Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, уточнивши який просила, визнати за нею право власності на житловий будинок Літ. В, житловою площею 12,60 кв.м., загальною площею 24,60 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами: сарай Літ. З, котельня Літ. И, огорожа № 12, хвіртка № 8, які розташовані по вул. Івана Федька, будинок № 4 в м. Миколаєві, в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері - [PERSON], яка померла 26 лютого 2014 року матері. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що після смерті її матері [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок по вул. Івана Федька 4 у м. Миколаєві. При житті, 26.11.1991 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, яким заповіла усе належне їй майно своїй дочці, позивачці по даній справі. Після смерті матері, позивачка у встановлений законом строк звернулася до Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте державний нотаріус повідомила позивачку про те, що вона може видати свідоцтво про спадщину лише на житловий будинок Літ. А, житловою площею 54,9 кв.м і загальною площею 79,0 кв.м., 1966 року побудови, а на житловий будинок Літ. В, житловою площею 12,6 кв.м. і загальною площею 24,6 кв.м, 1984 року побудови видати позивачці свідоцтво про спадщину не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на цей житловий будинок. Через неможливість в позасудовому порядку оформити спадщину, позивачка була змушена звернутися до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву із проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Миколаївська міська рада, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, своїх заперечень проти позову не направила. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 26.02.2014 року у м. Миколаєві померла мати позивачки [PERSON], яка на випадок своєї смерті 26.11.1991 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, яким заповіла усе належне їй майно своїм дітям в рівних частинах: дочці, позивачці по даній справі [PERSON] та синові [PERSON] Із копії спадкової справи № 226/2014, заведеної П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою до майна померлої [PERSON], вбачається, що після її смерті в установлений законом строк із заявою про прийняття спадщини звернулася позивачка по даній справі [PERSON] Син спадкодавця [PERSON] помер 16.02.2014 року, тобто ще до часу смерті спадкодавця. Вказане підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 193618, виданого Корабельним відділом ДРАЦСу реєстраційної служби Миколаївського МУЮ. Із довідки № 2787, виданої 24.07.2014 р. КП ДЄЗ Океан, вбачається, що на час смерті спадкодавця [PERSON], разом із нею проживала та була зареєстрована в установленому законом порядку позивачка [PERSON], за адресою: м. Миколаїв, вул. Івана Федько 4. Із відповіді П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори за № 1727/01-09 від 22.12.2015 року, та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 42547820 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, і даних про наявність у нього спадкоємців судовим розглядом не встановлено. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Судовим розглядом встановлено, що 28 квітня 1960 року Жовтневою державною нотаріальною конторою був посвідчений Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, згідно якого бабусі позивача та відповідно матері померлої спадкодавиці [PERSON], було надано для будівництва індивідуального житлового будинку, земельну ділянку по вул. І.Федько 4 (колишня вул. 3-тя Садова). На цій земельній ділянці [PERSON] побудувала житловий будинок літ. А., разом із господарськими та побутовими спорудами, та зареєструвала Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки у Миколаївському МБТІ. Крім цього, у 1984 році [PERSON] на цій же земельній ділянці побудувала ще один житловий будинок літ. В., однак не оформила право власності на нього у встановленому законом порядку. Дане підтверджується наявною у матеріалах даної справи копією технічного паспорту, виготовленого техніком Миколаївського МБТІ станом на 25.11.2014 року. 31.03.1991 року [PERSON] померла, і після її смерті, [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26.11.1991 року, згідно якого вона стала власницею цілого житлового будинку разом із господарськими та побутовими спорудами, що розташований по вул. І.Федько 4 в м. Миколаєві. Вказаний житловий будинок літ. А мав загальну площу 41,4 кв.м., і до нього прилягали огорожі № 4,5 та споруди № 2,6,7,1., а інший будинок літ. В., який був побудований спадкодавцем на цій же земельній ділянці, не увійшов до складу спадщини. Із довідки Миколаївського МБТІ № 1508 від 24.11.2014 р. вбачається, що станом на 24.11.2014 року за вищевказаною адресою відсутні об'єкти самочинного будівництва і розташовані такі житлові будинки: - літ. А., житлова площа якого була збільшена на 6,40 кв.м., літня кухня літ. В., сарай літ. З, котельня літ. И, вбиральня літ. К, (сіни літ. А знесено) на підставі розпорядження Адміністрації Корабельного району виконкому Миколаївської міськради № 84-р від 26.07.2002 р.; - літ. В., переобладнаний з літньої кухні літ. В., який не є самочинним відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затв. Наказом Міністерства юстиції України № 127 від 24.05.2001 р. Після смерті [PERSON], позивачка [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину від 16.12.2014 року, яке було видано державним нотаріусом Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON], згідно якого вона набула право власності на житловий будинок літ. А., загальною площею 79,0 кв.м., разом із господарськими та побутовими будівлями та спорудами: сараєм літ. З, котельнею літ. И та вбиральнею літ. К, та огорожами № 4,8,12 та спорудами № 2,6,11, І, ІІ., які розташовані по вул. І. Федька 4 в м. Миколаєві. В подальшому, рішенням Виконкому Миколаївської міськради № 378 від 28.05.2015 року, житловому будинку літ. А, було присвоєно окрему адресу вул. Івана Федька 4/1. Як вбачається з наявної у справі копії технічного паспорту на спірний будинок, вбачається, що він побудований у 1984 році і є готовим житловим будинком і придатним для проживання. Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженого наказом Держбуду України № 127 від 24.05.2001 року, зі змінами та доповненнями, не належить до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. За таких обставин, відповідно до вимог п.п. 1,5 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Outcome: approved