Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

у листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Машівського районного суду Полтавської області з нього стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] З настанням повноліття дітей виплати аліментів припинилися, однак позовна заява про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], була поновлена, у звязку з тим, що донька продовжує навчання у ВУЗі. Про подання вказаної позовної заяви йому не було відомо, про його матеріальний стан та потреби сімї позивачки суд не зважив. На даний час з нього стягуються аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходів, однак фактично донька не навчається, а працює в с. Кустолово-Суходілка в ОП 317/9, має звання ст. лейтенанта, розмір зарплати 7000 грн. Натомість він являється інвалідом ІІ групи, потребує постійного медикаментозного лікування, розмір пенсії нижче прожиткового мінімуму, крім того, має сімю та неповнолітнього сина на утриманні, а тому не має змоги надавати допомогу доньці. У звязку з наведеним позивач просить припинити його обовязок щодо утримання доньки [PERSON], стягненні з нього аліменти після настання повноліття і закінчення навчання [PERSON] вважати незаконними та зобовязати повернути їх йому на рахунок. У судове засідання сторони та представник третьої особи не зявилися, направили заяви про розгляд справи без їх участі, відповідачі позов визнали та просили його задовольнити, третя особа просила розглянути справу за наявними в ній документами (а.с.26,29,31,50), а тому суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третьої особи. В судовому засіданні 13.03.2018 позивач позов підтримав та просив його задовольнити стягнути надміру стягнуті аліменти з того часу, як донька працевлаштована та припинила навчання, також витребувати інформацію з виконавчої служби про розмір стягнутих з нього аліментів, пояснивши, що на даний час аліменти на дочку у звязку з її навчанням вже не стягуються. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до такого висновку. Установлено, що за рішенням Машівського районного суду від 18.04.2013 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з березня 2013 року і до досягнення нею 23 років, але не пізніше, ніж до закінчення навчання, за виключенням часу канікул та на виконання вказаного рішення 06 березня 2014 року Машівським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист № 540/332/13-ц (а.с.8). Відповідно до повідомлення Машівського районного відділу державної виконавчої служби від 02.04.2018 № 14.7-16/2545 (а.с.66) загальна сума стягнутих аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] з липня 2014 року по березень 2018 року складає 9387,32 грн. Платіжним дорученням №673 від 13.03.2018 та №887 від 26.03.2018 кошти в сумі 1796,85 грн та 598,95 грн були перераховані [PERSON] як надмірно стягнуті. Як вбачається з довідки серії АВ від 16.08.2017, [PERSON] з 01.07.2017 р. являється інвалідом другої групи безтерміново (а.с.3). Згідно виписки з амбулаторної картки реабілітаційного хворого № 451 від 22.07.2013р., [PERSON] знаходився на реабілітації в диспансерно-поліклінічному відділені ПОККД з 01.07.2013 з приводу стенокардії напруги ФКТ, кардіосклероз постінфарктний (а.с. 4). Згідно довідки Карлівського обєднаного управління ПФУ Полтавської області, [PERSON] знаходиться на обліку та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи, його дохід з листопада 2016 року по жовтень 2017 року склав 10015,04 грн. (а.с.5). Як вбачається з посвідчення серії УБД № 038004 від 11.11.2015, [PERSON] являється учасником бойових дій (а.с.6). За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з розясненнями, що викладені у п. 20 Постанови Пленуму ВС України від15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, оскільки донька позивача [PERSON] закінчила навчання та працює, та разом з тим, [PERSON] 02.01.2018 року досягла 23-річного віку і стягнення аліментів на її утримання вже припинено, що не заперечується позивачем, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги про припинення стягнення аліментів. Відповідно до змісту ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Згідно ч.2 ст.388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскільки відповідач [PERSON] отримувала аліменти в порядку виконання судового рішення, вони не підлягають поверненню, а тому в задоволенні вимоги про повернення надміру стягнутих аліментів також слід відмовити. Окрім цього безпідставно набуте майно, а саме аліменти, у відповідності до ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed