Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2003 року по 2012 рік. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалось. На даний час вони проживають окремо. Неповнолітня дитина залишились проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач працює, зможе сплачувати аліменти у призначеному судом розмірі. Просила суд призначити аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що дитина проживає разом з нею. В даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та її дохід складає близько 1000 грн. щомісячно. Розмір аліментів має визначити суд з врахуванням встановлених норм. Просила суд задоволити позовні вимоги. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку. Суду пояснив, що він працює, має сталий заробіток, тому аліменти слід визначити в частці. Просив врахувати, що дитині він допомагає, купує речі, дитина час від часу залишається і в нього ночувати. Враховуючи своє матеріальне становище, стан здоров'я, просив суд задоволити позов частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]. перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 грудня 2003 року. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що донька [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 27 липня 2016 року. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд враховує, що відповідач працює та має постійний заробіток, стан здоров'я дитини та відповідача, його дохід. Щодо посилання позивачки, що в даний час вона не працює та має на утриманні ще одну дитину, суд до уваги не бере, оскільки відповідач не є батьком цієї дитини та не має обов'язку відповідно утримувати позивачу на час перебування її у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. З огляду на те, що дитина проживає з матір'ю, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі 1/3 частини його доходу до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved