Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (ПАТ «Укрінбанк») про видачу банківського вкладу. Позов мотивовано тим, що 17.09.2015 року між позивачкою та відповідачем було укладено [PERSON] договір про розміщення банківського вкладу № 10-1384905. Відповідно до даного договору на імя позивача відкрито депозитний рахунок на строк з 17.09.2015 року по 19.10.2015 року на суму 3302,83 доларів США. На виконання умов договору, позивачем цього ж дня було передано відповідачу суму вкладу. 05 жовтня 2015 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про повернення коштів, а також нарахованих відсотків за вказаним вкладом після закінчення дії договору, а саме з 20.10.2015 року по 23.10.2015 року. Але належну відповідь на свою заяву позивачка не отримала, так само як і коштів. В звязку з цим, позивачка для захисту своїх інтересів звернулася до суду та просить стягнути з відповідача депозитний вклад та сплачений нею судовий збір. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на електронну адресу суду направив письмове заперечення проти заявленого позову, в якому просить суд в задоволенні позовних вимог позивача відмовити, посилаючись на те, що з 25 грудня 2015 року по 24 березня 2016 року в ПАТ «Укрінбанк» запроваджено процедуру виведення його з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, відповідно до якої всі повноваження органів управління банку, спостережної ради і правління та органів контролю призупиняються, такі повноваження набуває Фонд, таким чином ПАТ «Укрінбанк» не наділений повноваженнями щодо задоволення вимог вкладників. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши письмове заперечення представника відповідача та дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17 вересня 2015 року позивачка уклала з відповідачем [PERSON] договір про розміщення банківського вкладу № 10-1384905, згідно якої позивачка розмістила в банку відповідача грошовий вклад на суму 3302,83 долари США 83 центи на строк з 17.09.2015 року по 19.10.2015 року, зі сплатою процентів за ставкою 10 % річних (а.с.5). Внесення позивачем грошового вкладу шляхом перерахування коштів на відповідний депозитний рахунок підтверджується матеріалами справи, а саме меморіальним ордером № 11326816 від 17.09.2015 року (а.с.6). Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Крім цього, згідно п. 3.3 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», яке затверджено постановою правління Національного банку України за № 516 від 03.12.2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 3 ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно вимог ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризмом, передбачених законом. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. 05.10.2015 року позивачка звернулася до відповідача з вимогою про повернення вкладу, яка 07.10.2015 року була направлена останньому рекомендованим повідомленням по вручення поштового відправлення, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 7,8). Судом встановлено, що відповідач ні на час отримання заяви позивача про повернення вкладу, ні на час розгляду справи судом відповіді на вказану заяву позивачу не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України допускається у випадку, порядку та на умовах, встановлених законом. На підставі викладеного та враховуючи, що завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, а також те, що на час розгляду справи відповідач не надав суду доказів відповіді на заяву позивача про повернення вкладу та на даний час вклад позивачу не повернув, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в сумі 720,76 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved