overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Малокозарської сільської ради Романівського району Житомирської області, в якому зазаначив, що 23 жовтня 2014 року померла його мати - [PERSON], внаслідок\~ чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що\~ він є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, однак, у встановлений законом строк він не подав нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, оскільки йому не було відомо про наявність спадкового майна, позивач просить визначити додатковий строк для подачі такої заяви.\~ В судове засідання сторони не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, державний виконавець ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області Ляшенко О.В., ДП «СЕТАМ» про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Чуловського В.А. від 17.08.2016 року, зареєстрованого в реєстрі №15717 таким, що не підлягає виконанню повністю та про повернення [PERSON] вилученого та/або стягнутого транспортного засобу Citroen C4 PICFSSO 2007 р.в. д.н.з. [NUMBER]. 11.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд зупинити стягнення автомобіля «Citroen C4 PICАSSO» 2007 р.в. д/н [NUMBER], який на підставі виконавчого напису зареєстровано в реєстрі №15717 в рамках виконавчого провадження ВП № 52134233 та заборонити ПАТ «Альфа Банк», ВВДС Вишгородського районного управління юстиції Київської області і ДП «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії щодо відчуження транспортного засобу «Citroen C4 PICАSSO» 2007 р.в. д/н [NUMBER], в тому числі його реалізації на публічних торгах до набрання законної сили рішення суду по справі за позовною заявою [PERSON] про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Чуловського В.А. від 17.08.2016 року, зареєстрованого в реєстрі №15717 таким, що не підлягає виконанню повністю та про повернення [PERSON] вилученого та/або стягнутого автомобіль [NUMBER], посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду. Суд, дослідивши матеріали справи, становив наступне. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процессуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Суд, з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчився, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у зв'язку із чим суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] про забезпечення позову підлягає задоволенню. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що 01 липня 2008 року померла його мати [PERSON] На території Мякотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області залишилось спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями. [PERSON] є спадкоємцем за законом померлої [PERSON], прийняв спадщину в установленому законодавством порядку, проте позбавлений можливості належно оформити свої спадкові права на нерухоме майно у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Мякотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності та повідомив, що проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, зясувавши позицію представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно з свідоцтвом про смерть встановлено, що 01 липня 2008 року померла [PERSON]. [PERSON] являється сином померлої [PERSON] та спадкоємцем за законом, прийняв спадщину після смерті матері, що підтверджується свідоцтвом про народження, довідкою Ізяславської державної нотаріальної контори від 03 грудня 2016 року № 2700/01-16. [PERSON] фактично являлася власником житлового будинку, розташованого в с. Мякоти по вул. Колгоспній, 24 Ізяславського району Хмельницької області, проте правовстановлюючі документи на будинок відсутні, що підтверджується довідкою комунального підприємства Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації від 06 вересня 2016 року № 477. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги померлої [PERSON], прийняв спадщину в установленому законом порядку. Відтак, оскільки спадкодавець не оформила належним чином право власності на спірне нерухоме майно, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалось через різні погляди на шлюбні відносини та сім'ю. Вони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. У судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 вересня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 12). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Позивач у позовній заяві зазначила, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Зазначила, що примирення між ними неможливе. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. У позовній заяві позивач просила не змінювати прізвище у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали, просили шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 лютого 1990 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. У судовому засіданні позивач просила не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінювати прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу, що був зареєстрований між ними 04 серпня 2002 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], та подружнє життя між ними не склалося через різні погляди на життя та різні характери. Через декілька років подружнього життя чоловік перестав працювати, цікавиться інтересами сімї, став захоплюватися азартними іграми, самоусунувся від виконання батьківських обовязків. У звязку з цим вона змушена була поїхати за кордон на заробітки, де проживає разом із донькою впродовж двох років. Вона втратила до відповідача почуття любові і поваги, їх шлюб носить формальний характер, примирення вважає неможливим, а тому вона вирішила звернутись в суд. У випадку розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позов підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоч про час місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. За згодою представника позивача та згідно з вимогами ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони понад два роки не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, шлюб між ними носить формальний характер, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась в суд із заявою і просила встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла 11 лютого 2016р. була її матір»ю. В обґрунтування заяви вказувала, що 11 лютого 2016р. померла її матір [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, однак вона не може оформити спадщину, оскільки у свідоцтві про її (заявника) народження помилково вказано прізвище матері як «Гулко», а у свідоцтві про смерть матері - «Гулка». Через таку розбіжність вона (заявник) не може довести родинні відносини між нею та померлою. Заявник подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити, з вищенавдених підстав. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] до суду не зявились про причини неявки суду не повідомили, і від них не надійшло заяви про відкладення розгляду справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла 11 лютого 2016р. була матір»ю [PERSON], [INFO] Зазначені обставини підтверджуються: даними свідоцтва про смерть [PERSON]; даними свідоцтва про народження заявника, даним про укладення шлюбу заявника, даними довідок виконкому Ладигівської сільської ради від 16.09.2016р. за №917 та від 18.10.2016р. за №1224, даними постанови держнотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій №3758/02-31 від 18.10.2016р. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась в суд із заявою і просила встановити факт смерті 11 жовтня 2016р. в с. Северини Старокостянтинівського району її батька [PERSON], 15 березня 1939 р. н. В обґрунтування заяви посилалась на те, що її батько помер 11.10.2016 року у с. Северини Старокостянтинівського району. Вчасно до Вишнопільської сільської ради заявниця не звернулась, а тому їй відмовлено у видачі свідоцтва про смерть, оскільки нею не надано довідку про смерть з лікарні. Заявниця звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи Вишнопільської сільської ради, звернувсь до суду з заявою про розгляд заяви у його відсутності, не заперечує проти її задоволення. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1\~ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'ясень, даних в п.13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що 11 жовтня 2016р. в с. Северини Старокостянтинівського району помер батько заявниці - [PERSON], [INFO] Дані обставини підтверджуються, даними висновку Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області, даними довідки Вишнопільської сільської ради від 18.10.2016 р. № 1865. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з позовом у якому просить шлюб, зареєстрований 04.10.1997 року Вільшанським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області (актовий запис № 50), розірвати посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з березня 2016 року, відсутність спільного господарства та спільного бюджету. У судовому засіданні позивач позов підтримує та просить його задовольнити. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї вважає неможливим. Рішення продумане позивачем та остаточне. Спорів, пов»язаних із сімейними відносинами не мають. Відповідач позов не визнає, та просив надати йому строк на примирення. Судом надавався сторонам строк на примирення чотири місяці. У судовому засіданні позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки відповідач не виявляв бажання продовжувати сімейні відносини на основі взаємоповаги та розуміння. Відповідач не бажає розірвання шлюбу та позову не визнає. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.10.1997 року про що Вільшанським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області (актовий запис № 50) видано відповідне свідоцтво. Сторони на час судового засідання не мають неповнолітніх дітей. Відповідач не заперечує та підтверджує повідомлену позивачем обставину не проживання однією сім»єю з позивачем під час якого сторони не вели спільне господарство, не мали спільного бюджету, спільних інтересів, спільних взаємних обов»язків. Суд відмовляє у задоволенні повторного клопотання [PERSON] щодо надання йому додаткового часу на примирення, оскільки відповідач не вчиняв та наразі не планує вчиняти будь-яких дієвих дій з примирення, а також з підстав ще більш чіткого загострення взаємовідносин між сторонами на день розгляду справи. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. [PERSON] бажає залишити собі прізвище набуте нею у шлюбі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 20 липня 2004 року сторони уклали шлюб. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] Позивач не бажає жити однією сім'єю з [PERSON], збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просить суд задовольнити його. [PERSON] визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові до-кази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 20 липня 2004 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Чернігівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції України, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис №738. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 20 липня 2004 року (а.с.6). 13 жовтня 2006 року у них народився син [PERSON] Ця обставини підтвер-джуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 жовтня 2006 року (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як роз'яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтує-ться на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асам-блеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розір-вати. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позива-чеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.3). Пред'явлений нею позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривень 20 копійок.

Outcome: approved