Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Громадський, 21, а також зобовязати Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради (Шевченківський і Чечелівський район) та Красногвардійський районний відділ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстрації за місцем проживання за вищевказаною адресою. В обґрунтування позову позивач вказала, що їй на праві власності належить домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Громадський, 21. З адресної картки відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради від 22.11.2016 року, відповідач, який є далеким родичем позивача, на теперішній час зареєстрований за адресою: [INFO], хоча фактично ще з 2010 року не проживає за місцем реєстрації і протягом тривалого періоду часу не виконує свої обов'язки, пов'язані з проживанням за місцем реєстрації, тобто не оплачує комунальні послуги, не підтримує квартиру в належному стані. Місцезнаходження відповідача та спосіб зв'язку з ним позивачу і членам її сімї невідомі. Таким чином, відповідач, починаючи з 2010 року, тобто понад один рік не проживає за адресою, за якою зареєстрований. Тому, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не зявилася, але від неї надійшла заява, в якій позивач просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі, проти заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений засобами масової інформації, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, але від нього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи - Красногвардійського районного відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року про відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 18 травня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1138, [PERSON] належить житловий будинок № 21 по провулку Громадський у м. Дніпрі (а.с. 9), що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4250581 від 26 липня 2004 року, виданим Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 8). Відповідно до адресної картки, виданої Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, у будинку № 21 по провулку Громадський у м. Дніпрі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 10). [PERSON], [INFO], у будинку № 21 по провулку Громадський у м. Дніпрі зареєстрований, однак з 2010 року не проживає, особистих речей у будинку не має. У\~відповідності\~до ч. 1\~ст. 15 ЦК України,\~кожна особа\~має\~право\~на\~захист свого цивільного \~права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 21 по провулку Громадський у м. Дніпрі, оскільки не проживає там понад один рік без поважних причин. Що стосується вимоги щодо зобовязання Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради та Красногвардійського районного відділу ГУ ДМС України у Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстрації, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки вона є передчасною. Відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, вказані вимоги предявлені до третіх осіб, а не до відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial