Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У липні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що з 05.11.2005 р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2009 р. розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Московський районний суд м. Харкова у заочному рішенні про розірвання шлюбу від 20.11.2009 визначив місце проживання сина з [PERSON], проте за спільною домовленістю з останньою дитина тривалий час проживав із ним та матір'ю позивача у зв'язку із тим, що відповідач зникла на декілька тижнів без надання будь-яких пояснень та причин своєї поведінки. Пізніше, на вимогу відповідача він надав дозвіл на тимчасову поїздку сина до Російської Федерації, через те, що остання мала численні виїзди до м. Бєлгорода задля проживання із іншим чоловіком. Дізнавшись, що відповідач почала зловживати спиртними напоями та нехтувати материнськими обов'язками, ним 05.08.2011 р. відкликано вказаний дозвіл заявою, завіреною нотаріусом, про що повідомлено відповідача. Не зважаючи на категоричну заборону вивозити сина та небажання самої дитини проживати з відповідачем остання все ж таки наприкінці вересня 2011 р. виїхала з сином до Бєлгорода. Дізнавшись про незадовільний стан здоров'я дитини та небажання відповідача піклуватися про неї, він за допомогою компетентних органів зміг повернути сина додому. Його син, через постійні сварки та пияцтво відповідача з її співмешканцем знаходився у стресовому стані, мав хворобливий вигляд через коросту, дуже схуд. Через вказані події позивач звернувся з позовом до суду щодо визначення місця проживання сина разом із ним за адресою: [ADDRESS]. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.07.2012 р. позовні вимоги задоволені. З моменту повернення сина до дому та до сьогодня всі питання щодо виховання та матеріального забезпечення вирішуються ним без участі та підтримки відповідача. Між ним, дитиною та його бабусею, яка приймає учать у вихованні [PERSON] склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Для всебічного розвитку дитини він прикладає всі свої зусилля та можливості. Відповідач жодним чином не була позбавлена інформації стосовно місце його перебування та їхньої дитини, перешкоди у спілкуванні та прийнятті участі у вихованні дитини ним ніколи не створювалися. На протязі останніх чотирьох років відповідач жодного разу не забажала зустрічатися з сином. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні вищевикладеним. Відповідач у судове засідання не з'явилася, уся кореспонденція, яка направлялася на її адресу, повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Представник управління служб у справах дітей департаменту праці та соцполітики Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, а також заяву про розгляд справи за відсутності представника управління, просив винести рішення враховуючи інтереси дитини. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, які з'явилися, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що відповідач є матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 12). Шлюб між сторонами розірвано 22.02.2011 р.(а.с. 11). Відповідно до довідки дільниці № 36 КП «Жилкомсервіс» № 1400 від 16.05.2015, позивач та його дитина зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Як вбачається із довідки Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 139 Харківської області Харківської міської ради, [PERSON], 2007 р.н. дійсно навчається у ХЗОШ № 139 з 01.09.2013 р, до школи приходить у супроводі батька,[PERSON], або бабусі, [PERSON], які й займаються вихованням дитини, належним чином виконують свої обов'язки, має все необхідне для навчання та повноцінного розвитку своїх здібностей, мати учня, [PERSON], протягом навчання дитини у ХЗОШ № 139 батьківські збори не відвідувала, не спілкувалася з класним керівником, не цікавилася навчанням сина (а.с. 15). Із довідки КЗОЗ «Харківської міської дитячої клінічної лікарні № 13» вбачається, що [PERSON], [INFO] знаходиться на обліку у КЗОЗ «ХМДКЛ № 19» з народження, на дисциплінарному обліку не значиться, при зверненні в поліклініку та при відвідуванні вдома, догляд за дитиною здійснює батько та бабуся, мати жодного разу не бачили з 2009 р., рекомендації щодо лікування дитини постійно виконуються, вдома створені всі умови для навчання та розвитку дитини (а.с. 16). У висновку управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 10.11.2015 р. № 590, як представника органу опіки та піклування, зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с. 52-53). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що добре знають родину позивача, після повернення дитини від матері у 2011 році вона життям дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, не дзвонить і жодного разу не привітала дитину з днем народження. Жодного разу з 2011 року відповідача не бачили, дитина також про неї не згадує. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла 14 років. Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Мати разом з дитиною не проживає, не турбується про стан здоров'я дитини, та її духовний і фізичний розвиток, не виконує своїх батьківських обов'язків щодо виховання та її розвитку, покладених на нього відповідно до ст.ст.155, 164 СК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини про що свідчить її пасивна поведінка, бо ані у судові засідання, ані на виклик Управління служби у справах дітей вона не з'явилася. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved