overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 25.11.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис за №82. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив суду, що разом з відповідачкою проживали з 2005 року та зареєстрували шлюб 25.11.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після народження сина між ними з'явилися взаємні непорозуміння та почали виникати сварки. Тому в жовтні 2015 року він пішов із сім'ї разом із сином. На теперішній час зберегти шлюб не має можливості, оскільки вони мають різні погляди на життя та не мають бажання бути разом, тому строк на примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати із ним, та всі питання щодо утримання сина між ними вирішені в позасудовому порядку. Відповідач в судовому засідання позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, пояснивши суду, що зберегти шлюб не можливо, оскільки вони з позивачем не можуть жити разом через різні інтереси, тому строк на примирення просить не надавати, син залишиться проживати разом із батьком. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 25.11.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис за №82. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.8/ Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. /а.с.9/ Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з позовної заяви суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні ще з жовтня 2015 року, тому збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та інтересам дитини, у зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просила визнати за нею і відповідачем по ? ідеальної частки квартири, котра була придбана під час шлюбу, без реального поділу цього майна із залишенням квартири у їхній спільній частковій власності. Вказала, що квартира була придбана за спільні кошти й зареєстрована за відповідачем, а після розлучення з останнім не дійшли згоди щодо поділу цього майна. У судовому засіданні позивач і її представник позов підтримали. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Представник третьої особи вказав, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, представників, оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ч.1\~ст.174 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Також відповідно до ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони перебували у офіційному шлюбі, котрий був розірваний рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26.06.2015 року, що набрало законної сили 07.07.2015 року. Сторонами не заперечувалося і договором купівлі-продажу від 22.05.2013 року стверджується, що відповідач придбав у власність квартиру № 47 у будинку № 8-а на вул. Грушевського у м. Червонограді. Отже, у відповідності до ст. 60 СК України, спірна квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності як така, що набута подружжям за час шлюбу. Як встановлено судом, квартира є однокімнатною, на четвертому поверсі, тобто є неподільною. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Заявлені позовні вимоги відповідач визнав, згодний на запропонований позивачкою поділ ідеальних часток. Враховуючи викладене вище, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому просив звільнити нерухоме майно з під арешту, а саме: 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Мотивував свої позовні вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON], яка є його матір'ю. Постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 15.03.06 року на вказану частину квартири накладено арешт. Просить звільнити ? частину квартири з-під арешту, оскільки останній унеможливлює прийняття ним спадщини. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином.. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 15.03.06 року на 1/4 частину квартири [ADDRESS] накладено арешт. Згідно з наданого відповідачем листа, виконавчі провадження стосовно відповідача знищено. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. При цьому за приписами ст. 59 вказаного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення цього майна з під арешту. Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Наявність безпідставного накладеного обтяження нерухомого майна, належного позивачеві, порушує його права, що дає підстави для їх судового захисту. Оскільки позивач позбавлений можливості прийняти спадщину через накладення арешту на майно, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про визнання батьківства. Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 2003 року проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачем. 27.04.2016 року у них народився син [PERSON]. Запис про батька в свідоцтві про народження доньки було зроблено згідно ч.1 ст. 135 СК України. 10.05.2016 року позивач подав заяву до відділу ДРАЦС щодо визнання його батьком дитини, але йому було відмовлено. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO]. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечень по справі не має. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 2003 року сторони перебувають у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, від яких 27 квітня 2016 року народився [PERSON], де у графі батько вказано «Бурля Янош Володимирович», а у графі мати вказано «Бурля Анжела Іванівна». Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 05.05.2016 року, відомості про батьків [PERSON], який народився 27.04.2016 року, вказано, що батьком дитини є [PERSON], а матірю є [PERSON], номер актового запису 673. Відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до п.3 ч.2 ст.125 та ст.128 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька може визначатися за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, при народжені дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідачі мешкають по вул. Рельєфній, буд. 45 в м. Маріуполі та є споживачами електричної енергії, однак, у звязку із несплатою послуг з електропостачання, станом на 17.05.2016 року у [PERSON] та [PERSON] виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 2694,76 грн. Просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 2694,76 грн., а також судовий збір у розмірі 1256,20 грн. Представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» [PERSON], яка діє за довіреністю, у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась з невідомих причин, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] Егідюс, які мешкають по вул. Рельєфній, буд. 45 в м. Маріуполі, є споживачами електричної енергії (особовий рахунок № 334-86. Згідно довідки, наданої ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», у звязку із ненадходженням на особовий рахунок № 334-86, зареєстрований на імя [PERSON], платежів за користування електричною енергією, станом на 17.05.2016 року мається заборгованість у сумі 2694,76 грн. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження, у звязку із чим, з відповідачів у солідарному порядку підлягає стягненню сума заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 2694,76 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1256,20 грн., то згідно ст. 88 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 28.08.2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 97. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Зазначає, що у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між сторонами в родині виникали постійні сварки, втрачене почуття любові та поваги один до одного, що призвело до припинення шлюбних стосунків вже через пів року після одруження. Вважає неможливим подальше існування родини. Просить суд розірвати шлюб, оскільки його збереження неможливе. В судове засідання позивачка не прибув, надав заяву з проханням справу розглянути за її відсутністю, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач, в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації газету «Донбас». Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що останнім часом життя подружжя не складається, мають місце непорозуміння , постійні сперечання, втрачене почуття любові та поваги один до одного. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 30 червня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 116. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з відповідачем. Спільне життя сторін не склалося, у зв'язку з різницею характерів, відсутності між ними взаєморозуміння і довір'я. Шлюбні відносини припинилися з червня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Позивач вказує, що збереження сім'ї неможливо, це суперечить їх інтересам, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує., після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] яка за домовленістю подружжя проживає разом з відповідачем . Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 18.04.2008 року Красногвардійським відділом РАЦС, актовий запис № 198. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідач являється іноземною особою, а саме громадянкою [PERSON] Федерації. Сімейне життя не склалося. З часом вони втратили один до одного почуття любові та поваги, між ними зіпсувалися стосунки. Між ним та відповідачем припинені шлюбні відносини і ведення спільного господарства, проживають спільно. Вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе, оскільки буде суперечити інтересам кожного з них. Враховуючи наведене, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.\~ Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 квітня 2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 107503, яке видано Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 198 (а.с.4). Причиною розпаду сім'ї стало те, що у сторін несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть.\~ Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч. 1 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 3 726 грн. 25 коп., а також судові витрати по справі. В обґрунтування позову вказав, що позивач є балансоутримувачем житлового будинку № 73 по вулиці Робочій у м. Дніпро та з 01.03.2012 року надає споживачам послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території, який оформлено відкриттям особового рахунку. Однак, відповідач свої зобовязання перед позивачем за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 3\~726 грн. 25 коп. за період з 03.02.2012 року по 02.2016 року. Тому, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином і належними сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У судовому засіданні встановлено, що Комунальне підприємство «ЖИЛСЕРВІС-1» Дніпропетровської міської ради є балансоутримувачем житлового будинку № 73 по вулиці Робочій у м. Дніпро. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території, який оформлено відкриттям особового рахунку 1-0092905. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не здійснював належним чином оплату за надані послуги з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території, у зв'язку з чим станом на липень 2016 року виникла заборгованість у розмірі 3\~726 грн. 25 коп. за період з 03.02.2012 року по 02.2016 року, яку добровільно відповідач не сплачує. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за надані послуги з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 3\~726 грн. 25 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved