Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовною заявою про визнання договору недійсним та скасування його державної реєстрації. Вказувала, що 10.12.2014 року між нею та Селянським фермерським господарством «Старт» був укладений договір оренди землі, згідно умов якого вона передала господарству в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку загальною площею 4,297 га, що розташована на території Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Посилаючись на те, що вищезазначений договір не містить усіх істотних умов, зокрема щодо розміру орендної плати, форми платежу та строків, як це передбачено Законом України «Про оренду землі», позивач просила суд визнати недійсним договір оренди землі від 10.12.2014 року, укладений між нею та СФГ «Страрт» відносно земельної ділянки, кадастровий номер 3220484100:03:003:0004, загальною площею 4,297 га, що розташована на території Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Ухвалою суду від 15.02.2017 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи Відділ державної реєстрації адміністративних послуг Білоцерківської міської ради. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив постановити рішення про задоволення позову. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, надавши письмові заперечення на позовну заяву. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від Відділу державної реєстрації адміністративних послуг Білоцерківської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника на розсуд суду. Заслушахвши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 10.12.2014 року між сторонами по справі укладено типовий договір оренди землі, відповідно до умов якого [PERSON] передала СФГ «Старт» земельну ділянку загальною площею 4,297 га в оренду, строком на 10 років (а.с. 9-10). Відповідно п. 8 вказаного договору, орендна плата вноситься орендарем у розмірі відповідному чинному законодавству у грошовій, натуральній чи відробітковій формі. Згідно копії акту прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 10.12.2014 року, [PERSON] передала земельну ділянку кадастровий номер 3220484100:03:003:0004, площею 4,297 га, розташовану на території Озернянської сільської ради СФГ «Старт» в особі [PERSON], що вбачається з його копії (а.с. 8). 25.12.2014 року реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано договір оренди землі на підставі рішення про державну реєстрацію та їх обмежень, індексний номер 18422507 від 28.12.2014 року, між орендарем СФГ «Старт» та орендодавцем [PERSON], що вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно про реєстрацію прав та їз обмежень (а.с.11). Відповідно до ч. 1, 2 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на час укладення спірного договору, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України). Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В судовому засіданні було оглянуто оригінал типового договору оренди землі від 10.12.2014 року, примірник якого наданий представником позивача та копія якого міститься в матеріалах справи. Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними посилання представника відповідача на ту обставину, що сторонами договору досягнуто домовленості в частині визначення розміру орендної плати - 3400 грн., але не менше 3% вартості земельного паю, про що свідчить відповідний напис у п. 8 екземпляру договору, копія якого надана Відділом державної реєстрації адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, оскільки як вбачається з п. 39 спірного договору, цей договір укладено у трьох примірниках, кожен з яких має однакову юридичну силу, а наявний у позивача екземпляр не містить у п. 8 зазначення розміру орендної плати «У сумі 3400 грн., але не менше 3 % вартості земельного паю», при цьому вказана умова додана рукописним способом до надрукованих умов, в той час як інші рукописні умови в договорі виконані лише шляхом заповнення відведених для цього відповідних граф, чого немає у п. 8 договору. Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що на момент підписання договору сторонами не було досягнуто і спірний договір не містив передбачених законом усіх істотних умов, що є підставою для визнання такого договору недійсним та скасування його державної реєстрації. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 1 102,40 грн. сплаченого судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved