Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У липні 2018 року адвокат [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду із позовом до Курісовської сільської ради Лиманського району Одеської області, яким просила суд визнати з нею, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 23.08.2010 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Курісове, вул. Пушкінська, 15. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 липня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 31.10.2018 року задоволено клопотання позивача, витребувано спадкову справу заведену до майна [PERSON], померлого 23.08.2010 року. Представник позивача адвокат [PERSON] подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Представник Курісовської сільської ради Лиманського району Одеської області подав заяву від 22.10.2018 року № СР-12-735 про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. За таких обставин суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про обгрунтованість позову і можливість його задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, за життя [PERSON] на підставі запису № 8 в погосподарській книзі № 1 на сторінці № 9 Петрівської (нині- Курісовської) сільської ради Лиманського району Одеської області належав житловий будинок, 1956 року забудови, з господарськими будівлями і спорудами, який розташований на земельній ділянці 0,1660 га, на території Петрівської (Курісовської) сільської ради Лиманського району Одеської області село Курісове, вул. Пушкінська, буд. № 15 (пятнадцять). [PERSON] померла 17.01.1993 року, що встановлено судом зі змісту повторно виданого свідоцтва про смерть, від 21.07.2015 року виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис про смерть № 8 від 18.01.1993 року. [PERSON] є сином [PERSON], що встановлено зі змісту витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00015990884 від 10.11.2015 року. [PERSON] є донькою [PERSON], що встановлено судом зі змісту свідоцтва про народження серії VII УР № 0974781, що видано 06.01.1966 року Петрівської сільрадою Комінтернівського району Одеської області. Після укладення шлюбу із [PERSON], [PERSON] змінила прізвище на «Гонорацьку», що встановлено зі змісту повторно виданого свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 258018 від 06.07.2016 року виконкомом Кармалюківської сільської ради Балтського району Одеської області. [PERSON] з 1972 року до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO]. Зі змісту інформаційної довідки зі Спадкового реєстру про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 44233031 від 21.06.2016 року спадкова справа до майна [PERSON] не заводилась. Зі змісту довідки виконавчого комітету Петрівської (Курісовської) сільської ради Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області від 03.11.2015 року на день смерті [PERSON] з нею проживав та був зареєстрований її син [PERSON] В силу ст. 531 ЦК УРСР [PERSON] відноситься до спадкоємців першої черги до майна померлої [PERSON] Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. \~ \~ \~ \~Оскільки [PERSON] фактично проживав з матірю на час її смерті за однією адресою, то він фактично вступив в управління спадковим майном, що належало матері, і в силу ст. 549 ЦК УРСР він є таким що прийняв спадщину. \~ \~ \~ \~За загальним правилом ст. 548 ЦК УРСР спадщина належить спадкоємцеві, що її прийняв з моменту її відкриття. Отже право [PERSON] на спірний житловий будинок повністю доведено відповідними доказами. [PERSON] помер 23.08.2010 року, що встановлено судом зі змісту свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 427207, повторно виданого 15.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балтського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис про смерть № 183 від 25.08.2010 року. Після його смерті відкрилась спадщина. З матеріалів спадкової справи № 185/2016 від 23.08.2010 року, заведеної 21.06.2016 року Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області до майна [PERSON], померлого 23.08.2010 року, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину є [PERSON] 19.06.2018 року нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього. Згідно наявного у справі технічного паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 15, по вул. Пушкінській в с. Петрівка (Курісове) за станом на 11.11.2014 року, спірний житловий будинок має загальну площу 42,3 кв.м., житлову площу 25,3 кв.м., допоміжну площу 17,0 кв.м. В теперішній час спадкоємець до майна [PERSON] позбавлений можливості в інший, позасудовий спосіб, оформити своє право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. \~ \~ \~ \~Виходячи зі змісту положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Таким чином, законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - нотаріальний порядок. \~ \~ \~ \~Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права. \~ \~ \~ \~За загальним правилом до складу спадщини входять всі права спадкодавця, що не припинились у звязку із смертю. При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, після її смерті її право успадковано у встановленому законом порядку [PERSON], а після його смерті - це право підлягає успадкуванню в загальному порядку. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. Отже позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню. В силу статті 267 ЦПК України суд вважає необхідним встановити порядок виконання судового рішення після набрання ним законної сили. На підставі наведеного,

Outcome: approved