Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою. Вказувала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 липня 2015 року було розірвано. Із колишнім чоловіком мають спільну дитину - доньку [PERSON] [INFO]. Зазначала, що після розлучення з [PERSON] не підтримує жодних зв'язків, останній не з'являвся у місці її мешкання в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, не спілкувався з донькою. У червні 2017 року заявниця звернулася до Вознесенського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області з метою встановлення місця проживання колишнього чоловіка. Однак за результатами проведеної перевірки було встановлено, що по можливих обліках [PERSON] не значиться, встановити місце його проживання не виявилось можливим у зв'язку з тим, що територія за місцем його проживання та відбування покарання є тимчасово окупованою. Вказувала, що задоволення заяви про визнання особи безвісно відсутньої має для неї юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати право на зміну прізвища їх спільної з [PERSON] доньки з «[PERSON]» на «[PERSON]», а тому на підставі ст. 43 ЦК України просила про задоволення заяви. В судове засідання заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, проте останній надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заяву [PERSON] підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Вознесенського РВ ДРАЦС ГТУЮ в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Представник заінтересованої особи - Дорошівської сільської ради в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі вказаних осіб, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для її вирішення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 липня 2015 року було розірвано. Мають спільну дитину - доньку [PERSON] [INFO]. До розлучення заявниця разом з колишнім чоловіком мешкали в м. Кіровськ Луганської області. На час розгляду справи [PERSON] має статус внутрішньо переміщеної особи та разом з неповнолітніми дітьми мешкає в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, з колишнім чоловіком жодних зв'язків не підтримує. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що суд може визнати особу безвісно відсутньою за умови, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей, що вона проживає у своєму житлі, і місце її перебування має бути невідомим. При цьому ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено поняття «місце проживання», як житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. З матеріалів справи вбачається: - з копії паспорта, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] (а.с. 10); - з довідки Департаменту інформатизації МВС України від 19 жовтня 2018 року, що згідно вироку Кіровського міського суду Луганської області від 21 жовтня 2011 року [PERSON] був засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. Відбував покарання у Перевальській виправній колонії №15 (м. Перевальськ Луганської області). Інформація про звільнення до МВС не надходила (а.с. 92-93); - з копії рішення Вознесенського міськрайонного суду від 28 липня 2018 року, що [PERSON] в своєму позові про розірвання шлюбу зазначала, а суд встановив, що на час розгляду справи [PERSON] відбував покарання у Перевальській виправній колонії №15 (а.с. 41); - з висновку Вознесенського ВП ГУНП України в Миколаївській області від 01 червня 2017 року, що зі слів [PERSON] під час перевірки встановлено про наявність у неї інформації, що після звільнення [PERSON] з Перевальській виправної колонії №15 його знову було засуджено до позбавлення волі та місце його ймовірного знаходження - СІЗО м. Луганська (а.с. 44). Тобто, з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається наявність інформації про місце знаходження [PERSON] Більш ретельна перевірка наявної інформації неможлива в зв'язку з проживанням (знаходженням) [PERSON] на території, яка є тимчасово окупованою. Заявницею ні самостійно, ні на пропозицію суду не зазначено та не надано жодних доказів, що б достовірно вказували на безвісну відсутність її колишнього чоловіка в місці його постійного проживання в м. Кіровськ Луганської області. Не отримано таких доказів на свої запити й судом. Таким чином [PERSON] не доведено необхідних для задоволення заяви обставин. Викладені в заяві доводи заявниці про те, що [PERSON] не з'являвся у місці її мешкання в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки останній за вказаною адресою ніколи не проживав, а тому відсутність його або відсутність про нього інформації за цією адресою не є підставами для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed