overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

у липні 2015року позивач звернулася до суду із позовом, у якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 31.05.2013року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 811. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя. Спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні відносини, шлюб існує лише формально. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Позивач подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі, зазначила про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про те, що позов визнає та проти його задоволення не заперечує. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31.05.2013року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 811 (а.с.5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається із матеріалів справи, сторони на даний час не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо та заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вирішити питання стосовно судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 06.09.2002 року було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. З травня 2012 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, в письмових заявах просили справу розглядати у їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2002 року, від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. З травня 2012 року шлюбні стосунки між ними припиненні, спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересами їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання зміни прізвища позивачем судом не вирішувалось у зв'язку з її неявкою в судове засідання. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 09.09.2006 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені з травня 2013 року, спору щодо розподілу майна та утримання дитини на даний час немає. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги визнав та просив суд їх задовольнити. Позивачем та відповідачем через своїх представників до суду були надані нотаріально посвідчені заяви з проханням розірвати шлюб не вживаючи заходів для примирення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2006 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з травня 2013 року, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що при укладенні шлюбу позивачка прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 13 грудня 2013 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалось, відповідач не брав участі у веденні домашнього господарства, не надавав належної матеріальної допомоги сім`ї, крім того, між ними постійно виникають сварки. На момент звернення до суду сторони не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть. Примирення між сторонами неможливе. Тому позивач просила суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований в Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1711 від 13 грудня 2013 року та стягнути з відповідача судові витрати. . Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Суд, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 грудня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 13 грудня 2013 року, серія [NUMBER] (а.с.3). Судом встановлено, що на момент звернення до суду сторони не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спір щодо спільного майна на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 18.02.2011 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені з квітня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дитини буде вирішуватись в судовому порядку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.02.2011 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з квітня 2015 року, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна та утримання дитини буде вирішуватись в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «Лебідь».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 18.07.2008 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені з травня 2012 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.07.2008 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з травня 2012 року, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

У липні 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщеннямпосилаючись на те, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS]. Відповідачі не проживають у спірній квартирі, витрати по утриманню житла не несуть. Відповідачі на протязі 9 років не проживають за місцем реєстрації, оскільки переїхали на постійне місце проживання в Йорданію, місто Амман. Тому просить суд та визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому по справі необхідно ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання. Суд, вислухавши пояснення позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] Квартира є неприватизованою, а власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Довідкою Форма 3 підтверджується, що на даний час в квартирі [ADDRESS] зареєстровано п»ять осіб, в тому числі і відповідачі (а.с.5). В судовому засіданні з пояснень позивачів встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] більше дев»яти років тому виїхали на постійне місце проживання до Йорданії. З цього часу відповідачі до України не приїздили та в квартирі [ADDRESS] не проживають. Квартиру [ADDRESS] відповідачі залишили добровільно та жодних витрат по утриманню житла не несуть. Так, актами від 27.05.2015 року, 25.03.2015 року, 21.01.2015 року підтверджується, що [PERSON], [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають (а.с.12-14). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що відповідачів вона не бачила досить давно. На даний час в квартирі відповідачі не проживають. Особистих речей відповідача в спірній квартирі вона не бачила. Ніяких сварок з приводу неможливості проживання в спірній квартирі відповідачів вона не бачила та не чула. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідачі в спірній квартирі не проживають. Витрати по утриманню квартири відповідачі не несуть та не надають коштів позивачу на сплату комунальних витрат. Сварок з приводу неможливості проживання в спірній квартирі відповідачів вона ніколи не бачила та не чула. Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача та членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Оскільки, відповідачі не проживають в квартирі [ADDRESS] більше дев»яти років, тобто більше встановленого законом строку, суд вважає за необхідне визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

У липні 2015 року позивачі звернулись з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі вказують, що [PERSON] була виділена квартира [ADDRESS]. Разом з наймачем квартири, в ній були зареєстровані [PERSON], [PERSON], а також відповідач [PERSON] У жовтні 2011 року відповідач знайшов роботу за кордоном та виїхав зі спірної квартири, а в 2012 році остаточно забрав свої особисті речі. Отже, на теперішній час, відповідач в квартирі не проживає, його особисті речі відсутні, участі в утриманні квартири він не приймає. Позивачі вважають, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням в зазначеній квартирі та просять визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, направили заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи ЖКП по ремонту та експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач не проживає в спірній квартирі з жовтня 2011 року, його особистих речей в квартирі немає, вселитися до квартири не намагався. Суд, вислухавши позивачку, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS]. Разом з наймачем, в квартирі були зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON], а також відповідач [PERSON], що підтверджується наданим особовим рахунком № 38168. Згідно акту ЖКП по ремонту і експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя від 20 травня 2015 року відповідач в спірній квартирі не проживає з жовтня 2011 року. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі підтверджується також поясненням свідків. Стаття 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачів, оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі понад 6 місяців без поважних причин, в зв'язку з чим втратив право користування житловою площею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

У липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з позовом про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] (стара адреса: вул. 60-річчя СРСР[ADDRESS]). Відповідачка [PERSON] вищевказаний позов не визнала і до початку розгляду згаданого первісного позову подала зустрічний позов до [PERSON] про визнання права власності на дану квартиру, який судом було прийнято до сумісного розгляду із первісним. До початку розгляду справи позивачка за первісним позовом [PERSON] подала заяву про відому від позову і ця відмова була прийнята судом. Ухвалою суду від 10.08.2015 року провадження в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] (стара адреса: вул. 60-річчя СРСР[ADDRESS]) закрито, в зв»язку з відмовою позивачки від позовних вимог. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в яких зазначила про згоду про заочний розгляд. Відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з»явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, в яких зазначили про згоду про заочний розгляд, позовні вимоги визнають повністю. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити у повному обсязі. Оскільки представник позивача за зустрічним позовом не заперечував проти заочного розгляду даної справи, то суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідачки за зустрічним позовом та представника відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, заслухавши пояснення представника-відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, наступні обставини. Судом встановлено, спірна квартира [ADDRESS] (стара адреса: вул. 60-річчя СРСР[ADDRESS]) перебувала у особистій приватній власності [PERSON] до дня його смерті 19.09.2013 року, що підтверджується належними доказами: свідоцтвом про смерть [PERSON], довідкою Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації від 26.12.2014 р. №11181, договором купівлі продажу від 12.10.1992 р. нотаріально завіреного і зареєстрованого в реєстрі за №2-2634, нотаріально завірену копію якого було надано суду. При цьому,

Outcome: approved