Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог, зазначив, що в кімнаті [ADDRESS] зареєстровані відповіді. Проте, у вказаній кімнаті вони не проживають та виписуватись не збираються. На підставі викладеного просив суд, визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою відповідачів. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідачі в судове засідання у справі не з'явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Індустріальний відділ Головного управління Державної міграційної служби УМВС України в Дніпропетровській області свого представника для участі у розгляді справи не направив, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що будинок в якому зареєстровані відповідачі згідно рішення міськради від 14.11.2012 року за № 53/28 переданий на баланс Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради і значиться як гуртожиток. Доказом цього факту служить АВІЗО № 24 від 01 липня 2013 року та акт прийому передачі основних засобів від 01 липня 2013 року. Технічне забезпечення і обслуговування гуртожитку здійснює Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради. З часу реєстрації 14.02.1995 року відповідачки [PERSON] у спірну кімнату гуртожитку та реєстрації 13.02.2007 року у спірну кімнату відповідачки [PERSON] між останніми та обслуговуючою організацією не існувало прав та обов'язків щодо користування жилим приміщенням і останні цих прав і обов'язків не мали з часу їх реєстрації і не мають на сьогоднішній день, оскільки вони жодного дня у спірній кімнаті не проживали і не проживають, а лише числяться зареєстрованими. Відсутність будь-яких претензій зі сторони відповідачів до житлово- експлуатаційної організації на предмет чинення їм перешкод у проживанні служить доказом не проживання відповідачів у спірній кімнаті без поважних причин. Місце проживання відповідачів для сусідів та обслуговуючої організації не відоме і установити його неможливо. Відповідачі за останні шість років жодного дня у спірній кімнаті не проживали і не претендували на житло, а житлово-експлуатаційна організація не чинила їм в цьому перешкод. Відповідно до ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України особа, відсутня у жилому приміщенні понад вищезазначеного строку, в судовому порядку може бути визнана такою, що втратила право користування відповідним приміщенням. Оскільки відповідачі не проживають у спірному жилому приміщенні на протязі більше, ніж шести місяців, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги є заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved