Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

У липні 2015 прокурор Менського району Чернігівської області в інтересах держави в особі фінансового управління Менської РДА звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача 3099,59 грн. на відшкодування витрат за лікування потерпілої від злочину [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Менського районного районного суду Чернігівської області від 27 березня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125 та ч.2 ст. 125 КК України, ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року вирок Менського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2015 року скасовано в частині обвинувачення [PERSON] за ч.2 ст. 125 КК України та провадження у цій частині закрито у зв'язку з відмовою потерпілої від обвинувачення. Потерпіла [PERSON] у даному кримінальному провадженні у зв'язку із отриманням тілесних ушкоджень з 27 серпня 2014 року по 10 вересня 2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Менській центральній районній лікарні в хірургічному відділенні, вартість витрат на її стаціонарне лікування за 14 ліжко-днів становить 3099,59 грн., які просить стягнути з відповідача, оскільки цивільні позови, пред'явлені у кримінальному провадженні, були залишені без розгляду. У судовому засіданні прокурорпозовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, та просив задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги прокурора Менського району про стягнення коштів витрачених на лікування потерпілих від злочину підтримує. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що він поніс всі витрати, пов'язані з лікуванням потерпілої [PERSON] у КЗОЗ «Менська центральна районна лікарня», а не медичний заклад, оскільки він оплатив її перебування у платній палаті, купляв всі необхідні ліки, забезпечував її продуктами харчування, крім того, зазначив, що потерпіла [PERSON] перебувала на лікуванні лише 9 днів, а не 14 днів, не погодився з довідкою-розрахунком КЗОЗ «Менська центральна районна лікарня» щодо визначення вартості ліжко-дня перебування хворої в медичному закладі. Допитаний в якості спеціаліста заступник головного лікаря по економічній роботі КЗОЗ «Менська центральна районна лікарня» [PERSON] в судовому засіданні надав для огляду медичну карту стаціонарного хворого №4085 [PERSON] та показав, що відповідно до медичної карти [PERSON] перебувала на лікуванні у КЗОЗ «Менська центральна районна лікарня» у хірургічному відділенні з 27 серпня 2014 року по 10 вересня 2014 року, роз'яснив порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, зазначивши при цьому які саме витрати входять до вартості 1 ліжко-дня перебування хворої в лікарні. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, відповідача, пояснення спеціаліста, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Правовідносини щодо відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, врегульовані ст. 1206 ЦК України. Відповідно до ч.1 названої норми ЦК України витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину зобов'язана відшкодувати особа, яка вчинила цей злочин. Частиною 3 ст. 1206 ЦК України визначено, що у випадку проведення лікування закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За приписами п.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільний позов у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Судом встановлено, що у кримінальному провадженні №12014270170000131 [PERSON] обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, а саме в тому, що 26 серпня 2014 року в 00 годин 10 хвилин, перебуваючи в салоні легкового автомобіля на 48 кілометрі автомобільної дороги «Чернігів-Мена-Сосниця-Грем'яч» на повороті в напрямку села Стольне Менського району Чернігівської області, на ґрунті ревнощів під час сварки з [PERSON], умисно наніс [PERSON] декілька ударів кулаком в область голови, після чого витяг [PERSON] з салону автомобіля та наніс їй не менше трьох ударів ногами в область голови, внаслідок чого [PERSON] були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125 та ч.2 ст. 125 КК України, засуджено до 1 року 6 місяців обмеження волі, цивільний позов прокурора Менського району Чернігівської області в інтересах держави в особі Фінансового управління Менської районної державної адміністрації до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування потерпілої [PERSON] від злочину залишено без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року вирок Менського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2015 року скасовано в частині обвинувачення [PERSON] за ч.2 ст. 125 КК України та провадження у цій частині закрито у зв'язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, [PERSON] засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт, в решті вирок залишено без змін. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року (далі - Порядок), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведеним ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Факт та підстави перебування [PERSON], як потерпілої від злочину, на лікуванні та розмір витрат на її лікування, що понесені КЗОЗ «Менська центральна районна лікарня», підтверджені належними письмовими доказами. Так, з медичної карти стаціонарного хворого №4085 вбачається, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КЗОЗ «Менська центральна районна лікарня» з 27 серпня 2014 року по 10 вересня 2014 року, з вироку Менського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2015 року та з ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року вбачається, що під час судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції потерпіла [PERSON] показала, що 26 серпня 2014 року її побив [PERSON], у зв'язку з чим вона перебувала у лікарні 10 днів, під час судового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції [PERSON] визнав вину у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] та щиро розкаявся. Вказаною ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року вирок Менського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2015 року за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст. 125 КК України скасовано та провадження у цій частині закрито у зв'язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, що не є реабілітуючою підставою для закриття кримінального провадження. Згідно з вказаним вище Порядком витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, відшкодовуються і у разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Відповідно до довідки-розрахунку витрати на лікування [PERSON] в КЗОЗ «Менська центральна районна лікарня» складають 3099,59 грн. (а.с.5). За таких обставин та враховуючи, що потерпіла [PERSON] перебувала на лікуванні саме з приводу нанесення їй [PERSON] тілесних ушкоджень, при цьому перебування потерпілої на лікуванні в даному випадку є наслідком злочинних дій останнього, наданий розрахунок витрат на лікування ґрунтується на нормах закону, позов підлягає задоволенню. Згідно із статутом КЗОЗ «Менська центральна районна лікарня» є лікувально-профілактичним закладом і перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міста Менського району, засновником медичного закладу є Менська районна рада (а.с. 6-9). Таким чином, витрати на лікування потерпілої від злочину необхідно стягнути з [PERSON] на користь місцевого бюджету Менського району Чернігівської області в розмірі 3099,59 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved