Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

У липні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, третя особа: [PERSON] , про визнання незаконним та скасування рішення. Стислий виклад обставин та зміст позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 03 липня 2020 року отримав рішення, яким встановлено місце проживання його сина з матір`ю для тимчасового виїзду за кордон України. У позивача та [PERSON] є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, а позивач активно приймає участь у вихованні, сплачує аліменти. Разом з тим, батько не проти виїзду дитини за кордон України, але ставлення матері дитини з батьком останнім часом не зрозуміле. Крім того, позивач не знав, що [PERSON] подала заяву до органу опіки, з метою вивезти дитину за кордон. Зазначає, що в телефонному режимі з органом опіки, про свою незгоду стосовно виїзду дитини на тимчасово окуповані території. Вважає, що при постановленні рішення порушена процедура, а заявником [PERSON] для вирішення питання щодо виїзду дитини за кордон подані не всі документи. Позивач зазначив, що [PERSON] вивезе дитину на непідконтрольні території, де існує реальна загроза безпеки для життя та здоров`я дитини. На підставі викладеного, позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 30 червня 2020 року № 484 « Про затвердження висновку служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області про підтвердження місця проживання дитини, [PERSON] , [INFO] для її тимчасового виїзду за межі України». Позиція відповідача стосовно заявлених позовних вимог. 28 серпня 2020 року до суду надійшов відзив від Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Броварської міської ради, в якому відповідач, заперечує проти задоволення позовних вимог оскільки такі вимоги є необґрунтованими, а рішення № 484 від 30.06.2020 року прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 13 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 18). Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті (а.с. 54). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомляласьналежним чином. Причини неявки суду не відомі. Обставини справи, що встановлені судом. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] . Батьком у свідоцтві зазначений - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . 17 червня 2015 року Славутицьким міським судом Київської області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У матеріалах справи знаходиться заява [PERSON] від 22.06.2020 року до начальника служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області Теплюк Лариси Миколаївни, в якій вона просила надати висновок про підтвердження місця проживання [PERSON] , [INFO] , для тимчасового виїзду за межі України з метою оздоровлення та відпочинку до країн: Туреччина, Єгипет, Об`єднані Арабські Емірати, Греція, Іспанія, Польща, Франція, Німеччина, Австрія, Швеція, Норвегія, Данія, Словаччина. 22 червня 2020 року [PERSON] направлено повідомлення [PERSON] про намір тимчасово виїхати за межі України, зі спільною дитиною [PERSON] , [INFO] , з метою відпочинку та оздоровлення, до країн: Туреччина, Єгипет, Об`єднані Арабські Емірати, Греція, Іспанія, Польща, Франція, Німеччина, Австрія, Швеція, Норвегія, Данія, Словаччина. 23 червня 2020 року завідувачем сектору та головним спеціалістом сектору оздоровлення дітей відділу опіки та сімейних форм виховання [PERSON] , [PERSON] здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] . У ході такого обстеження встановлено, що до складу сім'ї входить [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Для проживання [PERSON] створені належні умови. Мати бажає поїхати з сином за кордон у зв`язку з оздоровленням дитини. (а.с. 42). Відповідно до висновку про підтвердження місця проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , затвердженого Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, для її тимчасового виїзду за межі України від 24 червня 2020 року, заявника [PERSON] повідомлено про необхідність інформування служби у справах дітей Броварської міської ради Київської облсті про повернення дитини в Україну протягом місяця з дня в`їзду в Україну та про відповідальність, передбачену частиною сьомою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за умисне порушення встановленого законом обмеження щодо строку перебування дитини за межами України. Рішенням Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 30.06.2020 року № 484 затверджено висновок служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області про підтвердження місця проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] , для її тимчасового виїзду за межі України. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 2 ч.5 ст. 157 СК України, у разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків. Пунктом 72-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 встановлено, що Служба у справах дітей за результатами проведення бесіди з тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, або бесіди з дитиною, яка досягла 14 років, готує висновок про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України за формою згідно до додатком 13 та один з таких проектів рішень/розпоряджень районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади: про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України. Оскільки позивач ознайомлений із розглядом питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини щодо надання висновку про підтвердження проживання дитини з матір`ю для виїзду за межі України, процедура постановлення рішення не є порушеною. Відповідно до ст. 31 Конвенції про права дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю ОНН 20 листопада 1989 року, «дитина має право на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх та вільно брати участь в іграх та вільно брати участь в культурному житті та займатися мистецтвом». Позивач зазначив, що не проти виїзду дитини за межі України, окрім тимчасово окупованої території (АР Крим), але [PERSON] у повідомленні [PERSON] вказала країни для відпочинку: Туреччина, Єгипет, Об`єднані Арабські Емірати, Греція, Іспанія, Польща, Франція, Німеччина, Австрія, Швеція, Норвегія, Данія, Словаччина. Крім того, стаття 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року передбачає, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а із ст. 3 вказано закону видно, що тимчасово окупованою територією є сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. Отже, при розгляді даної справи не встановлено обставин порушення прав позивача чи дитини позивача. За таких умов, відсутні підстави для визнання незаконним та скасування рішення. З урахуванням наведеного, позовні вимоги є недоведеними, тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed