Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом та свої вимоги мотивує тим, що в липні 2020 року їй стало відомо, що відносно неї приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 1530 від 20\~червня 2020 року про стягнення з неї на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованості у сумі 25280\~грн 00 коп. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, приватний нотаріус не пересвідчився у наявності між сторонами договірних відносин, а також не переконався у тому, що позивачем було отримано письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором. Зазначає, що жодної вимоги від кредитора не отримувала. Крім того, відсутні докази, які б підтверджували факт безспірності заборгованості перед відповідачем. Крім того, зазначає, що на сьогоднішній день стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів можливе виключно на підставі нотаріально посвідченого договору, проте такого договору між сторонами не укладалось. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20 червня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 1530 про стягнення з неї на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованості у сумі 25280 грн. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 липня 2021 року вжито заходи забезпечення позову. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 липня 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову. При цьому, зазначає, що позивач заповнила заявку на отримання кредиту на сайті товариства, після чого за результатами розгляду заявки їй було надіслано пропозицію укласти електронний договір (оферту), з вказаною пропозицією позивач погодилась. Також їй було направлено примірник договору у формі електронного документу. Переказ коштів було здійснено 30 грудня 2019 року шляхом перерахування на банківську картку клієнта, вказано клієнтом особисто в заяві про отримання кредиту. У зв`язку із недотриманням умов користування кредитом, нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентною ставкою. Зазначає, що ними було надано всі необхідні документи нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування свого позову щодо факту підтвердження (або спростування)безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом. У відповіді на відзив позивачка зазначає, що наведені відповідачем аргументи та докази не спростовують її позицію, зокрема, додана до відзиву виписка по особовому рахунку не є первинним документом, а відповідно, не є належним доказом, що підтверджує безспірність заборгованості, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Треті особи пояснення щодо позову чи відзиву у встановлений судом строк не подали. В судове засідання учасники справи не з`явились. Від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач ТОВ «Авентус Україна» у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без участі його представника. Треті особи приватний виконавець\~виконавчого округу\~міста Києва\~Дорошкевич В.Л.,\~приватний нотаріус\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай О.С. про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 грудня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №\~1728956, відповідно до якого товариство зобов`язалось надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 12000\~грн на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою ( а.с. 14-15, 75-76). 20 червня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського\~нотаріального округу\~Гораєм\~О.С. вчинено виконавчий напис за № 1530 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованості за кредитним договором №\~172856 від 30 грудня 2019 року на загальну суму 25280 грн (а.с. 13). \~ \~ \~ \~Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 02 липня 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 12, 29), а постановою від 03 серпня 2021 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 32). Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] посилається на те, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням норм законодавства. За загальним правилом статей 15, 16\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39\~Закону України\~«Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.\~1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 20 червня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Укладений між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18. Вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки спір вирішено на користь позивача, тому з відповідача на її користь підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у сумі 908 грн 00 коп. (а.с. 46) та за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 454 грн (а.с. 33), а всього 1362 грн 00\~коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved