Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство [PERSON] [PERSON] (далі ПАТ\~[PERSON] [PERSON]) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №\~014/2547/73/43141 від 16 серпня 2006 року в розмірі 5372,96 доларів США, що за курсом Національного банку України (далі НБУ) станом на 05 червня 2015 року, складає 112905 грн. 83 коп. В обґрунтування позову зазначало, що 16 серпня 2006 року Акціонерний поштово-пенсійний банк Аваль (далі [PERSON]), назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство [PERSON] [PERSON], і відповідач [PERSON] (далі Позичальник) уклали кредитний договір №\~014/2547/73/43141, за умовами якого [PERSON] надав Позичальникові кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 21630,00 доларів США, строком до 16 серпня 2012\~року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5\~% річних. Кредит надавався відповідачу на споживчі потреби. 24 квітня 2009 року між Банком і [PERSON] було укладено додаткову угоду №\~1 до даного договору, відповідно до якої Позичальникові збільшено строк кредиту на 44 місяці до 16 квітня 2016 року. Банк взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконав, надав Позичальникові кредит у визначеній договором сумі. Проте відповідач своїх зобовязань за цим договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 05 червня 2015 року [PERSON] має перед ПАТ\~[PERSON] [PERSON] заборгованість за цим договором на загальну суму 5372,96 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 112905 грн. 83 коп., з яких: 4044,69 доларів США заборгованість за кредитом, 285,12 доларів США заборгованість по процентам, 1043,15 доларів США пеня. 08 травня 2015 року Позичальнику було направлено вимогу про дострокове виконання зобовязань та погашення всієї суми заборгованості, проте дана вимога відповідачем залишена без задоволення. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному, просила суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав частково, проти стягнення заборгованості за кредитом і процентами не заперечував. Не згоден із стягненням з нього пені в розмірі 1043,15 доларів США. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 16 серпня 2006 року Акціонерний поштово-пенсійний банк Аваль, який змінив назву на Публічне акціонерне товариство [PERSON] [PERSON], і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №\~014/2547/73/43141. Відповідно до умов п. п. 1.1, 1.2, 1.4, 2.1 кредитного договору [PERSON] надав [PERSON] кредит на споживчі цілі у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 21630,00 доларів США, строком на 72 місяці до 16 серпня 2012 року, процентна ставка за користування кредитом складає 12,5\~% річних. Банк свої зобовязання за цим кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит у вказаному розмірі, що підтверджується випискою по рахунку від 16 серпня 2006 року. Згідно із п. 5.1 даного кредитного договору відповідач [PERSON] зобовязувався щомісячно до 15 числа кожного місяця здійснювати часткове погашення кредиту та сплачувати проценти за фактичне користування кредитними коштами. У п. 6.5 кредитного договору передбачено, що [PERSON] має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання Позичальником умов цього договору. За змістом умов п. 9.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цього договору, Позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5\~% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобовязань, зазначеного в цьому договорі. Відповідно до п. 10.4 кредитного договору до правовідносин, повязаних з укладенням та виконанням цього договору, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. 24 квітня 2009 року між Банком і відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №\~1 до вказаного кредитного договору, за умовами п. 1.1 якої строк кредиту збільшено на 44 місяці до 16 квітня 2016 року. Також сторони погодили, що подальше погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється Позичальником шляхом внесення щомісячних ануїтетних платежів відповідно до графіку погашення кредиту до 15 числа кожного місяця. У порушення умов кредитного договору Позичальник своїх зобовязань за кредитним договором №\~014/2547/73/43141 від 16 серпня 2006 року належним чином не виконує, погашення кредиту та сплату процентів за користування ним згідно із графіком погашення відповідач [PERSON] не здійснює. 08 травня 2015 року ПАТ\~[PERSON] [PERSON] направляло [PERSON] вимогу про дострокове виконання грошових зобовязань за кредитним договором та сплату протягом 30 календарних днів всієї суми заборгованості по кредиту в розмірі 4044,69 доларів США та заборгованості по процентам у розмірі 214,48 доларів США, а також нарахованої пені. Із розрахунку заборгованості видно, що станом на 05 червня 2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №\~014/2547/73/43141 від 16 серпня 2006 року перед ПАТ\~[PERSON] [PERSON] становить 5372,96 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 112905 грн. 83 коп., з яких: 4044,69 доларів США, що становить 84993 грн. 95 коп., заборгованість за кредитом, 285,12 доларів США, що складає 5991 грн. 43 коп., заборгованість за відсотками та 1043,15 доларів США, що становить 21920 грн. 45 коп., пеня. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України гривня. Грошове зобовязання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні. За змістом норм ч. 2 ст. 524, ч. 2 ст. 533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови №\~14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі вказав на те, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 постанови №\~5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин розяснив, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. За змістом ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У ч. 2 ст. 551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із нормою ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Виходячи з наведеного, суд вважає, що інші складові грошового зобовязання, зокрема неустойка (штраф, пеня), підлягають обчисленню та стягненню в гривні. Із змісту позовних вимог вбачається, що позивач ПАТ\~[PERSON] [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитом, процентами та пеню в іноземній валюті доларах США. У ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи невиконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором №\~014/2547/73/43141 від 16 серпня 2006 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ\~[PERSON] [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом і процентами в іноземній валюті у доларах США та пеня в національній валюті у гривні за курсом НБУ на дату сплати. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1129 грн. 06 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial