Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу. Свої вимоги АТ «КБ «Приватбанк» обґрунтовувало тим, що на підставі договору фінансового лізингу, укладеного 26 червня 2013 року між ним та [PERSON] , відповідачка отримала від банку у платне користування автомобіль марки Fiat, модель Linea, 2013 року випуску, тип Т3: седан / лифтбек, № кузова/ шасі : [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , та зобов`язалася сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, в строки та в розмірах, передбачених умовами договору. Посилаючись на те, що [PERSON] належним чином не виконувала зобов`язання, взяті на себе за договором фінансового лізингу, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати щомісячних платежів з відшкодування вартості предмета лізингу, ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даним позовом, у якому просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором фінансового лізингу в розмірі 152312,07 грн. (102587,90 грн. заборгованості по залишку предмету лізингу, 24148,86 грн. заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу, 5558,28 грн. заборгованості за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу, 16612,43 грн. заборгованості з пені, 3404,60 грн. заборгованості за страховою винагородою) та судовий збір. 29 грудня 2015 року ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Трегубенко Л.О. було відкрите провадження у даній справі, а справу призначено до розгляду у судовому засіданні. 23 травня 2017 року Розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду м. Києва № 159 було призначено повторний автоматизований розподіл даної справи на підставі п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, в результаті якого справу було розподілено судді Супрун Г.Б. 23 листопада 2018 року Розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду м. Києва № 1380 було призначено повторний автоматизований розподіл даної справи на підставі п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, в результаті якого справу було розподілено судді Войтенко Т.В. Ухвалою від 26.11.2018 справу було прийнято до провадження Подільського районного суду м. Києва в складі головуючого судді Войтенко Т.В. та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник банку не з`явився, надав суду відповідь на відзив, зміст якого зводився до того, що договір лізингу є дійсним, а відтак відповідачка повинна була здійснювати платежі на погашення заборгованості за договором. Стаття 220 ЦК України передбачає нікчемність договору, який не посвідчено нотаріально, лише в тому випадку, якщо вимога про нотаріальну форму прямо встановлена законом. Оскільки нотаріальна форма договору лізингу не вимагалася, Банк просив стягнути з відповідачки заборгованість за договором фінансового лізингу в розмірі 152312,07 грн. Розгляд справи представник банку просив проводити за його відсутності. У судовому засіданні відповідачка пояснила суду, що автомобіль Fiat, модель Linea, 2013 року випуску, у неї було викрадено. Подальша доля кримінального провадження їй не відома. Автомобіль було застраховано, однак вигодонабувачем за договором був банк, а відтак ймовірно страхове відшкодування, повинно було бути зараховане на погашення заборгованості на договором лізингу. При цьому, відповідачці не відомо, чи сплатила страхова компанія відшкодування на користь банку. Висловила позицію, що не повинна сплачувати за договором фінансового лізингу, оскільки він є нікчемний. Представник відповідачки у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, суть якого зводилася до того, що нікчемний правочин не породжує ніяких обов`язків у сторони окрім тих, які пов`язані з нікчемністю. Вказував, що з доданої до матеріалів справи копії договору фінансового лізингу К300А [NUMBER] від 26.06.2013 року, на підставі якого позивач нараховував заборгованість, вбачається, що зазначений договір нотаріально не посвідчується, а тому вищенаведений договір фінансового лізингу є нікчемним через недодержання вимоги закону про його нотаріальне посвідчення. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Заслухавши пояснення відповідачки та представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 26 червня 2013 року між АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу строком на 60 місяців. Договір було укладено шляхом заповнення Заяви про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу. За умовами договору банк передав [PERSON] в лізинг (користування) автомобіль марки Fiat, модель Linea, рік випуску: 2013, тип Т3: седан/лифтбек, №кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , а [PERSON] зобов`язалася за користування автомобілем сплачувати щомісячні платежі згідно з визначеним графіком платежів. Договір фінансового лізингу передбачав право [PERSON] отримати автомобіль у власність за умови повної сплати його вартості та інших витрат. Підписанням Заяви [PERSON] підтвердила, що Заява про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 cт. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованої договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На порушення Умов та правил надання банківських послуг та п.3 ч.2 ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг» [PERSON] належним чином не виконувала взятих на себе зобов`язань зі сплати щомісячних платежів, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 28.08.2015 року склала 152312,07 грн., а саме: 102587,90 грн. - заборгованість по залишку вартості предмету лізингу, 24148,86 грн. - заборгованість за винагородою за користуванням предметом лізингу, 5558,28 грн. - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу, 16612,43 грн. - заборгованість з пені, 3404,60 грн. - заборгованість за страховою винагородою. Посилаючись на те, що [PERSON] не бажає погашати заборгованість у позасудовому порядку, банк звернувся до неї з даним позовом. Спірні правовідносини регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж та положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг». Відповідно до частин першої та другої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Частинами першою та третьою статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Таким чином, всі договори фінансового лізингу, які укладені з фізичними особами, повинні бути нотаріально посвідченими (правовий висновок ВСУ у постанові №6-2766цс15 від 16.12.2015). Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається (правовий висновок ВС у справі №288/383/15-ц від 03.10.2018). За таких обставин, підстав для стягнення платежів за нікчемним договором не вбачається. Зважаючи на зазначене, позивачу необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed