Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, 09 липня 2003 року [PERSON] залишила заповіт, згідно з яким завідала своє майно позивачці. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті залишилося спадкове майно. Позивачка не звернулася у передбачений законом шестимісячний строк до нотаріуса, оскільки вважала, що фактично прийняла спадщину після смерті баби, так як мала на руках оформлений на її ім`я заповіт, здійснила усі поховальні обряди. Проте, з листа відмови приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Костриці С. В. за № 71/01-16 від 20 липня 2021 року вона дізналася, що норми ч. 3 ст. 1268 ЦК України не застосовуються, оскільки її місце проживання не зареєстроване за останнім місцем реєстрації спадкодавця. Крім того, після смерті спадкодавця з другої половини грудня 2020 року позивачка поїхала працювати в Київ, що підтверджується актами виконаних робіт та наданих послуг. У зв`язку з пандемією коронавірусу, яка вже довгий час триває у світі, вона не мала фізичної можливості подати заяву через введені карантинні обмеження, зокрема, не працював громадський транспорт, міжміський транспорт працював за спецперепустками. Зазначені обставини позивачка просила вважати поважними. Позивачка має намір і бажає прийняти спадщину після смерті своєї баби [PERSON] . Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 09-00 год. 06 вересня 2021 року. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 вересня 2021 року підготовче провадження у справі закрито; справу призначено до судового розгляду на 09-00 год. 11 жовтня 2021 року. У судове засідання сторони не з`явилися. У поданій до суду заяві представник позивачки - [PERSON] підтримав позов, просив розглянути справу за його та позивачки відсутності. Представник відповідача - Лях О. М. у заяві просила справу розглянути за її відсутності, позов визнала. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції , у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки в підготовчому засіданні відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] - баба позивачки [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть від 14 грудня 2020 року серії [NUMBER] , копії свідоцтва про народження позивачки від 18 липня 1985 року серії [NUMBER] (а. с. 6, 8). За свого життя [PERSON] залишила заповіт на ім`я позивачки [PERSON] . На день складання заповіту позивачка мала дівоче прізвище - [PERSON] . Зміна прізвища підтверджується свідоцтвами про шлюб серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а. с. 9, 11). З листа-відмови приватного нотаріуса Костриці С. В. від 20 липня 2021 року за № 71/01-16 вбачається, що спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилася. Відповідно до ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Введення карантинних заходів на території України, що створюють істотні труднощі для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, є поважною причиною, яка зумовлена непереборними явищами та не залежить від волі позивачки. Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (прикінцеві положення) № 530-IX від 17.03.2020, з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Отже, обставини (причини), у зв`язку з якими позивачка пропустила строк для прийняття спадщини, були об`єктивними, адже не залежали від волі позивача; непереборними, оскільки не могли бути усунуті позивачкою; носили для позивачки характер істотних труднощів, оскільки унеможливлювали подачу позивачкою заяви про прийняття спадщини. За таких обставин суд вважає, що позивачка пропустила строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини з поважної причини - внаслідок перебування в іншому місті в період карантинних заходів, запроваджених на території України. При цьому суд ураховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є також підставою задоволення позову.

Outcome: approved