Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

У листопаді 2016 року до суду звернувся позивач з позовною заявою, в якій вказував 28.10.2008 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина за заповітом. До складу спадщини увійшла земельна ділянка площею 4,73 га, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Володарського району Київської області. Державний акт на право приватної власності на землю було втрачено, тому нотаріусом було відмовлено у оформленні спадкового майна. Позивач посилаючись на те, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом та не має можливості оформити належним чином прийняття спадщини, просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 4,87 га, з цільовим призначенням земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Київської області. В судове засідання представник позивача не зявився, на адресу суду надійшла заява, якою він просить суд провести розгляд справи за відсутності його та позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі ( а.с.45). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Володарського району Київської області в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. На адресу суду надійшла заява, якою він просить суд провести розгляд справи без його участі, на підставі наявних матеріалів справи. Позовні вимоги визнає у повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує ( а.с. 57 ). Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію представника позивача, представника відповідача викладену у відповідних заявах, що надійшли до суду та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню . По справі встановлено, що 28.10.2008 року помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про його смерть ( а.с.4). За свого життя 08 травня 2008 року [PERSON] склав заповіт, яким все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і на що він за законом матиме право заповідав [PERSON] ( а.с. 52). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 4,73 га, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Рубченецької сільської ради Володарського району Київської області. Право власності за спадкодавцем було посвідчено державним актом на право власності на землю серії І-КВ № 074407. Однак вище зазначений державний акт позивачем було втрачено, про що у місцевій газеті « Голос Володарщини» дано відповідне оголошення ( а.с.15). Матеріали справи вказують, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. У встановлений законом термін він звернувся до Сімферопольської районної державної нотаріальної контори АР Крим. На час відкриття спадщину він проживав разом зі спадкодавцем на території АР Крим. На даний час він через наявність перешкод у прийнятті спадкового майна не може реалізувати своє право спадкоємця. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальним правилом місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця частина перша статті 1221 Кодексу. В той же час частиною третьою статті 1221 Кодексу визначено, що в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації прав на спадкування» від 12.02.2015 №189-VIII вищезазначений Закон доповнено статтею 111, відповідно до якої у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця\~ є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є\~місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину частина перша статті 1296 Кодексу. Частиною першою статті 1298 Кодексу встановлюється загальне правило про строки видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до якого свідоцтво може бути видане\~після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Одночасно частиною третьою статті 1296 Кодексу визначено, що\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При цьому слід зазначити, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена підпункт 4.10 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Крім того, у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом,\~нотаріус відмовляє заявнику у прийняття заяви (іншого документа) та розяснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи\~(підпункт 2.4 пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку). Отже законодавством України\~не передбачена можливість заведення кількох спадкових справ щодо одного спадкодавця. Зважаючи на це, у випадку заведення спадкової справи нотаріусом на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя нотаріус, який знаходиться на материковій частині України, позбавлений можливості завести ще одну спадкову справу щодо спадкового майна. Наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2014 №1087/5 «Про припинення приватної нотаріальної діяльності» зобовязано осіб, які здійснювали приватну нотаріальну діяльність на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і призначені на посаду нотаріуса Російської Федерації, протягом одного місяця передати до Державного нотаріального архіву Херсонської області всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. При цьому дія вказаного наказу Мінюсту не поширюється на державні нотаріальні контори, що функціонували на тимчасово окупованій території. Документи нотаріального діловодства та архіву\~державними нотаріальними конторами та/або приватними нотаріусами, які здійснювали нотаріальну діяльність на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя,\~до Державного нотаріального архіву Херсонської області не передавались. Отже, оформлення спадкових прав у випадку наявності заведеної спадкової справи на території АРК та м. Севастополя у порядку, встановленому пунктами 16.4-16.7 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 №3253/5, тимчасово обмежено. Враховуючи викладене, позивач має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, з урахуванням вимог статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо зміни територіальної підсудності судових справ. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Беручи до уваги вище викладе, суд прийшов до висновку, що позивач має право на спадщину за заповітом оскільки відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи , визначені у заповіті. Інших спадкоємців як за законом так і за заповітом судом не встановлено. Ст.1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Ст. 1218 ЦК України зазначає , що до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті . Підсумовуючи вище викладене, суд прийшов до наступного висновку: позивач не має можливості прийняти спадщину в загальному порядку та належним чином оформити її так як \~територія АР Крим окупована внаслідок збройної агресії Російської Федерації та відповідно до наказу Міністерства юстиції України номер 1087/3 від 07 липня 2014 року діяльність нотаріусів України на території АР Крим була припинена, що унеможливлює оформлення спадкових прав і отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку. Таким чином визнання представником [PERSON] сільської ради Володарського району Київської області предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом, базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити .

Outcome: approved