Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У липні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CNXRRX04910371 від 25.06.2008, за яким останній отримав кредит у розмірі 4242,77 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 05.05.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 25969, 07 грн., яка складається з наступного : -3973,33 грн.- заборгованість за кредитом; 441,89 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1629,28 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 18211,76 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов»язнь за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1212,81 грн- штраф (процентна складова). у зв'язку із непогашенням у встановленні строки боржником зазначеної суми заборгованості, позивач просив стягнути таку в судовому порядку. Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 24 липня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість згідно кредитного договору № CNXRRX04910371 від 25.06.2008 в 6544 грн. 50 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом в розмірі 3973 грн. 33 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 441 грн. 89 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом розмірі 1629 гн.28 коп., штраф фіксована частина) в розмірі 500.00 грн. та судові витрати в розмірі 259 грн. 69 коп., а всього 6840 грн.19 коп. В іншій частині позовних вимог, а саме в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 1212 грн.81 коп. та пені в розмірі 18211 грн.76 коп. судом відмовлено, у зв»язку із спливом позовної давності. Не погоджуючись із таким рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з пені та штрафів (процентна складова) та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з пені та штрафів (процентна складова) задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення пені та штрафу за спливом строку позовної давності є незаконним, оскільки за п. 5.5. укладеного договору сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності стосовно стягнення заборгованості з пені та частини штрафів за кредитним договором та неустойки до 5 років. Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 25.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № CNXRRX04910371. Згідно умов зазначеного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 4242 грн. 77 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 05.05.2014 року утворилась заборгованість за зазначеним кредитним договором. Розмір заборгованості складає 25 969 грн. 07 коп. з них : 3973 грн. 33 коп. заборгованості за кредитом; 441 грн. 89 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом; 1629 грн. 28 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 18211 грн. 76 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1212 грн. 81 коп. штрафу (процентної складової). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов»язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та оплатити відсотки. Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У зв»язку з невиконанням відповідачем - позичальником своїх обов»язків перед позивачем - кредитодавцем, погашення заборгованості за кредитом та відсотків за його користування у відповідності з умовами кредитного договору, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з [PERSON] на користь ПАТ КБ »ПриватБанк» заборгованість згідно кредитного договору від 25 червня 2008 року яка складається з : 3973,33 грн. - заборгованості за кредитом, 441,89 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом,1629,28 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом, а також 500 грн. - штрафу(фіксована частина), а всього - 6544,50 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині відповідає встановленим обставинам і дослідженим доказам, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Однак апеляційний суд не погоджується з рішенням суду в частині відмови в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 1212 грн.81 коп., та пені в розмірі 18211 грн.76 коп., оскільки таке прийняте з порушенням застосування норм матеріального права. Так, відмовляючи у задоволенні позову суд в частині стягнення з пені та штрафів (процентна складова) суд першої інстанції виходив з того, що позовна давність про їх стягнення встановлена в один рік, тоді як з моменту закінчення строку договору пройшло більше шести років. З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, оскільки від не відповідає умовам укладено між сторонами договору та нормам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно з п.1ч.2.ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки( пені, штрафу). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до положень ст.259 ЦК України позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Виходячи із змісту частини першої даної статті, можливе збільшення сторонами як загального (в три роки), так і спеціальних(як скорочених, так і збільшених відносно загального) строків позовної давності. Крім того, положеннями ч.3 ст.6 ЦК України, сторони можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах Крім того, положеннями ч.3 ст.6 ЦК України, сторони можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно пункту 5.5. кредитного договору укладеного між сторонами від 25.06.2008, терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Виходячи із зазначених положень, принципу свободи договору, як загальної засади цивільного законодавства, положення п.5.5 зазначеного договору є законним та встановлюють строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів тривалістю 5 років. Тому позивачем дотримано вимог щодо строку позовної давності при пред»явленні позову. На зазначене положення суд першої інстанції уваги не звернув та не врахував того, що сторонами за взаємною згодою збільшені строки позовної безпідставно відмовив у стягнення пені, штрафу за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором у зв»язку із спливом позовної давності. Крім того, виходячи з ч.3ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Така заява може бути зроблена зацікавленою стороною на будь-якій стадії процесу до винесення рішення судом першої інстанції. Однак в порушенні зазначеного, суд першої інстанції без заяви відповідача, застосував наслідки спливу позовної давності з власної ініціативи. Враховуючи зазначене, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки(пені) та штрафу(процентна складова) є незаконним, тому рішення в зазначеній частині підлягає скасуванню. Відповідно до ч.1ст.549 ЦК України неустойкою(штрафом, пенею, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Як вбачається з матеріалів справи, у зв»язку з порушенням [PERSON] зобов»язань, за прострочення невиконаного в строк зобов»язання за кредитним договором , нарахована пеня в розмірі 18211,76 грн., а також штраф(процентна складова) за порушення зобов»язання в розмірі 1212,81 грн. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Як вбачається з матеріалів справи, розмір боргового зобов»язання (разом із нарахованими процентами за користування кредитом, комісією за користування кредитом, штрафом (фіксованою частиною) відповідача, перед позивачем згідно кредитного договору від 25 червня 2008 року загалом становить - 6544,50 коп. Таким чином, розмір неустойки(пені,штрафу) в 19424,57 грн. (18211,76+1212,81) визначений за умовами кредитного договору відповідачеві у зв»язку з несвоєчасним виконанням ним зобов»язань за цим договором, значно перевищує розмір збитків завданих позивачеві внаслідок заборгованості за кредитом. Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині апеляційний суд враховує, постанову Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року №6- 100 цс14, яка відповідно до положень ст.360 -7 ЦПК України має обов»язковий характер, і за якою частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи зазначене та положення статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов»зку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, та що зменшення розміру неустойки - це право суду, апеляційний суд вважає можливим зменшити розмір неустойки(штрафу, пені) за несвоєчасність виконання [PERSON], своїх зобов»язань за договором від 25.06.2008 року до 6500 грн., які необхідно стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ»Приватбанк» Виходячи з правил ст.88 ЦПК України необхідно присудити з [PERSON] на користь ПАТ КБ»Приватбанк» 129 грн.85 коп. понесених ним документально підтверджених витрат по сплаті судового збору, за апеляційний розгляд справи.

Outcome: partial