Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначав, що 01.02.2014 року він надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3 000 грн., що підтверджується розпискою. Відповідно до наданої відповідачем розписки, [PERSON] зобов'язався повернути грошові кошти до 01.06.2014 року. Проте, зобов'язання по поверненню грошових коштів відповідачем не виконано. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення йому грошових коштів за розпискою, однак відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов'язання. Посилаючись на вказані обставини [PERSON] просив суд стягнути з відповідача на його користь 3 000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і місце слухання справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви суду не надав, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та за згодою позивача ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, 01.02.2014 року [PERSON] отримав в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 3 000 грн. за розпискою, написаною власноручно відповідачем. Відповідно до змісту розписки від 01.02.2014 року, [PERSON] зобов'язався повернути грошові кошти до 01.06.2014 року. Згідно зі 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Прийнявши виконання зобов'язання, позичальник повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному розмірі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (ч. ч. 1, 3 ст. 545 ЦК України ). Наявність боргової розписки у позичальника свідчить про те, що борг відповідачем не повернуто. Враховуючи те, що відповідачем не виконано умови договору позики, грошові кошти отримані за укладеним договором не повернуто позивачу, про що свідчить наявність боргової розписки у позивача, суд приходить до висновку, що з [PERSON], на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 3000 грн. Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, яка встановлює, що у разі звільнення позивача, на користь якого ухвалено рішення, від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд присуджує стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, з відповідача, оскільки [PERSON] є інвалідом 2 групи і відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved