Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.02.2010 року вона із відповідачем зареєструвала шлюб. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на життя та сімейні стосунки. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Протягом тривалого часу сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім`ї з відповідачем. Ухвалою суду від 31.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 18.07.2019 року. Ухвалою суду від 18.07.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.09.2019 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності [PERSON] , оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.02.2010 року у Солом`янському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що 20.02.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 197 (а.с. 7). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони сімейні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved