Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом до Приватного підприємства «ЕСПРЕС АГРО» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 червня 2019 року по день поновлення на роботі. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона з червня 2017 року працювала бухгалтером у ПП «ЕСПРЕС АГРО» та 27.05.2019 перебувала на своєму робочому місці, що за адресою: [ADDRESS] , а з 28.05.2019 по 07.06.2019 перебувала на стаціонарному лікуванні. 10-12 червня 2019 року вчасно приходила на своє робоче місце, проте до роботи її безпідставно не допускали. В подальшому наказом ПП «ЕСПРЕС АГРО» № 7 від 13.06.2019 позивача звільнено із займаної посади за прогули без поважних причин, згідно з пунктом 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає дії відповідача незаконними, та в зв`язку з вищевикладеним просить суд поновити її на посаді бухгалтера - ПП «ЕСПРЕС АГРО», а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 13.06.2019 і по день ухвалення судового рішення, та судові витрати понесені нею при пред`явленні даного позову. Ухвалою суду від 15.07.2019 відкрито провадження у справі та з урахуванням ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та пояснила, що 27.05.2019 вона знаходилась на своєму робочому місці, а у період з 28.05.2019 по 07.06.2019 перебувала на лікуванні, про що повідомляла керівника [PERSON] та головного бухгалтера [PERSON] . По закінченню лікарняного 07.06.2019 надала для бухгалтера [PERSON] лікарняний лист № 556668, однак в подальшому дізналася, що її лікарняний лист зник. Тому, 13.06.2019 нею було отримано довідку з Ізяславської ЦРЛ про перебування у період з 28.05.2019 по 07.06.2019 на лікуванні, яку вона 13.06.2019 принесла на роботу, проте їй повідомили, що її звільнено з роботи за прогули. Крім того вказала, що 10-12 червня 2019 року вчасно приходила на своє робоче місце, але її по невідомим причинам не допускали до роботи, тому вона знаходилась у приміщенні офісу ПП «ЕСПРЕС АГРО» з 09 по 18 год., однак до кабінету потрапити не мала змоги. Представник позивача [PERSON] підтримав позицію свого довірителя щодо задоволення позову у повному обсязі. Окрім того звертає увагу суду, що відповідачем додано ряд актів, про нібито відсутність [PERSON] на робочому місці, які мають ряд неточностей, а саме: часу, та дати їх складання. Також формулювання Наказу про звільнення позивача не відповідає чинному законодавству, а у доповідній записці відсутні реквізити. Відповідач директор ПП «ЕСПРЕС АГРО» [PERSON] будучи в судовому засіданні вказав, що позов не визнає у повному обсязі та пояснив, що відповідно до доповідної записки головного бухгалтера про відсутність на роботі [PERSON] , ним було створено комісію. Після чого комісією у склад якої він входить, фіксувалося відсутність [PERSON] на робочому місці, а також комісією було здійснено за кожен день відсутності позивача на роботі виїзд до місця її проживання, де ніхто не відчиняв двері. Будь-яких телефонних розмов з нею не мав. Також вказав, що акти складалися ним на ноутбуці, які в подальшому роздруковувалися на роботі. 13.06.2019 [PERSON] з`явилася на роботу і їй було запропоновано надати пояснення з приводу її відсутності, однак остання відмовилася про що був складений відповідний акт, тому їй було вручено наказ про її звільнення з роботу за прогули. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, попередньо подавши письмовий відзив, у якому відповідач вважає позов необґрунтованим. Зокрема, представник відповідача не погоджується з доводами позивача стосовно того, що ПП «ЕСПРЕС АГРО» незаконно звільнило її з роботи, а саме її доводи спростовуються показами свідків та складеними актами про відсутність на роботі. Стосовно надання позивачем лікарняного листка за обставин викладених у позові, а саме те що це відбувалося за її участі тобто [PERSON] - заперечує, оскільки 12.06.2019 вона перебувала у м. Хмельницький в Господарському суду, що стверджується ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12.06.2019, тому вважає що позивач вводить в оману суд та просить відмовити у задоволенні позову. З`ясувавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, судом встановлено, що [PERSON] з 09.06.2017 працювала бухгалтером - ПП «ЕСПРЕС АГРО» (витяг з наказу ПП «ЕСПРЕС АГРО» № 9 від 08.06.2017). Згідно статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до статті 140 КЗпП України, трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Пунктом 4 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Згідно статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до частини другої, третьої статті 252 КЗпП України, зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок). Як вбачається із довідки ПП «ЕСПРЕС АГРО» від 13.06.2019, на підприємстві первинна організація профспілки (профспілковий орган тощо) не створювався. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до наказу ПП «ЕСПРЕС АГРО» № 7 від 13.06.2019, позивача звільнено із займаної посади за прогули без поважних причин, пункт 4 ст. 40 КЗпП. Підстава доповідна записка головного бухгалтера [PERSON] від 24.05.2019 та Акти № № 1 - 15 від 27.05.2019 по 13.06.2019: про відсутність на роботі; про відвідування вдома; про відмову від надання письмових пояснень причин відсутності на роботі; про відмову ознайомитись з наказом про накладення дисциплінарного стягнення. Вказане також стверджується табелем обліку використаного робочого часу ПП «ЕСПРЕС АГРО» за червень 2019 року. Згідно розрахункового листа ПП «ЕСПРЕС АГРО» від 13.06.2019, [PERSON] було виплачено заробітну плату за червень 2019 рік, та компенсацію за невикористану відпустку (24 дні). У відповідності з ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Із досліджених судом доказів вбачається, що згідно доповідної записки головного бухгалтера [PERSON] від 24.05.2019, останній звернувся до директора ПП «ЕСПРЕС АГРО» з інформацією, що бухгалтер [PERSON] 24.05.2019 не вийшла на роботу та на телефонні дзвінки [PERSON] за номером [NUMBER] , який вказаний в її особовій картці ніхто не відповідає (телефон був вимкнений). Тому у табелі обліку використання робочого часу за 24.05.2019 здійснено відмітку про відсутність [PERSON] на роботі з нез`ясованих причин. Враховуючи, що [PERSON] раніше вчиняла прогули, просив вжити заходів для з`ясування причин та додаткової фіксації відсутності її на роботі. Згідно особової картки працівника [PERSON] , [INFO] , місце проживання [ADDRESS] , номер мобільного телефону останньої - [NUMBER] (дата заповнення особової картки 08.05.2017). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини, які викладені ним у доповідній записці, а саме те, що [PERSON] була відсутня на роботі 24.05.2019. Крім того, заперечив, що позивач надавала для нього лікарняний лист. Стосовно телефонної розмови з [PERSON] про те, що вона мала намір піти на лікарняне, не заперечує, однак достовірно не вказала чи вона знаходиться на лікуванні. Як наслідок, наказом директора ПП «ЕСПРЕС АГРО» винесено наказ № 1-к від 27.05.2019 про утворення тимчасової діючої комісії з встановлення причин та фіксування відсутності [PERSON] на роботі у складі: директора ПП «ЕСПРЕС АГРО» - [PERSON]; завідуючого складом ПП «ЕСПРЕС АГРО» - [PERSON] ; механіка ПП «ЕСПРЕС АГРО» - [PERSON] Також, на підтвердження законності звільнення представником відповідача надано акти про відсутність на робочому місці позивача № № 1-13, складені 27, 28, 29, 30, та 31 травня 2019 року, та 03, 04, 05, 06, 07, 10, 11, та 12 червня 2019 року, в яких зафіксовано факт відсутності позивача в період часу з 09.00 год. до 18.00 год. Відповідно до актів про відсутність на роботі та за місцем фактичного проживання [PERSON] № № 1/1-13/1, складені 27, 28, 29, 30, та 31 травня 2019 року, та 03, 04, 05, 06, 07, 10, 11, та 12 червня 2019 року, комісія у різний період часу з метою з`ясування обставин відсутності позивача на роботі, а також те що остання не відповідає на телефоні дзвінки, у вказані дні виїжджала по місцю проживання [PERSON] : [ADDRESS] , однак двері ніхто не відчиняв. Згідно акту № 14 від 13 червня 2019 року, [PERSON] відмовилася надавати будь-які письмові пояснення щодо причин відсутності її на роботі у період з 27.05.2019 по 12.06.2019. Наказом директора ПП «ЕСПРЕС АГРО» № 2-К від 13.06.2019, визнано для [PERSON] робочі дні 27, 28, 29, 30, та 31 травня 2019 року, та 03, 04, 05, 06, 07, 10, 11, та 12 червня 2019 року днями прогулів без поважних причин, та за грубе порушення трудової дисципліни застосувати до неї, згідно з п. 2 ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогули без поважних причин). Датою звільнення та останнім днем роботи вважати 13.06.2019. Актами № № 15, 16 від 13 червня 2019 року, зафіксовано відмову [PERSON] ознайомитись та засвідчити ознайомлення власним підписом з наказом від 13.06.2019 № 2-К, та з дослідженими судом вище актами: про відсутність на роботі; про відвідування вдома [PERSON] . Вказані акти стверджуються показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні підтвердили, що обставини, які зазначені у них мали місце. [PERSON] була відсутня на роботі та по місцю проживання, а також відмовилася від ознайомлення з актами та наказом. Однак на запит суду, у відповідності до довідки Ізяславської центральної районної лікарні № 563 від 13.06.2019 вбачається, що [PERSON] дійсно з 28.05.2019 по 07.06.2019 перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні лікарні, та після лікування їй було видано лікарняний лист № 556668, про звільнення від роботу у даний період. Таким чином, суд приходить до висновку про поважність причин відсутності [PERSON] у період з 28.05.2019 по 07.06.2019 на роботі, тому досліджені судом акти № № 2-10/1, складені 28, 29, 30, та 31 травня 2019 року, та 03, 04, 05, 06, та 07 червня 2019 року, до уваги судом не беруться. Разом з тим, [PERSON] не доведено присутність на роботі 27.05.2019 та 10-12 червня 2019 року. Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку п. 5.1 Розділ V ПП «ЕСПРЕС АГРО» визначено, що режим роботи на підприємстві розпочинається з 9 год., закінчується о 18 год., перерва на відпочинок і харчування з 13 год. до 14 год. Показами свідка [PERSON] встановлено лише юридичні адреси знаходження місця роботи позивача [PERSON] - [ADDRESS] , та головного бухгалтера [PERSON] - [ADDRESS] . Свідок [PERSON] , яка являється матір`ю позивача в судовому засіданні ствердила, що проживає по [ADDRESS] , та у період з 27.05.2019 по 12.06.2019 перебувала постійно у дома, і до будівлі ніхто не приходив з метою перевірити чи дочка перебуває на лікарняному. Свідок [PERSON] , який являється чоловіком позивача, суду показав, що 28.05.2019 він привозив дружину на роботу, та з ним розмовляли [PERSON] та [PERSON] повідомивши при цьому, що дружину звільняють з роботи. Стверджує, що [PERSON] перебувала на лікарняному, а в інші дні була на роботі, тому що він її туди завозив. Однак, щодо пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , то суд оцінює їх критично, оскільки вказані свідки є близькими родичами позивача та спрямовані на поліпшення становища позивача, а також спростовуються показами свідків [PERSON] та [PERSON] та дослідженими письмовими доказами. Зокрема, актами № № 1, 1/1, 11, 11/1, 12, 12/1, 13, 13/1, 14, 15, 16 від 27.05.2019, та 10, 11, та 12 червня 2019 року про відсутність на роботі та відвідування дому [PERSON] , та актами №№ 14, 15, 16 від 13 червня 2019 року, про відмову [PERSON] дати письмові пояснення щодо причин відсутності її на роботі, а також знайомитися із вищевказаними актами та наказом № 2-К від 13.06.2019. Посилання представника відповідача щодо розбіжностей в актах дат та годин фіксування відсутності на роботі та по місцю проживання [PERSON] до уваги судом не беруться, оскільки обставини, які викладені в актах стверджуються показами свідків та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Щодо наданих представником позивача копій роздруківки телефонних дзвінків з мобільного телефону +80679542788 за травень та червень місяці 2019 року, суд відноситься до них критично. Дані документи не оформлені у відповідності до вимог статті 95 ЦПК України щодо посвідчення копії документу (письмового доказу), і не можуть розглядатись як достовірний письмовий доказ. Якщо все ж таки проаналізувати вказані документи, то вони не містять підпису відповідача, не містять інших очевидних ознак того, що вони видані саме ПрАТ «Київстар». Також, при детальному ознайомлені з даними документами, судом враховуються, що у них лише вказані вихідні дзвінки абонента +80679542788 на інші номери абонентів різних операторів без зазначення їх володільців, що оцінюється судом як сумнівними, та не можуть розглядатись як письмові докази на підтвердження чи спростування певних обставин у справі. Крім того, заперечення [PERSON] про те, що вона була звільнена під - час тимчасової непрацездатності не заслуговують на увагу, оскільки вона звільнена з 13 червня 2019 року, а на лікарняному вона була з 27.05.2019 по 07.06.2019 включно. Таким чином, позивач на спростування заперечень відповідача не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що вона у дні зазначені в наказі як прогули, а саме 27.05.2019 та 10-12 червня 2019 року знаходилась на робочому місці, виконувала функціональні обов`язки, наслідки такої роботи чи в дані дні виконувала свої обов`язки як бухгалтер, а також те, що роботодавець не допускав її до безпосереднього місця роботи, тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ч. 1, 2 п. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 5 п. 1 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справив усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, судові витрати, понесені сторонами, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів.

Outcome: dismissed