Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Центру телекомунікаційних послуг № 1 Полтавської філії ПАТ «Укртелеком» про зобов'язання вчинити дії, звільнення від сплати сум, стягнення моральної шкоди. У позові вказував, що 08 лютого 2008 року він з відповідачем уклав договір № 4903/а про надання послуг ADSL - підключення до мережі Інтернет. З грудня 2013 року у нього виникла заборгованість по оплаті наданих послуг. Станом на 01 березня 2014 року заборгованість становила 365 грн. 23 коп. Заборгованість він погасив 27 березня 2014 року. З 01 квітня 2014 року відповідач безпідставно припинив надання телекомунікаційних послуг. Зважаючи на викладене, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги. За клопотанням позивача ухвалою суду від 24 грудня 2014 року замінено відповідача Центр телекомунікаційних послуг № 1 Полтавської філії ПАТ «Укртелеком» на належного відповідача ПАТ «Укртелеком». У грудні 2014 року позивач подав до суду заяву про зміну предмету та підстав позову та остаточно просив визнати незаконним і неправомірним дії відповідача щодо нарахування боргу в сумі 486 грн. 28 коп., зобов'язати відповідача відновити надання послуг позивачу згідно договору № 4903/а від 08 лютого 2008 року, стягнути з відповідача матеріальні збитки, пов'язані з встановленням особи відповідача, в сумі 73 грн. 20 коп., та моральну шкоду в сумі 2000 грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] змінені позовні вимоги підтримали. Представник відповідача ПАТ «Укртелеком» в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача, Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області Кочука О.В. у останнє судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що підтверджується його підписом у розписці про отримання судової повістки За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу та, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що сторони по справі 08 лютого 2008 року уклали договір № 4903/а про надання послуг ADSL - підключення до мережі Інтернет, який діє на момент розгляду даної цивільної справи. Згідно умов даного договору відповідач зобов'язувався надати позивачу на платній основі послугу до доступу до мережі Інтернет шляхом підключення до порту вузла Інтернет Укртелекому по абонентській лінії за допомогою обладнання ADSL динамічної (постійної) ІР-адреси та інші додаткові послуги Інтернет, що абонент може самостійно замовити через систему самообслуговування. Пункт 5 частини 1 ст. 33 Закону України «Про телекомунікації» передбачає, що споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. Аналогічна норма передбачена підпунктом 6 пункту 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295. Згідно даного пункту споживачі зобов'язані виконувати умови договору, в тому числі своєчасно оплачувати отримані послуги. У відповідності до підпункту 3.2.1 пункту 3.2. розділу 3 договору № 4903/а від 08 лютого 2008 року позивач зобов'язувався згідно з розділом 5 договору вносити плату за користування послугою, а відповідач на підставі підпункту 4.1.1. пункту 4 розділу 4 має право вимагати своєчасної оплати послуги споживачем. Згідно пунктів 62, 68 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг оплата отриманих послуг здійснюється за тарифами, тарифними планами, що діють на момент надання послуг під час окремого сеансу зв'язку. Порядок оплати і форма розрахунків за послуги визначаються договором. Розрахунки за послуги можуть здійснюватися на умовах попередньої (авансової) та/або наступної оплати. Пункт 72 Правил передбачає, що розрахунки за отримані послуги на умовах наступної оплати здійснюються шляхом надсилання на адресу абонента рахунків або в інший спосіб відповідно до законодавства та договору. У разі здійснення розрахунків за отримані послуги на умовах наступної оплати абонент оплачує послуги після закінчення розрахункового періоду. Плата вноситься після отримання ним рахунка, але не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не встановлено договором відповідно до законодавства. За умовами підпункту 5.2 пункту 5 розділу 5 договору № 4903/а від 08 лютого 2008 року позивач зобов'язаний був проводити оплату за надану послугу щомісяця до 20 числа поточного місяця на підставі рахунків Укртелекому, виставлених до 10 числа поточного місяця, що наступає за звітнім. Отже, позивач за умовами договору зобов'язаний вносити плату до 20 числа поточного місяця, що наступає за звітнім, на підставі виставлених рахунків відповідача, тобто згідно вказаного договору надання послуг проводиться на умовах наступної оплати. У судовому засіданні позивач не заперечував, що станом на 01 березня 2014 року у нього була заборгованість по оплаті наданих відповідачем послуг в сумі 365 грн. 23 коп., яку він погасив, а саме 18 березня 2014 року ним сплачено 280 грн. 00 коп., а 27 березня 2014 року - 85 грн. 25 коп. Крім того, пояснив, що у березні 2014 року йому нараховано до сплати за березень 2014 року 137 грн. 24 коп., які він сплатив19 січня 2015 року. Представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що позивач у березні 2014 року сплатив борг в сумі 365 грн. 23 коп. У березні 2014 року відповідачу нараховано до сплати 137 грн. 24 коп. за надані послуги за березень 2014 року, які він повинен сплатити до 20 квітня 2014 року. Дана обставина підтверджується розрахунком суми заборгованості за період з січня 2014 року по липень 2014 року та листом відповідача від 14 серпня 2014 року № Т-632/091387. Згідно пункту 54 Правил оператор, провайдер може тимчасово припиняти надання послуг з власної ініціативи в разі наявності заборгованості з оплати послуг понад строк чи суму, зазначені у договорі. У відповідності до пунктів 39, 78 Правил у разі несвоєчасної оплати наданих послуг у строк, визначений цими Правилами або договором, оператор, провайдер має право припинити їх надання, попередивши про це абонента у випадках і порядку, встановлених цими Правилами та договором. Пунктом 6.10 договору, укладеного сторонами, передбачено, що у разі не оплати отриманих послуг в строк, зазначений п. 5.2 договору, споживачу надсилається письмове попередження із зазначенням кінцевого строку оплати. Якщо протягом 10 днів після зазначеного в попередженні строку не надійшло підтвердження про оплату, Укртелеком має право відмовити в подальшому надаванні послуги. Припинення надання послуг не звільняє споживача від сплати заборгованості. Таким чином, строк сплати нарахованих у березні 2014 року 137 грн. 24 коп. для позивача наступає 21 квітня 2014 року. Відповідач припинив надання послуг позивачу з 01 квітня 2014 року. Дана обставина підтверджується листом ПАТ «Укртелеком» від 14 серпня 2014 року та не заперечувалась сторонами по справі в судовому засіданні. Зважаючи на те, що 27 березня 2014 року позивач погасив заборгованість по оплаті наданих послуг в сумі 365 грн. 23 коп., а строк сплати нарахованої у березні 2014 року оплати в сумі 137 грн. 24 коп. на час припинення надання послуг 01 квітня 2014 року не настав, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно припинив надавати послуги позивачу відповідно до договору № 4903/а від 08 лютого 2008 року, а відтак позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача відновити надання послуг згідно вказаного договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідач не надав суду доказів дотримання ним вище вказаного порядку виставлення рахунків та повідомлення позивача про припинення надання послуг, визначених пунктами 5.2. та 6.10 договору, а саме виставлення рахунку по оплаті наданих послуг за березень 2014 року на суму 137 грн. 24 коп. та направлення на адресу позивача попередження із зазначенням строку оплати вказаної заборгованості, а також отримання позивачем вказаних документів. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання незаконними та неправомірними дій відповідача щодо нарахування позивачу боргу в сумі 468 грн. 28 коп. суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з розрахунку суми заборгованості та попередження від 10 вересня 2014 року відповідач після припинення надання послуг позивачу продовжує нараховувати до сплати абонплату, за користування Інтернетом та надання інших послуг, яка станом на 10 вересня 2014 року становить 486 грн. 28 коп. Зважаючи на те, що у відповідності до пунктів 62, 68, 72 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг та пункту 5.2 договору № 4903/а від 08 лютого 2008 року оплаті підлягають надані послуги та враховуючи, що відповідач безпідставно припинив надання послуг, у зв'язку з чим позивач з 01 квітня 2014 року не отримує послуги по договору не з його вини, тому на думку суду є доведеним, що відповідач безпідставно нарахував борг в сумі 486 грн. 28 коп. за період з 01 квітня 2014 року по 30 серпня 2014 року, а відтак позовні вимоги в частині визнання незаконними і неправомірними таких дії відповідача підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Пункт 40 Правил передбачає, що за ненадання або неналежне надання послуг оператор, провайдер несе перед споживачем відповідальність, в тому числі майнову, відповідно до закону та договору. Питання щодо відшкодування завданих споживачеві фактичних збитків, моральної шкоди, втраченої ним вигоди через неналежне виконання оператором, провайдером обов'язків, передбачених законодавством та договором, вирішуються в судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 40 Закону України «Про телекомунікації» питання відшкодування завданих споживачеві фактичних збитків, моральної шкоди, втраченої вигоди через неналежне виконання оператором, провайдером телекомунікацій обов'язків за договором про надання телекомунікаційних послуг вирішуються в судовому порядку. Частини 1, 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зважаючи, що відповідач безпідставно припинив надавати послуги позивачу та нарахував суму боргу, враховуючи тривалість періоду ненадання послуг, у зв'язку з чим позивач зазнав моральних переживань, які призвели до істотних змін у звичайному способі його життя та потягли за собою порушення і ускладнення підтримки соціальних зв'язків з оточуючими людьми та потреби вжиття постійних заходів до відновлення попереднього стану, суд приходить до висновку, що враховуючи моральні страждання позивача позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі 200 грн. Беручи до уваги, що оплата позивачем 73 грн. 20 коп. за надання витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в розмінні статей 22 та 1166 ЦК України не є майновою шкодою, тому позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди задоволенню не підлягають. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку, що майнові позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги немайного характеру необхідно задовольнити повністю, тому з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 365 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial