Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 17 червня 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном кредиту, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач не виконує умови взятого на себе зобов'язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, в зв'язку з чим, станом на 30 вересня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 478 грн. 15 коп., яка складається з: 7 679 грн. 05 коп. заборгованості за кредитом, 11 000 грн. 14 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 1 300 грн. заборгованості по пені та комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 998 грн. 96 коп. штрафу (процентна складова). Ухвалою суду від 16 грудня 2015 року відкрито провадження у справі та признаечно до судового розгляду на 2 лютого 2016 року (а.с. 45). Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 р. позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 478,15 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1 218,00 грн. (а.с. 54-55). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 р. вказане заочне рішення суду скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 112). Копія вказаної ухвали отримана відповідачем 29 жовтня 2018 р. (а.с. 122). У встановлений вказаною ухвалою строки відповідач відзив на позовну заяву, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подав. За таких обставин, суд у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 17 червня 2013 року відповідач [PERSON] отримав від позивача ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном кредиту, що відповідає строку дії картки (а.с. 8-34). При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які розміщені на caйті банку, та з якими відповідач ознайомлений під час написання такої заяви, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Таким чином, між сторонами укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, встановивши ліміт на кредит відповідачу у розмірі 300 грн. При цьому, відповідач дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і надав право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт (п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банків послуг власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. Згідно з положеннями п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг строки і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт по кредитним карткам з установленим мінімальним обов'язковим платежем, а також овердрафту, що виникає по таким карткам, наведений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною договору, а також встановлюється даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості по кредиту. Строк повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. Строк погашення процентів по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа. Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» обов'язковий щомісячний платіж становить 7% заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, що слідує за звітним. Оскільки, відповідачем порушене зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними, що встановлені Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, до яких він приєднався, то станом на 30.09.2015 р. за ним обліковується прострочена заборгованість за тілом кредиту на суму 7 679,05 грн., 11 000,14 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями п. 1.1.5.20, п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмір 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Відповідно до п. 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, Умовами і Правилами клієнт платить банку по кожному випадку порушення пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної дисконтної ставки НБУ, що діяла у період, за який платиться пеня, за кожний день прострочення. Згідно з наданого позивачем розрахунку останнім відповідачу в порядку п. 1.1.5.25. Умов та правил надання банківських послуг нараховано пеню в розмірі 1 300 грн., правильність якого відповідачем не спростована. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позову в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 998,96 грн. штрафу (процента складова), нарахованого позивачем в порядку п. 1.1.5.20, п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг з огляду на таке. Як зазначалося положеннями Умов та правил надання банківських послуг передбачено стягнення штрафу з позичальника при порушенні останнім строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням, а також сплата пені у разі прострочення виконання зобов'язання (п.п. 1.1.5.20, 1.1.5.25, п. 2.1.1.7.6) Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про не дотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованих ним в порядку п. 1.1.5.20, п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 998,96 грн. штрафу (процента складова) є безпідставними та задоволенню не підлягають. Разом з тим, враховуючи, що відповідачем порушено передбачений договором б/н від 17 червня 2013 р. порядок погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за його користування та комісій, позовні вимоги в частині стягнення в примусовому порядку з відповідача заборгованості: 7 679,05 грн. - тіло кредиту, 11 000,14 грн. - відсотки за користування кредитом та нарахованої позивачем пені - 1 300 грн., що разом становить 19 979,05 грн., підлягають задоволенню. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, слід зауважити, що доводи заяви відповідача про перегляд заочного рішення від 25 квітня 2018 р. (а.с. 67-68) про непідписання ним кредитних договорів, неотримання коштів в кредит та підроблення позивачем документів, які стали підставою для звернення до суду, в належний спосіб відповідачем перед судом не доведені, що вказує на їх безпідставність та необґрунтованість. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме на 19 979,05 грн., що становить 93,02 % від заявленої ціни позову 21 478,15 грн. У зв'язку з цим, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 132,98 грн. (93,02% від 1 218 грн.) відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial