Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У квітня 2016 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач ) звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 28 лютого 2011 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №DOW0CS9F2W0011, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 17000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 0,12,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, в обмін на зобов'язання відповідача з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком Договір. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється наступним порядком: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією а також інші платежі згідно Умов. У порушення зазначених умов закону та договору відповідач зобов'язання належним чином не виконувала і станом на 02.03.2016 року має заборгованість в розмірі 90796,48 грн., яка складається з наступного: 5111,24 грн. - заборгованість за кредитом, 3,31 грн. - заборгованість за відсотками, 3179,00 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом, 82502,93 грн. - пеня. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Представник позивача до суду не з'явився, направив до суду письмову заяву від 11.05.2016 року, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у зв'язку з реєстрацією місця проживання в м.Шахтарську Донецької області і неможливості відправлення поштової кореспонденції, повідомлялася про розгляд справи шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №81 від 28.04.2016 року, проте до суду не з'явилася, причину неявки не повідомила, тому суд відповідно до ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що 28 лютого 2011 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №DOW0CS9F2W0011, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 17000,00 грн. строком на 36 місяців, з 28.02.2011 року по 27.02.2014 року, зі сплатою відсотків у розмірі 0,12,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Заявою позичальника від 28.02.2011 року визначений розмір щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту (комісія) у розмірі 289,00 грн. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в сумі 762,11 грн. в період з «06» по «11» число кожного місяця для погашення заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами і правилами. Пунктом 2.4.5.1 Умов передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, включаючи заборгованість, яка виникла у відповідності з п.п. 2.4.3.6, 2.4.5.2, 2.4.5.3, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Банком заявлені вимоги про стягнення заборгованості в сумі 90796,48 грн., яка виникла станом на 02.03.2016 року та яка складається з : 5111,24 грн. - заборгованість за кредитом, 3,31 грн. - заборгованість за відсотками, 3179,00 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом, 82502,93 грн. - пеня., проте погодитися у повному обсязі з зазначеною сумою не можна. З наданого розрахунку заборгованості за період з 28.02.2011 року по 02.03.2016 року вбачається, що Банком , за цей період нараховано пеню на загальну суму 82502,93 грн., в тому числі за період з 14.04.2014 року по 02.03.2016 року в сумі 71 234,54 грн. (92086,80 - 20762,26). Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України. Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII, за змістом частини першої статті 1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Частиною другою зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. У подальшому на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р і від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено місто Шахтарськ , Донецької області. Отже, відповідно до приписів чинного законодавства місто Шахтарськ, в якому зареєстрований відповідач, є частиною території України, тимчасово окупованої незаконними терористичними збройними формуваннями, де триває антитерористична операція. Ці фактичні дані доказами не спростовано і визнано такими, що відповідають дійсності. Згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним та фізичним особам - підприємцям, що провадять( провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. За вказаних обставин нарахування Банком пені після 14 квітня 2014 року суперечить ч.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, а тому вимоги Банку щодо стягнення пені на суму 71234,54 грн. є безпідставними та не можуть бути задоволені, зважаючи на вимоги цього Закону. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України). Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. При цьому положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення. Зважаючи на те, що розмір основної заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 8293,55 грн.( 5111,24 + 3,31 + 3179,00), суд, виходячи із принципу розумності і справедливості і вимог ст. 551 ч.3 ЦК України, вважає за необхідне зменшити розмір пені до суми заборгованості та стягнути 8300,00 грн., задовольнивши позовні вимоги таким чином частково, на загальну суму 16593,55 грн., в решті позову відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 248 грн. 04 коп. На підставі викладено,

Outcome: partial