Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на ту обставину, що відповідно до укладеного договору №б/н від 11.11.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 04.11.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 19067,85 грн., яка складається із: 5201,25 грн. заборгованість за кредитом; 17732,42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1750,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 884,18 грн. штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 19067,85 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 03.12.2015 року відкрито провадження у справі. У зв`язку з ліквідацією Суворовського, Дніпровського, Комсомольського районних судів м.Херсона та утворенням Херсонського міського суду Херсонської області відповідно до Указу Президента України від 19 січня 2016 року №15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів», зазначена цивільна справа передана до провадження Херсонського міського суду Херсонської області. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Надав до суду пояснення, згідно яких зазначив, що, не зважаючи на відсутність підписів, позичальник фактично отримав кредит і користувався даними коштами, тому у будь-якому випадку між сторонами склались договірні відносини, оскільки згідно до ст.114 ч.1 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При наданні позичальнику кредиту, банк сам вирішує, який встановлювати кредитний ліміт, і як в подальшому даний кредитний ліміт змінювати, тому спочатку банк може встановити позичальнику кредитний ліміт 5000,00 грн., а в подальшому його збільшити. Відповідач намагається уникнути виконання договірних відносин та повернення отриманих коштів. Просив задовольнити позовні АТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в повному обсязі. Розглядати позовні вимоги за відсутності представника АТ «Акцент-Банк». Відповідач надав до суду пояснення на позов, згідно якого зазначив, що пластикова картка є лише спеціальним технічним засобом для здійснення розрахунків, передбачених відповідним договором і використання цього технічного засобу можливе лише при укладенні відповідного договору, в якому сторони домовилися про розрахування за цим договором за допомогою такої картки, яка, до того ж, не є грошовими коштами. Сторони не погодили між собою усіх істотних умов договору кредит, а саме умов надання кредиту, розміру грошової суми, яка надається позивачем, умови, на яких позичальник зобов`язується повернути отриману суму кредиту. Надані банком «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи банка» не відображають зміст домовленостей між банком та клієнтом, оскільки вони не підписані власноруч [PERSON] Оскільки, відповідач не був ознайомлений та не поставив свій підпис на таких документах: «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою», «Тарифи банку». Позивач був зобов`язаний під час видачі спеціального платіжного засобу - платіжної картки, надати клієнту договір, правила використання спеціального платіжного засобу і тарифи банку, що містять усі умов визначені п.2.5 Постанови Правління НБУ №223 від 30.04.2010 року. Надання відповідачу лише Анкети-заяви не відповідає вимогам, чинного на момент її підписання, законодавства, оскільки дана Анкета-заява не містить усіх обов`язкових умов договору використання спеціального засобу. Позивачем не надано суду жодного доказу надання відповідачу примірнику «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифів банку». Позивач не надав до суду копії довіреності на працівника банку, також позивач не зазначив дату видачі даної довіреності, що унеможливлює встановити наявність повноважень на укладення кредитного договору №б/н у працівника банку саме 11.11.2013 року. Надана позивачем виписка за кредитним договором не свідчить про наявність певної суми заборгованості відповідач, оскільки цей документ не містить відомостей, що б дозволили перевірити вірність нарахування відсотків позивачем та строки виникнення заборгованості за кожним платежем. Позивачем також не надано жодної пам`ятки клієнта з підписом відповідача, що свідчило би про його ознайомлення з такою пам`яткою - частиною кредитного договору №б/н від 11.11.2013 року, а отже і з умовами кредитного договору №б/н від 11.11.2013 року. Позивач у своїй позовній заяві наводить різні суми заборгованості за тілом кредиту залишається не з`ясованим, від якої саме суми заборгованості проведено розрахунок заборгованості по процентах за користуванням кредиту. Таким чином, необґрунтованим є розрахунок заборгованості по процентах, які обраховуються від суми заборгованості за кредитом, тобто тілом кредиту. Зазначив, що ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність тривалістю один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивачем не надано переліку випадків порушення строків грощових зобов`язань з розрахунком штрафу за кожний такий випадок. Також, окрім загальної формули нарахування штрафу, позивачем не надано розрахунку загальної суми штрафу за порушення строків грошових зобов`язань (за кожний випадок окремо та сума штрафу за всі випадки), що свідчить про необґрунтованість позовних вимог. Також, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування до відповідача свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідності за одне і те саме порушення. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк». В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, з підстав викладених у поясненні. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити в задоволенні позову, з підстав наведених в його запереченні. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до кредитного договору б/н від 11.11.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. П. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, визначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 умов та правил надання банківських послуг. Проте у вказаній заяві відсутні дата та номер Умов та Правил надання банківських послуг, та взагалі, їх будь-які реквізити, а також посада особи, яка від імені Банку підписала анкету-заяву; докази про повноваження вказаної особи укладати від імені Банку договори, не надані. В обґрунтування позову не додана Пам`ятка клієнта, та докази на підтвердження того, що підписуючи заяву-анкету, відповідач мав на увазі саме ті Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи, на які посилається позивач. Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, додані до позову, на які позивач посилається як на доведення укладення між АТ «Акцент-Банк» та року [PERSON] договору про надання банківських послуг, не містять підпису останнього. Проте враховуючи, що за умовами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, договір про надання банківських послуг між Банком та Позичальником складається з даної заяви разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, суд приходить до переконання, що всі складові договору мають бути підписані позичальником. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, станом на 04.11.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 19067,85 грн., яка складається із: 5201,25 грн. заборгованість за кредитом; 17732,42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1750,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 884,18 грн. штраф (процентна складова). Наданий банком розрахунок не містить прізвища та підпису посадової особи, яка має право складати такий розрахунок. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.5.6 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку вчасності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Відповідно до п.6.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п.5.3 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків Згідно п 4.6 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п.5.7 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог.

Outcome: dismissed