Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , [PERSON] , неповнолітньої [PERSON] [INFO] , в інтересах якої діє її законний представник - [PERSON] , третя особа на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про виселення без надання іншого житлового приміщення - з квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилалась на те, що вона є власником, зазначеної квартири згідно договору купівлі-продажу від 02.07.1996р. та її місце проживання зареєстроване за вказаною вище адресою. Також у квартирі зареєстроване місце проживання ще чотирьох осіб. З 2005 року позивач виїхала до Німеччини, а у квартирі залишились проживати відповідачі. Позивач час від часу приїжджала в Україну, щоб навідати [PERSON] із дітьми і подивитись на стан квартири. Однак відповідач перешкоджала позивачу проникнути до квартиру, та, як стало відомо згодом, відповідач жодним чином в утриманні квартири, її ремонту, оплаті комунальних послуг участі не приймає, чим завдає значних матеріальних збитків для позивача. Позивач перебуває в основному за кордоном та має намір в подальшому перебувати за кордоном, а заборговані кошти розмір яких становлять: ЖЕК - 12\~763,57 грн., КП ВКГ «Водоканал» - 30\~036,13 грн., КП ЕКГ «Тепловик» - 86\~475,69\~грн. та подальші комунальні платежі, які зараховуються на ім`я позивача в результаті життєдіяльності [PERSON] з її сім`єю в квартирі позивача можуть суттєво вплинути на черговий виїзд за кордон, а також позивача було внесено до реєстру боржників. Таким чином відповідач перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися належній їй на праві приватної власності квартирою та в добровільному порядку виселятись не збирається. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , неповнолітня [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник - [PERSON] в дане судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили і від них не надійшло заяви про відкладення розгляду справи. У попередньому судовому засіданні відповідач [PERSON] самостійно та діючи в інтересах своєї неповнолітньої доньки - [PERSON] , заперечила проти задоволення позову та надала письмовий відзив на позов у якому зазначила, що доказів того, що відповідачі чинять перешкоди позивачу у користуванні квартирою не надано. Не має вини відповідачів у тому, що позивач розшукується виконавчою службою за борги за заборгованість по сплаті комунальних послуг, оскільки вона, як одинока матір щомісячно сплачує за комунальні послуги по 20 % щомісячного доходу. Натомість решту комунальних послуг повинна сплачувати позивач, як власник квартири. Відповідачі не порушують ст.116 ЖК УРСР, а тому позов подано з надуманих підстав. Представник третьої особи на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради не заперечила проти задоволення позову. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується даними договору купівлі-продажу від 02.07.1996 року (дублікат), посвідченого державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори 02 липня 1996 року за реєстровим №2129 (а.с.7). Місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: кв. [ADDRESS] , однак остання не проживає за вказаною адресою, що підтверджується поясненнями представника позивача, даними довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку/ осіб відділу з питань реєстрації місця проживання виконкому Старокостянтинівської міськради №834 від 25.06.2018р. (а.с.12) та визнається відповідачем [PERSON] , яка діє самостійно та діючи в інтересах своєї неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що у вищевказаній квартирі проживають [PERSON] , [PERSON] , неповнолітня [PERSON] [INFO] і місце проживання [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] [INFO] зареєстроване за адресою: кв. [ADDRESS] з 07.10.2009р. та 11.07.2008р., відповідно, а місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 27.03.1992 р., що підтверджується поясненнями представника позивача, даними довідок відділу з питань реєстрації місця проживання виконкому Старокостянтинівської міськради №959/03-27/2019 від 15.07.2019р. (а.с.26), №958/03-27/2019 від 15.07.2019р. (а.с.27), №957/03-27/2019 від 15.07.2019р. (а.с.25) та визнається відповідачем [PERSON] , яка діє самостійно та діючи в інтересах своєї неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Статтею 157 ЖК УРСР передбачено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених\~частиною першою\~статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. А статтею 116 ЖК УРСР визначено, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та згідно з ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Однак представником позивача в судовому засіданні не доведено, а судом не встановлено правових підстав визначених ст.ст.157 та 116 ЖК УРСР для виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення - з квартири [ADDRESS] . Крім того, згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~\~27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. А ст.3\~Закону України\~від 26\~квітня 2001\~року №2402-ІІІ\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Таким чином, це доводить те, що питання виселення неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] її матері та брата з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла, не можливе в силу вищевикладених обставин і до задоволення не може підлягати, а доводи представника позивача про наявність у позивача заборгованості з оплати комунальних послуг не є правовими підставами для виселення відповідачів з вищевказаної квартири без надання іншого житла. За вищевказаних обставин, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а отже у задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed