Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

У листопаді 2014 році року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем уклала шлюб 30.03.2013 року. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.10.2014 року шлюб розірвано. Відповідач не приймає участь в утриманні дитини, кошти не надає. Донька проживає разом з позивачем. Позивач бажає, щоб відповідач матеріально допомагав їй утримувати доньку. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, представник [PERSON] - [PERSON] подав заяву про розгляд без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Судом, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних доказів у справі. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо стягнення аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатні чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Сторони зареєстрували шлюб 30 березня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). 07 жовтня 2014 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб розірвано (а.с. 45). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК Україна. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, передбачено статтею 185 СК України. Відповідно до ст. 108 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач маючи неповнолітню доньку, не належно виконує свої обов'язки щодо її утримання, то позов підлягає задоволенню, тобто аліменти необхідно стягнути з нього примусово в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньку - [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням позовних вимог позивача, а також, те що донька проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, тобто аліменти необхідно стягнути з нього примусово в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки - [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі позову до суду і до виповнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved