Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

У липні 2018 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Дельта Банк», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) про стягнення з відповідача на його користь некомпенсовані витрати, понесені ним, а саме: витрати на купівлю проїзних квитків в сумі 464,40 грн., добові на відрядження в сумі 180 грн. та середній заробіток за весь час затримки з моменту звільнення по день фактичного розрахунку у розмірі 638,92 грн. за кожен день затримки. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі наказу № 658-к/ТР від 10.08.2017 року з 14.08.2017 р. позивач працював на посаді головного юрисконсульта управління по роботі з неплатоспроможними клієнтами департаменту по роботі з Державною виконавчою службою та супроводження справ про банкрутство в ПАТ «Дельта Банк». Згідно з наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на фізичних осіб на здійснення ліквідації AT «Дельта Банк» Кадирова В.В. № 438-к ПМ від 31 жовтня 2017 року позивача було відряджено до м. Херсон для участі в судовому засіданні у справі № 923/757/17. Однак, після повернення з відрядження всупереч положенням ст. 121 КЗпП України відповідач не компенсував понесені витрати на проїзні квитки Київ-Херсон (№ 000B3D78-DF38-14ВС-0001) та Херсон-Київ (№ 000B3D78-1FF8-584F- 0001). З 16.02.2018 р. позивача звільнено із займаної посади за угодою сторін згідно з наказом № 141-к/ТР від 16.02.2018 року. При цьому, після звільнення позивача, всупереч положенням ст. 116 КЗпП України відповідачем не проведено остаточного розрахунку: не виплачено вартість витрат на проїзні квитки в сумі 228,60 грн. та 235,80 грн.; не компенсовано добові витрати із розрахунку 60 грн. на добу за 3 доби, що складає 180 грн. Зважаючи на порушення відповідачем положень ст. 117 КЗпП України, позивач просить стягнути середній заробіток за весь час затримки з моменту звільнення по день фактичного розрахунку з розрахунку 638,92 грн. за кожен день затримки. Ухвалою суду від 26.07.2018 р. позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Після усунення недоліків ухвалою суду від 3 вересня 2018 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу для розгляду на 10 грудня 2018 р. 30 листопада 2018 р. від представника відповідача Ньорби О .М. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позову, оскільки в порушення чинних норм законодавства, якими регламентовано порядок бухгалтерського обліку витрат на відрядження, позивачем у встановлені строки після повернення з відрядження не надано звіту про відрядження та не надано в оригіналах документів, що засвідчують вартість понесених витрат. Вказане виключає правові підстави для виплати позивачу добових та компенсації вартості витрат на проїзд. Вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні належним чином позивачем не розраховані. 10 грудня 2018 р. до суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в яких серед аналогічних доводів позовної заяви надав розрахунок середнього заробітку (а.с. 54-55). На підставі протоколу повторного авторозподілу від 05.03.2019 р. № 138 у зв`язку з перебуванням судді Соколова О.М. на довготривалому лікарняному розпорядженням справу передано для розгляду судді Батрин О.В. Ухвалою суду від 07 березня 2019 р. справу прийнято до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначене на 23 квітня 2019 р. (а.с. 79). У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Представник відповідача заперечила щодо їх задоволення. П Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до судового засідання не з`явився. Тому, суд розглянув справу у його відсутність, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 14.08.2017 р. по 16.02.2018 р. позивач [PERSON] працював на посаді головного юрисконсульта управління по роботі з неплатоспроможними клієнтами департаменту по роботі з Державною виконавчою службою та супроводження справ про банкрутство в ПАТ «Дельта Банк» відповідно до наказів від 10.08.2017 р. № 658-к/ТР та від 16.02.2018 р. № 141-к/ТР (а.с. 4, 5). Згідно з наказом від 31.10.2017 № 438-к/ТМ позивача відряджено до м. Херсон до господарського суду Херсонської області з метою участі у судовому засіданні строком на 3 дні з 31.10.2017 р. по 02.11.2017 р. (а.с. 26). Відповідно до ст. 121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та інших компенсацій у зв`язку зі службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 13.03.98 № 59 (далі - Інструкція) регулюється порядок та умови виплати коштів працівникам, пов`язаних зі службовим відрядженням. Зокрема, відповідно до п. 1 Інструкції службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади (поїздка державного службовця - за розпорядженням керівника державної служби), підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв`язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства). Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції Направлення працівника підприємства у відрядження здійснюється керівником цього підприємства або його заступником (направлення у відрядження державного службовця здійснюється керівником державної служби) і оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджений працівник строку й мети відрядження. Відрядженому працівникові перед від`їздом у відрядження видається грошовий аванс у межах суми, визначеної на оплату проїзду, найм житлового приміщення і добові витрати. Після повернення з відрядження працівник зобов`язаний до закінчення п`ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у встановленому законодавством порядку (п. 11 розділу ІІ Інструкції). Разом із звітом подаються документи в оригіналі, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат. Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона, якщо його обов`язковість передбачена правилами перевезення на відповідному виді транспорту, та розрахункових документів про їх придбання за всіма видами транспорту, в тому числі на чартерні рейси; рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання; страхових полісів тощо. Витрати, понесені у зв`язку з відрядженням, що не підтверджені відповідними документами (крім добових витрат), працівникові не відшкодовуються. Зазначена Інструкція є обов`язковою для органів державної влади, підприємств, установ та організацій, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів. Тобто бюджетне підприємство перед направленням працівників у відрядження обов`язково має видати їм аванс у межах суми, визначеної на оплату проїзду, найм житлового приміщення і добові витрати (п. 5 розділу першого та п. ІІ розділу другого Інструкції № 59). Такого обов`язку для небюджетних підприємств нормативні документи не встановлюють. Статтею 121 Кодексу законів про працю України передбачено лише обов`язок підприємства відшкодувати понесені працівником у відрядженні витрати. Тобто працівник у відрядженні може нести витрати за рахунок власних коштів. А після повернення з відрядження підприємство має відшкодувати відповідні витрати. Водночас небюджетні підприємства можуть закріпити обов`язок видавати аванс у власному положенні про відрядження. Такий обов`язок може встановлюватися також наказами про відрядження. Таким чином, інші підприємства та організації даний документ можуть використовувати як допоміжний (довідковий). Після повернення з відрядження працівник зобов`язаний надати (згідно з Інструкцією) звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 05.12.2012 р. № 1276 «Про затвердження форми Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, та Порядку його складання»(далі - Порядок 1276), при цьому головною умовою відшкодування витрат на відрядження є наявність оригіналів документів, що підтверджують вартість таких витрат (квитки, квитанції, чеки, розрахунки тощо). Тобто працівнику, який витратив власні кошти на відрядження, у разі подання звіту про використання коштів на відрядження згідно з Порядком № 1276 та відповідних документів, що підтверджують вартість понесених витрат, відшкодовуються витрати на відрядження. Таким чином, незалежно від того, видавався аванс на відрядження, чи витрати під час відрядження здійснювались за власні кошти, працівник підприємства зобов`язаний подати звіт про використані кошти, видані на відрядження або під звіт, у строки, встановлені пп. 170.9 ст. 170 Податкового кодексу України. Відповідно до пп. 170.9.2 ст. 170 Податкового кодексу України звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, до закінчення п`ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку: а) завершує таке відрядження; б) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт. За наявності надміру витрачених коштів їх сума повертається платником податку в касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх видала, до або під час подання зазначеного звіту. Разом з тим, АТ «Дельта Банк» не є установою, яка повністю чи частково фінансується за рахунок державного бюджету. Тому положення Інструкції для банку не носять обов`язковий характер. відповідно до п. ІІІ.4.2 Додатку № 1 до колективного договору АТ «Дельта Банк» від 27.08.2007 - Положення про оплату праці співробітників працівникам ТОВ «КБ «Дельта» відповідно до законодавства країни можуть проводитися інші виплати - витрати на відрядження: добові (у повному обсязі), вартість проїзду, витрати на наймання жилого приміщення та інші витрати згідно з чинним законодавством (а.с. 28-35). Згідно з наказом АТ «Дельта Банк» від 29.04.2015 № 286 «Про затвердження «Порядку оформлення та бухгалтерського обліку витрат на відрядження АТ «Дельта Банк» працівник, що вибуває у відрядження, оформляє службову записку (додаток 1 до Порядку), в якій зазначається посада, ПІБ відрядженого працівника, найменування пункту призначення, назва підприємства, в яке відряджений працівник, мета завдання) відрядження, тривалість відрядження, дата вибуття та прибуття (а.с. 36-44). Оформлену належним чином службову записку, підписану у керівника свого структурного підрозділу та затверджену Уповноваженою особою Фонду, працівник передає до Управління по роботі з персоналом для підготовки наказу та оформлення посвідчення про відрядження. У посвідченні обов`язково проставляються відмітки відносно прибуття і вибуття співробітника у відрядження і завіряються печаткою. Відрядженому співробітнику перед від`їздом у відрядження видається грошовий аванс на підставі заяви на видачу авансу (додаток 4 до Порядку), затвердженої уповноваженою особою Фонду в межах сум, виділених на сплату проїзду, витрат по найму житлового приміщення і добових при умові, що він повністю відзвітувався за отримані раніше під звіт готівкові кошти. По приїзду з відрядження співробітник повинен звітувати перед керівником свого структурного підрозділу про виконання ним поставленого завдання в усній або письмовій формі, внаслідок чого на зворотньому боці авансового звіту про використання коштів (додаток 5 до Порядку) керівником робиться посвідчувальний напис «Завдання виконано». Завірений таким чином авансовий звіт передається до департаменту бухгалтерського обліку, звітності та касових операцій у термін не пізніше 5 робочих днів після повернення з відрядження. Разом з авансовим звітом надаються документи (в оригіналі), що підтверджують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат із зазначенням форми оплати (готівкою, чеком, кредитною карткою, безготівковим розрахунком). За три дні до вибуття у відрядження в Департамент бухгалтерського обліку, звітності та касових операцій від Управління кадрового адміністрування передається на паперовому носії копія наказу про відрядження. На підставі наказу та заявки на видачу авансу виконується розрахунок суми грошових коштів необхідних для видачі під звіт. Для розрахунку і виплати добових витрат фактичний час перебування у відрядженні визначається за відмітками в посвідченні про відрядження щодо вибуття з місця постійної роботи й прибуття до місця постійної роботи. Якщо відсутні відмітки в посвідченні про відрядження то добові не виплачуються. Відповідно до пунктів 1.4 та 2.14 посадової інструкції головного юрисконсульта управління по роботі з неплатоспроможними клієнтами департаменту по роботі з Державною виконавчою службою та супроводження справ про банкрутство у своїй діяльності головний юрисконсульт Управління керується чинним законодавством України, Статутом банку, наказами і розпорядженнями уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк», цією посадовою інструкцією та іншими внутрішніми нормативними документами Банку (а.с. 45-48). Враховуючи не дотримання позивачем положень Порядку оформлення та бухгалтерського обліку витрат на відрядження АТ «Дельта Банк», що проявилось в неподанні до заяви на видачу готівки для службового відрядження, заяви про використання коштів з оригіналами проїзних документів на відрядження, відсутності посвідчення на відрядження, даних у такому посвідченні щодо перебування позивача у відрядженні, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача добових на відрядження в сумі 180 грн. та витрат на купівлю проїзних квитків в сумі 464,40 грн. у зв`язку У зв`язку із відмовою у задоволенні наведених позовних вимог, вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки з моменту звільнення по день фактичного розрахунку в порядку ст. 117 КЗпП України також задоволенню не підлягають, оскільки вони є похідними від позовних вимог про стягнення витрат на проїзд та добових, пов`язаних з відрядженням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed