overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

у квітні 2021 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, а саме судового збору, витрат, оскільки в судовому рішення це питання не вирішено. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином. Відповідно до положень ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників процес справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.02.2020 позов [PERSON] до виконавчого комітету Чернігівської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено. Згідно з квитанцією від 21.12.2019 за подання до суду вищезазначеного позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. Однак при ухваленні рішення, судом не вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, враховуючи те, що в даному випадку було задоволено позов в повному обсязі, судові витрати - судовий збір у відповідності до положень статті 141 ЦПК України необхідно стягнути зі сторони відповідача на користь позивача. Оскільки в резолютивній частині рішення не зазначено про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., є необхідність в ухваленні додаткового рішення в цій частині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

у квітні 2021 року представник приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (далі - позивач, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП») звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 6621,64 грн та судових витрат у розмірі 2270 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що 27.02.2018 між ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ТОВ «ТНТ Україна» (далі - Страхувальник) було укладено договір № 06/02-40К-098597 добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), за яким був застрахований (забезпечений) транспортний засіб (ТЗ) «FORD» д.н.з. [NUMBER] . 03.08.2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участі ТЗ «FORD» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та велосипеду марки Kards під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.10.2018, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопоршушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Також постановою Голосіївського районного суду від 05.10.2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Потерпіла сторона звернулася до позивача з заявою про страхове відшкодування. ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на користь ТОВ «ТНТ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 13 243,27 грн. Отже зазначає, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] , як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків у розмірі 6621,64 грн, які ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» просить стягнути на підставі п.3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 15 квітня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 31). Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Враховуючи викладене та вимоги ст.ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

У квітні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК «Київводоканал», Позивач) звернулось з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] на підставі укладеного договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 01.11.2015 року. Таким чином відповідач, в порушення умов Договору щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.09.2018 року по 31.01.2021 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 3 618,94 грн. Крім того позивач просив стягнути вказану суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 227,00 грн та трьох процентів річних в сумі 113,22 грн, а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.04.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 24). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.07.2021 року змінено порядок розгляду справи, вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 30). Відповідач, якому направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження, заяв з запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не направила. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду заяву про слухання справи у їх відсутності, вимоги позову підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 52). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений за адресою реєстрації, а також,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Европейська сервісна служба» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що до 30.09.2020 року включно здійснював надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкових територій [PERSON] на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг №118 від 14.01.2013 року з ТОВ «ЖЕК ЄВРОПЕЙСЬКИЙ» та рішень Виконавчого комітету Вишневої міської ради. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 4 506 грн. 92 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.05.2021 р. відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Згідно із частинами 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач у своїй позовній заяві прохав суд здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

У квітні 2021 р. позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, по-силаючись на те, що з 05.08.2014 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, 2014 року народження. Подружні відносини між ними не склалися, внаслідок несумісності характерів, відсутності між ними взаєморозуміння та поваги один до одного, втрати інтересу до спільного подружнього життя. Відповідач нехтує сімейними цінностями, принижує її, що спричиняє душевні страждання. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим. Спору щодо проживання спільної дитини не виникає. Майнові спори відсутні. В судове засідання позивачка надала заяву з проханням слухати справу за її від-сутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання по-відомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. За заявою позивача суд ухвалив - розглядати справу в заочному порядку від-повідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 серпня 2014 року відділом ДРАЦС по місту Каховка РС Каховського МРУЮ у Херсон-ській області, про що складено відповідний актовий запис за № 163. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину, 2014 року народження, що вбчачається з свідоцтва про її народження (а.с.4). Враховуючи той факт, що позивачка категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомила про те, що фактичні шлюбні відносини між ними при-пинені, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

У квітні 2021 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх його доходів на своє утримання, посилаючись на те, що з нею проживає їхній син - [PERSON] , [INFO] , а відповідач не надає їй матеріальної допомоги. Ухвалою від 13.05.2021 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи було визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач відзив на позов не надав. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка, до досягнення дитиною 3-х років, якщо дитина проживає з нею. На підставі викладеного, ст. ст. 75, 79, 80, 84 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У квітні 205 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Управління Мукачівського міського господарства про скасування рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 306 від 23 грудня 2005 року в частині видачі ордера на квартиру з фонду житла для тимчасового проживання по [ADDRESS] Враховуючи складність виготовлення мотивувальної частини рішення, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні оголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

У квітні місяці 2013 року позивач звернулася із позовом до суду, в якій вказала, що з відповідачем 01 липня 2011 року уклали шлюб, який зареєстрований Яснозірською сільською радою Віньковецького району Хмельницької області, актовий запис №4. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, несумісністю характерів та постійних сварок, що призвели до припинення шлюбних відносин понад два роки. Збереження шлюбу є неможливим, просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з»явилась, у поданій заяві позов підтримала, наполягає на його задоволенні та просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Суд, заслухавши доводи позивача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01 липня 2011 року, який зареєстрований Яснозірською сільською радою Віньковецького району Хмельницької області, актовий запис №4. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини та не підтримують їх понад два роки. Причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між подружжям. Наміру їх відновлювати сторони не мають, спільного господарства не ведуть, проживають окремо один від одного, тому суд не вбачає для надання терміну для примирення, позаяк суд дійшов висновку, що сім»ю зберегти неможливо. За наведених обставин суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Неповнолітня дитина залишається проживати з матір»ю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

. У квітні місяці 2014 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа: Оболонський районний відділ головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS], в якій зареєстровано чотири особи: вона, її сини, [PERSON] , [PERSON] та колишній чоловік, [PERSON]. Позивачка зазначає, що в 2012 році вони розлучилися, відповідач купив собі власне житло, на жилій площі вказаної квартири не проживає, квартирою не користується. Зважаючи на те, що відповідач більше року не проживає на жилій площі спірної квартири, позивачка просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS],. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки судові не повідомив. Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровано четверо осіб: позивачка, її чоловік, [PERSON] та двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] Після припинення в 2012 році шлюбних відносин , відповідач виїхав з квартири та переїхав в інше місце проживання до [ADDRESS], де наразі проживає у придбаному ним житловому будинку. З того часу відповідач до квартири не навідується, жилою площею квартири не користується, за комунальні послуги не сплачує. Вказана обставина підтверджується також показами свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які ствердили, що відповідач в квартирі не проживає з 2012 року. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним , мають право користуватися цим житлом відповідно до закону. Згідно з ч.2 цієї статті, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на те, що відповідач більше року не проживає на жилій площі квартири [ADDRESS], суд вважає, що він втратив право користування жилим приміщенням цієї квартири, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У квітні місяці 2014 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, в якому вказує, що 20 травня 2013 року між ним та [PERSON] було вкладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно умов договору [PERSON] взяв на себе зобовязання продати житловий будинок, який йому належав і виготовити на нього правовстановлюючі документи. [PERSON] написав розписку про передачу [PERSON] коштів за житловий будинок з господарськими будівлями в сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень, а останній зобовязувався виготовити правовстановлюючі документи з подальшим нотаріальним посвідченням. В звязку з тим, що правовстановлюючий документ на будинок відсутній, він не може оформити на себе право власності на вказаний будинок з господарськими будівлями, тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Просив суд визнати право власності на будинок з господарськими будівлями, за ним. В судовому засіданні позивач, [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив визнати право власності на житловий будинок з господарськими, який знаходиться в [ADDRESS], за ним. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив розглянути цивільну справу без його участі. Проти позову не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] 20 травня 2013 року був укладений договір, згідно якого [PERSON] передав гроші, в сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень, [PERSON] за житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. Відповідач в свою чергу зобовязувався передати у власність позивача житловий будинок з господарськими будівлями та виготовити, правовстановлюючі документи на вказаний будинок. Факт передачі коштів [PERSON], за житловий будинок, підтверджується розпискою наданою [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України Право власності набувається на підставах, що заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається, згідно ч.2 ст. 220 ЦК України. Для визнання права власності на житловий будинок із господарськими будівлями за позивачем є всі правові підстави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У квітні місяці 2014 року позивач звернулась із позовом до суду, який мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, котрий розірвали за рішенням суду 24 жовтня 2001 року. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], котра досягла повноліття та навчається у гуманітарній педагогічній академії, що підтверджується довідкою з місця навчання за №385 від 03 квітня 2014 року, і у зв»язку із цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги не надає, тому вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у зв»язку із навчанням в розмірі 1000 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги зменшила та просить стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] до закінчення нею навчання у цьому закладі в розмірі 500 грн. щомісяця до 30.06.2015 року. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати такий розмір аліментів. Представник відповідача вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на час її навчання в розмірі 500 грн. із його заробітку до закінчення нею терміну навчання визнала повністю та не заперечує щодо їх стягнення. Заслухавши доводи представника позивача та представника відповідача, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом безспірно установлено, що сторони перебували у шлюбі з 24 грудня 1995 року, від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття та навчається. Означених обставин сторони не заперечують. Згідно довідки гуманітарної педагогічної академії за №385 від 03 квітня 2014 року вона є студенткою денної форми навчання, термін якого закінчується 30.06.2015 року, отримує стипендію. Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх працездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із положеннями статті 199 цього кодексу якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до викладеного, однією з необхідних умов для отримання особою аліментів є спроможність одного з батьків надавати таку матеріальну допомогу. З матеріалів справи убачається, що відповідач на утриманні інших дітей не має, має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у зв»язку із навчанням, добровільно матеріальної допомоги на її утримання у зв»язку із навчанням не надавав. Представник відповідача не заперечує про стягнення аліментів у примусовому порядку. Тому суд вважає, що відповідач може надавати таку допомогу у розмірі 500 грн. щомісяця із його заробітку до закінчення навчання донькою. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved