Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

У липні 2018 року Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом [PERSON], третя особа: [PERSON], про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову позивач зазначив, що додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2016 року у справі № 202/5382/16-ц частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа- Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та визнання права власності. Вказаним рішенням за [PERSON] в. визнано право власності на квартиру №23 в житловому будинку №11А по вул.. Котляревського у м. Дніпро. Державним реєстратором Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам»янської міської ради Дніпропетровської області [PERSON] , 18.11.2016 року проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру №23 у житловому будинку №11А по вул.. Котляревського у м. Дніпро. Відповідно до договору купівлі-продажу від 25.11.2016 року [PERSON] відчужила вказану вище квартиру на користь [PERSON]. Позивач вважає, що спірна квартира має бути витребувана у відповідача, оскільки рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська скасоване, квартира є комунальною власністю м. Дніпра, вибула з володіння міської ради незаконно. Зважаючи на викладене вище, позивач просить витребувати від [PERSON] на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради квартиру № №23 в житловому будинку №11А по вул.. Котляревського у м. Дніпро. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити. Представник міської ради просив позов задовольнити. Представник [PERSON] просив позов залишити без задоволення. Суду пояснив, що [PERSON] є добросовісним набувачем квартири, після придбання житла провела в ньому капітальний ремонт, зареєстрована в квартирі разом з малолітнім сином, сплачує за комунальні послуги. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2016 року у справі № 202/5382/16-ц частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа- Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та визнання права власності. Вказаним рішенням за [PERSON] в. визнано право власності на квартиру №23 в житловому будинку №11А по вул.. Котляревського у м. Дніпро. Державним реєстратором Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам»янської міської ради Дніпропетровської області [PERSON] , 18.11.2016 року проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру №23 у житловому будинку №11А по вул.. Котляревського у м. Дніпро. Відповідно до договору купівлі-продажу від 25.11.2016 року [PERSON] відчужила вказану вище квартиру на користь [PERSON]. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення , зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, що існують на момент відшкодування. Відповідно до ч.2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно, або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно) , зобовязана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна. потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з п.2 ч.3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» , норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про привернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання наступних правочинів щодо відчуження цього майна , які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача- з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Як убачається з матеріалів справи, відповідач отримала у власність спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу. Будь-яких інших дій щодо відчуження квартири на користь третьої особи відповідач не вчиняв, вказаний договір позивачі не оспорюють, він є дійсним. Крім того, відповідач здійснила ремонт в квартирі, що підтверджується відповідними квитанціями, доданими до матеріалів справи, проживає в квартирі разом з малолітньою дитиною. Оскільки позивач не ставить питання про визнання договору купівлі-продажу недійсним, на час вирішення справи він є чинним, суд вважає, що позов про витребування майна з чужого незаконного володіння є передчасним, а тому задоволенню не підлягає.

Outcome: approved