Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У липні 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № CGZ0GK00290219 від 08.08.2005 року в розмірі 20356,10 доларів США, що за курсом 21,10 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.06.2015 року складає 429\~513,71 грн. В обгрунтування позовних вимог послався на те, що 08.08.2005 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір № CGZ0GK00290219, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 24 000 доларів США строком до 08.08.2025 року. Станом на 09.06.2015 року за відповідачем числиться заборгованість у розмірі 20356,10 доларів США, яка складається з наступного: 18 989,42 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 253,26 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 88,35 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 25,07 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності. Водночас, відповідач 14.06.2016 року подав апеляційну скаргу на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 13.08.2015 року про відкриття провадження у справі у даній справі. Згідно з положенням частини 4 статті 293 ЦПК України подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Установлено, що 08.08.2005 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір № CGZ0GK00290219, відповідно до п.п. 1.1 умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 24 000 доларів США строком до 08.08.2025 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № CGZ0GK00290219 від 08.08.2005 року станом на 09.06.2015 року за відповідачем рахується заборгованість у сумі 20 356,10 доларів США, яка складається з наступного: 18 989,42 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 253,26 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 88,35 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 25,07 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3.1, 3.2, 4.1 кредитного договору № CGZ0GK00290219 від 08.08.2005 року за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 1.1 даного договору. Згідно ст. 212 ЦК України при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,26% на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. При порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За змістом ч.2 ст. 192, ч.3 ст. 533 ЦК України, Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» порядок виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тобто, поряд із стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією. Однак вказані положення можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної суми заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення штрафних санкцій. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № CGZ0GK00290219 від 08.08.2005 року в розмірі 20\~331,03 доларів США, що за курсом 21,10 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.06.2015 року складає 428\~984,73 грн.(за винятком пені, нарахованої по вказаному вище договору). Таким чином, позов задовольняється частково в межах, визначених вище. Ураховуючи часткове задоволення позову суд,

Outcome: partial