Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

У липні 2014 року до суду надійшла позовна заява позовом [PERSON] до [PERSON], про розірвання договору довічного утримання. Позивач зазначила, за віком їй майже 90 років, вона є учасник війни згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 14 листопада 2013 р. вона отримала травму - перелом шийки лівого суглобу і з того часу прикута до ліжка та інвалідного візка. З огляду на повну її неспроможність вона уклала з [PERSON] договір довічного утримання (догляду), який засвідчено 16 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, згідно із цим договором, Відповідач взяла на себе зобов'язання довічно утримувати і доглядати її, забезпечувати щоденним триразовим калорійним харчуванням, надавати побутові послуги, забезпечувати належними лікувальними засобами та предметами особистої гігієни тощо. Сума витрат на усі види її матеріального забезпечення була визначена Договором у розмірі 1250 грн. на місяць. Відповідачеві за договором передана у власність належна позивачеві квартиру [ADDRESS], загальною площею 76,10 м2, яка складається з трьох житлових кімнат житловою площею 53,50 м2. Однак після укладення договору між ними почалися неприязні стосунки. Отримавши майно, Відповідач втратила будь-який інтерес до виконання взятих на себе зобов'язань. Як слідує із її поведінки та розмов по телефону, вона розраховувала на швидку смерть але несподівано для неї вона, позивач, почала одужувати. З січня по квітень 2014 р. Відповідач незадовільно виконувала свої обов'язки за договором, не звертала уваги на її стан та її потреби, зокрема щодо стану здоров'я, обумовленого договором щоденного триразового калорійного харчування, яке було недостатнім і надавалося їй один (рідко два) рази на добу. За час хвороби вона схудла до виснаження, змушена була купувати за свій кошт інвалідний візок за 2500 грн., які дала їй в борг лікар-терапевт Шевченківської районної поліклініки Києва Скрипка Валентина Павлівна), та необхідні для подальшої реабілітації «ходунки». Слід зазначити, що відповідач не лише не бажала виконувати свої обов'язки у повному обсязі, вона фізично не мала часу для їх виконання, працюючи з ранку до вечора. Відповідач, якось не ночувала у квартирі, вночі позивач прокинулася від головного болю і запаморочення відчуваючи запах газу на кухні, де виявила відкритою газову конфорку, вона втратила свідомість і пролежала майже до ранку, після чого вирішила розірвати договір. Проте, у той же день Відповідач разом зі своїм чоловіком, обірвали у квартирі дроти домофону, перерізали кабель телефону, зіпсували телевізор - зробили все, щоб обмежити її комунікативні можливості. Посилаючись на зазначене, позивач просила розірвати договір довічного утримання (догляду) від 16.11.2013 р., засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Александренко Е. Д., та повернути їй майно передане у власність відповідача згідно цього договору; а також звільнити її від сплати судового збору за недостатністю коштів, яких вистачає на придбання продуктів харчування, оплати квартири та інших необхідних їй послуг і потреб. В січні 2015 року представник позивача подав заяву про виклик свідків. Протокольною ухвалою суду від 21.01.2015 року зазначена заява задоволена частково та вирішено викликати свідків: [PERSON], [PERSON]. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судові засідання неодноразово не з'являвся, своїх представників не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв не надав. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Александренко Е. Д. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв не надала. В судовому засіданні 19 лютого 2015 року свідки [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS], пояснила, що знає позивача по спілкуванню в Всеукраїнській Громадській Організації «Федерація Хотьби», куди позивач систематично приходила. Зазначила, що з листопада 2013 року Позивач перестала ходити до зазначеної організації, зателефонувавши Позивачу дізналися про те, що вона зламала лівий стегновий суглоб. В телефонній розмові з Позивачем дізнались про її скарги на опікуна з лютого 2014 року. В травні 2014 року [PERSON] дізналась від Позивача про те, що опікун перестала навідуватись до останньої. Також додала, що опікуна жодного разу не бачила. На даний час [PERSON] буває у позивача 12 годин на день і жодного разу відповідача не бачила. Свідок [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS], працює соціальним робітником в Територіальному центрі № 2 Шевченківського району в судовому засіданні пояснила наступне, знає позивача з травня 2014 року, спочатку приходила двічі на тиждень до позивача, проте відповідача не бачила. Зазначила, що Позивач перебувала на обліку ще з часів, коли був живий її чоловік. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що Позивач та її представник проти заочного розгляду справи не заперечували, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення Представника Позивача, заслухавши пояснення свідків розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Як вбачається з матеріалів справи, Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання залишено без руху. Після виконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви буз руху, Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року відкрито провадження по вищезазначеному позову та призначено у відкрите судове засідання на 21.10.2014 року. В жовтні 2014 року відповідач подала апеляційну скаргу на Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року. Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року апеляційну скаргу відповідача [PERSON] - відхилено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року залишено без змін. В листопаді 2014 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання повернуто до Шевченківського районного суду м. Києва та призначено в судове засідання. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 16 листопада 2013 року був підписаний договір довічного утримання (догляду). Зазначений договір засвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Александренко Е.Д. Згідно п. 1 зазначеного Договору відчужував передає у власність набувача квартиру номер [ADDRESS] взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом. Відповідно до форми 3 виданої 18 березня 2015 року на запит суду КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району» в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], а особовий рахунок відкритий на [PERSON] З травня 2014 року, відповідач не виконувала умови договору довічного утримання, не здійснювала догляду, не надавала матеріальної допомоги, не сплачувала комунальні платежі, стосунки між сторонами погіршились. Відповідно до п. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов»язків, незалежно від його вини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для розірвання договору довічного утримання, укладеного з відповідачем доведені. Таким чином, позивач довів, що відповідач не виконував умов договору довічного утримання або неналежно його виконував, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved