overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що 14.09.2006 р. померла її мати [PERSON] і відкрилась спадщина на спадкове майно у виді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності САТ «Деребчинське», розміром 2,94 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вона постійно з липня 2002 року по 14 вересня 2006 року проживала з матірю в смт Овідіополі, в цей час звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено через відсутність доказів постійного проживання її зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також через ту обставину, що у свідоцтві про смерть спадкодавця її прізвище, імя та по батькові записані [PERSON], а у свідоцтві про народження та сертифікаті на право на земельну частку (пай) записано [PERSON]. З наведених підстав заявниця просила встановити факт, що померла 14.09.2006 р. [PERSON] була її матірю, а також що вона постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала. Деребчинська сільська рада не заперечувала щодо задоволення заяви [PERSON] (а.с. 19-22) Суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно до розяснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив особі о оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] померла 14.09.2006 р. (а.с. 5) Свідки [PERSON] і [PERSON] показали, що [PERSON], яка померла 14.09.2006 року, була матірю заявниці і останні роки до дня смерті проживала із заявницею однією сімєю. Факт постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджено поясненнями заявниці та актом обстеження житлових умов депутатами Овідіопольської селищної сільської ради. (а.с. 10) У свідоцтві про народження заявниці її матірю записана [PERSON]. (а.с. 11) У сертифікаті на право на земельну частку (пай) його власником записано [PERSON]. (а.с. 7) За таких обставин суд дійшов до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що [INFO] р. померла її тітка [PERSON] і відкрилась спадщина щодо належного їй за життя майна. Ще 16.05.2006 р. [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт, яким на випадок смерті усе належне майно заповіла їй, тобто заявниці. Вона у 2010 року ще за життя [PERSON] вселилась до неї та постійно проживала з нею однією сім'єю в квартирі [ADDRESS] до її смерті та постійно проживає там до цього часу. На сьогоднішній день вона має намір приватизувати квартиру, але у неї відсутні докази на підтвердження факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем. З наведених підстав заявниця просила встановити факт постійного проживання її у квартирі [ADDRESS] з 2010 по 2016 роки. Заінтересована особа Овідіопольська селищна рада не заперечувала щодо задоволення заяви [PERSON] і просила розглянути справу за відсутності її представника. (а.с. 18,24) Суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови №7 від 30.05.2008 р. роз'яснив, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка і разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. [PERSON] померла [INFO] р. (а.с. 23) Ще 16.05.2006 р. [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт, яким все належне їй майно заповіла заявниці. (а.с. 22) Факт проживання заявниці в квартирі [ADDRESS] підтверджено актом депутата Овідіопольської селищної ради. (а.с. 4) З наведених підстав суд дійшов до висновку, що заява [PERSON] обгрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання громадянина недієздатним та встановлення опіки над нею. На обґрунтування заяви зазначила, що її мати [PERSON] є інвалідом ІА групи з ураженням ОРА з 16.03.2015 року, у зв'язку з чим перебуває на обліку в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2. Після перенесеного інсульту в жовтні 2014 року вона не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціах та керувати ними, у зв'язку з чим потребує постійного нагляду та встановлення над нею опіки. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала пославшись на вищевикладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Вислухавши осіб, що беруть участь у справі, та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. [PERSON], [INFO], є інвалідом І-А групи з 12.03.2015 року з ураженням ОРА, загальне захворювання. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №11 від 10.01.2017 року в теперішній час [PERSON], [INFO], страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді органічного ураження головного мозку судинного ґенезу з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням та вираженими афатичними порушеннями і за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за своїм психічним станом потребує встановлення над нею опіки (а.с. 24-26). Згідно з положеннями статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу [PERSON], [INFO], не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання її недієздатною. За приписом статті 58 ЦК України над фізичними особами, які визнані недієздатними, встановлюється опіка, а відповідно до частини 1 статті 60 цього Кодексу суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З огляду на те, що [PERSON], [INFO], визнається недієздатною, вона не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.7), та оскільки обставин, які перешкоджають доньці [PERSON] виконувати обов'язки опікуна матері, не встановлено, а отже заяву про призначення її опікуном суд вважає обґрунтованим. На підставі статей 39, 58, 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що [INFO] в с. Губча Старокостянтинівського району Хмельницької області помер її двоюрідний брат [PERSON] Вона та [PERSON] є спадкоємцями майна померлого за законом, однак у зв'язку із тим, що вона не може підтвердити документально родинні відносини із померлим, не може оформити спадщину, з огляду на що просить суд її заяву задовольнити. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву у повному обсязі, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] проти задоволення заяви не заперечує. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Губча Старокостянтинівського району Хмельницької області помер [PERSON]. На підставі заяви [PERSON] Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 06 листопада 2015 року було заведено спадкову справу №802/2015 до майна померлого [INFO] року [PERSON] Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Заворотної Т.В. від 23 червня 2016 року було відмовлено заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлого [INFO] року [PERSON] з підстав недоведеності документально факту родинних відносин спадкоємиці із померлим. Усуваючи встановлені державним нотаріусом суперечності, які стали підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, суд зважає на наступні обставини. Той факт, що померлий [INFO] року [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON] підтверджується наступними письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження заявниці від 01 жовтня1956 року, де в графі батько значиться «[PERSON]», свідоцтвом про шлюб заявниці від 25 лютого 1978 року, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON] від 20 липня 1972 року, де в графі батько записаний «[PERSON] Допитана судом свідок [PERSON] пояснила, що батько [PERSON] - [PERSON] та батько померлого [PERSON] - [PERSON] були рідними братами, а тому відповідно їх діти [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними. Отже, досліджені судом докази вказують на те, що [PERSON], який помер [INFO] року, був двоюрідним братом для заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

у липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору недійсним. 29.07.2016 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON]. [PERSON] зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду, у зв'язку з чим просила накласти арешт на майно [PERSON] Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процессуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у зв'язку із чим суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] про забезпечення позову підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

у липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання майна спільною сумісною власністю, визначення частки у спільному майні подружжя та визнання права власності в порядку спадкування. Одночасно із позовною заявою позивач звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру [ADDRESS] та на житловий будинок [ADDRESS], які належать [PERSON]. [PERSON] зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду, у зв'язку з чим просила накласти арешт на майно [PERSON] Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процессуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у зв'язку із чим суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] про забезпечення позову підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі №756/17803/13-ц щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 149 763 грн. 20 коп. Сторони у судове засідання не заявилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката та поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом установлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.07.2014 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованості та на підставі даного рішення судом було видано виконавчий лист. Відповідно до ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для видачі дубліката вказаного виконавчого листа, оскільки виданий виконавчий лист був втрачений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з названим позовом, в якому зазначили, що 23.05.1987 р. помер [PERSON], який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON], і відкрилась спадщина щодо спадкового майна у виді жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Йосипівка, вул. Шевченко, буд. №5. Вони обоє є спадкоємцями за законом першої черги після смерті спадкодавця, своєчасно звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок їм відмовлено у звязку з тим, що право власності спадкодавця на це майно не було в установленому законом порядку зареєстроване. З наведених підстав позивачі просили визнати за кожним з них право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] по ? частині зазначеного вище жилого будинку. В судовому засіданні позивачі позов підтримали. Відповідач [PERSON] сільська рада просила розглянути справу за відсутності її представника. (а.с. 50) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер 23.05.1987 р., що підтверджено свідоцтвом про смерть. (а.с. 10) Позивач [PERSON] була дружиною спадкодавця, а позивач [PERSON] дочка спадкодавця і відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції закону 1971 року, чинного на час відкриття спадщини, вони обоє є спадкоємцями за законом першої черги, в рівних частках. (а.с. 6-9) В установленому законом порядку та строк позивачі звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок їм відмовлено у звязку з тим, що право власності спадкодавця на це майно в установленому законом порядку не було зареєстроване.(а.с. 26-50) Право власності померлого [PERSON] на жилий будинок підтверджено свідоцтвом про право власності, виданим [PERSON] сільською радою 23.07.1993 р. (а.с. 11) З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що мають бажання зареєструвати шлюб, оскільки [PERSON] завагітніла, а реєстрація шлюбу відповідає їх інтересам, однак зареєструвати шлюб у встановленому законом порядку вони не мають можливості, оскільки не досягли шлюбного віку, тому просили суд надати їм право на реєстрацію шлюбу. В судове засідання заявники не з'явились, подали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явились, звернулись до суду із заявами про розгляд справи без їхньої участі в яких не заперечували проти задоволення заяви. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] народилась 19.08.1998 року, що стверджується копією свідоцтва про її народження, тобто на час звернення до суду не досягла шлюбного віку, визначеного ст.22 СК України. [PERSON] народився 11 травня 1999 року, що вбачається з копії свідоцтва про його народження, тобто на час звернення до суду не досяг шлюбного віку, визначеного ст.22 СК України. За ст.22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно ст.23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебуває на обліку по вагітності, станом на 20.07.2016 року термін вагітності становить 7-8 тижнів, що підтверджується копією обмінної карти Білоцерківського пологового будинку від 20.07.2016 року. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. Як роз`яснено в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», заява про надання права на шлюб повинна розглядатися судом в окремому провадженні. При цьому до участі у справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої особи, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Таким чином, проаналізувавши надані докази, враховуючи позицію заінтересованих осіб, суд вважає за можливе надати заявникам [PERSON] та [PERSON] право на шлюб, оскільки реєстрація шлюбу, за даних обставин відповідає їхнім інтересам. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] через свого представника адвоката Винокурова О.В. звернулася до суду з позовом до ТОВ «Тар-Будсервіс» про захист прав споживача, розірвання договору та відшкодування шкоди. Ухвалою суду від 05.07.2016 року провадження у справі відкрито. У серпні 2016 року представником [PERSON] - адвокатом Винокуровим О.В. подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки відповідача та кошти, що на них розміщені. Посилаючись на те, що спір неможливо врегулювати мирним шляхом, а на думку позивача є ризики утруднення чи неможливість виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог. Вивчивши підстави порушеної заяви, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За змістом ч.ч. 1 і 2 цієї статті суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами. Разом з тим, всупереч вищевикладеним правилам процесуального закону заява позивача не містить належного обґрунтування того, що вказані у заяві рахунки дійсно належать відповідачу. Жодними доказами не підтверджено того, що не вжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Крім того, в супереч ч. 3 ст. 152 ЦПК України заявник просить накласти арешт на всі кошти відповідача на зазначених рахунках, а не в межах позовних вимог. Таким чином, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки відповідача та кошти, що на них розміщені. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed