Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в обґрунтування якого зазначила, що вона з 25 жовтня 1997 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано та відповідач на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2000 року сплачував аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття. [PERSON], [INFO] навчається у Київському політехнічному університеті. Враховуючи, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, та знаходиться на її утриманні, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до закінчення дитиною навчання - до 30 червня 2019 року. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 1997 року, який було розірвано 27 червня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого 27 червня 2000 року. Від зазначеного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 19 серпня 1998 року. [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання факультету авіаційних і космічних систем НТУУ «КПІ», що підтверджується довідкою №360 від 30 травня 2016 року. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. ст. 199, 200 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, за змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Позивачка несе витрати по утриманню та вихованню дитини, однак, не має достатніх коштів для забезпечення всіх потреб. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, а з відповідача слід стягнути аліменти на утриманні дитини [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 липня 2016 року і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, оскільки відповідач є батьком дитини, працездатний, працює та має дохід, і зобов'язаний матеріально утримувати дочку. Таку допомогу він має можливість надавати. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Разом з цим, суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Оскільки в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved