Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

У листопаді 2016 року представник позивача Публічного акціонерного товариства «Альфа -Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що між сторонами 23 травня 2016 року укладено кредитний договір №490953871 за умовами якого, відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 6606,94 грн. на строк до 24 травня 2019 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 39,9% річних, відповідно графіку погашення заборгованості. Відповідач у порушення умов кредитного договору, свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконав, у зв`язку з чим станом на 24 жовтня 2016 року утворилась заборгованість, яка становить 7795,02 грн., та складається: загального залишку заборгованості за наданим кредитом у розмірі 6509,14 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 1085,88 грн., та штраф - 200 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 листопада 2016 року визначено головуючим суддю Тітова М.Ю. В поданому 20 січня 2017 року у запереченні на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначив, що у договорі та тому бланку, що містився у позивача різні номери, що він не міг здійснювати погашення кредитної заборгованості, через дії працівників банку та зареєструватися в системі «Мій Альфа-Банк». У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом в якому просив суд визнати кредитний договір неукладеним. Ухвалою від 02 квітня 2019 року занесеною в журнал судового засідання задоволено клопотання представника позивача ПАТ «Альфа -Банк» та залучено до участі у справі в якості правонаступника ТВ «Фінансова компанія «Веста» (а.с.145). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 13 травня 2019 року на підставі розпорядження в.о. керівника апарату справу передано для розгляду головуючому судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року залучено до участі у справі за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» до [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», про визнання договору неукладеним правонаступником позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (а.с.227-228). Ухвалою суду від 14 липня 2020 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи в режимі відеоконференції (а.с.229-230). Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання договору неукладеним залишено без розгляду. Генеральний директор ТОВ «Вердикт Капітал» в поданому засобами електронного зв`язку 01 грудня 2020 року клопотанні просить суд розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням. За його заявою розгляд справи призначено в режимі відеоконференції. Проте, відповідач в судове засідання не з`явився, на зв`язок в режимі відеокоференції у визначений час не вийшов, причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін за наявними у справі доказами. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, а також враховуючи подання стороною позивача заяви про розгляд справи без участі в судовому засіданні їх представника, належне сповіщення відповідача та тривалість розгляду справи в суді, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає цьому. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно оферти на укладання угоди про надання особистого кредиту №490953871 від 23 травня 2016 року [PERSON] отримав акцепт від ПАТ «Альфа-Банк» за яким йому надано кредитні кошти в сумі 6606,94 грн. на строк до 24 травня 2019 року зі сплатою фіксованої ставки 39.9% на рік . Також між сторонами підписано анкету-заяву від 23 травня 2016 року в яґкій зазначені умови кредитування (а.с.5-8,9). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 24 жовтня 2016 року утворилась заборгованість, яка становить 7795,02 грн., та складається: загального залишку заборгованості за наданим кредитом у розмірі 6509,14 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 1085,88 грн., та штраф - 200 грн.(а.с.15) Між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» 28.01.2019 року укладено Договір факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА, у відповідності до якого право вимоги за кредитним договором №490953871 від 23.05.2016 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА». (а.с.137-142). В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір відступленням прав вимоги №29-01/19/2, за умовами якого, ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №490953871, де боржником є [PERSON] (а.с.215-225). Що свідчить про зміну кредитора у спірних правовідносинах. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як видно з розрахунку заборгованості, а також виписки по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я відповідача [PERSON] лише один раз, 11 липня 2016 року відповідач здійснив погашення кредитної заборгованості на суму 317,48 грн. (а.с.71,106-110). Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт отримання та використання позичальником [PERSON] кредитних коштів, які в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Нарахованих відсотків та штрафу за порушення умов договору. Відповідач [PERSON] не надав жодних належних та допустимих доказів погашення кредитної заборгованості, щоб спростувало наданий позивачем розрахунок заборгованості. Суд не може погодися із запереченнями відповідача [PERSON] про неможливість ним здійснювати погашення кредитної заборгованості через наявні помилки в кредитному договорі, оскільки з виписки по особовому рахунку видно, що цей рахунок не змінювався та проведена через місяць після отримання кредитних коштів погашення в сумі 317,48 грн. зараховано. Доказів проведення інших погашень кредиту та або намагань, відповідачем на надано, що спростовує посилання про технічну неможливість погашення кредиту з вини позивача. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом обставини та відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягає задоволенню та стягненню з відповідача заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування від 23 травня 2016 року у розмірі 7795,02 грн., що складається: заборгованості за наданим кредитом у розмірі 6509,14 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 1085,88 грн., та штраф - 200 грн. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved