Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

У липні 2013 року ПАТ «КБ «Приватбанк» ( далі банк ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог банк посилався на те , що 23 вересня 2007 року між [PERSON] та закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», було укладено кредитний договір №DOXRRX01380204 у відповідності з яким [PERSON]отримала кредит у сумі 3561,59 грн. строком з 23.09.2007 р. по 23.03.2009 р. включно, з умовами сплати відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (далі умов). Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 347,47 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно п.3.2.7 умов позичальник зобов'язався погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки, винагороду й неустойку (штраф, пеню). [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконувала . Станом на 04 червня 2013 року утворилась заборгованість на суму 43474,23 грн., яка складається з : 356160 грн. - заборгованість за кредитом; 16380,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2340,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 18645,81 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5. умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2046,39 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки відповідач ухиляється від виконання зобов'язання банк просив стягнути з неї заборгованість за кредитним договором у сумі 43474 грн. 23 коп. Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки від 31 січня 2014 року позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенні частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 40927 (сорок тисяч дев'ятсот двадцять сім) грн. 84 коп. за кредитним договором DOXRRX01380204 від 23 вересня 2007 року. З вказаним рішенням суду не погодилась відповідач [PERSON] та подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення, посилаючись на те, що рішення необґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та про ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк».В обгрунтування доводів апеляційної скарги вона посилалась на те,. що вона не укладала кредитний договір з банком , оскільки на цей момент у неї паспорту не було , вона його втратила ще 21 вересня 2007 року і результати розслідування цього випадку банку про те,. що вона інсценувала втрату паспорту є безпідставним. Також вона не була судом повідомлена про час та місце розгляду справи і справа розглянута за її відсутністю. Вона позбавлена можливості прийняти участь у судовому засіданні та давати пояснення . При постановленні судового рішення не було взято до уваги , що банком було пропущено строк позовної давності для захисту порушеного права. В судове засідання апеляційного суду відповідач не з'явилась , про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином телефонограмою , про що свідчить запис за № 874 в журналі телефонограм апеляційного суду № 4 . Окрім того, раніше розгляд справи відкладався на підстави письмової заяви відповідачки з поважних причин у зв'язку з її хворобою . Однак, у послідуючому відповідач не повідомила апеляційний суд про подальший стан здоров'я та можливість приймати участь у судовому засіданні , тому апеляційний суд вважав можливим розглянути справу у її відсутності . У судовому засіданні представники банку Кахраманов Р.Р. та Петрикін О.Ю. просили апеляційну скаргу відхилити , а рішення суду залишити без зміни. Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково , а рішення суду в частині стягненні пені, штрафу (процентна складова та фіксована частина) та судового збору зміні виходячи з наступних підстав. Заперечуючи проти позову відповідач [PERSON] посилалась на те,. що вона не укладала кредитний договір №DOXRRX01380204 23 вересня 2007 року з банком , тому що вона ще 21 вересня втратила свій паспорт. Однак . апеляційний суд не може погодитись з такими доводами апелянта , оскільки [PERSON] не зверталась до суду із зустрічним позовом про визнання такого договору недійсним. Як вбачається з наданого суду службового розслідування заяви [PERSON] про використання іншими особами її паспорту банк прийшов до висновку про те, що [PERSON] інсценувала втрату паспорту , оскільки вона не змогла пояснити наявність її фотографії , зробленої під час оформлення кредиту у кредитній справі. ( а.с. 82). В судове засідання апеляційного суду представником банку надано збільшене фото відповідача на час оформлення кредиту. Як пояснив представник банку під час оформлення кредиту банком обов'язково проводиться фотографування позичальників з метою уникнення в майбутньому непорозумінь. Апеляційний суд порівнявши фото відповідача у паспорті з наданим фото банком прийшов до висновку про те, що на фото наданому банком зображена одна й таж особа [PERSON] , однак на фото наданим банком вона має іншу зачіску , зображена вона на фоні багатьох мобільних телефонів ,які розміщені на витрині, що свідчить про те, що дійсно фотографування відповідача проводились в магазині при укладенні кредитного договору де знаходилось на той час представництво банку . Виходячи з наведеного , апеляційний суд вважає . що [PERSON] дійсно укладала 23 вересня 2007 року кредитний договір з банком і вважає докази які надані банком з цього приводу є переконливими. Зокрема, cудом першої інстанції було встановлено, що згідно кредитного договору №DOXRRX01380204 від 23 вересня 2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 3561,59 грн. строком з 23.09.2007 р. по 23.03.2009 р. включно, з умовами сплати відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» . Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 347,47 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.Згідно п.3.2.7 Умов позичальник зобов'язався погасити заборгованість по Кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування Кредитом відсотки, винагороду й неустойку (штраф, пеню). [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконувала внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором , яка підлягає стягненню з відповідача. Задовольняючи позовні вимоги суд правильно виходив з положень ст ст. 510, 611. 612 ЦК України та умов конкретного договору Зокрема , відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Апеляційний суд вважає , що судом першої інстанції зроблено правильний правовий висновок відносно того , що з відповідачки підлягає стягненню сума прострочення заборгованості за тілом кредиту у сумі 3561 грн. 59 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 16380 грн. 43 коп, заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 2340 грн. 81 коп. Стягнення цих сум відповідає умовам договору, розрахунку наданому банку, вимогам закону. Разом тим, при стягненні суми пені судом не враховані положення ч 2 ст 258 ЦК України відповідно яких для стягнення неустойки ( штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік . Відповідачка в судовому засіданні участі не приймала . справа розглянута у її відсутність, доказів про те. що вона належним чином повідомлялась судом про час та місце розгляду справи матеріали справи не містять . В апеляційній скарзі [PERSON] посилалась на сплив строку позовної давності. Виходячи з наведеного , апеляційний суд вважає необхідним застосувати строк позовної давності до правовідносин щодо стягнення пені та стягнути її в межах одного року за період з 3.07.2012 року по 3.07.2013 року , що складає суму 1694 грн. згідно з розрахунком банку. Згідно з положеннями п.2.4.5.5 при порушенні позичальником строків платежу по будь-якому із грошових зобов'язань , передбачених договором більш ніж на 90 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості . У зв'язку із зменшенням суми пені відповідно змінюється і сума штрафу , який обчислюється від суми заборгованості у процентному відношенні , який складає суму ( 3561грн 59 коп. +16380 грн. 43 коп. + 2340 грн.81 коп.=22282 грн .83 коп х 5% ) 1114 грн. 14 коп.. Загальна сума штрафу за кредитним договором складає суму ( 500 гр - фіксована частина + 1114 грн. 14 коп- процентна складова ) 1614 грн. 14 коп. З врахуванням наведеного загальна сума заборгованості за кредитом складає ( 3561грн 59 коп. +16380 грн. 43 коп. + 2340 грн.81 коп.+ 1694 грн.00 коп + 500 грн. . + 1114 грн. 14 коп.) 25590 грн. 97 коп.. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України на користь банку з відповідача підлягає стягненню понесені витрати по сплаті судового збору 1% від задоволеної суми, що становить суму 255 грн. 90 коп. В іншій частині рішення суду слід залишити без зміни.

Outcome: partial