 року, визнання за ним права власності на вказане приміщення та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 8450 грн. вартості котельні на час продажу, задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.09.2005 року в частині придбання приміщення коридору на другому поверсі в будівлі по площі Миру, 8а в смт. Лисянка, суд вважає наступне. Відповідно до Протоколу № 9 від 07.06.2005 року зборів учасників ТОВ «Мегапром» вирішено продати [PERSON] кімнати 2, площею 16,2 кв.м., 3, площею 13,1 кв.м., 4, площею 68,1 кв.м., 5, площею 7,0 кв.м. та коридор 1, площею 37,3 кв.м., що знаходяться на другому поверсі нежилого приміщення по площі Миру, 8а, смт. Лисянка (т.1 а.с. 35). Вказаний коридор знаходиться між кімнатами, які були власністю [PERSON] та іншими співвласниками не використовувались. Вказане підтверджується також копією плану приміщення (т.1 а.с. 31). Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Позивачем не наведено підстав для визнання правочину недійсним, крім того, що нібито визнання за [PERSON] права власності на коридор не надає йому змоги користуватись належним йому приміщенням на третьому поверсі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведене, оскільки позивачем не надано відповідних доказів неправомірності укладення між сторонами зазначеного договору купівлі-продажу, в задоволенні позовних вимог про визнання частково недійсним вказаного договору слід також відмовити. Суд не застосовує до спірних правовідносин наслідки пропущення строку позовної давності, про що було заявлено представником відповідачки [PERSON] [PERSON], оскільки дана обставина є самостійною підставою для відмови в позові. Водночас, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у звязку з їх недоведеністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 1 Закону України «про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено,що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах,\~ в яких така компенсація виплачується\~ стороні, на\~ користь\~ якої\~ ухвалено\~ судове рішення,\~ іншою стороною,\~ а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень,\~ не може перевищувати\~\~ 40\~\~ відсотків\~\~ встановленої\~ законом\~ мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі\~ особи,\~ яка надавала правову допомогу,\~ у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій\~ поза\~ судовим\~ засіданням\~ та\~ під\~ час ознайомлення\~ з\~ матеріалами\~ справи\~ в\~ суді,\~ що\~ визначається у відповідному судовому рішенні.\~ В матеріалах справи містяться договори про надання правової допомоги від 23.12.2009 року та від 22.10.2010 року укладений між [PERSON] та [PERSON] на представництво його інтересів,в тому числі і в суді (т.1 а.с.46,156), а також довіреність, видана 01.03.2013 року [PERSON] на імя [PERSON] на представництво її інтересів, в тому числі і в суді (т.1 а.с. 228). Відповідно до журналів судових засідань загальна кількість часу, витраченого адвокатом на представництво інтересів відповідачів [PERSON] та [PERSON] в суді становить 15 год.26 хв., з яких :15 хв. в судовому засіданні 06.03.2013 року; 22 хв. в судовому засіданні 28.05.2013 року; 1 год.43 хв. в судовому засіданні 21.06.2013 року; 15 хв. в судовому засіданні 10.07.2013 року; 17 хв.в в судовому засіданні 11.10.2013 року; 1 год.11 хв. в судовому засіданні 23.10.2013 року; 15 хв. в судовому засіданні 26.02.2014 року; 17 хв. в судовому засіданні 22.04.2014 року; 1 год.18 хв. в судовому засіданні 04.06.2014 року; 37 хв. в судовому засіданні 26.06.2014 року; 53 хв. в судовому засіданні 15.04.2015 року - в [PERSON] районному суді Черкаської області; 21 хв. в судовому засіданні 11.06.2015 року; 2 год.25 хв. в судовому засіданні 15.07.2015 року; 14 хв. в судовому засіданні 03.09.2015 року; 6 хв. в судовому засіданні 02.11.2015 року; 2 год.17 хв. в судовому засіданні 18.02.2016 року; 1 год.12 хв. в судовому засіданні 24.02.2016 року; 1 год.28 хв. в судовому засіданні 08.04.2016 року- в Звенигородському районному суді Черкаської області. Статтею 8 Закону України «Про держаний бюджет на 2016 рік» встановлено, що мінімальна заробітна плата з 1січня по 1 травня становить 1378 грн. Виходячи з зазначеного розміру мінімальної заробітної плати та часу, протягом якого адвокат [PERSON] брав участь у справі граничний розмір становить 8411 грн. 31 коп. (1378х40:100=551,20х15,26=8411,31). Згідно довідки щодо обрахунків витрат на правову допомогу адвокатом [PERSON] (т.3 а.с.233), адвокатом витрачено час на вивчення наданих відповідачем [PERSON] позову і додатків до позову і документів-4 год., що становить 1920 грн.; вивчення законів і інших нормативних актів-3 год., що становить 1440 грн.; оформлення трьох заперечень на позов і заяви про застосування строків позовної давності -9 год і ознайомлення з матеріалами справи в [PERSON] районному суді-1 год., що становить 4800 грн.; оформлення заяви про застосування строків позовної давності-2 год., що становить 960 грн.; підготовка до судових дебатів-2 год., що становить 960 грн., а всього 10080 грн. Відповідно до довідок, щодо обрахунків на правову допопомогу адвокатом [PERSON] (т.1 а.с.47,157), адвокатом надана правова допомога відповідачу [PERSON] у складанні заперечення та підготовкою відповідача до судового розгляду, становить 3800 грн. та складання від імені відповідача [PERSON] заперечень на позов [PERSON], надання юридичних консультацій та представництво у [PERSON] районному суді, становить 2500 грн., а всього 6300 грн. Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті послуг адвоката за надання правової допомоги в розмірі 24821 грн.31 коп. На підставі ст.ст. 203, 215, 355, 356, 362 ЦК України,

Outcome: approved