overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, третя особа: Ізюмська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач вказує, що пропустив строк на подачу заяви про прийняття спадщини з поважних причин та просить встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Представник Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області та Ізюмська державна нотаріальна контора надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. [INFO] померла його мати - [PERSON], що постійно мешкала в селі Червона Поляна Ізюмського району Харківської області. (а.с.5,6). На день її смерті залишилось спадкове майно, на яке померла залишила заповіт на ім'я позивача, посвідчений 25 червня 2010 року Зелінською Т. І. державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-663. Згідно заповіту все своє майно заповіла своєму сину [PERSON] Позивач обіймає помаду енергетика в Державному підприємстві дослідне господарство «Червоний жовтень» інституту рослинництва ім. В. Я. Юр'єва УААН і постійно знаходиться за місцем розташування підприємства Харківська область, Балаклійський район, селище Веселе, а з травня по жовтень 2016 року був безвиїзно задіяний на підприємстві , про що є відповідна довідка № 226 від 28.10.2016 року. (а.с.12-14). Те, що вона рідна мати позивача, підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.7). Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги. Інших спадкоємців не має. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до позичальника [PERSON] про стягнення 200 000 грн. заборгованості за договором позики від 02.12.2010 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.12.2016 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання на 03.03.2017 року. При цьому, позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0350 га, яка розташована на території [ADDRESS] за кадастровим номером: [NUMBER], яка зареєстрована за [PERSON] Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За твердженням позивача з огляду на недобросовісність виконання відповідачем своїх зобов»язань та порушення строків оплати за договором позики, вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, а тому захист інтересів позивача у даній справі може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову. Із долученого до матеріалів заяви копії договору позики вбачається, що кошти [PERSON] від [PERSON] отримані саме для придбання земельної ділянки [ADDRESS] Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] та нотаріально засвідченого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 22.12.2010 року за реєстровим номером 4887 посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки на підставі якого право власності на земельну ділянку [ADDRESS] перейшло до [PERSON] Таким чином, з огляду на позовні вимоги та наявні матеріали справи, суд вважає, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами, а тому суд приходить до висновку про необхідність накладення арешту в межах суми заявлених позовних вимог на належну [PERSON] на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,0350 га, яка розташована на території [ADDRESS] за кадастровим номером: [NUMBER].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

у листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Сарівської сільської ради Гадяцького району про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, вказуючи, що у січні 2006 року померла [PERSON], яка на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким належне їй майно, в тому числі земельну ділянку (пай) заповіла позивачу. На даний час позивач не має можливості скористатися правом на спадщину на земельну ділянку площею 1,820 га в звязку з відсутністю правоустановчих документів на земельну ділянку, що спонукало звернутися до суду. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Третя особа звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі представника. Судом встановлено, що 10 липня 2000 року в с. Сари Гадяцького району [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким земельну ділянку заповіла [PERSON] Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1, 660 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 20155,07 грн. 24 січня 2006 року в с. Сари Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно довідки Сарівської сільської ради на дату смерті, [PERSON] була зареєстрована та проживала одна [INFO]. З повідомлення державного нотаріуса вбачається, що після померлої [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] Державним нотаріусом позивачу відмовлено в оформленні спадщини на земельну ділянку після смерті [PERSON] в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на земельну ділянку за заповітом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом предмет якого був змінений позивачем до початку розгляду справи по суті, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 29.08.2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (актовий запис № 2212) між ним та [PERSON] В обгрунтування позову посилається на погіршення між ними стосунків, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, ведення спільного господарства та припинення спільного проживання. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явився повідомлений про день та час слухання справи належним чином,cвоєю заявою просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася повідомлена про день та час слухання справи належним чином, представник відповідача cвоєю заявою просить розглядати справу за його відсутності проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2009 року про що Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зроблено актовий запис № 2212 та видано відповідне свідоцтво/а.с.5/. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Із пояснень наведених у позовній заяві вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки і мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на наступне. 22.07.2004 року помер його батько [PERSON]. Після смерті батька залишилося спадкове майно: житловий будинок та земельний пай. Він є спадкоємцем першої черги, який має обовязкову частку у спадковому майні, як повнолітній непрацездатний син спадкодавця, однак через пропущений встановлений законодавством шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, нотаріус порекомендував звернутися до суду з позовом. Він вважає, що встановлений законодавством шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин, оскільки тяжко хворів, переніс декілька інсультів. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлено належним чином. Дослідивши доводи сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 1217 ЦК України позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. Згідно ст. 1241 ЦК України, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Відповідно до ст. 1270 п. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 22.07.2004 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖД №465916, виданим Комінтернівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 06.10.2016 року, актовий запис №31 від 24.07.2004 року. [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-АВ №480857, виданого Онисківською сільською радою Комінтернівського району Одеської області 29.05.1972 року, актовий запис №16. Згідно витягу із акту огляду у МСЕК серії МСЕ №099793 [PERSON] встановлено 17.11.2003 року другу групу інвалідності. Суд визнає причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, а також те, що відмова у встановленні додаткового строку для прийняття спадщини суттєво порушить законні права та інтереси позивача. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин і позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 1270 п. 1, 1272 п.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на наступне. [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно - житловий будинок. Він є спадкоємцем першої черги за законом, однак через пропущений встановлений законодавством шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, нотаріус порекомендував звернутися до суду. Він вважає, що встановлений законодавством шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин, оскільки вважав, що проживаючи разом з матір'ю за одною адресою та фактично прийнявши спадщину, може звернутися до нотаріуса з заявою в будь-який час. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомлено, про дату та час розгляду справи сповіщено належним чином. Дослідивши доводи сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 1217 ЦК України позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до ст. 1270 п. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом, виготовленим Комінтернівським РБТІ станом на 23.03.2016 року. [INFO] [PERSON] померла. Суд визнає причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, а також те, що відмова у встановленні додаткового строку для прийняття спадщини суттєво порушить законні права та інтереси позивача. Постановою ВРУ №1465 від 14.07.2016 року назву Комінтернівського району змінено на Лиманський район. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин і позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 1270 п. 1, 1272 п.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 14 жовтня 2000 року із [PERSON]. В обґрунтуванні позову [PERSON] зазначає, що через різні характери та відсутність між ними взаєморозуміння та довіри подружні відносини фактично припинено з січня 2015 року, сторони проживають окремо. Вважає, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам та є неможливе, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав повністю та пояснив, що має намір створити сім'ю з іншою жінкою, просив розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що два роки намагалася зберегти шлюб, однак поведінка позивача свідчить про фактичний розпад сім'ї, погодилася на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача, пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України (далі СК) дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як визначено ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як визначено\~ ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3 та ч.4 ст. 56 СК України). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема свідоцтва про одруження серії І-ЕГ № 039310, виданого Локачинським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, сторони перебувають в шлюбі з 14 жовтня 2000 року. Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], про що зазначено у свідоцтві про народження серії І-ЕГ № 130297. Враховуючи поведінку сторін, приймаючи до уваги те, що фактично подружні відносини між сторонами припинено, сторони проживають окремо, та те, що позивач не бажає зберегти сім'ю та має намір створити іншу сім'ю, а відповідач погодилася на розірвання шлюбу, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати у справі необхідно залишити за позивачем згідно поданого клопотання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 20 травня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №\~148. В обґрунтування позову зазначав, що з 20 травня 2005 року він перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], і дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Із 2008 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що за таких обставин збереження сімї є неможливим та суперечить їхнім інтересам. Шлюб вони розривають вперше. Спір про місце проживання дітей та поділ спільного майна подружжя відсутній. Позивач [PERSON] у суді позов підтримав, просив суд його задовольнити, сплачений ним судовий збір із відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] у суді позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 20 травня 2005 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №\~148. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], і дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони з 2008 року подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 25.08.2001 року Солом'янським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві (актовий запис № 541) між ним та [PERSON] посилаючись на різні характери та погляди на життя, шлюб та сім'ю та фактично окреме проживання. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримує та просить його задовольнити. Позивач пояснив, що з [PERSON] вони разом не проживають з вересня 2016 року, спорів пов'язаних зі сплатою аліментів, поділу майна наразі немає. [PERSON] у судовому засіданні позов визнає. Бажає залишити прізвище набуте у шлюбі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2001 року, про що Солом'янським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві зроблено актовий запис № 541 та видано відповідне свідоцтво (а.с.7). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Із пояснень сторін вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved