Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

у липні 2018 року [PERSON] звернувся до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною заявою, посилаючись на те, що його батько, [PERSON] , був призваний Карлівсько - Машівським об`єднаним військовим комісаріатом Полтавської області в Збройні сили України під час мобілізації, проходив службу у військових частинах [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] та в період з 18.03.2015 по 13.10.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької області. [INFO] батько помер, причина смерті пов`язана з проходженням військової служби, однак статус учасника бойових дій досьогодні йому не присвоєно, через що він, син загиблого, позбавлений можливості набути статусу члена сімї загиблого учасника бойових дій. У зв`язку з вищевикладеним, заявник просить встановити факт участі в бойових діях [PERSON] , [INFO] , який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення в період з 18 березня 2015 року по 13 жовтня 2015 року в населених пунктах с.Водяне, смт Желанне Ясинуватського району, с.Галицинівка Мар`їнського району Донецької області. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, представник заявника [PERSON] заяву підтримала з викладених в ній підстав та просила встановити факт участі [PERSON] в бойових діях під час антитерористичної операції у вказаний період та території, оскільки [PERSON] під час служби неодноразово подавав заяви про надання йому статусу учасника бойових дій, але за життя не отримав його, для отримання статусу сім`ї загиблого потрібно встановити такий факт, оскільки на даний час діти та мати загиблого позбавлені права на пільги. Представник заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації Клітна Е.Л. при вирішенні заяви покладалася на розсуд суду та не заперечувала факту участі [PERSON] в бойових діях, водночас пояснила, що Управлінням праці та соціального захисту було відмовлено в наданні членам сім`ї [PERSON] статуту членів сім`ї загиблого ветерана війни, оскільки відсутній причинний зв`язку між смертю військовослужбовця та виконанням останнім обов`язків по несенню військової служби. Також пояснила, що встановлення факту участі [PERSON] в бойових діях не матиме юридичного наслідку. Представник заінтересованої особи [PERSON] - [PERSON] просила заяву задовольнити, пояснивши, що встановлення такого факту матиме наслідком надання дітям загиблого певних соціальних пільг. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про розгляд справи заінтересована особа повідомлена належним чином та завчасно (а.с.70,81). Представник заінтересованої особи Військової частини польова пошта [NUMBER] та представник заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явилися та не з`явилися для проведеня відеоконференції, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно (а.с.80,84). Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином та завчасно (а.с. 69,71). Суд, заслухавши представника заявника та представників заінтересованих осіб, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] являється сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Машівського районного управління юстиції Полтавської області від 01.02.2000 р. № [NUMBER] (а.с. 4). З копії довідки Карлівсько Машівського об`єднаного районного військового комісаріата від 12.02.2015 р. №483 вбачається, що [PERSON] , 1977 р.н., 30.01.2015 р. дійсно призваний Карлівсько Машівським об`єднаним районним військовим комісаріатом Полтавської області в Збройні Сили України під час мобілізації ( а.с.10), а за копією довідки Машівського районного військового комісаріату від 25.02.2016 р. №87 сержант [PERSON] відповідно до наказу військового комісара Карлівсько Машівського ОРВК Полтавської області від 30.01.2015 р. №52 призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] (а.с.9). Згідно з наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) від 14.03.2015 р. №59 сержант [PERSON] , призваний по мобілізації, який прибув з військової частини польова пошта [NUMBER] , м. Чугуїв, зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення та вважати такими, що знаходяться в розпорядженні командира частини ( а.с. 8), разом з цим, з копії витягу із наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) від 13.10.2015 р. №240, вбачається, що відповідно до телеграми ТВО командира військової частини [NUMBER] №1314/61/2063 вк від 11.10.2015 р. нижчепойменованих військовослужбовців, призваних по мобілізації, які переміщаються для подальшого проходженя служби до військової частини польова пошта [NUMBER] , вважати таким, що 13.10.2015 р. справу та посаду здали та вибули до нового місця служби смт Черкаське. З 13.10.2015 р. виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а також зазначено перелік виплат, які передбачені для військовослужбовців (а.с.7). Із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв вбачається, що причиною смерті сержанта [PERSON] , 1977 р.н., яка підтверджена лікарським свідоцтвом про смерть №2813 від 08.12.2015 р., виданного Миколаївським обласним бюро судово медичної експертизи та свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Машівського районного управління юстиції у Полтавській області від 10.12.2015 р., стала травма та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби (а.с.6,11). На звернення матері [PERSON] до Військової частини польова пошта [NUMBER] щодо встановлення статусу учасника бойових дій [PERSON] , було повідомлено, що до комісії КСВ не направлялись документи у зв`язку з тим, що [PERSON] не надав необхідні документи, у подальшому був переведений до Військової частини пп [NUMBER] , а також про те, що можливості вирішити не має, так як відповідно до Постанови КМУ від 20.08.2014 р. №413, не визначено можливості надання статусу учасника бойових дій особам, які померли (загинули) ( а.с12). Згідно з довідкою Військової частини польова пошта від 29.06.2016 р. № 3148 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, сержант [PERSON] в період з 18.03.2015 по 13.10.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області (а.с. 5). В повідомленні Управління соціального захисту населення Машівської РДА від 02.08.2016 р. №4829 на звернення [PERSON] щодо встановлення статусу та видачі посвідчення дитині [PERSON] - заявнику в даній справі, зазначено, що встановити статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати відповідне посвідчення немає підстав, оскільки заявник не належить до зазначеної категорії осіб (а.с.13). За повідомленням Машівського районного військового комісаріата від 26.01.2016 р. № 5/62 на заяву матері [PERSON] про надання статусу учасника бойових дій померлому сину [PERSON] , інформація про подання командиром військової частини документів для оформлення [PERSON] посвідчення учасника бойових дій відсутня, також невідомо, чи звертався [PERSON] самостійно з приводу оформлення посвідчення у Машівського РВК відсутня (а.с.14-15). Відповідно до ст.\~55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом ст.\~124\~Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ст. 19 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом у порядку позовного, наказного та окремого провадження. Згідно з ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України, яка регламентує розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено перелік фактів, які встановлюються судом. При цьому частиною другої наведеної статті визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. КЦС ВС вказав на те, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (постанова від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц). Згідно з ч. 1 ст.\~17\~Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Пунктом 3 частини 1 статті 3\~Закону України\~«Про основи\~національної безпеки\~України» об`єктами національної безпеки, зокрема, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність. Суб`єктами забезпечення національної безпеки є, зокрема, громадяни України, об`єднання громадян (ст. 4 Закону України «Про основи національної безпеки України»). Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України). Відповідно до п. 19 ст.\~6\~Закону України\~від 22\~жовтня 1993\~року №\~3551-ХІІ\~«Про статус\~ветеранів війни,\~гарантії їх\~соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення. Аналогічні положення щодо визнання учасниками бойових дій містяться також у Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення», затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 20\~серпня 2014\~року №\~413 (надалі - Порядок). Відповідно до п. 5 Порядку рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС;\~\~\~\~ міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера, яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.\~\~\~\~У разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій питання про надання особі зазначеного статусу може повторно виноситися на розгляд комісії за рішенням керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, зазначеного у пункті 5 цього Порядку.\~ Рішення комісії (міжвідомчої комісії) може бути оскаржено в судовому порядку, в даному випадку в порядку адміністративного судочинства за викладених обставин до адміністративного суду.\~ Відповідно до п. 14 Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, затвердженого наказом Міністерства\~оборони України\~від 7\~травня 2015\~року №\~200 у разі звернення особи до суду стосовно встановлення факту участі в бойових діях чи інших подіях, які дають право на визнання його учасником бойових дій, і прийняття судом відповідного позитивного рішення, таке рішення суду визнається як документ, що підтверджує право громадянина на визнання його учасником бойових дій. Копія рішення суду підлягає зберіганню разом з іншими документами. Отже, до документів, що підтверджують право громадянина на визнання його учасником бойових дій належить, зокрема, рішення суду про встановлення факту участі у бойових діях. Згідно зі ст.\~8\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Таким чином, даючи оцінку зібраним у справі доказам суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено факт участі [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] в с. Ул`янівка Миколаївського району Миколаївської області, в бойових діях, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України в зоні проведення антитерористичної операції, в період з 18 березня 2015 року по 13 жовтня 2015 року на території Донецької області. Доводи заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] (а.с.86) не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту указаної заяви слідує, що заявник не просить надати його батьку статус учасника бойових дій у судовому порядку, а заявляє лише про встановлення факту участі останнього у бойових діях та у заявника є конституційне право на звернення до суду із такою заявою з огляду на вищезазначене, а також в сенсі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На підставі викладеного,

Outcome: approved