Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через різні погляди сімейне життя та ведення спільного господарства, постійні конфлікти та суперечки. З червня 2017 року вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: повнолітню доньку [PERSON], [INFO], малолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дітей не приймає. [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким: - шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвати; - стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 гривень щомісячно, з моменту звернення до суду до досягнення ними повноліття; - стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, з моменту звернення до суду до досягнення нею 23 років. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 березня 2018 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація Служба у справах дітей про визначення місця проживання дитини. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 березня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року закрито провадження у справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація Служба у справах дітей про визначення місця проживання дитини в зв'язку з відмовою від позову. У судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлений позов та просив його задовольнити. Зазначив, що сторона позивача погоджується з розміром аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі, який пропонує сторона відповідача - 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача. Представник відповідача у судовому засідання визнала позов частково. Зазначила, що сторона відповідача погоджується на розірвання шлюбу та не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). Заперечує в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, оскільки вона не продовжує навчання. Частиною 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 30 березня 1996 року між сторонами був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). [PERSON] та [PERSON] мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 4-6). У судовому засіданні представники сторін підтвердили, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення Частино 2 ст. 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дітей мають нести обоє батьків. Враховуючи пояснення учасників судового процесу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 23 листопада 2017 року, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач у своїй позовній заяві також просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання до досягнення нею 23 років. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 цієї статті передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Представники сторін у судовому засіданні зазначили, що [PERSON] вже не навчається, а тому суд не вбачає за можливе стягнення на її утримання аліментів з відповідача. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду, за вимогу про розірвання шлюбу. З урахуванням часткового задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 640 гривень за вимогу про стягнення аліментів. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: partial