Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У липні 2014 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просила стягнути з відповідача на своє утримання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісяця, на весь період вагітності із збереженням права на їх отримання після народження дитини. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, але проживають з червня 2014 року окремо. Позивачка вагітна, не працює, перебуває на обліку в Славутицькому міському центрі зайнятості, допомогу по безробіттю не отримує. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання, в зв'язку з чим вона хоче отримувати матеріальну допомогу від відповідача на її утримання на період вагітності і в подальшому до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1200 гривень щомісяця. В судовому засіданні позивачка просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Суду пояснила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, але з 10 червня 2014 року проживають окремо. Вона вагітна, на час розгляду справи в суді вагітність становить 25 тижнів. Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання. Вона не працює, знаходиться на обліку в Славутицькому міському центрі зайнятості як безробітна і не може самостійно утримувати себе, тому вимушена була звернутися до суду з позовною заявою та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1200 гривень щомісяця. Розмір аліментів визначила виходячи із прожиткового мінімуму, встановленого в державі. Відповідач позов визнав частково, а саме в частині сплати аліментів в розмірі 750 гривень щомісяця. Суду пояснив, що він немає постійного офіційного місця роботи. Працює неофіційно, має мінливий дохід, робота переважно носить сезонний характер. Його дохід становить приблизно 3500 гривень щомісяця, тому може сплачувати на утримання вагітної дружини 750 гривень щомісяця. Вислухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка і відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 травня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, Україна, актовий запис № 597. Як вбачається із пояснень сторін, з 10 червня 2014 року вони проживають окремо. На час розгляду справи в суді позивачка не працює, перебуває на обліку у Славутицькому міському центрі зайнятості як безробітна. З довідки № 159 від 17.07.2014 року вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Славутицькому міському центрі зайнятості з 01 липня 2014 року та допомогу по безробіттю не одержує. Згідно довідки від 15 липня 2014 року [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в жіночій консультації ДЗ СМСЧ № 5 МОЗ України, як вагітна. Вагітність 15 тижнів. Показаннями свідка [PERSON] підтверджено, що позивачка проживає разом з нею з червня 2014 року, відповідач проживає окремо від неї та не надає матеріальну допомогу на утримання своєї вагітної дружини. Як пояснив в судовому засіданні відповідач, він офіційно не працює, має мінливий дохід, який становить приблизно 3500 гривень щомісяця. Має можливість сплачувати на утримання позивачки 750 гривень щомісяця. У відповідача інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, стан його здоров'я задовільний. Частиною 4 ст. 84 СК України передбачено те, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становище, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 5 ст. 84 СК України аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, суд відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України визначає аліменти на утримання позивачки [PERSON] на час її вагітності в твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень щомісяця та після народження дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та п.п.1 п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial