Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

У квітні 2020р. [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати наказ ДП «УкрНДНЦ» «Про звільнення [PERSON] » від 17.03.2020 р. за № 21-К - незаконним; поновити позивача на посаді начальника юридичного відділу ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості»; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимущеного прогулу, починаючи з 18.03.2020р. по день ухвалення судового рішення про поновлення [PERSON] на роботі; стягнути компенсацію моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що наказом ДП «УкрНДНД» «Про звільнення [PERSON] » від 17.03.2020р. за № 21-К його звільнено з посади начальника юридичного відділу у зв`язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу на підставі п.6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає, звільнення незаконним, оскільки між позивачем та ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» укладено безстроковий трудовий договір, який оформлений наказом ДП «УкрНДНД» «Про прийняття на роботу» від 01.08.2019 за № 85-К, відповідно до якого прийнято на посаду провідного юристконсульта юридичного віддлу. Наказом ДП «УкрНДНЦ» від 08.01.2020р. за № 01-К позивача переведено з посади провідного юристконсульта юридичного відділу на посаду начальника юридичного відділу з 08.01.2020р., з посадовим окладом згідно штатного розпису, зі збереженням доплати за інтенсивність праці у розмірі 50 % посадового окладу. Листом погодження Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України за № 2412-05/56643-08 від 27.12.2019 Уповноваженим органом управління надано згоду на призначення позивача начальником юридичного відділу ДП «УКрНДНЦ». Таким чином, призначення на посаду начальника юридичного відділу ДП «УкрНДНЦ» відбулось з дотриманням всіх вимог чинного законодавства України про працю, нормативних актів Уповноваженого органу управління, Статуту та локальних актів ДП «УкрНДНЦ». Рішенням Святошинського районного суду м.Києва у справі № 759/22393/19 від 12.03.2020р. суд поміж іншого вирішив поновити [PERSON] на посаді начальника юридичного відділу ДП «УкрНДНД» з 29.10.2019р. Наказом від 17.03.2020р. позивача було звільнено. Згідно ч.2 ст.40 КЗпП звільнення з підстав, зазначених у п.6 ст. 40 КЗпП, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Пропозицією про переведення начальника юридичного відділу [PERSON]. від 17.03.2020р. запропоновано іншу роботу на вакантних посадах ДП «УкрНДНЦ». Відповідач умисно не запропонував у згаданій пропозиції про переведення всіх вакантних посад, які були на той час у його наявності , серед яких були посади першого заступника та заступника генерального директора ДП «УкрНДНЦ», які передбачені структурою, та штатним розписом ДП «УкрНДНЦ». Таким чином, відповідачем грубо порушені вимоги ч. 2 ст. 40 КЗпП. Звертає увагу, відповідач не отримав погодження на звільнення позивача від уповноваженого органу управління, яким є Міністерсво розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, тим самим порушив всі вимоги щодо порядку звільнення начальника юридичного відділу ДП «УкрНДНЦ». Внаслідок незаконного звільнення відповідачем порушені конституційні та трудові права позивача. Середня заробітна плата за один відпрацьований позивачем робочий день становить 916,48 грн. Середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.03.2020 по день пред`явлення позову (11.04.2020р.) становить 16 496,64 грн. (916,48 грн.х18 робочих днів). Крім того, видачею наказу про звільнення без законних підстав йому спричинено моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв`язків, а саме був позбавлений доходу, що негативно відобразилося на його сім`ї. А тому вважає, що йому завдано моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 30.04.2020р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову. Генеральний директор [PERSON] надала відзив в якому зазначила, що [PERSON] було призначено на посаду начальника юридичного відділу ДП «УкрНДНЦ» з 08.01.2020р. наказом № 01-К. В цей час на розгляді у Святошинському районному суді м.Києва розглядалася справа № 759/22392/19 за позовом [PERSON] до ДП «УкрНДНЦ» про поновлення [PERSON] на посаді начальника юридичного відділу ДП «УкрНДНЦ», про що позивачу було відомо, оскільки він представляв інтереси підприємства в суді та розумів можливі наслідки поновлення останнього на посаді. 12.03.2020р. Святошинський районний суд м.Києва ухвалив рішення про поновлення [PERSON] на посаді начальника юридичного відділу ДП «УкрНДНЦ» та стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зазначеним рішенням, яке надійшло до ДП «УкрНДНЦ» 16.03.2020р. було передбачено негайне його виконання в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника юридичного віддлу та стягнення заробітку за один місяць. На виконання рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12.03.2020р. по справі № 759/22393/19, ДП «УкрНДНЦ» підготувало наказ від 17.03.2020р. за № 21-К «Про звільнення [PERSON] » у зв`язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу на підставі, п.6 ч.1 ст. 40 КЗпП України. [PERSON] 17.03.2020р. після ознайомлення з наказом ДП «УкрНДНЦ» від 17.03.2020р. за № 21-К «Про звільнення [PERSON] » покинув робоче місце, отже вручити йому під особистий підпис копію зазначеного наказу до кінця робочого дня не було можливості по незалежним від відповідача обставинам. У зв`язку з цим, начальником відділу персоналу було підготовлено супроводжуючого листа від 18.03.2020р. за № 1.4-10/1.4-08-505 до копії наказу ДП «УкрНДНЦ» від 17.03.2020р. за № 21-К «Про звільнення [PERSON] », який разом з копією наказу було направлено 18.03.2020р. на адресу [PERSON] з повідомленням про вручення, та який було отримано адресатом 21.03.2020р. Отже, ДП «УкрНДНЦ» було вжито всіх можливих заходів щодо вручення позивачу копії наказу ДП «УкрНДНЦ» від 17.03.2020р. за № 21-К «Про звільнення [PERSON] відповідно до ч.2 ст. 47 КЗпП України». Посада заступника генерального директора ДП «УкрНДНЦ» станом на день звільнення позивача 17.03.2020 не була вакантною. Відповідно до наказу ДП «УкрНДНЦ» від 14.08.2017р. за № 97-К «Про переведення» на зазначеній посаді працює [PERSON] . До пропозиції про переведення начальника юридичного відділу [PERSON] від 17.03.2020р. не було включено вакантні посади Першого заступника генерального директора та Заступника генерального директора з наукової роботи ДП «УкрНДНЦ», оскільки відповідно до п.7.5 ДП «УкрНДНЦ» призначення на ці посади відбувається за погодженням з уповноваженим органом управління - Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господасртва України. При цьому претенденти на посаду мають відповідати кваліфікаційним вимогам, передбаченим у посадових інструкціях. На посаду Першого заступника генерального директора кандидат повинен мати досвід роботи 5 років на керівних посадах в сфері стандартизації, а кандидат на посаду генерального директора з наукової роботи повинен мати науковий ступень. Згідно даних особової справи [PERSON] не відповідає кваліфікаційним вимогам до зазанчених посад, тому не міг отримати погодження Мінекономіки та працювати на цих посадах. ДП «УкрНДНЦ» на виконання п.7.5 Статуту ДП «УкрНДНЦ» та зважаючи на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12.03.2020р. по справі № 759/22392/19 про негайне його виконання в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника юридичного віддлу, беручи до уваги, що процедура підготовки письмового погодження Мінекономіки займає приблизно тиждень, отримало погодження на підписання кадрових наказів по посаді начальника юридичного відділу. Таким чином, ДП «УкрНДНЦ» дотримано процедуру, передбачену Статутом підприємства, Положенням про юридичний відділ, Посадовою інструкцією начальника юридичного відділу, при звільненні [PERSON] з посади начальника юридичного відділу ДП «УкрНДНЦ». З дати звільнення 17.03.2020р., по дату складання позовної заяви 11.04.2020, пройшло менше місяця, визначення моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн., мотивуючи втратою доходу, що негативно відобразилося на його сім`ї, на момент подання позовної заяви є безпідставним. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку позивача, представника відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Наказом ДП «УкрНДНЦ» № 85-к від 01.08.2019р. [PERSON] прийнято на роботу з 02.08.2019р./а.с.8/. 08.01.2020р. наказом № 01-к [PERSON] переведено з посади провідного юристконсульта юридичного відділу на посаду начальника юридичного відділу з 08.01.2020р., з посадовим окладом згідно штатного розпису, зі збереженням доплати за інтенсивність праці в розмірі 50 % посадового окладу/а.с.9/. Наказом ДП «УкрНДНД» «Про звільнення [PERSON] » від 17.03.2020р. за № 21-К [PERSON] звільнено з посади начальника юридичного віддлу у зв`язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, п.6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України/а.с.10/. 17.03.2020р. позивачу було надано пропозиції про переведення на іншу посаду, оскільки на підставі рішення Святошинського районного суду м.Києва № 759/22393/19 від 12.03.2020р. його звільняли з посади у зв`язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, відповідно до п.6 ст. 40 КзПП України/а.с.11-13/. Однак, відповідач відмовився від запропонованих йому посад, що підтвердив своїм підписом у пропозиції про переведення. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.03.2020р. визнано незаконним наказ директора № 144-К від 29.10.2019р. про звільнення [PERSON] з посади начальника юридичного відділу відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП; поновлено його на посаді начальника юридичного відділу ДП «УкрНДНД» з 29.10.2019р.; стягнуто з ДП «УкрНДНД» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.10.2019р. по 12.03.2020р. в розмірі 76 376,88 грн. з відрахуванням при виплаті податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавстіом України/а.с.14/. Рішення в частині поновлення на роботі та стягненню заробітку за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Розірвати трудовий договір на підставі п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП можливо тільки в разі одночасного виконання двох умов. Перша умова - звільненого раніше працівника поновлюють на роботі за рішенням суду або вищого за рівнем органу. Друга - неможливо перевести новоприйнятого працівника за його згодою на іншу роботу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню (ст. 235 КЗпП). Виконаним воно вважається із дня видання роботодавцем відповідного наказу. Неправомірно звільненого працівника має бути поновлено на тій посаді, яку він обіймав до звільнення. Відповідно до п.7.5 Статуту ДП «УкрНДНЦ» генеральний директор відповідно до покладених до нього завдань, зокрема вирішує питання добору, підготовки та підвищення кваліфікації кадрів, призначає на посади та звільняє з посад працівників підприємства, крім заступників генерального директора, головного бухгалтера керівника юридичної служби підприємства, які призначаються на посади і звільняються з посад генеральним директором підприємства за погодженням з Уповноваженим органом управління, здійснює розподіл функціональних обов`язків між ними, уживає заходів для їх заохочення та накладає дисциплінарні стягнення. В той же час, оскільки рішення суду про поновлення на роботі [PERSON] підлягало негайному виконанню, суд вважає, що отримувати погодження з Уповноваженим органом управління при розірванні трудового договору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП роботодавцю не потрібно. Оскільки позивача було звільнено на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.03.2020р., яке підлягало негайному виконанню, генеральним директором було направлено лист Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України щодо звільнення з посади начальника юридичного відділу ДП «УкрНДНЦ» у зв`язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, відповідно до п.6 ч.1 ст.40 КЗпП України. 27.03.2020р. ДП «УкрНДНЦ» отримало лист Міністерства розвитку № 917 від 27.03.2020р. яким погоджено звільнення з відповідної посади [PERSON] . Щодо доводів позивача, що йому не було запропоновано посади Заступника генерального директора ДП «УкрНДНЦ» та заступника генерального директора з наукової роботи слід, зазначити наступне. Відповідно до п. 6 Посадової інструкції Першого заступника генерального директора на посаду першого заступника генерального директора призначають особу, яка має певну вищу освіту з освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста (магістра), стаж роботи на керівних посадах не менше 5 років в сфері стандартизації. Відповідно до п. 6 Посадової інструкції Заступника генерального директора з наукової роботи на посаду першого заступника генерального директора з наукової роботи Підприємства призначається особа, яка має повну вищу (технічну або інженерно-економічну, економічну) освіту, стаж роботи на керівних посадах не менше 5 років та науковий ступінь. Також, відповідно до наказу від 14.08.2017р. № 97-к на посаду заступника генерального директор з 16.08.2017р. переведено [PERSON] /а.с.87/ Тобто для того, щоб [PERSON] було запропоновано вищевказані посади, вони повинні відповідати його освіті та кваліфікації, проте посадові інструкції цих посад передбачали для претендентів наявність освіти та спеціальні кваліфікаційні якості. Позивачем не надано доказів суду, що він відповідав вказаним вимогам. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінюючи наведені і встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки наказ від 17.03.2020р. про звільнення [PERSON] є законним та підстав для поновлення позивача відсутні. Крім того, оскільки стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про визнання наказу від 17.03.2020р. за № 21-К незаконним та поновлення роботі, вказані позовні вимоги також не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed