Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

у липні 2019 [PERSON] звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаним позовом, посилаючись на те, що судовим наказом Машівського районного суду від 27.05.2019 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення вказаного рішення розмір витрат на утримання дочки значно зріс, що пов`язано з погіршенням стану здоров`я дитини. Окрім того, позивач зазначає, що вона самостійно виховує двох малолітніх дітей, не являється членом особистого селянського господарства, земельного паю не має. В той час, відповідач отримує постійний дохід та має змогу сплачувати аліменти у частці від його доходу. І в даному випадку розмір аліментів буде збільшено у порівнянні з теперішнім. У зв`язку з наведеним, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Машівського районного суду Полтавської області від 27.05.2019 р. у справі щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини: [PERSON] на розмір аліментів у частці ј від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання сторони не з`явилися, натомість позивачка направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.23). Відповідач про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином та завчасно, причини неявки не повідомив, відзиву не надав (а.с.21), а тому суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та дослідивши надані письмові докази у справі, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.12.2016 р. (а.с.6), позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Судовим наказом Машівського районного суду Полтавської області від 27.05.2019 р. вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.04.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Згідно довідки виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області № 211 від 17.07.2019 р. позивач зареєстрована і проживає в [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: [PERSON] ,2011 р.н. - донька, [PERSON] ,2017 р.н. - донька, також вказано що не являється членом ОСГ, не має земельної ділянки для ведення ОСГ, земельний пай відсутній (а.с. 7). Відповідно до інформації наданої виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області №223 від 06.08.2019 р. відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] (а.с.15). За даними довідки про дохід №00000000087 від 12.07.2019 р. відповідач [PERSON] працює в ТОВ «Компанія Фармко» з 03.09.2014 р. та на даний час займає посаду сторожа, його дохід з 01.01.2019 р. по 30.06.2019 р. склав 43447,01 грн. (а.с.9). Згідно з довідкою лікаря КНП «Машівська районна лікарні» Машівської районної ради Полтавської області Требухової Н.П. від 11.07.2019 р. [PERSON] перебуває на обліку з діагнозом дефіцитна анемія 1 ст. та дисметаболічна нефропатія (а.с.10). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 143 цс 13. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів - донька сторін [PERSON] , у зв`язку з хворобою потребує постійного нагляду лікарів та вживання лікарських препаратів, а тому аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на даний час є недостатньою сумою для забезпечення щоденних та додатково виниклих потреб дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, з урахуванням встановлених вище обставин справи, суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на доньку [PERSON] , з твердої грошової в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на частку від заробітку в розмірі 1/4 частки доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та відповідно позов задовольнити. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав малолітньої доньки, обов`язок по утриманню якої покладений також і на відповідача, та захистом прав останнього, який працює та має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved