Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім», з участю третьої особи [PERSON], про страхове відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та з уточненнями просить суд стягнути з відповідача на його користь суму по страховому відшкодуванню, пені, та витрат на оплату проведення незалежного оцінювання розміру завданої матеріальної шкоди, а разом суму 19 172 гривні 86 копійок. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що 14.12.2012 року о 10-00 год. на автошляху у м. Артемівськ, сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля ВАЗ 21083, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля TATA LPT 613, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В результаті зазначеної ДТП автомобілю TATA LPT 613 реєстраційний номер [NUMBER] було завдано технічних пошкоджень. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди - автомобіля ВАЗ 21083, реєстраційний номер [NUMBER], згідно полісу № АВ 5121675, застрахована 04.04.2012 року, укладеного терміном на рік, обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, внаслідок чого ним до ПрАТ «Український страховий дім» подано заяву від 20.12.2012 року про страховий випадок, та заяву про виплату страхового відшкодування від 08.04.2013 року, з наданим повним пакетом інших необхідних у такому випадку документів. Однак, незважаючи на неодноразові дзвінки до відповідача, а також письмовий запит до ПрАТ «Український страховий дім», станом на 25.11.2013 року, вже майже рік після ДТП, страхового відшкодування він так і не отримав. Позивач вважає поведінку відповідача такою, що порушує чинне законодавство, та порушує його права як споживача, та потерпілого внаслідок ДТП. Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області, від 14.01.2013 року по справі про адміністративне правопорушення № 219/96/2013р, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано громадянина [PERSON], водія автомобіля ВАЗ - 21083, реєстраційний номер [NUMBER], який був учасником ДТП, пошкодивши авто позивача. Через бездіяльність відповідача він змушений був звернутися до незалежного суб'єкту оціночної діяльності ФОП [PERSON], для визначення розміру пошкоджень та витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом його транспортного засобу, що було пошкоджено внаслідок ДТП від 14.12.2012 року. Згідно до висновку про розмір матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, встановлено вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу 16400,00 гривень. Вартість робіт з оцінки розміру матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, складає 500 гривень, що підтверджується квитанцією, від 06.08.2013 року. Враховуючи те, що заява про страхове відшкодування була подана позивачем страховику, та зареєстрована 08.04.2013 року, відповідач був зобов'язаний не пізніше, як до 07.07.2013 року прийняти рішення про здійснення сплати страхового відшкодування та виплатити його, чи відмовити у здійсненні сплати страхового відшкодування, про що повідомити заявника. Приймаючи до увага те, що цього страховиком зроблено не було, позивач вважає, що відповідач, окрім страхового відшкодування, повинен сплатити на користь позивача пеню за період прострочення виконання зобов'язання з 07.07.2013 року, із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла протягом періоду, за який нараховується пеня. (а.с. 1-6, 11-15, 95-96, 99-100, 124-125) Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з уточненнями повністю, надалі надав заяву про розгляд справи без його участі і просить суд позов задовольнити (а.с. 126). Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, заперечень на позов не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін і третьої особи за наявності наданих доказів у матеріалах справи, сторони про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши і дослідивши матеріали справи|речі|, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом установлені такі|установлені| факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 1, 4 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЦК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вказаною нормою суд не може самостійно визначити або змінити підстави позову. Судом установлено, що 14.12.2012 року о 10 год. 00 хв. [PERSON] в м. Артемівськ Донецької області по вул. Радянська 223, керував транспортним засобом ВАЗ 21083, реєстраційний номер [NUMBER], не вибрав безпечно швидкості руху та не урахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням і виїхав на полосу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем TATA LPT 613, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 12.1, 12.6 Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті зазначеної ДТП автомобілю TATA LPT 613 реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень. Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу TATA LPT 613 (реєстраційний номер [NUMBER]) від 31 липня 2013 року вартість майнових збитків, завданих позивачу, складає 16 400,00 гривень. Вартість робіт з оцінки розміру матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, складає 500 гривень, що підтверджується квитанцією від 06.08.2013 року. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ /5121675, між власником автомобіля ВАЗ 21083, реєстраційний номер [NUMBER], та ПрАТ «Український страховий дім» укладено договір страхування власників наземних транспортних засобів від 04.04.2012 року на строк дванадцять місяців з 05.04.2012 року по 04.04.2013 року. Відповідно до пункту 4 вищезазначеного страхового полісу ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров'ю особи складає 100 000 (сто тисяч) гривень, заподіяна майну - 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень, розмір франшизи - 510 (п'ятсот десять) гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.01.2013 року, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено стягнення у виді штрафу. Позивачем до ПрАТ «Український страховий дім» подано заяву від 20.12.2012 року про страховий випадок, та заяву про виплату страхового відшкодування від 08.04.2013 року, з наданим повним пакетом інших необхідних у такому випадку документів. Доказом цього є зазначені оригінали заяв, які були написані в одному примірнику і знаходяться у відповідача в матеріалах страви № 2146, про врегулювання страхового випадку, відповідно за вхід. № 259, та вхід. № 074. Вказані обставини повністю відповідають матеріалам справи та сторонами не заперечувались. (а.с. 16-71) Страхове відшкодування шкоди, завданої в дорожньо-транспортній пригоді, здійснюється в порядку, передбаченому параграфом 1 глави 82 ЦК України та Закону України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з абз.3 п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Закон України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 3 Закону № 1961-IV, мета здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до ст. 29 Закону № 1961-IV, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Поліс № АВ/5121675 від 04.04.2012 року укладено на умовах першого типу (а.с. 20). Відповідно до пп.4 п.15.1 ст.15 Закону № 1961-IV, за першим типом застрахована відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах. Отже, цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну автомобілю TATA LPT 613, реєстраційний номер [NUMBER], під час керування автомобілем ВАЗ-21083, реєстраційний номер [NUMBER], станом на 14.12.2012 року, було застраховано. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіяні збитків, відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України. Оскільки вина застрахованої особи визнана судом, то ДТП, що сталася 14.12.2012 року, відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV, є страховим випадком, внаслідок якого у відповідача настає обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 36 Закону № 1961-IV, страховик зобов'язаний направити заявнику повідомлення, щодо прийнятого рішення протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення. Згідно до підпункту 4 пункту 34.4. ст. 34 Закону № 1961-IV, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара, або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно до підпункту 4 пункту 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Відповідно до підпункту 4 пункту 37.2 ст. 37 Закону № 1961-IV, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючи те, що заява про страхове відшкодування була подана позивачем страховику та зареєстрована 08.04.2013 року, відповідач був зобов'язаний не пізніше, як до 07.07.2013 року прийняти рішення про здійснення сплати страхового відшкодування та виплатити його, чи відмовити у здійсненні сплати страхового відшкодування, про що повідомити заявника, відповідно до ст. 36 Закону № 1961-IV (а.с. 25). Приймаючи до увага те, що цього страховиком зроблено не було, суд вважає, що відповідач, окрім страхового відшкодування, повинен сплатити на користь позивача пеню за період прострочення виконання зобов'язання з 07.07.2013 року, із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла протягом періоду, за який нараховується пеня. А саме: - сума заборгованості 16400,00 гривень. Прострочення виплати страхового відшкодування з 07.07.2013 року по 04.08.2014 року складає 392 дня. 1. Розрахунок пені за період з 07.07.2013 року по 23.08.2013 року: 14% : 365 = 0,038% 16 400,00 гривень х 0,038 % х 47 днів = 292,9 гривень (сума пені). 2. Розрахунок пені за період з 23.08.2013 року по 27.11.2013 року: 13% : 365 = 0,035 % 16 400,00 гривень х 0,035% х 96 дня = 551,04 гривень (сума пені). 3. Розрахунок пені за період з 27.11.2013 року по 17.03.2014 року: 13% : 365 = 0,035 % 16 400,00 гривень х 0,035% х 110 днів = 631,40 гривень (сума пені). 4. Розрахунок пені за період з 17.03.2014 року по 04.08.2014 року: 13% : 365 = 0,035 % 16 400,00 гривень х 0,035% х 139 днів = 697,86 гривень (сума пені). Де 14%, 13 % - подвійна облікова ставка НБУ на відповідний період виникнення заборгованості, 392 дні - термін прострочення виплати страхового відшкодування. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача, щодо стягнення страхового відшкодування, внаслідок заподіяної позивачу в ДТП матеріальної шкоди, з урахуванням пені, та витратам на незалежну оцінку вартості завданої шкоди, складає 19 073,20 гривні, а саме: 16400,00 гривень + (292,90 гривень + 551,04 гривень + 631,40 гривень + 697,86 гривень) + 500 гривень. На підставі викладеного, виходячи з наведених норм матеріального права та з врахуванням передбачених п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальних засад про справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства, позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд відшкодовує з Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім» на користь держави судові витрати по справі в сумі 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved