Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, у звязку з не виконанням умов Договору доручення, та просить суд стягнути з відповідача, [PERSON] на користь позивача приватного підприємства «ТФ «КАРДІНАЛ» грошові кошти у розмірі 4 153 400,00 гривень та судові витрати. Ухвалою судді від 21.07.2020 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 11.12.2020 ухвалою суду було забезпечно позов, шляхом заборони будь-яким державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо: квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 793271980382; квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 793250280382. 03.08.2021 ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та перейдено до розгляду справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримував щодо заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Окрім цього, до суду від відповідача не було подано жодних документів на спростування доводів позивача. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, судом встановлено, що позивач посилається на те, що Приватне підприємство «ТФ «КАРДІНАЛ» провадить діяльність з реалізації жіночого одягу, суконь, дизайнерського взуття, сумок, аксесуарів та іншого. Позивач є офіційним представником магазину брендового одягу Escada. Позивач вказує, що з метою кількісного розширення мережі торговельних об`єктів брендового одягу Escada позивач провів переговори з [PERSON] щодо отримання в платне користування нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , загальною площею 168,9 кв.м. 22 вересня 2017 року між [PERSON] та приватним підприємством «Торговий дім «КАРДІНАЛ» було укладено попередній договір оренди (а.с. 11-21), за умовами якого сторони зобов`язувалися в майбутньому в строк та на умовах, що визначені попереднім договором укласти договір оренди нежитлового приміщення, за яким відповідач зобов`язувався передати у тимчасове користування за плату на визначений основним договором строк майно - нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , загальною площею 168,9 кв.м. Додатковими угодами до попереднього договору Сторони встановили строк для укладення основного договору - до 21 вересня 2018 року. 01 листопада 2017 року між [PERSON] та приватним підприємством «ТФ «КАРДІНАЛ» було укладено Додаткову угоду до попереднього договору оренди від 22.09.2017, за якою сторони погодили замінити одну із сторін у попередньому договорі: передати ПП «ТФ «КАРДИНАЛ» всі права та обов`язки ПП «Торговий дім «КАРДІНАЛ» за попереднім договором. Оскільки однією з умов використання орендарем приміщень було їх приведення у відповідність до вимог та стандартів Escada, 01 жовтня 2017 року між [PERSON] (Довіритель) та приватним підприємством «ТФ «Кардінал» (Повірений) було укладено Договір доручення (а.с. 8-10). Відповідно до положень п.1.1. Договору доручення Довіритель доручає Повіреному зробити від імені та в інтересах Довірителя оплату необхідних витрат, пов`язаних з виконанням будівельних, ремонтних та/або оздоблювальних робіт у приміщенні Довірителя, що розташоване в будинку [ADDRESS] та [ADDRESS], а Повірений приймає на себе зобов`язання виконати доручення Довірителя в його інтересах і відповідно до умов Договору. Сторони погодили, що відповідно до приписів ст.528 ЦК України, виконання обов`язку з оплати за виконані роботи за Договором доручення може бути покладено Замовником на іншу особу. У цьому разі Підрядник зобов`язаний прийняти оплату за Замовника від іншої особи. Платником за даним Договором доручення виступила власник та директор приватного підприємства «ТФ «КАРДІНАЛ» - [PERSON] . Так, на виконання положень Договору доручення 18 січня 2018 року приватне підприємство «ТФ «КАРДІНАЛ» уклало з приватним підприємством «Інфоцентр-Каховка» договір підряду, відповідно до п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, підрядник зобов`язується на власний ризик провести будівельні, ремонтні та оздоблювальні роботи у приміщені, що розташоване в будинку [ADDRESS] та [ADDRESS] , з метою провадження в ньому торгової діяльності. Позивач стверджує, що між сторонами даного договору також була погоджена договірна ціна в розмірі 4519018, 90 гривень. 31.10.2018 року роботи за Договором підряду були закінчені та оформлені актами прийому-передачі виконаних робіт на загальну суму 4153400,00 гривень (а.с.56-58). Так, зі свого боку приватним підприємством «ТФ «Кардінал» виконано всі зобов`язання, передбачені Договором доручення. Усі приміщення приведено до єдиного стилю магазину брендового одягу Escada, відповідно до стандартів обслуговування. Згідно п.3.1. Договору доручення витрати, понесені Повіреним, у зв`язку з виконанням доручення, підлягають відшкодуванню шляхом банківського переказу за реквізитами, вказаними в статті 7 Договору, на підставі рахунку Повіреного, протягом п`яти банківських днів з моменту його виставлення Повіреним. Так, з метою модернізації Об`єкта оренди для його подальшого використання у комерційної діяльності орендар витратив додатково 4189551,00 гривень на оформлення інтер`єрів, дизайнерського оздоблення виставочних стендів, меблів та іншого торгівельного обладнання. Крім того, 1 370 956,00 гривень було витрачено позивачем на переведення квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] із житлового фонду в нежитловий фонд під магазин непродовольчих товарів. З цією метою відповідач видала на ім`я співробітника, [PERSON] , довіреність відповідного змісту (а.с. 55). Задля відшкодування відповідачем витрат, що були понесені позивачем, для врегулювання спору мирним шляхом, позивач неодноразово звертався до [PERSON] та її довіреної особи - [PERSON] , засобами телефонного зв`язку. [PERSON] та [PERSON] деякий час обіцяли добровільно повернути всю суму заборгованості в обумовлений термін, пояснюючи порушення строків якимись дуже поважними причинами, однак це не умови договору не виконали. На підтвердження боргового зобов`язання [PERSON] надав власнику та директору ПП «ТФ «КАРДІНАЛ» [PERSON] розписку від 10.09.2018 та розписку від 17.09.2018 (а.с.76-77) та зобов`язувався компенсувати позивачу понесені витрати. Втім, як стверджує позивач, на сьогоднішній день [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав. Згідно п.6.4 Договору доручення будь-яке повідомлення за цим Договором надсилається за реквізитами Сторін, зазначених у статті 7 цього Договору. Сторони зобов`язані своєчасно повідомити один одного про зміну своїх реквізитів, зазначених в цьому Договорі. У разі, якщо Сторона своєчасно не оповістила іншу Сторону про зміну своїх реквізитів, ризик неотримання повідомлення покладається на Сторону, реквізити якої змінилися. В цьому випадку всі повідомлення, спрямовані Стороні, реквізити якої змінилися, вважаються належним чином доставленими з моменту їх передачі Стороною для відправлення відповідної поштової служби. 04.06.2020 року на адресу [PERSON] було направлено лист за вих.№1 від 02.06.2020, яким повідомлено останню, що приватним підприємством «ТФ «Кардінал» в процесі виконання умов Договору були понесені витрати на поліпшення та капітальний ремонт у розмірі 4153400,00 гривень, про що складено відповідний рахунок та доданий до листа. За вказаною адресою повідомлення отримано 05.06.2020 року (а.с.78-79). Однак, на момент звернення до суду з позовною заявою вищезазначені грошові кошти не перераховані на розрахунковий рахунок позивача. З врахуванням зазначеного, позивач був змушений звернутись до суду з позовом про повернення коштів, які були витрачені на підставі Договору доручення. Таким чином, з врахуванням зазначених обставин, суд прийшов до наступного висновку. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 ЦК України). За ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ч.1 ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Згідно ч.1 ст. 1002 ЦК України, повірений має право на плату за виконання свого обов`язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч.1 ст. 1003 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Пунктом 1 ч.1 ст. 1008 ЦК України, визначено, що договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: відмови довірителя або повіреного від договору. За змістом ч.2 ст.1008 ЦК України, довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною. Відповідно до ч.1 ст. 1009 ЦК України, яка передбачає наслідки припинення договору доручення, якщо договір доручення припинений до того, як доручення було повністю виконане повіреним, довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення, а якщо повіреному належить плата - також виплатити йому плату пропорційно виконаній ним роботі. Це положення не застосовується до виконання повіреним доручення після того, як він довідався або міг довідатися про припинення договору доручення. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, відповідач своїми діями щодо не проведення розрахунку з позивачем порушує як умови Договору так і застереження визначенні чинним законодавством щодо належного та добросовісного виконання зобов`язання. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, не спростовані відповідачем і ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума витрачених коштів на приведення у відповідності приміщення, яка передбачалась Договором доручення підлягає примусовому стягненню, а іншого стороною відповідача не було спростовано. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 63 352,00 грн. Щодо інших судових витрат представником позивача було заявлено клопотання в порядку ст. 246 ЦПК України, в якому останній зазначив, що у зв`язку з об`єктивними обставинами справи просив суд вирішити питання щодо судових витрат після ухвалення рішення по суті вимог.

Outcome: approved