overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON]звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва із даним позовом та просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 29.12.2007 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та з втратою порозуміння. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.12.2007 рокуу Виконкомі Загальцівської сільської ради Бородянського району Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 20. Від шлюбу маютьнеповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (5,6). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача в судовому засіданні встановив, що сторони протягом останніх двох років сімейні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положеннямстатті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15 березня 2006 року Виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київській області, актовий запис № 3. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 15 березня 2006 року Виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київській області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 26 вересня 2006 р., серія 1-ОК №027045. Від спільного шлюбу подружжя дітей не має. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалось. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів на утримання дітей. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.10.2015 року зазначену позовну заяву залишено без розгляду

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У липні 2015року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 19.12.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1442. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки з червня 2014 року, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому, із врахуванням заяви від 31.08.2015 року, просить шлюб з відповідачем розірвати, дочку [PERSON], [INFO], залишити проживати з матір'ю. В обгрунтування позову послався на те, що 09.09.2006 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, втратив до відповідача почуття любові та поваги. Відповідач 31.08.2015 року подала заперечення на позовну заяву, у якому просить шлюб з відповідачем розірвати, дочку [PERSON], [INFO] залишити проживати з нею. Вказує, що з позивачем не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідна, дочку [PERSON] просить залишити проживати з нею. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2006 року. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Сімейне життя в сторін не склалося, втратили один до одного почуття любові та поваги, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послався на те, що 04.03.2010 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них дітей немає. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, втратив до останньої почуття любові, з вересня 2014 року проживають окремо. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 31.08.2015 року сторонам надавався строк для примирення. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.03.2010 року (а.с. 4). Від подружнього життя у сторін дітей немає. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач втратив до відповідача почуття любові, з вересня 2014 року проживають окремо. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначав, що 22 травня 2008 року між сторонами був укладений в письмовій формі кредитний договір № 002-11982-220508. Відповідно до умов договору кредиту позивач надав позичальнику грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 500 грн., який один раз на місяць може змінювати без укладання Додаткової угоди. У звязку із невиконанням умов договору кредиту у відповідача станом на 22 червня 2015 року виникла заборгованість в сумі 1250, 55 грн., що складається з тіла кредиту 595,77 грн., простроченого тіла кредиту в сумі 85,20 грн., заборгованість за відсотками 569,58 грн., яку вона добровільно відмовляється сплачувати, тому позивач просить стягнути вказану заборгованість на свою користь та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, до суду повернулися зворотні повідомлення в яких зазначено, що адресат відсутній, однак, відповідно до відомостей адресно-довідкового бюро [PERSON] зареєстрована [INFO]. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого являється позивач [PERSON] акціонерне товариство «Дельта Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 002-11982-220508 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки і відповідач отримав платіжну картку. Відповідно до умов договору відповідач зобовязаний був щомісяця здійснювати погашення частинами суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та всю суму пені і процентів. За період користування кредитом станом на 22.05.2008 року виникла заборгованість в сумі 1250, 55 грн., що складається з тіла кредиту 595,77 грн., простроченого тіла кредиту в сумі 85,20 грн., заборгованість за відсотками 569,58 грн.Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 01.08.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, вони не живуть з відповідачем однією сім»єю з червня 2015 року, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, вони з відповідачем мають різні характери та різні стремління, між ними виникають сварки та непорозуміння, просив їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій просив шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 01 серпня 2012 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 776. Від спільного життя у подружжя є син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 02.11.2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що вони не живуть з відповідачем однією сім»єю з травня 2015 року, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносини, мають різні характери та стремління, відносини стали вкрай неприязними, між ними зникло почуття любові та взаєморозуміння, просила їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 22 листопада 2003 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Пустоварівської сільської ради Сквирського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 5. Від спільного життя у подружжя є син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 05.03.2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, між ними виникли неприязні стосунки та вони втратили почуття любові, дітей не мають, вважає збереження сімї неможливим, просив їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій просив шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. 05 березня 2015 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 237. Від спільного життя у подружжя дітей не має. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 16.01.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та не ведуть спільне господарство, шлюбні відносини між ними припинені з липня 2010 року, просив їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій просив шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 16 січня 2010 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 28. Від спільного життя у подружжя є син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved