overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У листопаді2015 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з цивільним позовом до [PERSON]про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 30.10.2009 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. 16.12.2014 року шлюб між нею та відповідачем, за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 16.12.2014 року, було розірвано. Від шлюбу мають дочку [PERSON],[INFO]. Зазначила, що дочка мешкає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, інших дітей на утриманні не має. Вказане ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття.. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 487,20 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулась до суду з заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 05 червня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Сартанської селищної ради Іллічівського району м.Маріуполя Донецької області, актовий запис № 06. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Тривалий час однією сімєю вони не проживають, ведуть окреме господарство, суперечок особистого характеру не мають, спору про поділ майна немає. Вони дійшли домовленості щодо утримання та виховання дитини. Просить шлюб розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалась остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Також просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Ізвекова». Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, враховуючи, що між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сімя розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулась до суду з заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 24 квітня 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 167. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Тривалий час однією сімєю вони не проживають, ведуть окреме господарство, суперечок особистого характеру не мають, спору про поділ майна немає. Вони дійшли домовленості щодо утримання та виховання дитини. Просить шлюб розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалась остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Також просить після розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище «Чекмак». Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, враховуючи, що між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сімя розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 19 червня 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 376. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що уточнює свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, враховуючи, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини позивачці на надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, і з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що з відповідачем у зареєстрованому шлюбі перебувала з 07.08.2010 року до 11.04.2014 року. Шлюб було розірвано на підставі рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. У 2013 році подружні відносини з відповідачем закінчені та однією сімєю не мешкають. [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає з вересня 2015 року. На підставі рішення №263/6573/15-ц Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 24.09.2015 року, відповідач позбавлений батьківських прав відносно їхнього спільного сина [PERSON] Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття Позивачка у судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, враховуючи, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини позивачці не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, і з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 12.09.2009 року у виконкомі Старо-Кримської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, актовий запис №10, від якого сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. При цьому позивачка посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинились з літа 2015 року унаслідок розбіжностей у характерах, різних поглядів на життя, відсутності взаємопорозуміння, вважає, що відновити сімейні стосунки неможливо і просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про визнання позовних вимог, та з проханням про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 12.09.2009 року між [PERSON] Дарєю Олександрівною та [PERSON] у виконкомі Старо-Кримської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №10. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, при таких обставинах шлюб слід розірвати. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачкою в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 02.10.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №840. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Пояснила, що фактичні шлюбні відносини припинилися з листопада 2014 року у звязку з тим, що відповідач систематично зловживає спиртними напоями, учиняє сварки, що негативно впливає на виховання сина. Пояснила, що на теперішній час вона з відповідачем мешкають окремо. На підставі наведеного бажає розірвати шлюб. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності за участю її представника. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач до судового засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Згідно свідоцтва про шлюб серія 1-НО №114061 виданого 30.10.2007 року міському відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 02.10.2003 року між [PERSON]В та [PERSON]В було зареєстровано шлюб, про що було зроблений актовий запис №840. Згідно до свідоцтва про народження серія 1-НО №222347 виданого 22.09.2008 року виданого Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області у позивачки та відповідача є спільна дитина: син [PERSON], [INFO]. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та їх спільній дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просила шлюб з відповідачем розірвати, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з»явились, просили справу розглядати без їх участі, відповідач своєю заявою від 11 грудня 2015 року позов визнав у повному обсязі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2013 року і від цього шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] /а.с.4-5/. Як вбачається з позовної заяви і відповідач заперечень щодо цього суду не надав, сімейне життя у них не склалося. За таких обставин суд вважає, що сімя сторін фактично розпалася і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сімї суперечить інтересам позивачки, а тому даний шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини, доказів протилежного суду не надав, крім того своєю заявою від 11 грудня 2015 року повністю визнав позов, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 10 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 15 жовтня 2005 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя, що призвело до припинення подружніх стосунків, позивач вважає подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливим, а тому просить його розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, подав письмову заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 жовтня 2005 року, від якого мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та народження. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на наведене та враховуючи, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки, позивач наполягає на розірванні шлюбу та не бажає примирюватись, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд за таких обставин приходить до висновку, що шлюб сторін розпався, носить формальний характер, і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, а тому є підстави для його розірвання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Вказувала, що є спадкоємицею [PERSON], який помер 04.05.2015 року, залишивши спадщину, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS]. Однак [PERSON] позбавлений можливості прийняти у спадщину зазначену квартиру оскільки вона належала спадкодавцю на підставі укладеного на біржі договору купівлі-продажу, який не посвідчено нотаріально. Просила визнати зазначений договір дійсним. Позивачка до судового засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За біржовим контрактом (договір купівлі-продажу) № 2247, укладеним на Маріупольській універсальній товарній біржі 24.06.1994 року та зареєстрованим 27.06.1994 року в Маріупольському БТІ за № 6061, [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 913312 [PERSON] помер 04.05.2015 року. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшла квартира [ADDRESS]. Постановою Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори від 27.10.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у звязку з тим, що договір купівлі продажу вищевказаної квартири нотаріально не посвідчений. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, чинного на час укладення між сторонами договору купівлі-продажу, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони яка виконала угоду визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З біржового контракту вбачається, що відповідачі продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS], розрахувавшись готівкою в день укладення договору у момент передачі документів і таким чином повністю виконали свій обовязок за договором купівлі-продажу. Утім угода не була нотаріально оформлена, оскільки ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» на той час передбачала, що угоди, укладені на біржі не потребують нотаріального посвідчення. Саме тому біржовий контракт був прийнятий БТІ у якості правовстановлюючого документа, а за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на вказану квартиру. За таких обставин, оскільки позивачка позбавлена можливості прийняти спадщину після померлого чоловіка, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved