Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

У липні 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, у якому позивач просить суд здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати. У позовній заяві зазначено, що 31 липня 1998 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 21.09.2016 року по справі №311/2609/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 03.10.2016 року. На теперішній час між ними виник спір про поділ спільного сумісного майна подружжя, яке було придбано під час шлюбу. На підставі Договору купівлі-продажу квартири від 04 грудня 2004 року, посвідченого Бесараб А. О., приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстраційний номер 3053, нами було придбано 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Покупцем за договором зазначено [PERSON] . На підставі Договору купівлі-продажу від 17 вересня 2013 року, посвідченого Никаноровим О.О., приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстраційний номер 504, ними було придбано 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Покупцем за договором також зазначено [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що спірна квартира [ADDRESS] набута сторонами за час шлюбу, то вона є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. В вище зазначеній квартирі на сьогоднішній день позивач проживає разом із сином. Де перебуває Відповідачка йому невідомо. Позивач самостійно сплачує комунальні платежі, веде господарство, здійснює поточний ремонт в квартирі. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 18 липня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просить задовольнити, з підстав, що викладені в письмовій формі. Крім того, суду пояснив, що сторони не спілкуються, однак від дітей йому відомо, відповідачка знаходиться на заробітках в Італії Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано. У зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, давши оцінку їм у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 31 липня 1998 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 21.09.2016 року по справі №311/2609/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 03.10.2016 року. На теперішній час між ними виник спір про поділ спільного сумісного майна подружжя, яке було придбано під час шлюбу. На підставі Договору купівлі-продажу квартири від 04 грудня 2004 року, посвідченого Бесараб А. О., приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстраційний номер 3053, сторонами було придбано 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Покупцем за договором зазначено [PERSON] . На підставі Договору купівлі-продажу від 17 вересня 2013 року, посвідченого Никаноровим О.О., приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстраційний номер 504, сторонами було придбано 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Покупцем за договором також зазначено [PERSON] . Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У п.22 постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 04 грудня 2004 року, посвідченого Бесараб А.О., приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстраційний номер 3053, вартість 2/3 частки квартири становить 7 936 грн. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 17 вересня 2013 року, посвідченого Никаноровим О.О., приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстраційний номер 504, вартість 1/3 частки квартири становить 64 000 грн., таким чином вартість всієї квартири становить 71 936 грн. Відповідно вартість 1/2 частини квартири складає 35 968 грн. Згідно статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає за необхідне у відповідності із поясненнями позивача про наявність майна та його вартість, наданими документами, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved