Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

У квітні 2019 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08.11.2017 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви про приєднання № 404744611 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) про відкриття обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Згідно з укладеним договором банк видав відповідачеві кредитну картку, відкрив картковий рахунок та надав кредит у сумі 20 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом становила 30% річних; процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом - 40% річних. Оскільки [PERSON] своєчасно не повернув кредит, не сплатив проценти за користування ним у строки, визначені договором, банк просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 23 170 грн. 39 коп. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом надіслання повістки на зареєстроване місце проживання, а тому відповідно до ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 08.11.2017 року між ПАТ «Державний ощадний банк України»» та [PERSON] укладено договір у вигляді заяви про приєднання № 404744611 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до умов вказаного договору відповідачу надано кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом становила 30% річних; процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом - 40% річних. 08.11.2017 року шляхом підписання заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) надано кредит у сумі 20 000 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . Листом-вимогою від 01.07.2018 року № 64361/75/2018-26 [PERSON] повідомлялась про наявну заборгованість. В укладеному між сторонами кредитному договорі визначені чіткі умови виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Банківською установою зобов`язання за договором виконані в повному обсязі, [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав. З наданих позивачем розрахунків суми заборгованості станом на 30.01.2019 року вбачається, що загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає - 23 170 грн. 39 коп., з яких 18 267 грн. 73 коп. заборгованість за кредитом, 60 грн. 46 коп. заборгованість за рахункове касове обслуговування, 438 грн. 84 коп. пеня за прострочену заборгованість, 1 072 грн. 99 коп. інфляційні втрати на суму простроченого кредиту, 147 грн. 02 коп. інфляційні втрати на суму нарахованих та несплачених процентів, 261 грн. 53 коп. 3% річних на суму простроченого кредиту, 52 грн. 38 коп. 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно з п. 9.1. договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції від 19.10.2015 року № 924 за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені Договором, Банк має право нараховувати на суми прострочених слатежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено Договором. Пеня за неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором складає 438 грн. 84 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved