Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

у листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], з участю третіх осіб - ЛКП «Балатон - 409», Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні спільною власністю шляхом демонтажу самочинно влаштованого у квартирі санвузла. До початку розгляду справи по суті, відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], з участю третіх осіб - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, ЛКП «Балатон - 409» про визнання права власності на перепланований мезонін, який в подальшому 21.06.2016р.уточнив (Т. 1 а.с. 186-190) та остаточно просив суд ухвалити рішення, яким визнати право власності за [PERSON] на реконструйоване приміщення під санітарний вузол в мезоніні будинку [ADDRESS], площею 5,2 кв.м. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02 березня 2016 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], з участю третіх осіб - ЛКП «Балатон - 409», Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], 2002 року народження, органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні спільною власністю шляхом демонтажу самочинно влаштованого у квартирі санвузла та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], з участю третіх осіб - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, ЛКП «Балатон - 409» про визнання права власності на перепланований мезонін в частині первісного позову [PERSON] до [PERSON], з участю третіх осіб - ЛКП «Балатон - 409», Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], 2002 року народження, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні спільною власністю шляхом демонтажу самочинно влаштованого у квартирі санвузла - залишено без розгляду. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що [PERSON] є законним власником квартири №6, яка розташована в мезоніні будинку, тобто 1/10 частини житлового будинку [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі Договору дарування 1/10 частини будинку від 08 липня 2004 року та на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, та із своєю сім'єю (із дружиною та двома малолітніми дітьми) проживає у даній квартирі, яка знаходиться у приміщенні мезоніну (мансарди) вищевказаного житлового будинку. Зазначає, що неповнолітні діти [PERSON] відвідують дошкільний навчальний заклад №171 та середню загальноосвітню школу №78, які розташовані в м Львові про що засвідчують довідки від 18.05.2015 №258 та від 19.05.2015 №44, яким не є під силу, як і [PERSON], а також і дружині відвідувати цілодобово та на протязі цілого року для справляння щоденних природніх потреб у вигрібну яму із хиткою вбиральнею на території подвір'я, у яку можна впасти та позбавити себе життя. У зв'язку з необхідністю проведення аварійного ремонту для утримання квартири та будинку в належному стані, ремонту даху, а також у зв'язку з тим, що сім'я збільшилася, тому для покращення санітарних вигод [PERSON] вимушений був звернутися за технічними висновками про стан конструкції житлового будинку квартири №6, до Державного науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту «НДІПРОЕКТ РЕКОНСТРУКЦІЯ», і тому отримавши висновок експерта, [PERSON] зробив перепланування мезоніну встановив санвузол на існуючу та узаконену каналізацію згідно проектної документації. Роботи з добудови та поліпшення технічного стану будинку №7 [PERSON] розпочав уже давно, а саме з середини серпня 2004 року, і до [PERSON] [PERSON], та інші мешканці даного будинку за такий довготривалий час щодо проведення ремонтних робіт жодних претензій не мали, що підтверджуються зібраними письмовими заявами мешканців даного буднику щодо перепланування та встановлення санвузла у квартирі №6, яка розташована в мезоніні будинку. Так, як будівництво виконувалось [PERSON] з середини серпня 2004 року до 01.01.2010, через брак коштів не були у встановленому порядку виготовлені проектуючі документи та дозволи. Станом на 15.07.2014 були затверджені «Технічні висновки про стан конструкцій житлового будинку та квартири № 6, після здійснення перепланування на [ADDRESS]» Державного науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту «НДІПРОЕКТ РЕКОНСТРУКЦІЯ» із висновком експерта [PERSON] за реєстраційним №509 від 15.07.2014, в якому одним із пунктів чітко зазначено: «квартира №6 - однокімнатна без санітарних вигод, загальною площею 23,80 м.кв., розташована в мезоніні будинку. Існуюче планування квартири не відповідає будівельним нормам, відсутні санітарні вигоди. Для покращення умов проживання мешканцями квартири здійснено перепланування з влаштуванням санітарних вигод та комірки 3,80 кв.м. З часу дарування [PERSON] квартири, яка розташована в мезоніні будинку №7, [PERSON], яка проживає поверхом нижче під територією санвузла в приміщенні мезоніну, на пропозицію [PERSON] у минулому категорично відмовилася від спільного проведення ремонту каналізації та покрівлі даху мезоніну, який протікав, та які перебували в аварійному стані, тому [PERSON] довелося понести витрати та власними зусиллями провести ремонт каналізації та покрівлі. Також, зазначає, що між [PERSON] та ЛКП «Балатон - 409» не існує жодних усних чи письмових домовленостей щодо надання останнім [PERSON] будь-яких послуг, жодних договірних відносин між [PERSON] та ЛКП «Балатон - 409» про надання послуг не існує, [PERSON] ніколи не потребував та не звертався до ЛКП «Балатон - 409», а тому саме від середини серпня 2004 року, коли [PERSON] розпочав вперше ремонтні роботи, по ремонту покрівлі мезоніну та каналізації, що підтверджується фотознімками, які долучаються до справи, за власні кошти, де [PERSON] до 01.01.2010 не заперечувала у проведенні аварійно - ремонтних робіт, фактично надаючи дозвіл на проведення аварійно-ремонтних робіт, і не виявляла бажання самостійно проводити аварійні відновлювальні роботи, та зовсім не перешкоджала у діях [PERSON], а тільки тоді коли [PERSON] реконструював приміщення під санітарний вузол в мезоніні, [PERSON] тоді виявила бажання усунути перешкоди у користуванні нібито її спільною власністю, яка жодними доказами не підтверджена. Всі ці вищезазначені аварійні пошкодження відбулися саме внаслідок недбалою та не вжиття заходів [PERSON] для збереження майна мешканців будинку, та через негативне ставлення нею до нерухомого майна, а саме будинку №7. Окрім цього, як зазначає [PERSON], що згідно договору дарування 1/10 частини будинку від 08 липня 2004 року, [PERSON] прийняв у дар цегляний мезонін, а згідно технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS], у плані мезоніну (мансарди) будинку чітко зазначена тільки [PERSON] площа, де [PERSON] проживає із своєю сім'єю, і згідно технічного плану третій поверх, це колишнє горище, а зараз приміщенні мезоніну (мансарди). Також, при проведенні [PERSON] дій по благоустрою, щодо покращення життєво необхідних санітарних вигод для сім'ї із установкою санвузла на існуючу узаконену каналізацію, яка проходить через приміщення санвузла, а тому при наявності технічного висновку експерта про відсутність санітарних вигод для покращення умов проживання здійснено перепланування згідно із висновком експерта від 15.07.2014 з влаштуванням санвузла в приміщенні мезоніну квартири №6. Вважає, що дії [PERSON] свідчать про те, що вона, навмисно бажає завдати шкоди [PERSON] та його сім'ї, залишаючи сім'ю [PERSON] без життєво необхідних санітарних вигод для їх сімейних щоденних життєвих потреб, яких сама собі не покращує, і [PERSON] не надає такої можливості. Тому з метою захисту своїх прав позивач вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та уточненні до неї. Просили позовну заяву з урахування заяви про уточнення позовних вимог від 21.06.2016 задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечили в повному обсязі, вважаючи такий безпідставним та просили у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечили в повному обсязі, вважаючи такий безпідставним та просили у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Цибрух Я.В. заперечив в повному обсязі, вважаючи такий безпідставним та просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи ЛКП «Балатон - 409» в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. На адресу суду поступило клопотання та пояснення третіх осіб, в якій просять розгляд справи проводити за їхньої відсутності. Повністю підтримують зустрічний позов [PERSON] та просять суд задовольнити позовні вимоги повністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, третіх осіб, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи та права і обов'язки сторін, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог і необхідності відмови у їх задоволенні виходячи з нижче наведених підстав та мотивів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом У відповідності до вимог ст. 60 ч.1 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є законним власником квартири №6, яка розташована в мезоніні будинку, тобто 1/10 частини житлового будинку [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі Договору дарування 1/10 частини будинку від 08 липня 2004 року та на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, та із своєю сім'єю (із дружиною та двома малолітніми дітьми) проживає у даній квартирі. У зв'язку з необхідністю проведення аварійного ремонту для утримання квартири та будинку в належному стані, ремонту даху, а також у зв'язку з тим, що сім'я збільшилася, тому для покращення санітарних вигод [PERSON] звернутився за технічними висновками про стан конструкції житлового будинку квартири №6, до Державного науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту «НДІПРОЕКТ РЕКОНСТРУКЦІЯ», і тому отримавши висновок експерта, зробити перепланування мезоніну встановив санвузол на існуючу каналізацію згідно проектної документації. Згідно з Постановою Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984 №189 «Про порядок обстеження стану житлових будинків з метою встановлення їх відповідність санітарним та технічним нормам та визнання житлових будинків і жилих приміщень непридатними для проживання» встановлено порядок та процедуру ухвалення органами місцевого самоврядування або їх виконавчими органами рішень про аварійність житлових будинків або їх окремих частин (дахів, горищ, технічним конструкцій тощо). Рішення про аварійність житлового будинку чи окремої частини будинку приймається департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, що оформляється відповідним наказом. Технічний висновок експерта ДП «НДІПРОЕКТ РЕКОНСТРУКЦІЯ» від 17 липня 2014 року не може бути належним доказом у справі, адже аварійність окремих частин житлових будинків встановлюється виключно рішеннями органів місцевого самоврядування або їх виконавчих органів. Крім того, у згаданому позивачем технічному висновку про аварійність даху чи інших частин будинку, в якому проживає [PERSON], не вказано ні слова. Позивач [PERSON] також стверджує, що єдиним власником мезоніну виступає саме він, в той час як доказів з даного приводу у справі немає. Як встановлено в судовому засіданні, що у власності позивача [PERSON] перебуває виключно кухня та одна житлова кімната, які розміщені у мансарді (мезоніні) житлового будинку [ADDRESS], проте вихід на мансарду, сходова клітка перебувають у спільній сумісній власності та користуванні усіх власників житлового будинку. Тому твердження позивача про те, що нібито ним проведено виключно перепланування власної квартири із встановленням санвузла на мансарді будинку не відповідають дійсності, адже крім перепланування квартири відбулося самовільне захоплення складових частин мезоніну, які перебувають у спільній власності проживаючих в будинку мешканців - співвласників). Самовільне перепланування позивачем своєї квартири із захопленням частини мезоніну та самовільне встановлення каналізаційної труби відбулося без згоди співвласників будинку. Представлений позивачем проект на відповідність будівельним нормам вже фактично проведеного перепланування квартири не погоджений у встановленому порядку на відповідність санітарним вимогам та не може виправдовувати самовільні дії позивача. Приміщення загального користування, технічні конструкції у дво- або більше квартирних житлових будинках перебувають у спільній власності усіх власників квартир будинку згідно (ст. 382 ЦК України). Факт перебування у спільній сумісній власності таких приміщень та конструкцій визначається законом і не потребує окремого виготовлення документів про спільну сумісну власність на них. Позивач звернувся з позовом про визнання права власності на окремий об»ект , розміщений в будинку, що виключає задоволення позову в тій частині, оскільки правовстановлюючого документу на право власності на санвузел відповідно до вимог чинного законодавства не видається. Окрім того, позивач звернувся з позовом до [PERSON] про визнання права власності, однак відповідач в тій частині не порушила права позивача, оскільки не уповноважена вирішувати питання закріплення права власності. Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, надуманими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed