Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

У квітні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за жовтень 2019 року у розмірі 507,28 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року по справі № 204/8381/17 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1 492,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 29 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. З вини відповідача за жовтень 2019 року виникла заборгованість зі сплати аліментів, а саме аліменти за жовтень 2019 року були сплачені відповідачем лише 05 грудня 2019 року, що дає позивачу право на стягнення неустойки (пені) відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України. Отже кількість днів прострочення - 34 дні, а тому сума неустойки (пені) за вказаний період становить 507,28 грн. Можливість сплачувати аліменти та суто суб`єктивний характер виникнення заборгованості лише за власної вини відповідача підтверджується тим, що відповідач має добрий стан здоров`я, хронічних захворювань не має, у власності відповідача є житловий будинок та дві земельні ділянки. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю, а відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року по справі № 204/8381/17, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/73445828, було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, у розмірі 1 492,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 29 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2019 року, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/79425804, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року було залишено без змін. 08 лютого 2019 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 204/8381/17, на підставі якого Петропавлівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження № 58359476 з виконання вищевказаного виконавчого листа. Відповідач [PERSON] за виконавчим листом № 204/8381/17, виданим Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, аліменти на утримання неповнолітнього сина сплачує, а отже відповідач обізнаний про його обов`язок сплачувати аліменти на утримання сина. Однак, з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 58359476, здійсненого державним виконавцем Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ольшанською С.О., вбачається, що відповідач допустив виникнення заборгованості зі сплати аліментів за жовтень 2019 року (а.с. 6-7). Отже, оскільки відповідач обізнаний про його обов`язок сплачувати аліменти на утримання сина, то суд приходить до висновку, що прострочення сплати аліментів сталося з вини відповідача. Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Як зазначено у ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і тому при розгляду спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 01 листопада 2019 року по 05 грудня 2019 року. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вже було зазначено вище, відповідач дійсно допустив виникнення заборгованості зі сплати аліментів за жовтень 2019 року, які мав сплатити до 31 жовтня 2019 року. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 58359476, здійсненого державним виконавцем Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ольшанською С.О., вбачається, що наступний після жовтня 2019 року платіж по аліментам був здійснений відповідачем 07 листопада 2019 року на суму 1 492,00 грн. та був врахований державним виконавцем як аліменти за листопад 2019 року. Однак, на переконання суду внесений відповідачем 07 листопада 2019 року платіж по аліментам на суму 1 492,00 грн. фактично є сплатою аліментів за жовтень 2019 року та безпідставно врахований державним виконавцем як аліменти за листопад 2019 року. А внесений відповідачем 05 грудня 2019 року платіж у розмірі 1 492,00 грн. слід вважати сплатою аліментів за листопад 2019 року. За таких обставин, розмір неустойки (пені) та кількість днів прострочення розраховується судом з 01 листопада 2019 року, тобто з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, та по 06 листопада 2019 року, оскільки день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості. Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи, розмір неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 01 листопада 2019 року по 06 листопада 2019 року становить 89,52 грн. (1 492,00 х 1% х 6 = 89,52). За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 89,52 грн., а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, а позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі ст. 7, 8, 180, 187, 195, 196 СК України, ст.ст. 15, 549 ЦК України, та

Outcome: partial