Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів на користь КПТМ суму заборгованості за спожиті комунальні послуги у період з 01.01.2009 по 01.10.2010 роки в розмірі 428,26 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] та у період виникнення боргу були абонентами КПТМ Харківського району Харківської районної державної адміністрації. Вказував, що Комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської районної державної зверталося до Київського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. За вищевказаною заявою був виданий судовий наказ по цивільній справі №640/15676/14-ц від 12.08.2014 року, який ухвалою суду від 23.09.2014 року був скасований. Враховуючи те, що боржників неодноразово повідомляли про вказану заборгованість, проте останні не здійснили її погашення, то просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповдіачів судовий збір. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреностей від 12.11.2014 року №3105/17, від 05.01.2015 року №22/17 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення по суті позовних вимог, додатково вказував, що між підприємством та боржниками було проведено звірку, якою було визначено, що заборгованості за спожиті комунальні послуги виникла у період з 01.01.2009 по 01.10.2010 роки і складає 428,26 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.37). У судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог, вказували, що сплатили кошти за спожиті ними послуги позивача та недоїмку не мають. Зазначали, що за період з 01.01.2009 року по 01.10.2010 року дійсно не проводили належну сплату, проте пізніше, підрахувавши об'єм використаної гарячої води та розподіливши її по місяцям, здійснили необхідну сплату. Не заперечували, що у відомості про нарахування та сплату теплової енергії від 19.01.2015 були враховані всі здійсненні ними сплати, проте вказували, що заборгованість виникла у зв'язку з тим, що позивач зарахував, використану їх родиною кількість кубометрів води в розмірі 33 куба за період, коли вони не здійснювали сплату, як за один місяць. А тому розмір необхідної сплати за спожиті 12 кубів був нарахований з урахуванням пільги, а решта кубів використаної види - по повній вартості, оскільки за даними позивача ними було перевищено ліміт передбачений для пільги. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Як було встановлено судом та не заперечувалось сторонами, у період з 01.01.2009 року по 01.10.2010 року відповідачі були абонентами КПТМ. Послуги з водо та теплопостачання виконувалися КПТМ відповідно Постанови КМУ від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Відповідно до вимог ст.ст. 13-16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - послуга по централізованому опаленню надається своєчасно, безперебійно, за виключенням часу перерви на міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами, належної якості та підлягає оплаті. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Як вбачається зі ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (у тому числі опалення та постачання гарячої води) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. В судовому засіданні було встановлено, що в порушенні вимоги п.18 зазначеної Постанови та ст. ст. 67,68 ЖК України боржники не проводили плату за надані їм комунальні послуги у встановлений законом строк. Таким чином, за період з 01.01.2009 року по 01.10.2009 року виникла заборгованість в сумі 428,26 гривні. Посилання відповідачів на те, що зарахування позивачем спожитої ними гарячої води об'ємом 33 куба як використану за один місяць є невірним, на думку суду є недоведеними та безпідставними, оскільки як було самостійно зазначено відповідачем [PERSON] в судовому засіданні - її родина не здійснювала сплату за отримані послуги з постачання гарячої води протягом 9 місяців 2009 року, при цьому не маючи на це поважних причин, і в подальшому зрозумівши, що мають заборгованість здійснили її сплату за загальною кількістю використаної кубометрів гарячої води, при самостійно розподіливши об'єм її використання по місяцям. Проте, матеріали справи не містять належних доказів того, що розрахований відповідачем об'єм використаних кубометрів гарячої води по місяцям дійсно мав місце, оскільки доказів передання уповноваженій особі інформації щодо спожитої послуги саме в розмірах, вказаних відповідачем, останні не надали. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Посилання відповідачів на відсутність договору на надання послуг не є підставою для звільнення від сплати за опалення та підігрів води, тому що законодавець не ставить в залежність від укладання договору обов'язок по сплаті за надані послуги. Оскільки відсутність договору не свідчить про те, що відповідач має право користуватися послугами, які фактично надаються, і за них не сплачувати. Це пояснюється ст. 3 Цивільного кодексу України (1963 р.), ст. 11 Цивільного кодексу України (2003р.), згідно яких цивільні права та обов'язки виникають не лише з підстав, передбачених законодавством, а й з дій громадян. Такими діями відповідача є фактичне користування послугами, які надаються позивачем. Щодо клопотання відповідачів про застосування строків позовної давності до вимог позивача, то суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу, або іншого обов'язку. В даному випадку відповідачі робили часткові сплати за отриманні послуги, про що свідчить відомість нарахувань та сплат за теплову енергію від 19.01.2015 року та квитанції, долучені до матеріалів справи самими відповідачами, тим самим визнавши існуючий борг перед позивачем. Тобто перебіг позовної давності в даному випадку переривається. Крім того, позивачем було дотримано вимогу чинного законодавства щодо порядку звернення до суду із заявою про видачу судового наказу. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача сплачену ними суму судового збору, відповідно до платіжного доручення №1980 від 16.10.2014 року у розмірі 121 грн. 80 коп., також підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved