Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

У липні 2018 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 лютого 2018 року належить 7/25 частин житлового будинку № 40-а в смт Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області по вул. Генерала Небогатова. З 2013 року у вказаному будинку зареєстрований, але з моменту реєстрації не проживав та не проживає на даний час, відповідач [PERSON] Оскільки відповідач у зазначеному будинку не проживає, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, останній проживає без реєстрації в [ADDRESS], реєстрація [PERSON] у вказаному будинку перешкоджає реалізації прав позивачки, в тому числі оформленні субсидії, то просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відзив на позов у визначений в ухвалі про відкриття провадження термін до суду не подав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, покази свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 лютого 2018 року на праві приватної спільної часткової власності належить 7/25 часток житлового будинку № 40-а в смт Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області по вул. Генерала Небогатова /а.с.28-30/. Як зазначила позивачка в судовому засіданні та що підтверджується матеріалами справи /а.с. 10-14,19/, показами свідка [PERSON], у вказаному будинку з 10 вересня 2013 року зареєстрований, але з моменту реєстрації не проживає відповідач [PERSON] Відповідно до положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156, 157 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. У разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи викладене, оскільки, як встановлено зібраними по справі доказами, відповідач не проживає у вказаному будинку з моменту реєстрації 10 вересня 2013 року, тобто більше шести місяців, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, позивачці належить 7/25 частин цього будинку, і реєстрація відповідача у належній позивачці частині даного будинку ускладнює реалізацію її прав, крім того відповідач ухилився від участі у розгляді справи і жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позов, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування 7/25 частинами житлового будинку № 40-а по вул. Генерала Небогатова (бувша [PERSON]) в смт. Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області, що належать на праві власності [PERSON] Оскільки позивачці належить лише 7/25 частин вказаного будинку, то в іншій частині в позові суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial