Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - відповідач) про захист прав споживачів та стягнення коштів. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 22.12.2014 року були укладені договори - заяви №300937/80473/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті у сумі 37466,30 грн. на строк до 27.12.2015 року за ставкою 22,50% річних та №300937/80492/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті у сумі 1818,64 доларів США на строк до 27.12.2015 року за ставкою 13,60% річних. Відповідач порушив права позивача і не повертає належні позивачу грошові кошти, у зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача суму коштів накопичувальних і невиплачених процентів - боргу 10040,38 грн. та 83,91212 доларів США, а також 274,98 грн. та 2,36 доларів США процентів на % річних згідно розрахунку за фактичну кількість днів користування додатковими коштами протягом дії договорів - боргу, який щомісячно збільшується та додатково свідомо використовується банком; стягнути з відповідача на користь позивача суму втрат від знецінення невиплачених грошей - боргу в сумі 3% річних = 32,69 грн. та 0,528 доларів США за період невиплаченої суми боргу та по індексу щомісячної інфляції суму = станом на 30.04.2015 року - 807,68 грн. та 12,9 доларів США; за послуги адвоката 1000,00 грн.; моральну шкоду в розмірі 35000,00 грн., а всього 47155,73 грн. та 99,70 доларів США. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, надіслав до суду заяву з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 22.12.2014 року були укладені договори - заяви №300937/80473/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті у сумі 37466,30 грн. на строк до 27.12.2015 року за ставкою 22,50% річних та №300937/80492/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті у сумі 1818,64 доларів США на строк до 27.12.2015 року за ставкою 13,60% річних. Після вимоги про повернення коштів, відповідачем не повернуто позивачу внесені кошти. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»», згідно з яким з 17.09.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб у Державному ощадному банку України гарантуються державою, а на вклади фізичних осіб у комерційних банках поширюється дія Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», який, зокрема, визначає порядок відшкодування вкладів вкладникам банків-учасників (тимчасових учасників) Фонду. За захистом своїх порушених прав позивач звернувся до суду 01.07.2015 року, проте, на час вирішення справи в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» діє тимчасова адміністрація, що унеможливлює задоволення його позовних вимог, враховуючи вимоги ст. 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Outcome: dismissed