Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою до [PERSON] \~. Свої вимоги мотивував тим, що 20 липня 2002 року був зареєстрований шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. З березня 2012 року сторони не проживають окремо, через систематичними конфліктами. Від постійних суперечок позивач перебував у стані постійного стресу та після розірвання стосунків з відповідачкою не ведуть спільного господарства Фактичні шлюбні відносини та спільне господарство припинені з 24 березня 2012 року. Про місце проживання, утримання і виховання доньки позивач не заперечує, що діти будуть проживати разом з відповідачем. Позивач буде добровільно здійснювати матеріальну допомогу на їх утримання. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] \~в судове засідання не зявилася, надала до суду письмові заперечення, в яких проти розірвання шлюбу заперечувала (а.с. 34-35). Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 20 липня 2002 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 1358 (а.с. 4). З пояснень позивача вбачається, що їх сімя фактично розпалась. Через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Фактичні шлюбні відносини припиненні з березня 2012 року, спільне господарство не ведеться з березня 2012 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] (а.с. 5-6). Позивач зобовязався добровільно здійснювати матеріальну допомогу на утримання дітей. Діти залишаються проживати з матірю. У письмових поясненнях відповідача зазначено, що вона проти розірвання шлюбу оскільки вони з позивачем перебувають у шлюбі вже більше дванадцяти років. Жодних підстав для розірвання шлюбу вона не вбачає. Вважаю поведінку та бажання чоловіка розірвати велику і дружню родину такою що суперечить його волі та не тільки його інтересам, а й інтересам дітей. До недавнього часу сімя була дружня і жила в повній злагоді та благополуччі. Проте з невідомих їй підстав, чоловік деякий час проживає окремо від родини. Але періодично намагається зясувати взаємовідносини. В наслідок цього, впродовж останнього часу діти знаходяться в постійному стресі та емоційній напрузі, що негативно позначаються на їхньому здоровї. Діти дуже важко переживають складну сімейну ситуацію. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved