Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

У липні\~2021\~року [PERSON] в особі адвоката Вишнякової І.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі у справі дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] , які фактично не проживають у квартирі понад 10 років. Реєстрація відповідачів, які без поважних причин понад рік не проживають у квартирі та в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку не бажають, перешкоджає позивачу у здійсненні права власності, а тому позивач на підставі с. 405 ЦК України просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач, його представник в судове засідання не з`явилися, звернулись із заявою про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, звернулись до суду із заявами про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд дійшов наступних висновків. Приписами\~статті 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1\~статті 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 316 ЦК України,\~право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Положеннями ст.317\~ЦК України передбачено,що\~\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України,\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За правилами\~статті 150 Житлового кодексу України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні приписи містить і\~стаття 383 ЦК України. За положеннями частини 1\~статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно приписів частини 4\~статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Разом з тим, частиною 2\~статті 405 ЦК України\~передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Тобто, з урахуванням викладеного можливо дійти висновку, що відсутність члена сім`ї або особи сімейні відносини, з якою припинені, за адресою реєстрації місця проживання понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати особою права користування житлом, яке їй не належить. Згідно із частиною 1\~статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами\~статті 41 Конституції України\~та\~статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже власник майна, здійснює право своєю волею, а тому може вчиняти щодо майна будь-які дії. Власник вправі розпоряджатися належним йому майном в абсолютний спосіб, за своєю волею, яка обмежується тільки законом, оскільки суб`єктивне право власності є абсолютним. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, яке належить власнику на праві власності. В судовому засіданні встановлено та доведено матеріалами справи, що позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира , розташована за адресою [ADDRESS] , на підставі розпорядження голови Ленінської районної адміністрації від 22.11.2005 номер 2687р, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.12.2005 управління житлового господарства Запорізької міської ради, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОП «ЗМБТІ» від 07.12.2005, інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно. За інформацією департаменту реєстраційних послуг ЗМР, позивач і відповідачі зареєстровані за вказаною адресою. Згідно доводів позивача, які визнаються відповідачами, відповідачі не проживають за місцем реєстрації понад десять років. Вказані обставини підтверджуються також актом обстеження по факту проживання (не проживання) від 09.07.2021, затвердженим головою правління ОСББ «Осипенко». Таким чином, відповідачі фактично більше року не проживають у належній позивачу квартирі, житловим приміщенням не користуються, особистих речей за вказаною адресою не мають, витрати по утриманню житла не несуть, не ставляться до вказаного житла як свого місця проживання, при цьому в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажають, а отже, вони є такими, що стратили право користування зазначеним житловим приміщенням. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved