Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

У липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] року помер її батько, [PERSON], [INFO] Після його смерті залишилось спадкове майно. Як донька спадкодавця відповідно до ст. 1261 ЦК України вона відноситься до першої черги спадкоємців. Особисті відносини з батьком до його смерті були такими, що він не проявляв жодної уваги до своїх дітей, можливості підтримувати з ним близький зв'язок не було, зустрічатися з ним могла дуже рідко, але при цьому позивачка не була проти того, щоб допомагати йому по господарству та матеріально. Зі спадкодавцем також підтримував відносини брат позивача, [PERSON], від якого 02.07.2015 року позивачу стало відомо, що батько помер, але за яких обставин йому не було відомо. 02 липня 2015 року позивачка звернулася до Відділу державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо підтвердження відомостей щодо смерті мого батька. Цього ж дня їй було підтверджено дані відомості, та було видано Свідоцтво про смерть [PERSON], дата смерті - [INFO] року, актовий запис № 1783 від 06.11.2014 року, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Оскільки державна реєстрація смерті відбувалася по м. Нікополю Дніпропетровської області, 04.07.2015 року позивачка звернулася до КП «Ритуальна служба» м. Нікополя, де було надано інформацію, щодо місця поховання батька, а також було відшкодовано витрати на поховання, оскільки поховання було здійснено за рахунок держави. У зв'язку з тим, що вона з батьком проживали окремо та спілкувались дуже рідко, вчасно повідомлена про його смерть не була, позивачка не мала можливості, у строки, встановлені законом звернутися до нотаріальної контори із заявою про вступ до спадщини. 07 липня 2017 року позивачка звернулася до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Скосарєвої Вікторії Вікторівни із заявою про отамання свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено, в зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 ЦК України. З урахуванням зазначеного, позивачка просить суд встановити додатковий строк для прийняття спадщини та подання до нотаріальної контори заяви про вступ до спадщини за законом, що відкрилася після смерті її батька, [PERSON], [INFO], що помер [INFO] року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Дніпровська міська рада в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в зв'язку з тим, що вказані позивачем причини пропуску строку, встановленого для прийняття спадщини, є неповажними. Третя особа Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Скосарєва В.В. в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України(ст.3). Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого 02.07.2015 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції серія [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року. Постановою Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Скосарєвої Вікторії Вікторівни від 07.07.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого [INFO] року [PERSON], у зв'язку з неподанням заяви про прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк. Як вбачається із копії спадкової справи № 5/2015, наданої Приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Скосаревою В.В. позивач звернулася 07.07.2015 року із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON]. У відповідності з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкову справу після смерті гр. [PERSON] заведено не було. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповіт від імені гр. [PERSON] не посвідчувався. Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини, згідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, є день смерті особи. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України. В матеріалах справи наявна довідка з місця роботи позивачки - ТОВ «С.І. Груп Транс» від 27.12.2016 року, з якої вбачається що [PERSON] в період з 14 листопада 2014 року по 02 квітня 2015 року знаходилася у відпустці по вагітності та пологах. Судом встановлено, що позивачка пропустила строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки її не було вчасно сповіщено про смерть батька, з яким вона не проживала разом, крім того, позивачка в зв'язку з вагітністю та тривалим перебуванням на лікарському обстеженні з цього приводу та подальшими пологами, мала перешкоди для подання заяви особисто та у встановлений законом строк. Тому суд, дійшов висновку, що позивачка пропустила строк для звернення із заявою про прийняття спадщини з поважної причини, а відтак у суду є підстави для задоволення позовних вимог та визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, а саме трьох місяців. На підставі рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець повинен у визначений судом строк звернутися до нотаріальної контори та подати відповідну заяву, після чого він буде вважатися таким, що прийняв спадщину. На підставі ст.ст. 1220, 1261, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved