Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із вищевказаною заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви вказував, що він, [PERSON] є сином [PERSON], [INFO]. 14 березня 2015 року його мати [PERSON], яка на час смерті була зареєстрована за адресою: [INFO], померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно, у тому числі на ? частку квартири №5, що в будинку №48 по вул. Кармелюка в м. Чернівці та грошові вклади з нарахованими відсотками. Крім того, 23 серпня 2005 року його мати склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла все своє майно йому [PERSON], а тому вважає що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері. При цьому, крім нього, спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є також і його рідний брат [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO], та є співвласником даної квартири. З метою оформлення спадкових прав, він 22 жовтня 2015 року звернувся до Першої чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який посвідчений 23.08.2005 року за реєстровим №4-2560 в Першій чернівецькій державній нотаріальній конторі на ? частку квартири №5, що в будинку №48 по вул. Кармелюка в м. Чернівці та грошові вклади з нарахованими відсотками, які належали його матері [PERSON], яка померла 14.03.2015 року, однак постановою державного нотаріуса [PERSON] йому у відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що в передбачений законодавством строк він не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не надав документів, які б свідчили про те, що він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому факт прийняття спадщини не підтверджений. Крім того також заявник вказував, що в усній розмові він нотаріусу пояснив, що фактично проживав разом зі своєю матірю на момент її смерті, і в своїй постанові нотаріус зазначила, що [PERSON],[INFO], проживає в [INFO], однак на момент винесення постанови він не міг підтвердити цей факт. Посилаючись на вказане, а також на те, що підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем необхідне йому для отримання свідоцтва про право на спадщину, отримати яке на даний час він позбавлений можливості, оскільки відсутні відповідні докази на підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем, просив встановити факт постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме станом на 14 березня 2015 року за адресою: м. Чернівці, вул. Кармелюка, 48/5. У судове засідання заявник, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи не з'явився. Разом з тим, подав на адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності. Від заінтересованої особи через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якій також вказано на те, що він не заперечує проти задоволення заяви. На підставі ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Статтею 256 ЦПК України визначено перелік фактів, які мають юридичне значення та підлягають встановленню в судовому порядку. Крім того, ч. 2. ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку також можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Відповідно до заповіту від 23 серпня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] заповіла все належне їй на праві власності на день її смерті майно, в тому числі грошові заощадження,- [PERSON] (а.с. 7). 14 березня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 14 березня 2015 року (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно, у тому числі й на ? частку квартири №5, розташовану в будинку №48 по вул. Кармелюка в м. Чернівці та грошові вклади з нарахованими відсотками. 22 жовтня 2015 року заявник звернувся до Першої чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який посвідчений 23.08.2005 року за реєстровим №4-2560 в Першій чернівецькій державній нотаріальній конторі на ? частку квартири №5, що в будинку №48 по вул. Кармелюка в м. Чернівці та грошові вклади з нарахованими відсотками, які належали його матері [PERSON], яка померла 14.03.2015 року, однак постановою державного нотаріуса [PERSON] заявнику відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку із тим, що в передбачений законодавством строк заявник не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не надав документів, які б свідчили про те, що він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини й відповідно є таким, що фактично прийняв спадщину (а.с. 17-18). Також судом встановлено, що крім заявника [PERSON], спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є рідний брат заявника [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO], та є співвласником даної квартири, та який, як убачається із заяви, поданої до суду, не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] Разом з тим, як убачається зі змісту поданої заявником до суду заяви, встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на день смерті необхідне заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину, отримати яке він на даний час позбавлений можливості у звязку із відсутністю відповідних доказів на підтвердження факту постійного проживання разом із спадкодавцем на день смерті. Так, відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із розясненнями, які містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що якщо постійне проживання особи\~\~зі\~\~спадкодавцем\~\~на\~\~час відкриття\~\~спадщини\~\~не\~\~підтверджено відповідними документами,\~\~у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець\~\~має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного\~\~проживання\~\~зі\~\~спадкодавцем\~\~на\~\~час\~\~відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. У випадках, якщо встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК, суди не повинні задовольняти вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Як убачається з доданої до заяви копії паспорта, заявник [PERSON] на день смерті його матері був зареєстрований за адресою: [INFO] «В», кв. 21 та 9 жовтня 2015 року його знято з реєстрації за вказаною адресою (а.с. 10). Разом з тим, згідно акту КЖРЕП №11 від 02 листопада 2015 року, [PERSON] постійно проживав разом із своєю матірю [PERSON] по день її смерті 14 березня 2015 року за адресою: м. Чернівці, вул. Кармелюка Устима, 48/5 (а.с. 15). Крім того, факт того, що заявник постійно проживав та вів спільне господарство разом із померлою [PERSON] на час її смерті в квартирі [ADDRESS] та продовжує там проживати підтверджено й актом КЖРЕП №11 від 26 жовтня 2015 року №262 та іншими документами, а саме копіями медичних довідок, доданих до позову, з яких убачається, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO] (а.с. 14, 20-24). Таким чином, враховуючи, що від встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті залежить виникнення у заявника права на спадкування, а діючим законодавством не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд вважає, що заява підлягає задоволенню й відповідно факт постійного проживання заявника разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає встановленню. За таких обставин, суд враховуючи вищенаведені норми закону та оцінивши надані заявником письмові докази в їх сукупності, вважає доведеним факт постійного місця проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] станом на день її смерті за адресою: м. Чернівці, вул. Кармелюка Устима, 48/5.

Outcome: approved