Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

У квітні 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення надміру виплачених коштів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з 01.03.2015 року в розмірі 1 049,00 грн. Згідно довідки №18 від 14.09.2015 року [PERSON] був відрахований з Національного транспортного університету за власним бажанням НК №40 від 12.02.2015 року але з 01.09.2015 року НК №657 від 31.08.2015 року був поновлений на ІІ курс за кошти фізичних та юридичних осіб з загальним терміном навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2018 року. При цьому, на момент відрахування з вищого навчального закладу [PERSON] було 19 років. Відповідно до довідки №61 переплати пенсії у відповідача виникла за період з 01.03.2015 року по 31.08.2015 року та склала 6 294,00 грн. 14.09.2015 року [PERSON] подав до ГУ ПФ України в м. Києві заяву, в якій просив утримувати переплату по 20% розміру пенсії до повного погашення заборгованості, а згодом, згідно заяви від 14.03.2017 року, зобов`язувався погасити переплату в розмірі 3 471,60 грн. частинами після проходження строкової служби. Однак, на момент звернення позивача до суду з позовом про стягнення надміру виплачених коштів заборгованість відповідачем не погашена. Листом від 06.11.2018 року №106335/04 ГУ ПФ України в м. Києві, з метою досудового врегулювання спору, звернулося до [PERSON] з пропозицією сплатити надміру отримані кошти в добровільному порядку, проте відповіді від відповідача не отримали, а безпідставно отримані бюджетні кошти у розмірі 3 471,60 грн. останнім не повернуті. З урахуванням викладеного, просить стягнути з [PERSON] суму надмірно виплачених коштів за період з 01.03.2015 року по 31.08.2015 року в розмірі 3 471,60 грн. Відповідно до вимог ст. ст. 19, 274 ЦПК України дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з 01.03.2015 року в розмірі 1 049,00 грн. Згідно довідки №18 від 14.09.2015 року [PERSON] був відрахований з Національного транспортного університету за власним бажанням НК №40 від 12.02.2015 року але з 01.09.2015 року НК №657 від 31.08.2015 року був поновлений на ІІ курс за кошти фізичних та юридичних осіб з загальним терміном навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2018 року. При цьому, на момент відрахування з вищого навчального закладу [PERSON] було 19 років. Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23 липня 2014 року передбачено, що одним із основних завдань Пенсійного фонду України є призначення (перерахунок) пенсії та їх виплата; здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України, інших коштів, призначених для виплати пенсій. При цьому пунктом 7 даного Положення передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи Пенсійного фонду України. Відповідно до довідки №61 переплати пенсії у відповідача виникла за період з 01.03.2015 року по 31.08.2015 року та склала 6 294,00 грн. 14.09.2015 року [PERSON] подав до ГУ ПФ України в м. Києві заяву, в якій просив утримувати переплату по 20% розміру пенсії до повного погашення заборгованості, а згодом, згідно заяви від 14.03.2017 року, зобов`язувався погасити переплату в розмірі 3 471,60 грн. частинами після проходження строкової служби. Однак, на момент звернення позивача до суду з позовом про стягнення надміру виплачених коштів заборгованість відповідачем не погашена. З метою досудового врегулювання спору, ГУ ПФ України в м. Києві звернулося до [PERSON] листом від 06.11.2018 року №106335/04 з пропозицією сплатити надміру отримані кошти в добровільному порядку, проте відповіді від відповідача не отримали. Внаслідок цього, за період з 01.03.2015 року по 31.08.2015 року виникла переплата пенсії у сумі 3 471,60 грн., яка відповідачем у добровільному порядку не повернута. Згідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Частиною 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. За приписами ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вказана стаття кореспондується і ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсії виплачені внаслідок зловживання пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером або стягуються на підставі рішення суду. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, за змістом зазначеної норми пенсія не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою пенсія не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 22 січня 2014 року по справі № 6-151цс13 та постанові від 2 липня 2014 року по справі № 6-91цс14. За приписами ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог та необхідності у їх задоволенні в повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Outcome: approved