Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, посилаючись на те, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2000 року. Рішенням Печерського районного суду м. Києва шлюб між подружжям розірвано. 04.08.2001 року відповідно до договору купівлі продажу посвідченого державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-1425 [PERSON] та [PERSON] купили в рівних долях кожний двадцять три п»ятидесятих частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель , що знаходиться в с. Горенка , Києво-Святошинського району Київської області по вул. Папулова, під. № 38. Так позивач зазначає, що 23/50 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в с. Горенка, Києво-Святошинського району Київської області, по вул. Папулова, під № 38, на момент придбання, складалися з наступного: жила кімната 13,8 кв.м., кухня 12,1 кв.м., коридору 5,5 кв. м., дерев'яного тамбуру 5,5 кв.м. та дерев'яної веранди 8,8 кв.м. 18.09.2001 р. районний архітектор Києво-Святошинського району своїм листом №57/600 надав згоду [PERSON] на проведення капітального ремонту її частини будинку та проведення прибудови розміром 6,0 х 7,0 м. надбудовою другого поверху розміром 13,28 х 7,0 м. та будівництво господарського блоку розміром 6,0 х 8,0 х 10,0 х 6,0 м. 25.09.2001 року рішенням № 42/9 «Про розгляд заяви [PERSON] проживаючої в [INFO]» надано [PERSON] дозвіл на проведення капітального ремонту частини її будинку та проведення прибудови розміром 6,0 х 7,0 м. надбудовою другого поверху розміром 13,28 х 7,0 м. та будівництво господарського блоку розміром 6,0 х 8,0 х 10,0 х 6,0 м. та вольєру для утримання собаки, в с. Горенка по вул. Папулова, 38». Так позивач наголошує, що 24.12.2004 р. на підставі договору дарування [PERSON] подарувала позивачу належні їй 23/100 частини будинку. Вказує, що на момент його переїзду до 23/50 частини будинку, в ньому були відсутні вікна, каналізація, опалення, оздоблення та інші інженерні мережі, була незадовільна теплоізоляція будинку, що підтверджується актом обстеження депутатом Горенської сільської ради. Протягом розгляду справи позивачем уточнювались позовні вимоги, остаточно позивач просив суд поновити йому строк звернення до суду з цим позовом та визнати за ним право власності на 1/2 від 23/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в селі Горенка, Києво-Святошинський району, Київська область, по вул. Папулова за № 38. Визнати за [PERSON], право власності на 1/2 від 23/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в с. Горенка, Києво- Святошинський району , Київська область, по вул. Папулова за № 38 В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась. Повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що у період перебування у шлюбі 04.08.2001 року між дружиною позивача, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: с. Горенка, Києво- Святошинського району Київської області, згідно якого [PERSON] та [PERSON] купили в рівних долях кожний двадцять три п»ятидесятих частини Житловвого будинку з відповідною частиною надвірних будівель , що знаходиться в с. Горенка , Києво-Святошинського району Київської області по вул. Папулова, під. № 38. Рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 2-2737/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів шлюб між подружжям розірвано. Відповідно до частини першої\~статті 69 СК\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Пленум Верховного Суду України у своїй\~постанові № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~роз'яснив, що «спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК\~( 2947-14 ), ч. 3\~ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо (пункт 23)». Згідно з частиною першою\~статті 70 СК\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, при спільній сумісній власності розміри часток заздалегідь не визначені, хоч і припускається, що вони рівні, тому право кожного із співвласників однаково поширюється на все спільне майно. Вони мають рівні права володіння, користування та розпорядження ним. При цьому частки можуть бути визначені при виділі або поділі майна з додержанням принципу їх рівності, крім випадків, прямо передбачених законом. Оскільки суд встановив, що спірні двадцяти трьох п»ятдидесятих частин житлового будинку були придбані відповідачем під час перебування у спільному шлюбі із позивачем, є їх спільною сумісною власністю, тому при поділі майна, частки сторін в цьому будинку є рівними. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 24.12.2004 року посвідченого державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] подарувала в дар [PERSON] 23/100 частин житлового будинку, з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Горенка, Києво-Святошинського району Київської області по вул. Папулова, 38. Згідно вимог ст. ст.\~57,\~58,\~59,\~60 ЦПК України\~засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Позивач у позовній заяві зазначено причини на підтвердження поважності пропуску строку позовної давності, пояснивши суду, що 10.10.2015 р. позивач в межах строків позовної давності надіслав цінним листом позовну заяву до суду за місцем проживання відповідача до Печерського районного суду м. Києва і тільки 20.10.2015 р. співробітники суду отримали на поштовому відділені зазначену позовну заяву. 26 жовтня 2015 р. позивач отримав ухвалу по справі №757/38447/15-ц Печерського районного суду міста Києва від 20.10.2015 р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя - повернуто позивачу для подання до належного суду. 28.10.2015 року позивач повторно подав позовну заяву до належного суду, однак, з пропуском строків позовної давності, які скінчилися 21.10.2015 р. \~\~\~\~У контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. \~\~\~\~Суд дослідивши причини пропуску строку позовної давності, наведені позивачем, визнає поважною причину пропуску строку позовної давності та вважає за необхідне поновити [PERSON] строк звернення до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про поділ майна подружжя та визнає в порядку поділу майна подружжя за [PERSON] право власності на 1/2 від 23/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, с. Горенка, вул. Папулова, №38, та в порядку поділу майна подружжя за [PERSON] право власності на 1/2 від 23/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, с. Горенка, вул. Папулова, №38 Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Outcome: approved