Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

У липні 2016 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з Ленінського районного суду м. Харкова надійшли виділені в окреме провадження позовні вимоги ПАТ «ІдеяБанк» до [PERSON] про вилучення предмета застави\~ та звернення на нього стягнення. Позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова із позовом про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 18.05.2011р. уклав із відповідачем [PERSON]С кредитний договір №910.77438, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 63685,90 грн. на придбання транспортного засобу «ВАЗ-211040» д.н.з. [NUMBER]. Кредит надавався строком до 18.05.2014 р. Відповідач [PERSON]С неналежним чином виконував свої обовязки внаслідок чого в нього утворилася заборгованість в розмірі 159853,01 грн., яка складається з простроченого боргу 36211,04 грн., прострочених процентів 13568,20 грн., строкових процентів 200,01 грн., пені 109873,76 грн. В забезпечення виконання кредитних зобовязань між позивачем та відповідачем [PERSON]С було укладено договір застави транспортного засобу «ВАЗ-211040» д.н.з. [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності. По даному позову ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04.12.2015р. було розєднано в самостійні провадження вимоги ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON]С, [PERSON]В про стягнення заборгованості за кредитним договором, виділивши в окреме провадження вимоги ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON]С про звернення стягнення на предмет застави. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2015 р. цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON]С про звернення стягнення на предмет застави було передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова у звязку з тим, що відповідач зареєстрований на території Ленінського району м. Харкова. Позивачем направлено до Ленінського районного суду м. Харкова клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача [PERSON], яка мешкає у м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 9/а, кв.7, а також про зміну предмету позову, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON]С на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 910.77438 в сумі 159853,01 грн.; вилучити у відповідачки [PERSON], або в інших осіб, у яких може знаходитися транспортний засіб, що є предметом застави\~автомобіль «ВАЗ-211040», д.н.з АР 5170 СК, та передати його позивачу; в рахунок погашення заборгованості відповідача [PERSON]С за кредитним договором в сумі 159853,01 грн., звернути стягнення на користь ПАТ «Ідея Банк» на предмет застави\~автомобіль «ВАЗ-211040», д.н.з АР 5170 СК, що належить [PERSON], шляхом продажу зазначеного автомобіля позивачем будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оцінювання, для чого надати позивачу усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору 1598,53 грн. та інші можливі витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом даної справи. Зміну предмету позову мотивовано тим, що актуальним власником заставного майна автомобілю, є [PERSON], відповідно до інформації, наданої сервісним центром в Харківській області. (а.с. 6-13) Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30 червня 2016 р., від 30 червня 2016 року розєднано в самостійні провадження вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до\~ [PERSON] та [PERSON]. Виділено в окреме провадження вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про вилучення предмету застави автомобілю [NUMBER], а також про звернення на нього стягнення. Позовна заява ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON] про вилучення предмету застави автомобілю [NUMBER], а також про звернення на нього стягнення направлено для розгляду за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Визнано остаточними позовними вимогами, що розглядаються Ленінським районним судом м. Харкова: стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №910.77438 в сумі 159853,01 грн. (а.с. 3-5) 11.11.2016 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя прийнято до провадження виділені вимоги ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON] про вилучення предмету застави автомобілю [NUMBER], а також про звернення на нього стягнення. (а.с. 114). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про вилучення предмета застави\~ та звернення на нього стягнення залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги [PERSON]М (а.с. 140-141). Згідно виділених вимог позивач просить суд: вилучити у [PERSON], адреса реєстрації: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 9/А, кв. 7, дата народження: 30.05.1986 р. або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль автомобіля марки ВАЗ 211040, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) Y6L211040ВL222840, державний номерний знак [NUMBER] та передати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819), адреса реєстрації: м. Львів, вул. Валова, буд. 11; в рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) за кредитним договором № 910.77438, в сумі 159 853,01 грн., яка складається з: простроченого боргу - 36211,04 грн., прострочених процентів - 13568,2 грн., строкових процентів - 200,01 грн., пені -109873,76 грн., звернути стягнення на користь ПАТ «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819) на предмет застави, який належить [PERSON], адреса реєстрації: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 9/А, кв. 7, дата народження: 30.05.19 8 6 р., а саме автомобіль марки ВАЗ 211040, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) Y6L211040ВL222840, державний номерний знак [NUMBER] транспортний засіб/предмет застави), шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які повязані з продажем автомобіля тощо). Стягнути солідарно з [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) та [PERSON], адреса реєстрації: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 9/А, кв. 7, дата народження: 30.05.1986 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819) витрати по сплаті судового збору в сумі 1598,53 грн. Представник позивача надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 120). Відповідач по справі [PERSON] та її представник у судове засідання не зявилася, хоча про час день та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача надала суду заяву, в якій просить розглядати справи за їх відсутності. Також представником надані заперечення, відповідно до яких відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити в позовних вимогах на підставі того, що вона є добросовісним набувачем спірного майна на підставі наступного. Під час придбання автомобіля відповідачці не було відомо про наявність заборони відчуження автомобіля, виконані нею під час купівлі автомобіля дії відповідають вимогам діючого «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів...», затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998 р. № 1388 (в редакції Постанови КМУ від 23.12.2009 р. № 1371) зі змінами і доповненнями. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час день та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харків по справі № 642/10390/15-ц позовні вимоги ПАТ «Ідея Банк» задоволені. Стягнуто з [PERSON]М на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 159853 грн. 51 коп.; стягнуто з [PERSON]М на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір у розмірі 1598 гривень 53 копійка. Зазначеним рішенням суду встановлено, що 8.05.2011 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON]М було укладено кредитний договір №910.77438, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 63685,90 грн. на придбання транспортного засобу «ВАЗ-211040» номер кузову Y6L211040BL222840. Кредит надавався строком до 18.05.2014р. В забезпечення даного кредитного договору між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON]М було укладено договір застави № 910.77438 від 01.07.2011р.,\~предметом якого був автомобіль «ВАЗ-211040» держ. № [NUMBER]. За розрахунком позивача, заборгованість [PERSON]М за вказаним кредитним договором станом на 02.07.2015 р. становить 159853,01 грн., яка складається з простроченого боргу 36211,04 грн., прострочених процентів 13568,20 грн., строкових процентів 200,01 грн., пені 109873,76 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до чч. 1, 2 ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель .набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.ч. 1,2 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк, якщо іншого не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо іншого не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: - обтяжувач дав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; - відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим законом. Це правило відповідає речовій природі застави як способу забезпечення, що отримало назву «право слідування». Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна автомобіль ВАЗ 211040, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) Y6Б211040ВБ222840, державний номерний знак [NUMBER], на час реалізації заставленого майна було в заставі ПАТ «Плюс Банк», яке було перейменовано в ПАТ «Ідея Банк» (а.с. 56, 64). Отже, реалізація (продаж) автомобіля, що є предметом застави, не припинило застави, тому на нього може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 07.10.2010 р., яка викладена в «Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 роки) та на п. 9 Постанови Пленуму ВСС України від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави в одному позові є можливим і правомірним, оскільки заставодавцем є інша особа, ніж позичальник, тому поєднання позовних вимог про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави не вважається подвійним стягненням. Така ж думка викладена в правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 №6-7 цсІЗ. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON] про вилучення предмета застави\~ та звернення на нього стягнення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов»язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно абзацу 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» від 12.06.2009 року встановлено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Згідно з ч. 1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Як зазначено у ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Аналогічна норма передбачена і в ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. За змістом ч. 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком, якщо обтяжувачем надана згода на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження або відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Разом з тим, статтею 10 зазначеного Закону встановлено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна, і добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Крім того, як встановлено ст.328 ЦК України право власності набувається з підстав, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [PERSON] придбала автомобіль на відплатній основі у власника [PERSON], щодо якої на час продажу автомобіля будь-яких застережень чи заборони його відчуження не існувало. Укладену угоду по придбанню автомобіля не визнано недійсною у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності на автомобіль набуто [PERSON] на підставах, не заборонених законом. Порядок реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів врегульовано затвердженим Постановою КМУ від 07.09.1998 р. № 1388 Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. Цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Пунктом 5 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Дії відповідачки при оформленні права власності на автомобіль ВАЗ 211040, номер кузова [NUMBER] відповідають вимогам діючого «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів...», затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998 р. № 1388 (в редакції Постанови КМУ від 23.12.2009 р. № 1371) зі змінами і доповненнями. Вказаний порядок не передбачає необхідність отримання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Будь-яких доказів того, що [PERSON] було відомо на час придбання спірного автомобіля про наявність обтяжень на нього суду не надано. Між [PERSON] та банком не має договірних відносин, відповідно до яких вона дала згоду виступати майновим поручителем за [PERSON] Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати у розмірі 1598,53 грн., сплачені ПАТ «Ідея Банк» при подачі позовної заяви вже стягнуто в повному обсязі з [PERSON], а отже позовна вимога про солідарне стягнення судових витрат не підлягає задоволенню.

Outcome: partial