Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 15 грудня 2014 року в м. Дніпропетровську відповідач, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2105», державний реєстраційний номер [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Деу», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить [PERSON] Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення. Висновком автотоварознавчого дослідження №2628 від 03 лютого 2015 року визначено, що розмір завданих збитків внаслідок ДТП складає 15247,11 грн. У відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем виплачено [PERSON] страхове відшкодування. Таким чином, до позивача, відповідно до діючого законодавства, після виплати страхового відшкодування, перейшло право вимоги до винної особи - відповідача, у розмірі фактичних затрат, пов'язаних із відшкодуванням збитків страхувальнику за вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, а тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 15247,11., а також судові витрати по справі в розмірі 1378,00 грн. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши поштою заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позові підстав, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 15 грудня 2014 року близько 18 год. 17 хв. [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, керував автомобілем «ВАЗ» дрн [NUMBER], в районі будинку №14 по вул. Ульянова у м. Дніпропетровську, змінив напрямок свого руху праворуч та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Деу» дрн [NUMBER], водієм якого є [PERSON] Дані обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП за вказане правопорушення, яка набрала законної сили 09 лютого 2015 року (а.с.12). Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль «Деу», днз [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], та яким на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та посвідчення водія керувала [PERSON] (а.с.10, 10-зворот) і внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної події зазнав механічних пошкоджень, застраховано в ПрАТ СК «Арсенал страхування», на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АІ/4787841 укладеного з [PERSON] 08 лютого 2014 року та дійсного до 07 лютого 2015 року (а.с.11). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була. Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження за фактом спричинення аварійних пошкоджень автомобілю №2628 від 03 лютого 2015 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «ЗАЗ» дрн [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, становить 15247,11 грн. без урахування втрати товарної вартості (а.с.15-18). Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги зазначений висновок, проведений у відповідності до чинного законодавства. Наказами Моторного (транспортного) страхового бюро України №3215 від 17 червня 2015 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON]» визначено до сплати 15247,11 грн. (а.с.26). Згідно платіжного доручення № 3215 від 18 червня 2015 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування [PERSON] на загальну суму 15247,11 грн. (а.с. 27). Письмова пропозиція позивача від 19 червня 2015 року за вих. №3/1-05/17422 щодо вирішення справи в добровільному порядку відповідачем залишена без реагування (а.с.28). Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та роз'ясненнями наданими в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з послідуючими змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним. Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 15247,11 грн., перейшло право вимоги, яке [PERSON]. на підставі ст.ст.1187, 1188 ЦК України, мав до відповідача, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved