Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

У липні 2016 року позивачі звернулися до суду з вищеназваним позовом. В позові в обґрунтування заявлених вимог позивачі послалися на наступне. 24 жовтня 2011 року у віці 71 рік в селі Першотравневе, Лиманського (колишня назва Комінтернівського) району , Одеської області померла [PERSON], яка приходиться дружиною [PERSON] та матірю [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина: земельна ділянка загальною площею 1,00 га, цільового призначення - для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Лиманського (колишня назва) Комінтернівського району Одеської області. Як спадкоємці першої черги за законом, у встановлений законом строк та в установленому законом порядку з питання оформлення спадщини вони звернулися до [PERSON], приватного нотаріуса Лиманського районного нотаріального округу Одеської області, але свідоцтво про право на спадщину за законом не отримали, оскільки спадкодавиці не належала вищезазначена земельна ділянка на праві власності, тому нотаріус рекомендувала їм звернутися до суду з даним позовом. ( Спадкова справа № 25/2016 майна померлої 24.10.2011 року [PERSON]). Позивачі у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 224 п.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 1,00 га, розташована на території Першотравневої сільської ради Лиманського (колишня назва Комінтернівського) району Одеської області, передана для ведення особистого підсобного господарства, при житті [PERSON] (нині померлої) знаходилася в її користуванні на законних підставах - на підставі Державного акту на право постійного користування землею, серії ІІІ-ОД №016936, виданого Першотравневою сільською радою Комінтернівського району Одеської області 15 серпня 2001 року на підставі рішення Першотравневої сільської ради від 28.12.1998 року №18/ХХІІІ та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №38. (а.с. 15) 24.10.2011 року померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 46 та виконкомом Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області видано свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 277743. (а.с. 10). 08.07.1961 року [PERSON] (дошлюбне прізвище Добронравова) [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії ІІ-ФЮ № 177828 (а.с. 18) [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІУ-КА № 387648, де в графі мати записано [PERSON]. (а.с. 17) Законодавцем в нормі ст. 1219 ЦК України визначений перелік прав та обовязків, які не входять до складу спадщини. Цей перелік складають ті права і обовязки, які нерозривно повязані з особою. В силу положення ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. На підставі п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Ст. 102-1 Земельного Кодексу України (в ред. 25.10.2001 р.) трактує підстави набуття і зміст права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови, у ч. 1 даної статті зазначено, що право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови ( суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України, у ч. 2 зазначено, що право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) можуть відчужуватися або передаватися в порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. (Частина друга статті 102-1 із змінами, внесеними згідно із Законом № 509-УІ від 16.09.2008). Відповідно до норм Цивільного законодавства України спадкоємством є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст. 1221 ЦК України). З викладеного вбачається, що спадкодавець набула право постійного користування земельною ділянкою відповідно до раніше діючого законодавства, а саме ст. 51 Земельного кодексу України в редакції 1990 року, який діяв на час набуття спадкодавцем права постійного користування та норм діючого законодавства смерть особи користувача земельної ділянки не є підставою припинення права користування земельною ділянкою. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] в установленому законом порядку набула права постійного користування земельною ділянкою, і це право підлягає успадкуванню в установленому законом порядку. Крім того, судом враховується, що за життя [PERSON] рішенням Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 133 ХХІУ від 29.01.2004 р. отримала попереднє погодження на виготовлення документації та державного акта на право приватної власності на землю площею 1.0 га. (а.с. 13) Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу про право власності, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивачі мають можливість захисту свого права та законного інтересу. Згідно розясненню, викладеному у п. 23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права власності на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1221,1225, 1261, 1297 ЦК України,

Outcome: approved