Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із згаданим позовом, в якому після уточнень остаточно прохала постановити рішення, яким майно, набуте нею з відповідачем у шлюбі, поділити. Виділити [PERSON] у власність наступне майно: квартиру [ADDRESS] вартістю 248000 грн.; кондиціонер вартістю 3048,80 грн.; дитячий диван вартістю 1150 грн.; 1/2 мебельного гарнітуру вартістю 1550 грн.; пральну машину вартістю 2300 грн.; піч вартістю 300,00 грн., а всього на загальну суму 256348,80 грн. Виділити відповідачу [PERSON] у власність наступне майно: диван в гостинну кімнату вартістю 5870,00 грн.; стіл вартістю 970,00 грн.; кондиціонер вартістю 3048,80 грн.; 1/2 мебельного гарнітур вартістю 1550 грн.; комод вартістю 1000 грн.; ноутбук з аксесуарами вартістю 5350 грн.; комп'ютер стаціонарний вартістю 2200 грн.; холодильник вартістю 3000 грн.; килим вартістю 1100 грн.; пилосос вартістю 300,00 грн.; музикальну акустичну систему вартістю 550 грн., а всього на загальну суму 24818 грн. Припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на 1/2 квартири [ADDRESS]. Зобов'язати [PERSON] сплатити ПАТ «ОТП Банк» залишок за кредитним договором №DO3/2535/11 в розмірі 51668,58 грн. Зобов'язати [PERSON] сплатити [PERSON] борг з урахуванням 3% річних за договором позики на придбання квартири в сумі 178835,28 грн. Зобов'язати [PERSON] знятися з реєстрації за адресою спірної квартири. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю вартості майна із вирахуванням сум спільних боргів в розмірі 573,58 грн. та 1/2 суми особисто сплаченого [PERSON] за кредитним договором №DO3/2535/11 в розмірі 1530 грн. Загалом в розмірі 2103,58 грн. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 2134 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з 30 вересня 2006 року по 07 червня 2013 року [PERSON] разом із відповідачем [PERSON] перебували у шлюбі та у цей період придбали спірне майно. При поділі майна подружжя прохає врахувати борг позивачки [PERSON] перед [PERSON] за договором позики в розмірі 178835,28 грн., які було витрачено на оплату вартості частини спірної квартири. У січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому після уточнень остаточно прохав (а.с.52,162) визнати спільним майном подружжя: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], придбану 24.06.2011 року на підставі договору купівлі-продажу ВРЛ № 065362, посвідченого приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу, вартістю 248000 гривень; диван в гостинну кімнату, придбаний 09.10.2011 року, вартістю 5870,00 грн.; стіл, придбаний 09.10.2011 року, вартістю 970,00 грн.; кондиціонери (2 шт.), придбані 07.07.2012 року, вартістю 6097,60 грн.; дитячій диван, придбаний в 2010 році, вартістю 1150 грн.; меблевий гарнітур («стінка»), придбаний в 2010 році, вартістю 3100 грн.; комод, придбаний в 2011 році, вартістю 1000 грн.; ноутбук з аксесуарами, придбаний в 2012 році, вартістю 5350 грн.; комп'ютер стаціонарний, придбаний в 2012 році, вартістю 2200 грн.; пральну машину, придбану в 2006 році, вартістю 2300 грн.; холодильник, придбаний в 2009 році, вартістю 3000 грн.; піч, придбану в 2011 році, вартістю 300,00 грн.; килим, придбаний в 2012 році, вартістю 1100 грн.; пилосос вартістю 300,00 грн.; музикальну акустичну систему, придбану у 2009 році, вартістю 430 грн. Здійснити поділ майна подружжя та виділити [PERSON] та визнати за ним право власності на наступне майно, загальною вартістю 17918,80 грн., а саме: диван в гостинну кімнату, придбаний 09.10.2011 року, вартістю 8540,00 грн.; кондиціонер, придбаний 07.07.2012 року, вартістю 3048,80 грн.; комп'ютер стаціонарний, придбаний в 2012 році, вартістю 2200 грн.; пральну машину, придбану в 2006 році, вартістю 2300 грн.; килим, придбаний в 2012 році, вартістю 1100 грн.; пилосос, придбаний в 2007 році, вартістю 300,00 грн.; музикальну акустичну систему, придбану в 2009 році, вартістю 430 грн. Виділити [PERSON] та визнати за нею право власності на наступне майно, загальною вартістю 17918,80 грн., а саме: стіл, придбаний 09.10.2011 року, вартістю 970,00 грн.; кондиціонер, придбаний 07.07.2012 року, вартістю 3048,80 грн.; дитячий диван, придбаний в 2010 році, вартістю 1150 грн.; меблевий гарнітур («стінка»), придбаний в 2010 році, вартістю 3100 грн.; комод, придбаний в 2011 році, вартістю 1000 грн.; ноутбук з аксесуарами, придбаний в 2012 році, вартістю 5350 грн.; холодильник, придбаний в 2009 році, вартістю 3000 грн.; піч, придбану в 2011 році, вартістю 300,00 грн. Припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS], вартістю 124000 грн. Виділити у власність [PERSON] 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS], вартістю 124000 грн. Розподілити обов'язки по сплаті кредитних зобов'язань в рівних частках між [PERSON] та [PERSON], зобов'язавши [PERSON] сплатити на користь ПАТ «ОТП-банк» 1/2 частину суми несплачених грошових коштів по кредитному договору № ВОЗ/2535/11 від 24.06.2011 р. в розмірі 22774,16 грн. Зобов'язати [PERSON] сплатити на користь ПАТ «ОТП-банк» 1/2 частину суми несплачених грошових коштів по кредитному договору № БОЗ/2535/11 від 24.06.2011 р. в розмірі 22774,16 грн. Стягнути [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину суми сплачених грошових коштів за кредитним договором №БОЗ/2535/11 від 24.06.2011 року за період з липня 2013 року по червень 2014 року в розмірі 4590 грн. Свої вимоги мотивує тим, що зазначене у зустрічному позові майно є спільною сумісною власністю подружжя і прохає виділити йому 1/2 частину майна, що спільною сумісною власністю подружжя. Ухвалою суду від 25 січня 2014 року зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] (а.с.110). В судовому засіданні позивачка та представник відповідача наполягали на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених в позовних заявах. Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, відповідач [PERSON], треті особи Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та Приватний нотаріус [PERSON] до залу суду не з'явилися. [PERSON] та приватний нотаріус [PERSON] звернулися до суду із заявами про розгляд справи у їх відсутність. Розглянув справу в межах заявленим вимог, суд вважає, що позов [PERSON] є необґрунтованим і задоволенню не підлягає, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Спірні правовідносини регулюються нормами сімейного законодавства України. Статтею 60 ч.1 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежного від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.63 ч.1 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.70 ч.1 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.71 ч.1 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.п.23,24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 30 вересня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 07 червня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що за час спільного проживання у шлюбі вони придбали наступне майно: квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2011 року вартістю 248000 гривень; диван в гостинну кімнату, придбаний 09.10.2011 року, вартістю 5870,00 грн.; стіл, придбаний 09.10.2011 року, вартістю 970,00 грн.; два кондиціонери, придбані 07.07.2012 року, загальною вартістю 6097,60 грн.; дитячий диван, придбаний в 2010 році, вартістю 1150 грн.; меблевий гарнітур («стінка»), придбаний в 2010 році, вартістю 3100 грн.; комод, придбаний в 2011 році, вартістю 1000 грн.; ноутбук з аксесуарами, придбаний в 2012 році, вартістю 5350 грн.; комп'ютер стаціонарний, придбаний в 2012 році, вартістю 2200 грн.; пральну машину, придбану в 2006 році, вартістю 2300 грн.; холодильник, придбаний в 2009 році, вартістю 3000 грн.; піч, придбану в 2011 році, вартістю 300,00 грн.; килим, придбаний в 2012 році, вартістю 1100 грн.; пилосос, вартістю 300,00 грн.; музикальну акустичну систему, придбану у 2009 році, вартістю 430 грн. На момент ухвалення рішення місцевим судом, сторони за погодженням між собою визначили вартість всього майна яке підлягало поділу, а тому судом взято до уваги даний факт та проведено поділ спільного майна виходячи з вартості зазначеної сторонами. При розподілі між подружжям наведеного вище рухомого майна, суд виходить із того, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними і майно ділиться між ними в натурі, а також враховує інтереси дружини, на утриманні якої залишається неповнолітня дитина. З огляду на викладене, позивачці [PERSON] підлягає виділенню майно загальною вартістю 17798,80 грн., а саме: стіл вартістю 970 грн.; кондиціонер вартістю 3048,80 грн.; дитячий диван вартістю 1150 грн.; комп'ютер стаціонарний вартістю 2200 грн.; пилосос вартістю 300,00 грн.; музикальну акустичну систему вартістю 430 грн.; меблевий гарнітур («стінка») вартістю 3100 грн.; комод вартістю 1000 грн.; пральну машину вартістю 2300 грн.; холодильник вартістю 3000 грн.; піч вартістю 300,00 грн. Решта рухомого майна підлягає виділенню відповідачу [PERSON] Вирішуючи питання щодо поділу нерухомого майна подружжя, судом встановлено, що спірну квартиру було придбано [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24 червня 2011 року (а.с.11), тобто під час шлюбу, тому у відповідності до ч.1 ст.70 СК України необхідно визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину цього нерухомого майна. Заявляючи вимогу про припинення права власності [PERSON] на спірну квартиру, позивачка [PERSON] посилалася на те, що у червні 2011 року отримала від своєї родички [PERSON] у борг 23500 доларів США, які були використані в інтересах сім'ї, а саме для придбання спірної квартири. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення цієї вимог заперечував, посилаючись на те, що [PERSON] не був стороною згаданої угоди і про її існування дізнався лише з позовної заяви [PERSON] Представник відповідача наполягала на тому, що для придбання квартири, крім кредитних коштів, було використано лише спільні кошти подружжя, накопичені у період шлюбу. На підтвердження цієї обставини до матеріалів справи приєднано довідки ВАТ «Полтавський ГЗК» про заробітну плату відповідача за 2005 - 2013 роки, відповідно до яких за період з часу укладення шлюбу (30.09.2006 року) по дату придбання квартири (24.06.2011 року) [PERSON] отримав 135132,63 грн. заробітної плати (а.с.59-68). Факт отримання [PERSON] у борг 23500 доларів США підтверджується рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 13 травня 2014 року, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг за договором позики в розмірі 176000 грн. та 3% річних від суми заборгованості в розмірі 2835,28 грн. (а.с.159). За змістом ст.ст.10, 59, 60 ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Даючи оцінку доводам позивачки [PERSON], суд вважає, що учасниками судового розгляду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що отримані [PERSON] у борг 23500 доларів США було використано саме в інтересах сім'ї, зокрема для придбання спірної квартири. Відповідач [PERSON] не був учасником судового розгляду у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, тому, виходячи із змісту ч.3 ст.61 ЦПК України, рішення суду від 28 травня 2013 року не має для нього преюдиціального значення і не може бути належним доказом доводів позивачки. У будь-якому разі, виходячи із змісту ст.ст.70 та 71 СК України, отримання одним з подружжя у борг грошових коштів для придбання квартири не є підставою для відступу від рівності часток майна подружжя чи для припинення права власності іншого подружжя на це майно. З огляду на викладене, вимоги позивачки про припинення права власності відповідача та спірну квартиру та про зобов'язання його знятись з реєстраційного обліку за цією адресою є безпідставними і задоволенню не підлягають, рівно як і вимога про зобов'язання [PERSON] сплатити ПАТ «ОТП Банк» залишок за кредитним договором, сплатити [PERSON] борг за договором позики тощо. Зазначені вище вимоги позивачки не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, а вмотивовані лише хибним тлумачення її представником [PERSON] норм чинного законодавства. Судом встановлено, що 24 червня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №DОЗ/2535/11 відповідно до якого позивачу було надано кредит на придбання нерухомого майна на розмірі 72000 грн. (а.с.73). Одночасно з укладенням кредитного договору між тими ж сторонами було укладеного договір іпотеки №DОЗ/2535/11, предметом якого є спірна квартира. Відповідно до ст.65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.23,24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Таким чином, у результаті отримання кредитних коштів, боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Як вбачається із зазначених договорів та додатків до них, кошти в сумі 72000 грн. надавалися [PERSON] для придбання нерухомого майна. З метою забезпечення виконання умов договорів між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS], яка була придбана сторонами під час шлюбу та на час укладення договорів мала статус спільного майна подружжя. З наданих ПАТ «ОТП Банк» довідки (а.с.69) та відповідачем [PERSON] квитанцій (а.с.88, 137-1381) вбачається, що [PERSON] за період з 17 червня 2013 року по 28 квітня 2014 року сплатив по договору №DОЗ/2535/11 тіла кредиту та відсотків на суму 9180 грн. Враховуючи те, що наведені вище виплати за кредитним договорами були здійснена за період з моменту розірвання шлюбу, половина цих виплат (4590 грн.) підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON], а з урахуванням різниці у вартості поділеного рухомого майна в розмірі 4350 грн. (4590 - 240 = 4590). Вимоги [PERSON] про стягнення на користь ТОВ «ОТП Банк» коштів в рахунок майбутнього погашення кредиту задоволенню не підлягають, оскільки це не передбачено нормами як цивільного так і сімейного законодавства. Проте боргові зобов'язання [PERSON] за кредитним договором №DO3/2535/11 від 24.06.2011 року підлягають визнанню спільним майном подружжя. Питання про судові витрати підлягає вирішенню у відповідності до 88 ЦПК України. Приймаючи до уваги, що у задоволенні позову [PERSON] відмовлено повність її вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2134 грн. задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial