Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

У листопаді 2013 року орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відібрання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], без позбавлення батьків батьківських прав, стягнення аліментів, який підтримала у судовому засіданні представник позивача ( за довіреністю) Заколенко Т.А. В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що відповідачі є батьками малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Батьки ведуть асоціальний спосіб життя, ніде не працюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх малолітніх дітей, матеріально дітей не утримують, не піклуються про їх фізичний, духовний, моральний розвиток, їх долею не переймаються. До служби у справах дітей неодноразово надходили повідомлення від мешканців будинку, де проживає сім'я, та дитячої лікарні про те, що батьки не створили належних умов для проживання та утримання дітей, матеріально- побутові умови сім'ї незадовільні, на обов'язковий медичний огляд батьки дітей не приводять, профілактичні щеплення дітям своєчасно не проводять, діти часто залишаються одні без догляду дорослих. Безвідповідальне ставлення матері до дітей стало нормою, оскільки відповідачка навіть під час перебування дітей у лікарні порушувала режим перебування у відділенні, самостійно покидала відділення, була відсутня по декілька годин. Службою у справах дітей з [PERSON] і [PERSON] неодноразово проводилися бесіди щодо відповідального батьківства, направлялися подання по Бердянського МВ ГУМВС про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків. Але відповідачі своєї поведінки та ставлення до дітей не змінили. Після чергової бесіди з батьками, вони пояснили, що потрапили у складні життєві обставини і тому вирішили тимчасово влаштувати синів [PERSON] і [PERSON] до дитячого будинку «Сонечко», про що написали відповідну заяву. За час перебування дітей у дитячому будинку батьки відвідали їх тричі. А після останнього відвідування станом здоров'я, умовами утримання дітей не цікавилися, про свої подальші наміри щодо дітей не повідомляли. За той час, що діти перебувають у державному закладі, ситуація в сім'ї [PERSON] не покращилася, а навпаки погіршилася. Умов для нормального проживання дітей у сім'ї не створено. Орган опіки та піклування дійшов висновку про необхідність вирішення питання про відібрання дітей у відповідачів без позбавлення їх батьківських прав, оскільки вони свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, а формальна наявність батьків, лише за документами, вже зараз ставить малолітніх у скрутне становище. Також представник позивача просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідачів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня подачі позову на користь майбутнього законного представника. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.92,95). Причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі не подавали. Згідно зі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, суд розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, постановляє заочне рішення. Представник третьої особи - служби у справах дітей Рупчев С.В. позовні вимоги позивача підтримує, просить їх задовольнити. Суду пояснив, що діти [PERSON] і [PERSON] були взяті на облік, як діти, які опинилися у складних життєвих обставинах у вересні 2012р., а [PERSON] - у квітні 2013р. Молодші діти [PERSON] та [PERSON] з червня 2013 року перебувають в дитячому будинку «Сонечко», старша донька [PERSON] живе разом з батьками. Відповідачі належних умов для приживання дітей не створили. У кімнаті безлад, постійно перебувають сторонні особи, продуктами харчування сім'я не забезпечена. Постійної роботи відповідачі не мають. Представник третьої особи - КУ Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» у судове засідання не з'явився. Подав заяву (а.с.98) про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Прокурор Мельник М.М., в інтересах дітей, вважає доцільним відібрати дітей у батьків, оскільки відповідачі ніяких дій, направлених на повернення синів з дитячого будинку додому не вчинив, належних умов для проживання та утримання дітей не створили, тобто вони свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, що є підставою для відібрання у них дітей. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов'язані дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених пунктами 2-5 частини першої ст. 164 цього Кодексу, а також у інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Відповідно до пунктів 2-5 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічним алкоголіком або наркоманом; вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, примушує її до жебракування та бродяжництва. Як видно з матеріалів справи відповідачі [PERSON] і [PERSON] мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Батьки ведуть асоціальний спосіб життя, ніде не працюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх малолітніх дітей, матеріально дітей не утримують, не піклуються про їх фізичний, духовний, моральний розвиток, їх долею не переймаються. Діти [PERSON] і [PERSON] були взяті на облік, як діти, які опинилися у складних життєвих обставинах у вересні 2012р., а [PERSON] - у квітні 2013р. До служби у справах дітей неодноразово надходили повідомлення від мешканців будинку, де проживає сім'я, та дитячої лікарні про те, що батьки не створили належних умов для проживання та утримання дітей, матеріально- побутові умови сім'ї незадовільні, на обов'язковий медичний огляд батьки дітей не приводять, профілактичні щеплення дітям своєчасно не проводять, діти часто залишаються одні без догляду дорослих. Відповідачі неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: [PERSON] - 20.05.2013 р. (а.с.47), [PERSON] - 24.05.2013р. і 27.06.2013р. ( а.с.48,49). 06 червня 2013 року, за заявою батьків, молодші діти [PERSON] та [PERSON], були поміщені до дитячого будинку «Сонечко», де перебувають до цього часу. Старша донька [PERSON] проживає разом з батьками. За час перебування молодших дітей у будинку дитини «Сонечко» батьки відвідали їх чотири рази: 09.06.2013р., 10.06.2013р., 12.08.2013р., 17.11.2013р. (а.с.98). Після останнього відвідування станом здоров'я, умовами утримання дітей не цікавилися, про свої подальші наміри щодо дітей не повідомляли. За той час, що діти перебувають у державному закладі, ситуація в сім'ї [PERSON] не покращилася, а навпаки погіршилася. Умов для нормального проживання дітей у сім'ї не створено. Постійної роботи відповідачі не мають, продовжують вести асоціальний спосіб життя. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що до нього, як до депутата, неодноразово зверталися мешканці будинку по [ADDRESS] зі скаргами на [PERSON], яка кидала дітей вдома одних без догляду. Під час відвідування сім'ї було встановлено, що діти не забезпечені самими необхідними речами. Продуктів харчування для дітей не було, сім'я не має холодильника. За державну допомогу, яку мати отримала на дітей, вона купила собі телефон, а [PERSON] планшет. За його ініціативою для дітей були придбані дитячий одяг, дитяче ліжко. Сусіди неодноразово викликали міліцію, оскільки мати кидала дітей одних, вони плакали. Орган опіки та піклування надав суду висновок №01-7340/48 від 18.11.2013р. про доцільність відібрання у відповідачів дітей, оскільки вони свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, а формальна наявність батьків, лише за документами, ставить дітей у скрутне становище, оскільки без статусу дітей позбавлених батьківського піклування діти не можуть знаходитися на державному забезпеченні, користуватися Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні цей висновок підтримала, зауважила, що з часу видачі цього висновку, ситуація на краще не змінилася, відповідачі знають, що у суді розглядається справа про відібрання у них дітей, проте жодних дій, направлених на створення належних умов для виховання дітей не здійснюють. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей, що згідно ст. 170, п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для відібрання дітей у батьків. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів аліментів у розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідачів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня подачі позову на користь майбутнього законного представника дітей, то ці вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини ( аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 184 СК України, аліменти можуть бути присуджені судом у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітні [PERSON] і [PERSON] знаходиться в КУ Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» з червня 2013 року на повному державному забезпеченні. Відповідачі участі в утриманні дітей не беруть. [PERSON] зараз проживає з батьками. Згідно зі ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідачі постійної роботи не мають, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з них аліментів на утримання кожної дитини у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь будинку дитини «Сонечко», у якому знаходяться діти [PERSON] і [PERSON], а також на користь майбутнього законного представника малолітньої [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути також судовий збір на користь державного бюджету м. Бердянська у сумі 243,60 грн. з кожного.

Outcome: partial