Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості за договором позики у розмірі 43606 грн., стягнення судових витрат у розмірі 2102 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядженням Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 зареєстровано в реєстрі фінансових установ за №16103225). Порядок отримання та надання позики, на момент виникнення правовідносин, регламентувалося Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», затверджених наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» Протокол №2-1 від 27.10.2015 року, які розміщені на офіційному веб-сайті позивача https://creditup.com.ua (Правила). 20.03.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики №158572 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідно до договору позики дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1000,00 грн. Відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ТОВ «ВЕЛЛФІН», яка станом на 29.04.2020 року становить 43606 грн., з яких: 1000 грн. 00 коп. - основний борг; 21592 грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам; 21014 грн. 00 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання, повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності суду, не надавав. Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав згідно вказаної статті є припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивачем на підтвердження обставин, на які він посилається, а саме на підтвердження укладення з відповідачем договору позики, надано заявку відповідача про укладення договору позики (арк.с.52-58), договір позики № 158572 від 20.03.2017 року, сторонами якого визначено ТОВ «ВЕЛЛФІН» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) (арк.с.59-68), повідомлення ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 06 жовтня 2020 року про успішне проведення видачі займу 1000 грн. на картку клієнта [PERSON] (арк.с.104), договір про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року, яким ТОВ «ВЕЛЛФІН» уповноважує ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на організацію та здійснення переказу грошових коштів ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» по транзакціях, що ініціюються Клієнтами, організацію та здійснення переказів грошових коштів від ТОВ «ВЕЛЛФІН» на банківські карти Клієнтів (арк.с.30-34), довідку про заборгованість (арк.с.69). Відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 1.3. та 1.4. Договору позики № 158572 від 21.03.2017 року, позикодавець зобов`язується надати позичальнику на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 1000 гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у пункті 1.5. цього Договору. Строк дії договору становить 30 (тридцять) днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Позика надається строком на 30 (тридцять) днів. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем (арк.с.59). Відповідно до п.п.4.1., 4.2. Розділу 4 Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов'язкові для заповнення (арк.с.22). Згідно п. 5.1. Розділу 5 Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», рішення про погодження чи відмову в наданні позики приймається товариством на підставі наданої заявником в електронній формі заявки на отримання позики та будь-якої додаткової інформації, наданої заявником (арк.с.22). Відповідно до п 6.3. Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» у разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену в заяві. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики (арк.с.23). Тобто, надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] договору позики в електронній формі, отримання відповідачем позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору позики в електронній формі, а також нараховані позивачем відповідно укладеного договору складові договору: основний борг за позикою та відсотки за користування позиченими коштами. Заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 29.04.2020 року становить 43606 грн., з яких: 1000 грн. 00 коп. - основний борг; 21592 грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам; 21014 грн. 00 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ч.1 статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Наданими позивачем доказами підтверджено укладення між сторонами електронного договору позики з використанням електронного підпису та ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами отримання позики, встановленими договором, підписаним сторонами, а отже відповідно до приписів статей 6, 627 ЦК України та статей 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», укладений між позивачем та відповідачем електронний договір №32792 вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У п.1.5 Договору позики визначено нарахування процентів за користування позикою, відповідно до наступних умов: 1,9% відсотка від суми позики, але не менш ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 1,9% відсотка від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.2 цього Договору; 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно за кожен день користування позикою понад строк, зазначений у п.1.2 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором (арк.с.59). Отже, враховуючи, що позивачем доведено невиконання відповідачем зобов`язання, відповідно до умов укладеного договору позики, позивач має право на стягнення з відповідача основної суми боргу та встановлених у договорі відсотків за користування позикою. Дослідивши, надану позивачем довідку щодо заборгованості відповідача за всіма нарахованими відсотками з урахуванням кількості днів простроченої позики, суд приходить до висновку, що сума позики становить 1000 грн., нарахована сума відсотків становить 42606 грн. (заборгованість за відсотками, заборгованість за простроченими відсотками). Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved