Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДМАШ-7 (далі по тексту - ТОВ «БУДМАШ-СЕРВІС»; позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , у якому просив: стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON] на його користь заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг за період з 01.10.2016 р. по 01.03.2020 р. з урахуванням інфляційного нарахування та 3% річних у розмірі 12 809,76 грн, а також судовий збір у розмірі 2 102 і витрати на послуги з підготовки до розгляду та розгляду справи у розмірі 5 361,12 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є споруд та прибудинкових територій, що заходяться власником квартири [ADDRESS] та прожинає там разом з дружиною [PERSON] . Обслуговування співвласників, управління і утримання вищезазначеного багатоквартирного будинку та прибудинкової території здійснює позивач на підставі відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг. 01.08.2015 р. між ТОВ та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. Рішенням засідання Правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «[ADDRESS]», що зафіксовано протоколом №б/н від 28.09.2018 року, затверджено підвищення тарифу до мінімально-необхідного рівня згідно розрахунку Комунального підприємства «ГОЛОВНИЙ ІНФОРМАІЙНО-ОБЧИСЛЮВАЛЬНИЙ ЦЕНТР» у розмірі 6.59 грн/м2 загальної площі квартири з ПДВ. 16.10.2018 року позивач письмово повідомив власників багатоквартирного будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , про намір здійснити зміну діючих тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що заходяться на обслуговуванні будинків і на обслуговуванні ТОВ. 01.08.2015 між ТОВ та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, згідно якого позивач зобов`язується своєчасно надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої вод і водовідведення, а [PERSON] зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (пункт 1). Проте, відповідачі своєчасно та у повному обсязі не здійснюють плату позивачу за надані ним житлово-комунальні послуги, внаслідок чого за період з 01.10.2016 р. по 01.03.2020 р. утворилася заборгованість по таким внескам у розмірі 9 899,27 грн, а також 2 266,60 грн. інфляційного нарахування та 643,89 3% річних, а загалом заборгованість складає: 12 809,76 грн. 10.06.2020 року Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, встановив сторонам строки для надання заяв по суті справи. 23.11.2020 року Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою відмовив в у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, поданого представником позивача [PERSON] по справі № 761/12481/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДМАШ-СЕРВІС» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі та обслуговуванні Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каштан». [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до п.п. 2.2 Статуту позивача, предметом діяльності ТОВ «Будмаш-Сервіс» є: експлуатація та обслуговування житлового та нежитлового фонду; належне утримання будинку та прибудинкової території; технічне обслуговування будівельних конструкцій та технічного обладнання; надання комунальних та побутових послуг населенню; забезпечення безперебійної роботи технічного обладнання; заключення договорів з власниками квартир та орендарями на утримання будинку, прибудинкової території та на надання комунальних послуг; контроль за виконанням договірних відносин; проведення реставраційних та ремонтно-будівельних робіт. При цьому, як вбачається з відповідних договорів, ТОВ «Будмаш-Сервіс» як балансоутримувачем було придбано та надано відповідні житлово-комунальні послуги з постачання електричної та теплової енергії, а також утримання будинку та прибудинкової території за адресою: будинок [ADDRESS] . Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Як вбачається та встановлено в судовому засіданні, виконавцем послуг є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Будмаш-Сервіс». Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах та врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ від 24 січня 2006 №45. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, власник та наймач квартири багатоквартирних будинків зобов`язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Згідно ст. ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу Української РСР, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача , які проживають разом із ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки , що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, законодавством покладено обов`язок своєчасно вносити квартирну плату саме на власників, а тому вимоги щодо [PERSON] є такими, що пред`явлені до неналежного відповідача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Таким чином, вбачається, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Аналогічна правова позиція викладена й в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18. Так, в судовому засіданні встановлено що за період з 01.10.2016 р. по 01.03.2020 р. з урахуванням інфляційного нарахування та 3% річних у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 12 809,76 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, який перевірений судом. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. Отже, враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Будмаш-сервіс» за період з 01.10.2016 р. по 01.03.2020 р. заборгованості по внескам у розмірі 9 899,27 грн, а також 2 266,60 грн інфляційного нарахування та 643,89 3% річних, а загалом заборгованість складає: 12 809,76 грн. Водночас, згідно ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Крім того, суд вбачає підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 2 978,40 грн витрат на правничу допомогу, на підставі наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, з метою визначення судових витрат та їх стягнення у судовому порядку представник позивача надав до суду договір про надання правничих послуг №6 від 02.04.2018 року, укладеного між ТОВ «Будмаш-Сервіс» та ТОВ «Київський центр права». Відповідно до умов даного Договору, підтвердження взаємного виконання сторонами зобов`язань за цим договором є Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), що складається та підписується Сторонами з 25 по 30 число кожного місяця протягом дії цього Договору. Замовник зобов`язується приймати та оплачувати Послуги Виконавця на умовах визначених цим Договором (п.п. 1.4-1.5 Договору). Згідно п. 4.8 вказаного Договору оплата послуг здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування Замовником грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, вказаний у розділі 8 «Реквізити Сторін» цього Договору. Суду надано платіжне доручення № 775 від 02.04.2020 року про перерахування ТОВ «Будмаш-Сервіс» 2 978,40 грн. ТОВ «Київський центр права», а тому суд вважає підтвердженою саме таку суму. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 610, 612, 322 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 16, 19, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, та

Outcome: partial