Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів і стягнення заборгованості за несплату аліментів, посилаючись на те, що між нею і [PERSON] 06 червня 2009 року був укладений шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. В шлюбі у неї і [PERSON] [INFO] року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 04 листопада 2009 року серії [NUMBER]. Їхній шлюб був розірваний рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 листопада 2013 року № 369/8228/13-ц. З того часу син проживає разом з нею. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 листопада 2013 року встановлено, що приблизно з кінця 2012 року спільне життя з відповідачем не склалось. Він не бере участі у її житті, у сторін різні погляди на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Фактично [PERSON] почав проживати окремо від сім»ї ще з жовтня 2012 року. Усі її телефонні дзвінки і усні вимоги щодо виплати коштів на утримання дитини були проігноровані. Через місяць після розірвання шлюбу (через 13 місяців після того, як вони з [PERSON] почали проживати окремо), 05 грудня 2013 року нею з ним був укладений Договір про участь у вихованні і утриманні дитини № 1516, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Єфременко Л.О.. В даному договорі передбачено, що батько дитини зобов»язується щомісячно, не пізніше 15 числа поточного місяця, передавати матері дитини на утримання сина по 1000 грн. до досягнення дитиною 18 років. Даних коштів на утримання дитини їй не вистачає, оскільки щомісячні витрати на сина значно перевищують суму коштів, які надає батько дитини. Комунальні платежі значно підвищено за останній час, щомісячно на комунальні послуги та електроенергію вона сплачує 800-900 грн.. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад № 721, щомісячні витрати на харчування в дитячому садку в середньому складають 320 грн., сума коливається залежно від кількості днів, протягом яких дитина відвідує садочок. У квітні 2015 року витрати на дитячий садок склали близько 100 грн., оскільки дитина постійно хворіє на гострі респіраторні захворювання, зокрема, гострий бронхіт, лікування в умовах теперішньої цінової політики в аптеках дороговартісне, лише на лікування гострого бронхіту у квітні 2015 року витрачено більше 1000 грн., при чому протягом двотижневого лікування за дитиною потрібний був додатковий догляд і піклування, що потягнуло збільшення витрат. Також у дитячому садку дитина відвідує заняття з мовлення та окремо займається з логопедом. Щоденне харчування дитини включає в себе весь раціон, який потрібний для нормального життя і розвитку дитини, і в місяць складає 1800 грн., що тягне за собою значні витрати, які при її мінливому заробітку є непідйомними. Також щомісячно дитина відвідує басейн і сума за користування басейном та щоденний інструктаж з тренером складає 1100 грн.. Одяг включає в себе щомісячні витрати, оскільки дитина росте і фізично розвивається, оновлення взуття, білизни, шкарпеток здійснюється кожного місця. Сума, яка щомісячно витрачається на оновлення гардеробу дитини, складає 1000 грн.. Щорічно дитині необхідно оздоровлення для укріплення імунітету. Витрати полягають в оплаті путівки на поїздку до моря для оздоровлення дитини та оплаті витрат на проїзд до місця оздоровлення і в зворотньому напрямку. Загальні витрати для забезпечення оздоровлення дитини в літній період складають 6000 грн.. На даний час синові 5 років і з осені 2015 року вона планує розпочати підготовчі заняття до школи, які потягнуть за собою додаткові витрати на дитину. Іграшки, дозвілля, розвиток дитини повністю забезпечується нею самостійно, і тому встановленої суми в розмірі 1000 грн. недостатньо для виховання дитини відповідного віку. На момент підписання Договору про участь у вихованні дитини, а саме 5 грудня 2013 року даних коштів було замало, а в умовах теперішнього зросту цін та інфляційних процесів в Україні дана сума є неприпустимою і нереальною для забезпечення потреб дитини. В період з жовтня 2012 року по 05 грудня 2013 року (до моменту підписання договору про участь у вихованні та утриманні дитини) батько матеріально не підтримував дитину, всі витрати, пов»язані з її вихованням, були покладені на неї, а тому вона вважає за доцільне стягнути заборгованість по аліментах за вказаний період у розмірі щомісячних платежів, передбачених Договором про участь у вихованні та утриманні дитини, оскільки протягом зазначеного часу [PERSON] нехтував своїм батьківським обов»язком по утриманню дитини. Позивач [PERSON] вважала, що його дохід дозволяє збільшити суму аліментів до тієї, яка буде забезпечувати потреби дитини на даний момент і до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 180, 184, 191, 192 СК України просила збільшити розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, у розмірі 4000 грн., стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. до досягнення дитиною повноліття, стягнути з [PERSON] заборгованість за несплату аліментів в період з жовтня 2012 року по 05 грудня 2013 року у сумі 13 000 грн. пропорційно розміру щомісячних платежів, передбачених Договором поро участь у вихованні та утриманні дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивача позов підтримали і просили його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] і представник відповідача позов не визнали і заперечували проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, я у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов»язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судом встановлено, що 06 червня 2009 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі в подружжя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 04 листопада 2009 року, актовий запис № 56. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2013 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позов задоволено. Шлюб між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований 06 червня 2009 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошшинського району Київської області, актовий запис № 156, розірвано. Прізвище сторін після розірвання шлюбу залишено без змін. Відповідно до наданої суду довідки Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 721 комбінованого типу Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 16 вересня 2015 року № 23 [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 721 комбінованого типу з березня 2015 року по теперішній час. За період перебування дитини в дошкільному закладі дитину приводила і забирала мати, [PERSON], яка приділяє належну увагу розвитку і вихованню хлопчика. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначала, що її щомісячний дохід складає 3500 грн., а відповідач [PERSON] вказав суду, що його щомісячний дохід становить 2000-2500 грн.. 05 грудня 2013 року [PERSON] і [PERSON] уклали Договір про участь у вихованні та утриманні дитини, відповідно до умов п. п. 1, 2 якого сторони домовились, що їхній син [PERSON], [INFO], буде проживати разом з матір»ю [PERSON], та на утримання дитини батько [PERSON] зобов»язується щомісячно, не пізніше 15 числа поточного місяця, передавати матері на утримання сина по 1000 грн. до досягнення дитиною 18 років будь-яким шляхом за його вибором: готівкою безпосередньо матері, що має бути підтверджено її розпискою, або банківським перерахуванням на поточний (картковий) рахунок матері. Згідно умов п. 7 вказаного Договору усі рішення, що впливають на здоров»я, освіту та розвиток дитини, приймаються батьками спільно. У разі виникнення інших важливих справ, що стосуються дитини, батьки зобов»язуються радитися один з одним і якнайповніше забезпечувати дотримання інтересів дитини. Відповідно до умов п. 9 вказаного Договору у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров»я будь-якої зі сторін Договору, якщо сторони дійдуть згоди, вносяться зміни або доповнення до цього договору шляхом укладення додаткового нотаріально посвідченого договору. Згідно умов п. 14 зазначеного Договору він набирає чинності з дати його підписання і діє в повному обсязі до досягнення дитиною повноліття, а у випадку навчання дитини після повноліття-до закінчення навчання. Відповідно до вимог п. 15 Договору про участь у вихованні та утриманні дитини одностороння відмова від виконання умов договору або одностороння зміна умов договору не допускається. Договір може бути розірваний або змінений за взаємною згодою сторін, а у випадках невиконання його умов і відсутності домовленості між сторонами-у судовому порядку. За своєю природою зазначений договір належить до сімейно-правових договорів, оскільки в результаті його укладення та виконання настають правові наслідки, передбачені нормами сімейного законодавства-утримання дитини. Водночас, він повинен відповідати загальним вимогам ст. 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності цього правочину. Суд також зазначає, що до зазначеного договору можуть бути включені положення про зміну його умов або про його припинення. При цьому зміни до договору можуть вноситися протягом усього часу його існування шляхом укладення відповідної угоди, яка повинна обов»язково нотаріально посвідчуватись. У зв»язку з цим зміна розміру аліментів, а отже, і зміна договору, можлива за правилами, встановленими законом (ст. 192 СК України). Згідно вимог ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось з них. Позивачем [PERSON] в позовній заяві і в наявних у справі доказах та представником позивача в судовому засіданні не доведено, що змінився матеріальний і сімейний стан її, як одержувача аліментів, і стан платника аліментів [PERSON], що може суттєво вплинути на розмір аліментів на утримання дитини і бути підставою для зміни розміру аліментів. При вирішенні даного питання суд врахував і матеріальне становище дитини. Крім того, позивач [PERSON] зазначала, що у квітні 2015 року витрати на дитячий садок склали близько 100 грн., оскільки дитина постійно хворіє на гострі респіраторні захворювання, зокрема, гострий бронхіт, лікування в умовах теперішньої цінової політики в аптеках дороговартісне, лише на лікування гострого бронхіту у квітні 2015 року витрачено більше 1000 грн., при чому протягом двотижневого лікування за дитиною потрібний був додатковий догляд і піклування, що потягнуло збільшення витрат. Також щомісячно дитина відвідує басейн і сума за користування басейном та щоденний інструктаж з тренером складає 1100 грн.. Як вказувала позивач [PERSON], щорічно дитині необхідно оздоровлення для укріплення імунітету. Витрати полягають в оплаті путівки на поїздку до моря для оздоровлення дитини та оплаті витрат на проїзд до місця оздоровлення і в зворотньому напрямку. Загальні витрати для забезпечення оздоровлення дитини в літній період складають 6000 грн.. Також [PERSON] вказувала, що на даний час синові 5 років і з осені 2015 року вона планує розпочати підготовчі заняття до школи, які потягнуть за собою додаткові витрати на дитину. В зв»язку з цим суд вказує, що вказані вище доводи, на які посилається позивач [PERSON], не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів і стягнення їх щомісячно з відповідача на утримання дитини в розмірі 4000 грн.. За таких обставин суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] не зверталась до суду з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витратах на дитину. Суд же, відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, розглядав вказану цивільну справу в межах заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог і на підставі доказів сторін. Враховуючи викладене, та

Outcome: dismissed