Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває в шлюбі з відповідачем з 30.10.1996 року. Перебуваючи в шлюбі сторони придбали квартиру [ADDRESS]. Тому, позивач просила суд поділити майно, нажите під час шлюбу, яке є спільною сумісною власністю позивача та відповідача та визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS], стягнути судові витрати з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява від 24.12.2013 р., посвідчена приватним нотаріусом [PERSON], у якій відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки, він придбав квартиру за власні кошти, а позивач у цей час перебувала у відпустці по догляду за дитиною та не отримувала жодних доходів. Відповідач просив розглядати справу без його участі (а.с.15). Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.10.1996 року (а.с.4). 20.03.2007 р. за договором купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 796, відповідач придбав квартиру [ADDRESS], жилою площею 28,60 кв.м., загальною площею 44,00 кв.м. (а.с.6-7). Відповідно до ст. 368 ЦК України, визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.60 СК України). Відповідно до ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічне положення закріплено в ч. 2 ст. 372 ЦК України, де зазначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи інтереси сторін, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на ? частину спірної квартири. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3441,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved