Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

У липні 2021 року представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - Білий В.С. звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] шкоду, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 43943,48 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 29 березня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (надалі - ПрАТ «СК «Уніка») та [PERSON] укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 833001/4605/0000092, за умовами якого було застраховано транспортний засіб «Ленд Ровер», д.р.н. [NUMBER] . За участю забезпеченого транспортного засобу, 22 жовтня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода з автомобілем марки «Хюндай», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок чого було пошкоджено автомобіль марки «Ленд Ровер», д.р.н. [NUMBER] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Хюндай», д.р.н. [NUMBER] була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», згідно полісу № АК/007025534. На підставі полісу № АК/007025534 ПрАТ «СК «Уніка» звернулося до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування. 11 травня 2019 року ПАТ «НАСК «Оранта» компенсувала ПрАТ «СК «Уніка» суму в розмірі 38727,78 грн. Позивач зазначає, що невідшкодованою залишилася сума 43943,48 грн., яка підлягає стягненню із відповідача як винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 липня 2021 року визначено головуючим у справі суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2021 року відкрито спрощене провадження у справі. Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві представник позивача просив проводити розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами справи. Відповідач в судові засідання, призначені на 28 вересня 2021 року та 27 жовтня 2021 року, не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Копія позовної заяви, ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження та судова повістка надсилалась відповідачу на адресу реєстрації: [ADDRESS] . Проте конверт повернувся буз вручення із відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Окрім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті Оболонського районного суду м. Києва. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Представник третьої особи в судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 29 березня 2018 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 833001/4605/0000092, за умовами якого було застраховано транспортний засіб «Ленд Ровер», д.р.н. [NUMBER] . Як вбачається з постанови Оболонського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року, 22 жовтня 2018 року о 08.00 год. біля електроопори № 41 по вул. О. Архипенка, 12/3 у м. Києві, [PERSON] керуючи автомобілем марки «Хюндай», д.р.н. [NUMBER] , на дорозі з круговим рухом, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ленд Ровер», д.р.н. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України. Винним у вчиненні ДТП за ст. 124 КУпАП визнано [PERSON] . У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. 22 жовтня 2018 року страхувальник [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку. Зі страхового акту № 00276506 від 04 листопада 2018 року, наказу № 00276506 від 04 листопада 2018 року про виплату страхового відшкодування, рахунку № 1000736 від 31 жовтня 2018 року та платіжного доручення № 051853 від 06 листопада 2018 року ПрАТ «СК «Уніка» здійснило страхову виплату власнику автомобіль марки «Ленд Ровер», д.р.н. [NUMBER] в сумі 82671,26 грн., шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «ВІННЕР ЛЦКА». (а.с. 7-9,18). Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 112С/11/18 від 19 листопада 2018 року, складеного ПП «ГАЛавтоекспертиза», вартість матеріального збитку, нанесеного власнику в наслідок пошкодження КТЗ «Ленд Ровер», д.р.н. [NUMBER] склала 52814,01 грн. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно полісу № АК/007025534 (ліміт відповідальності на майнову шкоду становить 100000,00 грн., франшиза - 2000,00 грн.). 11 травня 2019 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснено ПрАТ «СК «Уніка» виплату страхового відшкодування в розмірі 38727,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 25210 від 11 травня 2019 року. Таким чином, сума збитків, які не відшкодовані становить 43943,48 грн., виходячи з розрахунку (82671, 26 грн. (сума страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка») - 38727,78 грн. (сума страхового відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА») = 43943,48 грн.), яка підлягає відшкодуванню відповідачем, як винуватцем дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 3 ст. 30 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. За змістом статті 979 ЦК України і статті 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором. Судом встановлено, що ПАТ «НАСК «Оранта» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 38727,78 грн. Отже, страховик належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та у спосіб, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). На підставі викладеного, досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність ПрАТ «СК «Уніка» заявлених позовних вимог до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в сумі 43943,48 грн., тому пред`явлений позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Уніка» понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved