Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому вказала, що з 24 квітня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв'язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\3 частини всіх доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму та [PERSON], [INFO]в розмірі 1\\3 частини всіх доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду обставинам, про судове засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Надав суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що з 24 квітня 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис - 217. Від спільного життя сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданий Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 22 листопада 2011 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданий Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 04 лютого 2014 року. На даний час неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього на утриманні інших осіб. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей, є працездатним, має офіційну стабільний дохід, може надавати допомогу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для їх задоволення і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial