Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позову зазначила, що 30.12.2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб зареєстрований у Орджонікідзевському відділі реєстрації актів громадянського стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 433. На теперішній час подружні відносини фактично припинилися з 19.08.2013 року, спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] Ніколь Сергіївну, [INFO], яка проживає з позивачкою та постійно знаходиться на її утриманні. Відповідач свого обовязку щодо утримання дитини не виконує, у звязку з чим позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 2000 грн. до досягнення дитиною повноліття, а також понесені нею витрати на сплату судового збору. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. В судове засідання відповідач не з'явився вдруге, причину неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до статті 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 30.12.2006р. у Орджонікідзевському відділі реєстрації актів громадянського стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №433 від 30.12.2006р. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] Ніколь Сергіївну, [INFO], яка проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №04-27/4-1759 від 30.01.2017року. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини,\~ \~подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно\~\~розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, відповідач є батьком [PERSON] Ніколь Сергіївни, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина постійно проживає та знаходиться на утриманні матері. Відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню доньки, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує доводи позивача, відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний дохід, тому розмір аліментів має бути визначений у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальний стан позивача, відсутність у відповідача інших дітей, суд дійшов висновку, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини можливо визначити у розмірі 2000,00 грн. щомісяця від дня предявлення позову до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнення судових витрат, повязаних з розглядом справи, з відповідача. Статтею 5 ЗУ «Про судовий збір», позивача звільнено від сплати судового збору за подачу до суду заяви про стягнення аліментів, а отже в частині вимоги щодо стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 гривень. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, в частині позову щодо розірвання шлюбу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 гривень.

Outcome: approved