Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] В»ячеславович звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] Нікіти Олександровича, [PERSON], третя особа: Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що він є власником жилого будинку № 5 по провулку Поштовому в м. Вишневому, Києво-Святошинського району, Київської області. Право власності на вказаний будинок належить йому на підставі договору дарування від 11 березня 1993 року, який посвідчений державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори [PERSON]. Так позивач вказує, що з відповідачем [PERSON] він перебував в зареєстрованому шлюбі з 28.09.2002 р. по 14.07.2003 р. та в повторному шлюбі з 13.02.2007 р. по 29.08.2012 р. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] Нікіту Олександровича і [PERSON]. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду від 29 серпня 2012 року шлюб між ним і [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачразом з дітьми продовжувала проживати в спірному будинку. Вказує, що 20.11.2014 року відповідач разом з дітьми за відсутності для неї перешкод у користуванні житлом, добровільно залишила місце свого постійного проживання і забравши дітей та свої особисті речі, добровільно залишила місце проживання, виїхавши в смт. Глеваха Васильківського району Київської області. В обґрунтування обставин добровільного залишення відповідачем житла та факту не проживання відповідача з дітьми на спірній житловій площі за місцем реєстрації з 20.11.2014 р. позивач посилається на акти не проживання від 17.12.2014 р., 01.07.2015 р., 09.10.2015 р., 09.12.2015 р., 04.07.2016 р., складеними депутатами місцевої ради. Разом з цим позивач наголошує, що відповідач своєю реєстрацією місця постійного проживання створює йому перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності будинком. Добровільно знятися з реєстрації місця проживання відповідач відмовляється, а тому позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства позивач просив суд: визнати [PERSON], [PERSON] Нікіту Олександровича, [INFO], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житлом будинку № 5 по провулку Поштовому в м. Вишневе Київської області. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] Нікіти Олександровича, [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі. Представник третьої особи Києво- Святошинської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з»явився, звернувся до суду із клопотанням про слухання справи за його відсутності. Додатково надіслав до суду письмові пояснення де зазначив, що 29.09.2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто питання щодо захисту житлових прав малолітніх дітей: [PERSON] Нікіти Олександровича та [PERSON]. А тому просив суд зберегти право користування малолітніх дітей: [PERSON] Нікіти Олександровича та [PERSON], за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, пров.Поштовий, буд. 5. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позови задоволенню не підлягає з таких підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно положень\~ст. 32 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. При з'ясуванні та встановленні обставин справи суд виходить з вимог ч.1 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, вимог ст.58, ст.\~59 ЦПК України\~щодо належності та допустимості доказів та положень ч.1\~ст.61 ЦПК України, відповідно до якої, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що позивачу належить на праві власності жилий будинок № 5 по провулку Поштовому в м. Вишневому, Києво-Святошинського району, Київської області, що підтверджується договором дарування від 11 березня 1993 року. З 13 лютого 2007 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] Нікіту Олександровича та [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 серпня 2012 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2013 року в справі за позовом [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про вселення, позов задоволено. Вселено [PERSON] з неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за місцем їх реєстрації: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, пров. Поштовий, будинок № 5. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2013 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05 лютого 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2013 року залишено без змін. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.12.2014 року у задоволенні позову [PERSON] В»ячеславовича до [PERSON], [PERSON], Києво-Святошинського РВ УДМС України в Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим будинком, зняття з реєстраційного обліку та виселення з жилого будинку, відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] Нікіти Олександровича, [INFO], [PERSON], [INFO], право користування жилими кімнатами площею 18,5 кв.м. та 8,5 кв.м. в будинку № 5 по провулку Поштовому у м. Вишневому, Києво-Святошинського району, Київської області і право користування земельною ділянкою площею 0,01 га та 1/3 частиною погреба за адресою: м. Вишневе, провулок Поштовий, будинок № 5, Києво-Святошинського району, Київської області. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04 березня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.12.2014 року скасовано в частині задоволення зустрічного позову і в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] про виселення з будинку [PERSON] і в цій частині ухвалено нове рішення. Згідно наявної в матеріалах справи довідки виконавчого комітету Вишневої міської ради від 14 травня 2014 року № 933 в будинку № 5 по провулку Поштовому в м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Так позивач в позовній заяві зазначає, що 20.11.2014 року відповідач разом зі дітьми за відсутності для неї перешкод у користуванні житлом, добровільно залишила місце свого постійного проживання і забравши дітей та свої особисті речі, добровільно залишила місце проживання, виїхавши в смт. Глеваха Васильківського району Київської області. В обґрунтування обставин добровільного залишення відповідачем житла факту не проживання відповідача з дітьми на спірній житловій площі за місцем реєстрації з 20.11.2014 р. позивач посилається на акти не проживання від 17.12.2014 р. за № 1/04-1373, 01.07.2015 р. за № 1/04-897, 09.10.2015 р.,09.12.2015 р.,04.07.2016 р., складеними депутатами Вишневої міської ради. Посилаючись на ч. 2 ст. 405 ЦК України, позивач вважає, що відсутність відповідача та двох неповнолітніх дітей в спірному будинку без поважних причин понад рік є підставою для визнання відповідача та неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Проте, суд не може погодитись з вищезазначеними твердженнями позивача з огляду на наступне. В судовому засіданні [PERSON] пояснила суду, що позивач неодноразово погрожував їй, щоб вона знялась з реєстрації. Вона проживала з дітьми в кімнаті площею 18,5 кв.м. Оскільки [PERSON] чинив їй перешкоди, і не давав можливості проживати в будинку, то вона вимушена з дітьми проживати зі своєю матір»ю, на підтвердження своїх доводів надала суду акт № 1/04-1807 від 24.10.2016 року складений депутатом Вишневої міської ради VІІ скликання [PERSON], де зазначено, що [PERSON] разом з дітьми проживає без місця реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Загальна площа квартири становить 36 кв.м. Умови проживання не задовільні. Рішенням Києво- Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2013 року, встановлено, що у серпні 2013 року [PERSON] за рішенням суду була вселена у спірний житловий будинок разом з неповнолітніми дітьми і зайняла кімнату 1-5 площею 18,5 кв.м. Допитаний у судовому засіданні 24.11.2016 року під присягою та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів або за відмову давати їх свідок [PERSON] пояснив суду, що він проживає по сусідству з позивачем. Вказав, що [PERSON] виїхала зі спірного будинку приблизно два роки назад і по сьогоднішній день там не проживає. Причин, через які [PERSON] виїхала зі спірного будинку свідок не знає. Про конфлікти між позивачем та відповідачем також не знає. Допитаний у судовому засіданні 24.11.2016 року під присягою та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів або за відмову давати їх свідок [PERSON] В»ячеславович пояснив суду, що він колишній чоловік відповідачки. В 2014 році він працював дома, в цей час відповідачка з»явилась до його будинку із своїм співмешканцем. З будинку [PERSON] ніхто не виганяв. Вікторія зі своїм співмешканцем та дітьми проживала в будинку, свідок проживав в «пристройці». В спірному будинку свідок не жив, тільки сплачував комунальні послуги. Проте, з наданих суду показань свідків, суд не може дійти беззаперечного висновку, що [PERSON] разом зі своїми дітьми добровільно залишила спірний житловий будинок та не проживає там понад визначений законодавством термін, оскільки з показань свідків неможливо встановити конкретні та обєктивні факти, які могли б вплинути на розгляд даної справи. Згідно з актом соціального інспектування № 255 від 26.09.2014 року членами комісії [PERSON] та [PERSON] встановлено додаткові факти, що призвели до виникнення складних життєвих обставин, а саме під час візиту в сім»ю було виявлено, що дійсно в кімнаті обвалилася стеля,присутній різкий хімічний запах. Так в матеріалах справи наявні заяви та листи відповідача, де остання зверталась до Вишнівського міського голови, прокурора Києво-Святошинського району Київської області, Києво-Святошинської райдержадміністрації, Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області у звязку з тим, що позивач чинив перешкоди її вселенню до будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, пров. Поштовий, 5. В постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.03.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» /з наступними змінами / роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім»ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Так судом встановлено, що конфліктні стосунки між позивачем та відповідачем набували постійного характеру, відповідач своїми діями створював умови не прийнятні для проживання відповідача та неповнолітніх дітей, в зв»язку з чим відповідачка була вимушена залишити вказаний спірний будинок разом з дітьми. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім?ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статею 406 ЦК України визначено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік без поважних причин. Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що доводи як позивача так і його представника на те, що відповідач добровільно залишила місце свого постійного проживання та відмовилась від свого права користування спірним житловим прміщенням, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи. Судом встановлено, що позивач посилається лише на один довід визнання відповідачкою такою, що втратила право користування спірним будинком це її не проживання понад встановлений законом строк. Однак позивачем не надано доказів суду безпричинного не проживання відповідачки в його будинку понад один рік, як це передбачає ст. 405 ЦК України, якою врегульовано питання визнання особи такою, що втратила право користування приватним житлом. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, оцінивши докази, приходить до висновку що непроживання відповідача у спірному будинку було з поважних причин, оскільки позивач своїми діями створював перешкоди в проживанні та користуванні приміщенням. Непроживання відповідача в спірній квартирі вимушене, не добровільне її житлові права порушені перешкодами, які чинив позивач, посилання позивача, на те що відповідач добровільно вибула з будинку є недоведеним, спростовується матеріалами справи, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed