Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У кінцевій редакції позову проти Громади та [PERSON] [PERSON] просить визнати неправомірним та скасувати рішення сесії Пісківської сільської ради від 23.11.2007 про безкоштовну передачу у власність відповідачу земельну ділянку площею 0,1000 га, скасувати державний акт [PERSON], виданий на підставі цього рішення та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,07 га [ADDRESS], як за спадкоємцем після смерті матері [PERSON] Мотивуючи це незаконним набуттям відповідачем права власності на частину земельної ділянки, яка належала спадкодавцю, а також внаслідок відсутності у останньої державного акту на спірну ділянку. Позов було підтримано позивачем. Вона стверджувала, що [PERSON] незаконно приватизувала власність її матері, надавши Раді підроблені документи. Від проведення судових експертиз з питань передачі у власність відповідачу саме земельну ділянку спадкодавця відмовилася, посилаючись на доведеність цієї обставини наявними у справі доказами. Представник Ради позов визнала. У подальшому сільський голова звернулася із клопотанням про розгляд справи без представника сільської ради, у вирішенні спору поклалася на розсуд суду. [PERSON] вважає заяву безпідставною. Зазначила, що вона у передбачений законом спосіб набула право власності на земельні ділянки, у тому числі на підставі договору дарування спадкодавцем житлового будинку [ADDRESS], прав позивача вона не порушила. На підтвердження своїх доводів надала відповідні державні акти. У подальшому просила розгляд справи проводити без її участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на засадах змагальності й диспозитивності. [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с. 8, 13). Заповітом від 06.09.1991 вона визначила [PERSON] спадкоємцем всього свого майна (а.с. 6-7). 26.04.2013 остання отримала свідоцтво про право власності за заповітом на квартиру в смт. Озерне (а.с.15- 16), а у видачі такого свідоцтва на спірну земельну ділянку, постановою нотаріуса від 29.04.2013 було позивачу відмовлено(а.с.14). Зі справи вбачається, що спадкодавець за життя уклала договір дарування від 16.03.2004, за умовами якого передала у власність [PERSON] житловий будинок [ADDRESS](а.с. 53). У довідці виконкому сільської ради, наданої на той час нотаріусу (а.с. 58) сільський голова зазначив, що дарувальниця користується земельною ділянкою площею 0,07 га за наведеною адресою. У відповідності до вимог ст. 120 ЗК України, з набуттям права власності на будинок, до [PERSON], перейшло право на спірну земельну ділянку на тих самих умовах (право користування), що були у дарувальниці. Таким чином за цим договором право власності спадкодавця на житловий будинок припинилося і припинилося право користування земельною ділянкою біля нього. До того ж ця земельна ділянка перебувала лише у користуванні спадкодавця та не відноситься до спадкової маси. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Доводи позивача, що частина земельної ділянки, яка була власністю спадкодавця, незаконно, за спотвореними нею документами, перейшла у власність відповідача, жодними належними та допустимими доказами не доведені. Відповідно до ст.182 ЦК України права власності на нерухомість підлягає державній реєстрації і таким документом щодо права власності на земельні ділянки в силу ст.126 ЗК України є державний акт про право власності на земельну ділянку. Державний акт на спірну земельну ділянку спадкодавцем не отримувався. А тому посилання позивача лише на рішення виконавчого комітету Пісківської сільської ради від 20.01.1994, за яким [PERSON] за життя було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку розміром 0,07 га для ведення особистого підсобного господарства /присадибна ділянка/ в межах населеного пункту (а.с. 11) та лист сільського голови б/н (а.с.36) не свідчить, що [PERSON] порушила право позивача, як спадкоємця. Окрім цього цільове призначення наведеної земельної ділянки та її розмір не збігається із земельними ділянками, переданими у власність [PERSON] (а.с.37,38-40). Суд також бере до уваги ту обставину, що спадкодавець за життя не оскаржувала договір дарування, а тому право спадкодавця не могло бути порушено і внаслідок дарування житлового будинку [ADDRESS] у 2004 році, оскільки її право як спадкоємця виникли внаслідок смерті матері у [INFO] . В оскаржуваних державному акті та рішенні сільської ради про затвердження технічної документації адреса не зазначена, цільове призначення ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а довідки сільської ради містять розбіжності щодо адреси земельної ділянки, належної спадкодавцю ([ADDRESS] та [ADDRESS]) (а.с.10, 58). З огляду на відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про накладання земельної ділянки відповідача на ділянку спадкодавця, а також жодних відомостей з приводу неправомірності передачі [PERSON] земельних ділянок сільською радою, враховуючи передбачений ст. 321 ЦК України принцип непорушності права власності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed