Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачі - [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 31.03.1998 року вони, з однієї сторони, та відповідачі, з другої сторони, уклали договір № 1968 купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку № 210 по вулиці Ватутіна в м. Миколаєві. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений на Товарній Біржі Нерухомість - Південь, в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 1968 від 31.03.1998 р., і 03.04.1998 року право власності за позивачами було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 1203. Дана угода була виконана сторонами повністю, однак від її нотаріального посвідчення вони ухилилися. На теперішній час позивачам стало відомо, що вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивачі вважали, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не зявилися. Позивачі надали заяви, в якій просили розглядати справу у їх відсутність, вимоги викладені у позові підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечую. Відповідачі були належним чином та своєчасно повідомлені про час та місце судового засідання, у тому числі і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду у газеті Рідне Прибужжя. Представник третьої особи Товарна Біржа Нерухомість - Південь у судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 31 березня 1998 року [PERSON] та [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], з другої сторони, уклали договір № 1968 купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку № 210 по вулиці Ватутіна в м. Миколаєві. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений на Товарній Біржі Нерухомість Південь, в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 1968 від 31.03.1998 р., а 03.04.1998 року право власності за позивачами було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 1203. На теперішній час у позивачів виникла необхідність провести відчуження вказаного будинку, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивачі позбавлені можливості провести відчуження належної їм нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч.2 ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved