Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У листопаді 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue №040-Z/013030 від 20 лютого 2013 року відповідач отримав цього дня за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №007-047716/13-00938-вкл-к кредит в сумі 19074,44 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 60% річних на суму залишку боргу, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 22 вересня 2014 року в розмірі 34493,40 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 9537,14 грн., простроченої заборгованості по кредиту 6577,71 грн., заборгованості за відсотками 12942,88 грн., заборгованості по пені 5435,67 грн., а також судові витрати. В поданій через канцелярію суду заяві представник позивача клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Матеріалами справи встановлено, що 20 лютого 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладений договір про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue №040-Z/013030, який складається з цього договору, договору на відкриття карткового рахунку, Правил користування платіжною карткою, Тарифів по випуску та обслуговуванню платіжних карток по програмі «Гроші Є», що передбачено п.2.1 договору про що свідчить підпис відповідача в договорі (а.с.5-7). Одночасно з цим договором ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з [PERSON] 20 лютого 2013 року укладений договір №007-047716/13-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту з лімітом суми 19074,44 грн. зі сплатою 60% річних за користування коштами на строк до 21 лютого 2016 року (п.2.1, , 2.1.1. договору) (а.с.9-11). За умовами цих двох договорів, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк відкриває картковий рахунок за №26251239559980001, надає платіжну картку Visa Electron Instant Issue №040-Z/013030 та відкриває відновлювальну кредитну лінію з розміром кредитного ліміту в сумі 19074,44 грн. зі сплатою за користування коштами 60% річних на строк до 21 лютого 2016 року (п.п.2.1-2.2). Відповідач, приєднавшись до цих двох договорів на умовах ст.634 ЦК України, отримавши 20 лютого 2013 року платіжну картку з коштами в ліміті 19074,44 грн., що підтверджується заявою позичальника та розпискою держателя картки (а.с. 12, 12-зворот), зобов'язався повернути банку кредит у строк до 21 лютого 2016 року, сплатити проценти за його користування в розмірі та порядку, визначеними умовами договорів від 20 лютого 2013 року (п.2.2, 4.1. договору №040-Z/013030, п.2.1, п.2.1.1 договору №007-047716/13-00938-вкл-к). Пунктом 3.4 договору №007-047716/13-00938-вкл-к передбачено право банку достроково вимагати повернення кредиту, відсотків у разі несвоєчасного або не в повному обсязі здійснення зарахування коштів на погашення заборгованості по кредиту або процентам у визначені договором строки тобто щомісяця. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки відповідно до ст. ст.1048, 1056-1 цього Кодексу України. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.14-16), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що останнім не заперечувалось та не спростовано. Оскільки іншого не доведено, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ст.ст. 526, 530, 1049, 1054, 10561 ЦК України після 25 жовтня 2013 року не сплачував тіло кредиту і з порушенням ст. 529 ЦК України відступив від умов про частину, виконуваного обов'язку, і строків виконання, у зв'язку з чим станом на 09 липня 2014 року прострочив виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу частини кредиту в сумі 16114,85 грн. та відсотків в сумі 12942,88 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п.5.1.2 договору №040-Z/013030, п.6.1 договору №007-047716/13-00938-вкл-к відповідач зобовязаний сплатити за порушення строків платежів пеню в розмірі 60% річних простроченої суми за кожний день прострочення за період з 25 вересня 2013 року по 22 вересня 2014 року в розмірі 5435,67 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved