Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Серед осіб, які зареєстровані за вказаною адресою, значиться також відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком позивача. Позивач вказує, що відповідач з 2010 року в даній квартирі не проживає, ніяких витрат по утриманню житла не несе, участі у користуванні майном не приймає. За таких обставин, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26 червня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В., реєстровий номер 3469. (а.с.6) За довідкою Дочірнього підприємства «Комунальне підприємство «Маяк» від 18 березня 2015 року у вказаній квартирі зареєстровано три особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріалами справи підтверджено, що позивач зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. У зазначеній квартирі також зареєстровано місце проживання [PERSON] - колишнього чоловіка позивача, однак фактично останній у такій квартирі не проживає. Відповідно до листа Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві № 52/257-аз від 07 жовтня 2015 року перевіркою по ІЦ та Секретаріаті Оболонського РУ встановлено, що [PERSON] із заявами та повідомленнями до Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві щодо перешкоджання в користуванні квартирою [ADDRESS] не звертався. Згідно з листом Дочірнього підприємства «Комунальне підприємство «Маяк» від 17 вересня 2015 року [PERSON], [INFO], із усними чи письмовими заявами, що йому чиняться перешкоди у праві користування житловим приміщенням за адресою його реєстрації: [ADDRESS], до ДПКП «Маяк» жодного разу не звертався. У відповідності до актів про непроживання особи в житловому приміщенні від 03 вересня 2014 року, 08 липня 2014 року, 10 листопада 2014 року, 05 січня 2015 року, 15 березня 2015 року, складених мешканцями будинку [ADDRESS], [PERSON], [INFO], не з'являється і не проживає у [ADDRESS] з 2011 року по теперішній час. За таких обставин, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у вказаній квартирі понад рік, що підтверджено належними засобами доказування. Поважних причин, що свідчать на користь відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації, судом не встановлено. Перешкоди у здійсненні права користування квартирою за місцем реєстрації відповідачу не чиняться. Враховуючи вищевикладене, суд вирішує задовольнити позов та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved