Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

У липні 2015 року позивачка звернулась до суду з названим позовом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що [PERSON], як єдиний засновник ТОВ «Будспецтехніка-08», спірного рішення не приймав, протокол №12 від 05 грудня 2011 року не підписував, оскільки за станом здоров'я перебував у стані, в якому не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, крім цього, позивачка зазначає, що підпис від імені [PERSON] на протоколі ТОВ «Будспецтехніка-08» №12 від 05 грудня 2011 року виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису [PERSON] Позивачка зазначала, що підробкою підпису [PERSON] було порушено права та законні інтереси неповнолітнього [PERSON], як спадкоємця до майна померлого [INFO] [PERSON] Просила суд визнати недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Будспецтехніка-08» від 05 грудня 2011 року про звільнення [PERSON] з посади генерального директора ТОВ «Будспецтехніка-08» та призначення на посаду генерального директора ТОВ «Будспецтехніка-08» [PERSON], що оформлене протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Будспецтехніка-08» №12 від 05 грудня 2011 року та визнати недійсним наказ ТОВ «Будспецтехніка-08» від [INFO] за №18-К «Про призначення генерального директора [PERSON]». Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та виходячи з висновків експертизи про те що підпис від імені [PERSON], виконано не ним, а іншою особою з наслідуванням його підпису, просили позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що спірними рішеннями права малолітнього [PERSON] як спадкоємця не порушено та просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням обґрунтованої причини не надіслала. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що державну реєстрацію юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Будспецтехніка-08» проведено 03.07.2008 року, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 13391020000005550. Відповідно до статуту [PERSON] був єдиним засновником (учасником) товариства з обмеженою відповідальність «Будспецтехніка-08» та володів 100% статутного капіталу, що відповідно до статуту визначений у розмірі 370 000 грн. Починаючи з 03.07.2008 року [PERSON] був незмінним керівником товариства з обмеженою відповідальність «Будспецтехніка-08». Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи товариства з обмеженою відповідальністю «Будспецтехніка-08», 05.12.2011 року відбулись загальні збори учасників товариства на яких прийнято рішення звільнити [PERSON] з посади генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Будспецтехніка-08» та призначено на посаду генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Будспецтехніка-08» [PERSON] Рішення про призначення [PERSON] оформлено протоколом загальних зборів учасників товариства від 05.12.2011 № 12, при цьому, як вбачається з протоколу загальних зборів учасників, вони проведені за участю [PERSON] Після цього, генеральним директором [PERSON] виданий наказ №18-К від 06.12.2011 року, відповідно до якого [PERSON] починаючи з 06.12.2011 приступає до виконання своїх службових обов'язків генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Будспецтехніка-08» з правом підпису банківських документів та всіх документів, пов'язаних із господарською діяльністю. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.01.2012 року. Після його смерті залишилось спадкове майно, в тому числі і частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Будспецтехніка-08».На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцем першої черги до майна померлого є син спадкодавця малолітній [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 08 липня 2009 року. Іншим спадкоємцем до майна померлого [PERSON] є [PERSON] [PERSON], діючи в інтересах малолітнього [PERSON]., звернулась до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори з завою про видачу на ім'я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку (50%) в статутному капіталі ТОВ «Будспецтехніка-08». Постановою державного нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори від 18.11.2014 року за № 1234 позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з не наданням документа, який би підтверджував реєстрацію товариства - оригінал Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2016 року по справі №369/1057/15-ц за малолітнім [PERSON] визнано право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], в тому числі і на Ѕ частку (50%) в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Будспецтехніка-08» Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.06.2015 по справі № 369/1057/15-ц з відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Києво-Святошинського районного управління юстиції витребувано реєстраційну справу Товариства. Ознайомившись з матеріалами реєстраційної справи, яка була направлена на виконання вищевказаної ухвали суду, позивачка вважала, що підпис від імені [PERSON] виконаний іншою особою з наслідуванням його підпису, а тому вона звернулась до суду із даним позовом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Для повного з'ясування обставин у справі за клопотаннями сторін призначались судово-почеркознавчі експертизи. Так, відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №8573, складеного 25.02.2016 року експертом Фраймович Л.В. товариства з обмеженою відповідальністю на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.12.2015 року вбачається, що підпис від імені [PERSON] у графі «Підписи учасників» в протоколі №12 загальних зборів учасників товариства «Будспецтехніка-08» від 05.12.2011 року виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його підпису. Відповідно до висновку експерта КНДІСЕ №10328/16-32 від 18.10.2016 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.04.2016 року вбачається, що підпис від імені [PERSON] у графі «Підписи учасників» в протоколі №12 загальних зборів учасників товариства «Будспецтехніка-08» від 05.12.2011 року виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів [PERSON] Згідно висновку повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи №3056 від 23.05.2018 року, виконаного на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.12.2016 року експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса підпис від імені [PERSON] у графі «Підписи учасників» в протоколі №12 загальних зборів учасників товариства «Будспецтехніка-08» від 05.12.2011 року виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису [PERSON] Таким чином, з доказів, наявних в матеріалах справи, а саме висновку комісійної судово-почеркознавчої експертизи, а доказів на спростування даного висновку або неправильності його складення, неповноти суду не неподано, суд приходить до висновку, що підпис від імені [PERSON] у графі «Підписи учасників» в протоколі №12 загальних зборів учасників товариства «Будспецтехніка-08» від 05.12.2011 року виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його підпису. Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частиною 5 ст. 147 ЦК України встановлено, що частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства. Відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про господарські товариства» при реорганізації юридичної особи, учасника товариства або у зв'язку зі смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємці) від вступу до товариства або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкоємцю), вартість визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. Відтак, спадкоємці, які отримали у спадщину частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, мають переважне право вступу до цього товариства, а в разі відмови товариства у прийнятті їх до складу учасників цього товариства - право на отримання частки у майні, яка належала спадкодавцю у грошовій або натуральній формі, вартість якої визначається на день смерті учасника товариства. Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення рішенням загальних зборів прав чи законних інтересів позивача. Тобто, спадкоємці, які отримали у спадщину частку у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю, зважаючи на обсяг своїх прав, вправі оскаржувати лише ті акти товариства, а також рішення загальних зборів, які стосуються питання вступу до товариства або ж питання щодо розміру та порядку виплати їм вартості належних їм часток. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» зазначено, що суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Право на звернення до суду з позовом п ро визнання недійсним рішень органів управління товариства мають лише ті його учасники (акціонери), які були акціонерами (учасниками) на дату прийняття рішення , що оскаржується. Вимоги учасника (акціонера) товариства про визнання недійсним рішення органу управління товариства не підлягають задоволенню, якщо на момент його прийняття позивач ще не набув права власності на акції чи частку у статутному капіталі товариства, оскільки його корпоративні права не могли бути порушеними. У п. 2.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №№4 від 25.02.2016 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» зазначено, що під час вирішення корпоративних спорів слід виходити з того, що особа стає носієм корпоративних прав з моменту набуття права власності на акції акціонерного товариства або вступу до юридичної особи. Тому рішення органів юридичної особи, прийняті до вступу позивача до складу її учасників або придбання ними акцій, не можуть бути визнаними такими, що порушують його корпоративні права. Оскаржуване позивачем рішення було прийнято 05.12.2011 року, а [PERSON] помер [INFO]. Тобто, на момент прийняття оскаржуваного рішення малолітній [PERSON] ще не набув права на Ѕ частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Будспецтехніка-08», а тому права та інтереси малолітнього [PERSON] таким рішенням не порушено, оскільки воно не змінює обсяг особистих суб'єктивних прав малолітнього [PERSON] у сфері цивільних та інших матеріальних прав та не породжує для нього цивільних обов'язків, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed