Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У листопаді 2014 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Даніель» Ожга Є.В. звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з вимогами, що були уточнені ним до початку розгляду справи по суті, щодо встановлення факту нікчемності договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42646 від 16.01.2014 р., який був укладений між ПАТ «КБ «Даніель» та [PERSON], щодо визнання недійсним вищезазначеного нікчемного договору, а також щодо визнання відсутнім права [PERSON] на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів за цим договором банківського вкладу. Нікчемність договору просить визнати за ч.2 ст. 215 ЦК України посилаючись на недійсність такого договору, що встановлена ч.3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема вважаючи оспорюваний правочин таким, що вчинений керівником банку Богдановою О.В. після призначення уповноваженої особи Фонду, тобто без наданих повноважень. У судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечує як з підстав самого формулювання позовних вимог і у зв»язку із цим неможливості задоволення позову, так і з підстав ненадання позивачем доказів в обґрунтування його позовних вимог, а саме доказів того, що уповноважена особа Фонду приступила до виконання своїх обов»язків саме 16 січня 2014 р. у зв»язку із чим відповідач не мав можливості знати, що договір банківського вкладу не можна укладати. Здійснення ж проводки грошових коштів о 19:47 год. 16.01.2014 р. та сам факт укладання договору вкладу 16.01.2014 р. вважає не пов»язаними між собою в часі. Суд, заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи із наступного. Судом встановлено, що 16.01.2014 р. між ПАТ «КБ «Даніель» в особі Голови Правління Богданової О.В. та [PERSON] був укладений договір вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42646 за умовами якого банк прийняв 16.01.2014 р., а вкладник передав в управління банку грошові кошти у розмірі 17875,00 євро на строк зберігання з 16.01.2014 р. по 15.02.2014 р. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією банку (а.с. 4). Позивач вважає, що оскаржуваний договір вкладу є нікчемним посилаючись на недійсність правочину, що встановлена законом - ч.3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: укладення договору відбулось після призначення уповноваженої особи Фонду. Відповідно до Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1 від 16.01.2014 р., початок процедури виведення ПАТ «КБ «Даніель» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації, запровадження тимчасової адміністрації та початок виконання обов»язків уповноваженої особи фонду встановлено з 17.01.2014 р. Цим же рішенням було призначено Ожга Є.В. уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Даніель» (а.с. 14). Відповідно до ч.ч.2-4 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженою особи Фонду, є нікчемними. Таким чином, зважаючи на дату укладання оспорюваного договору вкладу - 16.01.2014 р., а також на дату початку виконання своїх обов»язків уповноваженої особи Фонду - 17.01.2014 р., суд вважає, що підстави, зазначені позивачем для визнання договору нікчемним, не є такими, що породжують визнання договору нікчемним. Посилання представника позивача на здійснення банком операцій в післяопераційний час також не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки проведення коштів клієнтів по вкладним рахункам після закінчення операційного часу само по собі не є підставою для визнання правочину або нікчемним, або недійсним. Крім того, посилання представника позивача на зобов»язальний характер постанови Правління Національного банку України № 406/БТ від 14.10.2013 р. за якою ПАТ «КБ «Даніель» було віднесено до категорії проблемних щодо встановлених обмежень у діяльності ПАТ «КБ «Даніель», які стосуються залучення вкладів фізичних осіб, як на підставу задоволення позову, судом також не може бути прийняті за основу рішення про задоволення позовних вимог, оскільки підпунктом 2 пункту 2 цієї постанови зобов»язано ПАТ «КБ «Даніель» лише дотримуватися обмежень у діяльності щодо залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб в межах сукупної заборгованості перед фізичними особами, що виникла на кінець дня дати прийняття цієї постанови, з чого можна зробити висновок, що з 14.10.2013 р. по день початку виконання обов»язків уповноваженою особою Фонду укладання депозитних договорів було можливо за дотриманнях певних умов.

Outcome: dismissed