Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником житлового будинку № 3, який розташований по пров. Бузковому в с. Талаківка м. Маріуполя Донецької області, на підставі договору купівлі-продажу від 28.06.1979 року, зареєстрованого у відділі міського бюро технічної інвентаризації 07.08.1979 року за № 977. У вказаному будинку також зареєстрований відповідач по справі, який за вказаною вище адресою з 2013 року не проживає, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні будинку. В будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Просив визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пров. Бузковий, буд. 3. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав вимоги, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі продажу від 28.06.1979 року, зареєстрованого у відділі міського бюро технічної інвентаризації 07.08.1979 року [PERSON] є власником житлового будинку № 3 по пров. Бузковому в м. Маріуполі, а отже, наділений повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням та користуванням цим майном. Відповідно до інформації Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], з 24.12.2008 року. З довідки заступника Талаківського сільського голови [PERSON] від 09.07.2018 року вбачається, що за адресою: м. Маріуполь с. Талаківка пров. Бузковий, буд. 3 мешкають [PERSON] та його дружина [PERSON]. Згідно із актом обстеження факту не проживання, складеним Талаківським селищним головою 06.07.2018 року, відповідач по справі зареєстрований в [INFO], однак не проживає за вказаною адресою з 2013 року по теперішній час. Крім того, в матеріалах справи містяться пояснення [PERSON] та [PERSON], в яких зазначено, що відповідач з 2014 року у будинку № 3 по пров. Бузковому в с. Талаківка м. Маріуполя не проживає. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачем доведено, що відповідач не мешкає за адресою: м. Маріуполь, с. Талаківка, пров. Бузковий, буд. 3, понад рік, але на теперішній час він залишається зареєстрованим за цією адресою, що унеможливлює розпорядження майном та спонукає позивача на зайві витрати, повязані з утриманням майна.\~

Outcome: approved