Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], М(Т)СБ України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди посилаючись на те, що 22.04.2013 року о 07.50 хв. на вул. Набережній Заводській в м. Дніпропетровську водій автомобіля марки «КІА СЕRАТО», д/н [NUMBER] [PERSON], під час руху не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, скоїв зіткнення з автомобілем марки NISSAN QASHQAI д/н [NUMBER], яким керував [PERSON], в результаті чого останньому автомобілю нанесено механічні пошкодження, чим і завдана матеріальна шкода. Згідно довідки Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 05.07.2013 року за № 14/6Б-399, автомобіль марки «КІА СЕRАТО», д/н [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] Постановою судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2013 року за справою про адміністративне правопорушення за № 171/1347/13-п (3/171/406/13), [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, та на останнього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340,00 грн. Згідно висновку № 2304/13/13 експертного дослідження про оцінку вартості матеріального збитку від 08.05.2013 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки NISSAN QASHQAI, д/н [NUMBER], який належить на праві приватної власності позивачу, оцінюється у розмірі 29072,74 грн. Крім того, позивач зазначає, що з метою визначення розміру матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП 22.04.2013 року було ним оплачено: послуги станції технічного обслуговування з розібрання автомобіля у розмірі 300,00 грн., послуги експерта у розмірі 700,00 грн., послуги пошти про направлення телеграми відповідачу про виклик для участі в огляді автомобіля марки NISSAN QASHQAI, д/н [NUMBER] у розмірі 74,64 грн., послуги пошти про направлення телеграми страховій компанії «ЛАФОРТ» про виклик для участі в огляді автомобіля марки NISSAN QASHQAI, д/н [NUMBER] у розмірі 91,44 грн. Тобто, окрім матеріальних збитків на ремонт вищевказаного автомобіля позивач також зазнав додаткових збитків на загальну суму у розмірі 1166,08 грн. Позивач вважає, що загальна сума матеріальних збитків завданих йому в результаті ДТП становить 30238,82 грн. Окрім, матеріальної шкоди, позивач вважає, що йому завдано і моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10000,00 грн. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 30238,82 грн., моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. та судові витрати у розмірі 402,39 грн. (а.с.1-4). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2013 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 500,00 грн. та судові витрати по справі пропорційно задоволених позовних вимог, в задоволенні позову до М(Т)СБ України - відмовлено (а.с.143-148). В апеляційній скарзі (а.с.152-156) [PERSON] просив рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки: - задовольняючи позовні вимоги частково, суд не врахував втрати товарної вартості дорожньо-транспортного засобу позивача після скоєння ДТП; - ліцензія, яка була видана ПрАТ СК «Лафорт», скасовано розпорядженням № 3031 від 29.08.2013 року та Господарським судом м. Києва було порушено справу про банкрутство відносно цього товариства; - суд безпідставно зазначив, що розмір моральної шкоди значно завищено позивачем, оскільки на момент скоєння ДТП автомобіль позивача проїхав лише 6300,0 км, не міг їздити на роботу та перевозити вагітну дружину, яка постійно нервувала, що відобразилось на особистому житті позивача. В інші й частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржене. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що внаслідок скоєння ДТП, винним у скоєнні якого є відповідач [PERSON], майну позивача спричинено збитки, які мають бути відшкодовані страховиком за полісом про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2013 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні 22.04.2013 року ДТП за участю автомобіля позивача, якому спричинено пошкодження (а.с.12). Згідно п.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем застрахував свою цивільно-правової відповідальність в ПрАТ СК «Лафорт». Отже відповідач [PERSON] відповідає перед позивачем за спричинену шкоду у розмірі, що є різницею між фактичним розміром шкоди, встановленим рішенням суду першої інстанції, і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Доводи апеляційної скарги щодо скасування ліцензії ПрАТ СК «Лафорт» та порушення Господарським судом м. Києва справи про банкрутство не можуть бути прийняті до уваги. Відповідно до пп.«ґ» п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, відшкодовує МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. Як встановлено судом першої інстанції, на цей час відомості про визнання ПрАТ СК «Лафорт» банкрутом та/або його ліквідацію відсутні. Тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову до М(Т)СБ України немає. Не можуть бути враховані доводи апеляційної скарги щодо розміру моральної шкоди з посиланням на стан вагітної дружини, оскільки такі підстави спричинення моральної шкоди не зазначені в позовній заяві позивача, не були предметом дослідження в суді першої інстанції та не враховувались судом першої інстанції при ухваленні рішення в частині стягнення моральної шкоди. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до положень п.32.7. ст.28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до висновку експертного дослідження від 08.05.2013 року розмір матеріальної шкоди внаслідок пошкодження в ДТП автомобіля позивача становить 29072,74 грн., в тому числі втрата товарної вартості - 6843,21 грн. (а.с.17-59). З зазначеним висновком відповідач [PERSON] в суді першої інстанції погодився. Рішення суду першої інстанції щодо розміру шкоди у сумі 29072,74 грн., спричиненої позивачу внаслідок пошкодження автомобіля, відповідачем [PERSON] не оскаржене. З огляду на це колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в частині стягнення втрати товарної вартості підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального права з укладенням апеляційним судом нового рішення відповідно до вимог ст.309 ЦПК України про задоволенні позову в цій частині. Крім того відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, до яких належать витрати пов'язані з проведенням експертного дослідження щодо встановлення розміру матеріальної шкоди. Як вбачається зі справи, позивачем сплачено судовий збір у сумі 402,39 грн., а також витрати на розібрання та збирання автомобіля для проведення дослідження у сумі 300,00 грн. (а.с.15), на телеграми відповідачам у сумі 74,64 грн. та 91,44 грн. (а.с.13,14), за послуги експерта у сумі 700,00 грн. (а.с.16). З врахуванням часткового задоволення позову до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в частині стягнення втрати товарної вартості у сумі 6843,21 грн., з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 94,71 грн. та судові витрати, пов'язані з розглядом судової справи, у сумі 274,46 грн. (70,61 грн. + 17,57 грн. + 21,52 грн. + 164,76 грн.). У зв'язку з викладеним і

Outcome: approved