Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

У липні 2018 року позивач ТОВ «Перший український експертний центр» звернувся до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачці на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2522, виданий 20 листопада 2014 року, належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (витяг №6 з протоколу від 05 грудня 2012року), житловий будинок за адресою: [ADDRESS] переданий на обслуговування та експлуатацію експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр», яке прийняло вказаний будинок в подальшу експлуатацію, що підтверджується актом приймання-передачі. У будинку, зокрема і квартирі, за вищезазначеною адресою, позивачем безперебійно надавались і надаються житлово-комунальні послуги. Проте, у зв`язку з несплатою комунальних послуг, станом на 30.06.2018 р. відповідачка має заборгованість в сумі 16 102,24 грн. На даний час заборгованість не погашена та завдає збитків товариству, у зв`язку із чим відповідачці здійснюються нарахування інфляційних втрат у розмірі 1 175,49 грн. та 3% річних у розмірі 308,60 грн. Відповідачка в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти позовних вимог позивача, обгрунтовуючи це тим, що 10 листопада 2014 року між нею та ТОВ «Перший український експертний центр» як виконавцем було укладено договір №10-1 про надання послуг утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в Додатку №1 до якого було встановлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для першого поверху 3,90 грн. за 1 кв.м., для інших поверхів - 4,40 грн. за 1 кв.м. Зазначила, що розрахунки позивача щодо її заборгованості з березня 2016р. по червень 2018р. не відповідають дійсності, мають помилки, а вказані в них дані не відповідають фактичним рахункам, які позивач надсилав їх на оплату. Так, загальна сума заборгованості відповідачки за вказаний період становить 2 459,17 грн., а не 16 102,24 грн. як помилково визначив позивач, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості слід відмовити. ТОВ «Перший український експертний центр» подав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що станом на червень 2018 року існує заборгаваність на суму 16 102,42 грн. за період з березня 2016 року по червень 2018 року. Відповідачка отримує житлово-комунальні послуги, не відмовлялась від їх отримання, отримує рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги, які містять у собі суму заборгованості. На підтвердження забезпечення своєчасного надання житлово-комунальних послуг належної якості Позивачем надано копії відповідних актів, тому позовні вимоги ТОВ «Перший український експертний центр» до [PERSON] є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. До судового засідання Позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій зазначено, що з моменту звернення до суду та до 02 серпня 2019 року заборгованість відповідачки за надані житлово-комунальні послуги зменшилась (відповідачка на рахунок позивача сплатила заборгованість, що підтверджується звітами про перерахування комунальних платежів), тому ТОВ «Перший український експертний центр» просив стягнути з відповідачки суму інфляційних нарахувань - 1 175,49 грн. та три відсотки річних - 308,60 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Представник позивача, до судового засідання подав до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримує в повному обсязі; розгляд справи просить провести за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилась; про час та місце розгляду справи сповіщалась у встановленому законом порядку; причини неявки суду не сповістила. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов з урахуванням зменшення позовних вимог підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 05 грудня 2012 року та акту приймання-передачі на баланс обслуговування житлового будинку житловий будинок [ADDRESS] був переданий на обслуговування та експлуатацію експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр». Відповідачка є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко А.В. 20 листопада 2014 року та зареєстрованого в реєстрі за №2522. 10 листопада 2014 року між ТОВ «Перший український експертний центр» та Відповідачкою було укладено Договір №10-1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення Виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] (загальною площею 130,9 кв.м. ) у м. Києві , Споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленими тарифами у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Згідно із розрахунком заборгованості б/н від 25 червня 2018 року, доданим позивачем до позовної заяви, розмір заборгованості відповідачки за житлово-комунальні послуги станом на 30 червня 2018 року за період з червня 2016 року по червень 2018 року становить 16 102,24 грн., за період з січня 2017 року по травень 2018 року інфляційні нарахування - 1 175,49 грн., 3% річних - 308,60 грн. Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Відповідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Статтею 66 Житлового кодексу України визначено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу. Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ст. 68 ЖК України). Відповідно до п. п. 4, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, власник житла та наймач квартири зобов`язаний за рахунок власних коштів оплачувати всі витрати, пов`язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Власники та наймачі квартир зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Згідно із п.5) ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до правової позиції, викладеною у постанові Верховного Суду України від 20 червня 2012 року в справі 6-68цс12, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п.10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Судом було встановлено, що позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг в будинку [ADDRESS] , які були надані відповідачці, що є власницею квартири № 1 у вказаному будинку, при цьому, остання зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг у встановлені строки не виконує. Разом з тим, з моменту звернення Позивачем до суду та до 02 серпня 2019 року заборгованість відповідачки за надані житлово-комунальні послуги зменшилась, а саме відповідачка на рахунок позивача сплатила заборгованість за період з червня 2016 року по червень 2018 року, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 02 жовтня 2019 року та звітом №1060970 від 05 серпня 2019 року про перерахування комунальних платежів за 02 серпня 2019 року, та №1060963 від 06 серпня 2019 року про перерахунок платежів за 05 серпня 2019 року. Таким чином, оскільки відповідачкою була погашена основна сума заборгованості за житлово-комунальні послуги, з урахуванням заяви представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України за період з січня 2017 року по травень 2018 року інфляційні втрати в розмірі 1 175,49 грн. та 3 % річних в розмірі 308,60 грн., оскільки правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 1762,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved