overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 09.09.2016 року, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що відповідач не піклується про створення гармонійних сімейних відносин, не дбає про забезпечення сім`ї, зловживає спиртними напоями. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, відсутні спільні інтереси, мають різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Вважає, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Сторони в\~судове засідання\~не прибули,\~надіслали до\~суду письмові\~заяви,\~в яких\~просили справу\~розглянути у\~їх відсутність. Позивачка позовні\~вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти чого відповідач не заперечив, погодився на розлучення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено,\~що сторони\~перебувають у\~зареєстрованому шлюбі\~з 09.09.2016,\~від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивачка наполягала на розірванні шлюбу, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечив. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітньої дитини сторін суд визначає з матір`ю, оскільки спору про це у них не виникло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 12.02.2016 року, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що відповідач зловживає алкогольними напоями, відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втратили почуття поваги один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає спільне життя і збереження шлюбу неможливим. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти чого відповідач не заперечив, погодився на розлучення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.02.2016 року, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивачка наполягала на розірванні шлюбу, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечив. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітньої дитини сторін суд визначає з матір`ю, оскільки спору про це у них не виникло. У відповідності до ст. 113 СК України вимоги позивача щодо відновлення її дошлюбного прізвища також підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований 21.08.1993 року між нею та відповідачем Новокаховським міським відділом реєстрації актів громадського стану Херсонської області, про що зроблено актовий запис №348. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони втратили почуття поваги та любові, разом не проживають, спільне господарство не ведуть; подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Вказала також, що від шлюбу вони мають дітей, в тому числі неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , спір щодо місця його проживання між сторонами відсутній. У судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, також подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити. За таких обставин та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання не фіксувалось звукозаписувальним технічним засобом. Дослідивши докази по справі, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Так, згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 21.08.1993 року Новокаховським міським відділом реєстрації актів громадського стану Херсонської області, про що зроблено актовий запис №348. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] ; спір щодо місця проживання неповнолітньої дитини відсутній. На теперішній час сторони шлюбних стосунків не підтримують, спору про поділ майна між ними немає, спільне господарство не ведуть. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, оскільки фактично шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені, суд вважає їх примирення неможливим. За таких обставин подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », в своїй заяві просила суд це прізвище залишити без змін. На підставі ст.ст. 24, 114, ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 08 серпня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану РС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 227. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони однією сім`єю не проживають з 2020 року, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов`язків, через що в сім`ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує та вважає недоцільним призначати строк на примирення. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 08 серпня 2014 року в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану РС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 227. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини сторони припинили в 2020 році, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім?єю, втратили почуття любові та поваги один до одного. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 15 вересня 2017 року вона уклала шлюб з відповідачем в Кальміуському районному у місті Маріуполі ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 183. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони однією сім`єю не проживають з червня 2019 року, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов`язків, через що в сім`ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на примирення не згодна. Після реєстрації розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив відповідач не надав. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 15 вересня 2017 року в Кальміуському районному у місті Маріуполі ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 183. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини сторони припинили в червні 2019 році, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім`єю, втратили почуття любові та поваги один до одного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 квітня 2017 року вона уклала шлюб з відповідачем в Центральному районному у м.Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис № 294. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сторони однією сім`єю не проживають з 2020 року, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов`язків, через що в сім`ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище [PERSON] Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив відповідач не надав. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 28 квітня 2017 року в Центральному районному у м.Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис № 294. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини сторони припинили в 2020 році, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року сторонам було надано строк на примирення терміном на один місяць. Наданий судом строк на примирення позитивних наслідків не дав. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім`єю, втратили почуття любові та поваги один до одного. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 квітня 2018 року вона уклала шлюб з відповідачем в Центральному районному у м.Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис № 245. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов`язків, через що в сім`ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує та вважає недоцільним призначати строк на примирення. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 28 квітня 2018 року в Центральному районному у м.Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис № 245. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини сторони припинили, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім`єю, втратили почуття любові та поваги один до одного. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначила, що вони з відповідачем є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач ніякої матеріальної допомоги протягом року не надає, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з`явилися, кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач позов визнав. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходяться на утриманні матері, позивачки по справі, при цьому відповідач нікої матеріальної допомоги на протязі року на утримання дитини не надає. Приходячи до висновку, позивачка вжила заходи щодо одержання аліментів з відповідача в минулому, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати: 50 % прожиткового мінімуму на одну дитину віком до 6 років з 01.08.2019 р. по 30.11.2019 р. на один місяць становить - 849,50 грн. (за 4 місяці - 3398,00 грн.); 50 % прожиткового мінімуму на одну дитину віком до 6 років за період з 01.12.2019 р. по 01.07.2020 р. на один місяць становить - 889,50 грн. (за 8 місяців - 7116,00 грн.). Отже, відповідач зобов`язаний сплатити аліменти за минулі 12 місяців на одну дитину у розмір 10 514,00 грн. (3398,00 грн. + 7116,00 грн.). На підставі викладеного суд вважає, що відповідач не виконує покладені на нього законом обов`язки по утриманню дитини, у зв`язку з чим з нього підлягають стягненню аліменти на утримання доньки. При цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. З урахуванням обставин справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

У липні 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріального збитку в розмірі 60 365,10 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що позивач є власником легкового автомобіля « Ravon », д/н [NUMBER] , 2018 року випуску. Відповідно до договору прокату легкового автомобіля від 24.12.2019р. № 5627 та акту приймання-передачі від 24.12.2019р. [PERSON] отримав в строкове користування легковий автомобіль « Ravon », д/н [NUMBER] , належний позивачу. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м.Києва від 05.03.2020р. у справі № 759/2522/20 відповідача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті неправомірних дій відповідача, позивач отримав автомобіль марки « Ravon », д/н [NUMBER] , із значними механічними пошкодженнями, отриманими в результаті ДТП, яка трапилась 29.01.2020р. На даний час позивач не отримав відшкодування зі сторони відповідача, хоча неодноразово намагався відшукати відповідача, але останній ухиляється від спілкування. Таким чином, між діями відповідача та завданою шкодою існує безпосередній причинний наслідковий зв`язок, що є в сукупності підставою для відшкодування шкоди. Відповідно до «Звіту № 4300» про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу станом на 29.01.2020р. вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу становить 58 365,10 грн. Крім того вартість проведення оцінки завданого збитку становить 2 000,00 грн. Отже протиправними діями відповідача позивачу завдано матеріальні збитки в розмірі 60 365,10 грн. просить позов задовольнити. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 20.07.2020р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, просить розглядати справу без його участі . Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд,

Outcome: approved