Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

У квітні 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому просили суд скасувати заборону на нерухоме майно реєстраційний номер 1406558, зареєстровану 23.10.2004 реєстратором Васильківської міської нотаріальної контори на підставі повідомлення, 515/н-пр.тв, 20.10.2004, Васильківської міжрайонної прокуратури Київської області, накладену на квартиру за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] Позивачі в судове засідання не з'явились, надавши суду письмові заяви про слухання справи за їх відсутності, просили позов задовольнити (а.с. 15-16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує (а.с.14). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 ст. 316 , ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом достовірно встановлено, що 28 лютого 2000 року [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за № 337, придбали у власність квартиру [ADDRESS] (а.с.4). Рішенням Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області № 161 від 29.04.2005 року «Про збереження житла за неповнолітньою [PERSON].» збережено житлову площу в квартирі № [ADDRESS] за неповнолітньою [PERSON], [INFO] (а.с.5). [PERSON] двічі укладала шлюб, у зв'язку із чим її прізвище на сьогоднішній день становить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7) Таким чином, вказане обтяження повинно було бути зняте після втрати відповідачем статусу неповнолітньої особи, що вчасно зроблено не було, крім того, на сьогоднішній день в реєстратора - Васильківської міської державної нотаріальної контори відсутні будь-які документи та те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, а тому суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивачів шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved