Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

У липні 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , уточнена згодом, в якій позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В позові посилається на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування. Вказує, що відповідач зареєстрований в будинку, але за місцем реєстрації понад 10 років не проживає, оскільки виїхав до Росії, де наразі працює і проживає, наміру повертатися на постійне місце проживання в Україну не має. Жодної участі в утриманні будинку відповідач не приймає, при останньому спілкуванні не заперечував проти зняття його з реєстрації, однак самостійно прибути для добровільного зняття з реєстрації відмовився. Посилається на те, що реєстрація відповідача в будинку порушує її права, зокрема вона позбавлена можливості оформити субсидію на комунальні послуги. В судове засіданя позивач не з?явилася, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать конверти, направлені за місцем його реєстрації, повернуті до суду; причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно копії договору дарування житлового будинку від 09.10.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Дашевською А.О., [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки про склад сім?ї № 1783 від 29.06.2021, виданої виконавчим комітетом Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області, в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (власник) та [PERSON] , [INFO] (син). Згідно копії акту № 67 від 05.07.2021, [PERSON] з січня 2009 року в будинку [ADDRESS] не проживає. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім`ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Оскільки житлові права членів сім`ї власника житла є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сім`ї на користування цією квартирою. Таким чином, лише члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні нею права користування та розпорядження належним їй на праві власності майном, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим будинком.

Outcome: approved