Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У липні 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов'язання вчинити певні дії. Посилалася на те, що вона на підставі договору оренди від 14 березня 2005 року користується земельною ділянкою площею 0,053 га розташованої на землях Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області. Її земельна ділянка із західної сторони межує із земельною ділянкою [PERSON], яка користується своєю земельною ділянкою також на підставі договору оренди. [PERSON] самовільно зайняла частину земельної ділянки позивачки, огородила її, а [PERSON] на цій самовільно зайнятій земельній ділянці збудований дачний будинок. Оскільки цей будинок збудований фактично на переданій їй земельній ділянці та з порушенням законодавства у сфері містобудівної діяльності, Південним відділом Південно-західного управління державного контролю за будівництвом об'єктів інспекції ДАБК у Донецькій області їй було видано припис з вимогою демонтувати зазначений будинок та привести земельну ділянку у первісний стан. Тому просила суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, зобов'язавши [PERSON] за свій рахунок в місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду відновити межу між її земельною ділянкою та ділянкою відповідачки, а також відновити порушене право у користуванні земельною ділянкою, зобов'язавши [PERSON] демонтувати самовільно збудовану споруду на її земельній ділянці та привести цю земельну ділянку в первісний та належний стан для ведення огородництва забезпечивши їй можливість користування земельною ділянкою за цільовим призначенням. Рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 06 лютого 2014 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено. Усунено перешкоди в користуванні [PERSON] земельною ділянкою площею 0,053 га, наданою для городництва, кадастровий номер 1423682200:04:000:0060, розташованою на землях Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області, зобов'язавши [PERSON] за власний рахунок поновити межу між земельними ділянками, наданими в користування останній та [PERSON], відповідно до план схеми меж земельних ділянок. Відновлено порушене право [PERSON] в користуванні земельною ділянкою площею 0,053 га, наданою для городництва, кадастровий номер 1423682200:04:000:0060, розташованою на землях Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області, зобов'язавши [PERSON] демонтувати самовільно збудовану споруду на земельній ділянці, що перебуває в користуванні [PERSON], привести цю ділянку в первісний та належний стан для ведення огородництва забезпечивши [PERSON] можливість користування земельною ділянкою за цільовим призначенням. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі по 1 357 грн. 35 коп. з кожної. В апеляційній скарзі відповідачка [PERSON] просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеності цих обставин, які суд вважав встановленими. Позивачка [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася неодноразово належним чином телефонограмами (а.с. 117, 128), тому суд відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянув справу без її участі. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів [PERSON] та [PERSON], які просили скаргу задовольнити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження, апеляційний суд вважає, що скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог з таких підстав. Згідно із п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміна рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка [PERSON] самовільно зайняла частину земельної ділянки позивачки на якій [PERSON] незаконно збудувала будинок, що порушує право [PERSON] користуватися цією ділянкою, а тому це право підлягає захисту та відновленню. Проте з таким висновком суду погодитись не можна. Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] на підставі письмового договору оренди землі від 14 березня 2005 року, зареєстрованого в Новоазовському районному відділі ДРФ ДП «ЦГЗК» про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 14 березня 2005 року за № 040516400017, строком до 14 березня 2015 року є користувачем земельної ділянки площею 0,053 га на території Виноградненської сільської ради за межами населеного пункту Новоазовського району Донецької області, кадастровий номер 1423682200:04:000:0060 (а.с. 13-14, 15). Відповідачка [PERSON], в свою чергу, на підставі письмового договору оренди землі від 14 березня 2005 року, зареєстрованого в Новоазовському районному відділі ДРФ ДП «ЦГЗК» про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 14 березня 2005 року за № 040516400013, строком до 14 березня 2015 року є користувачем суміжної земельної ділянки площею 0,04 га на території Виноградненської сільської ради за межами населеного пункту Новоазовського району Донецької області, кадастровий номер 1423682200:04:000:0059 (а.с. 42-45, 46-47). Відповідно до ч. 1 ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Предметом даної справи є земельний спір щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позивачка звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою в розмірі 0,053 га та зобов'язання відповідачів поновити межі її земельної ділянки та демонтувати зведену на її земельній ділянці будівлю. Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно із ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження своїх позовних вимог позивачкою наданий висновок судової будівельно-технічної експертизи від 14 січня 2014 року відповідно до якого фактичний розмір земельної ділянки, якою вона користується на праві оренді, в натурі на місцевості не відповідає правовстановлюючим документам. Порушення землекористування на дільниці [PERSON] з дільницею [PERSON], а саме зміщення суміжної межі в бік дільниці [PERSON] є. Встановити чи є накладення земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] неможливо в зв'язку з відсутністю можливості обміряти ділянку [PERSON] при проведенні огляду 03 грудня 2013 року та відсутності у експерта правовстановлюючих документів та кадастрової документації на її земельну ділянку (а.с. 73-75). Згідно із ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Між тим, апеляційний суд не може застосувати наслідки ухилення [PERSON] від проведення судової будівельно-технічної експертизи, оскільки правовстановлюючі документи та кадастрова документації на земельну ділянку були нею надані суду ще до призначення цієї експертизи, а отже були в розпорядження експерта, а також у справі відсутні докази повідомлення її про дату та час проведення огляду земельної ділянки. Таким чином апеляційний суд вважає, що [PERSON] не надано доказів зменшення її земельної ділянки за рахунок збільшення земельної ділянки [PERSON], а відтак не можна вважати, що остання порушила права позивачки. Тому не можна погодитися з висновком суду про необхідність задоволення позовних вимог до [PERSON], в зв'язку з чим рішення суду необхідно скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині в зв'язку з їх недоведеністю, оскільки відповідно до положень ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В зв'язку з тим, що апеляційний суд відмовляє в задоволенні позовних вимог до [PERSON], необхідно відмовити і в задоволенні позову до [PERSON], вимоги до якої є похідними від вимог до відповідачки [PERSON]

Outcome: dismissed