Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного виконавця Подільського (Ленінського) ВДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про проведення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів, в якому просить зобов'язати державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції [PERSON] провести перерахунок заборгованості по сплаті мною аліментів у виконавчому провадженні № 3316941 на користь [PERSON], виходячи із 1/4 середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для міста Полтави, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, у період з червня 2003 року по лютий 2011 року (включно). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач державний виконавець Жмурко С.С. в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, надавши письмові заперечення проти позову. Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 24 квітня 2000 року по справі № 2-646/2000 з позивача, [PERSON], стягнуто аліменти на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян до досягнення повноліття дитини. На підставі виданого Ленінським районним судом міста Полтави виконавчого листа № АЕ-45 від 24 квітня 2000 року, Ленінським відділом державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 3316941 про стягнення з [PERSON], як боржника, аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на користь [PERSON] (стягувача). Як зазначив у своєму позові та в судовому засіданні позивач, 05 квітня 2016 року ним було подано заяву до Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції з проханням повідомити про прийняте рішення про закриття виконавчого провадження № 3316941 у зв'язку з досягненням повноліття його доньки [PERSON]. У відповідь на своє звернення, 07 червня 2016 року за № 10752 за підписом державного виконавця Жмурко С.С. позивач отримав розрахунок заборгованості по аліментах, відповідно до якого станом на 01 червня 2016 року його борг становить 11 959,13 грн. Позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції [PERSON] заборгованість із сплати ним аліментів у виконавчому провадженні № 3316941 визначена з порушенням норм законодавства, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості, в період з червня 2003 року по лютий 2011 року (включно) розмір належних до сплати ним аліментів державним виконавцем зазначався як 1/4 від середньої заробітної плати для непрацюючого по місту Полтаві. Проте, з 01 червня 2002 року він не працював. 01 березня 2011 року зареєструвався як фізична особа - підприємець. Має кваліфікацію верстатника широкого профілю (диплом про середню технічну освіту № 0171611, виданий 22 червня 1992 року Полтавським професійно-технічним училищем № 4). А, відповідно до частини 3 статті 195 Сімейного кодексу України (у редакції, чинній станом на червень 2003 року і по 25 грудня 2011 року), якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості. Як зазначив у своєму позові позивач у вказаний період часу жодних документів з державної виконавчої служби щодо наявної заборгованості по сплаті аліментів не отримував. Відповідно до частини 4 статті 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Так, в судовому засіданні встановлено, що дійсно на виконанні у Подільському ВДВС м. Полтава ГТУЮ в Полтавській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № АЕ-45, виданого 24.04.2000 Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення з [PERSON] на [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку на утримання доньки [PERSON], 18.01.1998 р. н., починаючи з 21.04.2000 і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. ст. 19 та 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 22.0.2006 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 01.06.2016 року [PERSON], як боржник звернувся до відділу з заявою про видачу довідки розрахунок заборгованості по аліментах станом на 18.01.2016. Позивач по справі, [PERSON] з 2002 по 2011 рік був непрацюючим, за цей період під час розрахунку заборгованості державним виконавцем за основу взято середню заробітну плату для непрацюючого по місту Полтава, а починаючи з 2011 по 2016 рік [PERSON] був зареєстрований як фізична особа підприємець, за цей період розрахунок проводився відповідно до його доходу. Згідно п. 7.13, 7.13.1 розділу 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень: 7.13 Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувана і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості. 7.13.1. Якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника. Також згідно Інструкції про проведення виконавчих дій від 15.12.1999 № 74/5.(Яка діяла до набрання чинності Інструкції з організації примусового виконання рішень від 2012 року) 7.5.2 Розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості в твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, то заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості з аліментів і повідомити про нього стягувача і боржника. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed