Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділення в натурі частки у спільному майні, посилаючись на те, що 08 листопада 2011 року між ним та відповідачкою було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу, на підставі якого він набув права власності на Ѕ частину центру відпочинку та розваг, готовністю 53%, площею забудови 374,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, сторони 08 листопада 2011року уклали договір про співробітництво співвласників в процесі завершення будівництва спільної часткової власності, на виконання умов якого [PERSON] добудував ще два поверхи та покрівлю будівлі. З урахуванням ступеню готовності об`єкту на підставі експертного висновку, було ухвалено рішення Скадовського районного суду від 14 жовтня 2014 року про задоволення позову та виділено у власність [PERSON] в натурі частини приміщень об`єкту незавершеного будівництвом, яке в подальшому було переглянуте судом касаційної інстанції. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року рішення суду було скасоване з тих підстав, що спірний об`єкт не завершений будівництвом і до його здачі в експлуатацію не може визнаватися на нього право власності за рішенням суду, а поділу підлягає лише майно, що було у спільній частковій власності сторін відповідно до договору купівлі-продажу від 08 листопада 2011 року, справу касаційним судом було передано на новий розгляд до суду першої інстанції. При повторному розгляді справи у суді першої інстанції, з огляду на підстави скасування попереднього рішення суду, позивачем були змінені позовні вимоги, викладені в остаточній редакції, прийнятій до розгляду суду, а саме, позивач просив суд: 1. Виділити в натурі [PERSON] належну йому Ѕ частину центру відпочинку та розваг, готовністю 53%, площею забудови 374,8 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , на земельній ділянці 520 кв.м, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , право власності на яку набуте [PERSON] за договором купівлі-продажу від 08 листопада 2011 року та зареєстроване в державному реєстрі прав власності відповідно до витягу від 14.11.2011. 2. Визнати за [PERSON] право власності на конструктивні елементи, обладнання та мережі, створені при добудові 1-го та будівництві 2-го, 3-го поверхів та даху в недобудованому об`єкті Центру відпочинку та розваг, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , які створені [PERSON] після набуття права власності на вищезазначений об`єкт нерухомості за договором купівлі-продажу від 08.11.2011 та будівельні матеріали, обладнання, конструкції які були при цьому використані. Оскільки після задоволення відводів (самовідводів) Скадовським районним судом Херсонської області було неможливо утворити новий склад суду, ухвалою цього суду від 12 квітня 2016 року справу було передано на розгляд до Голопристанського районного суду Херсонської області. При повторному розгляді справи Відповідач за первісним позовом звернулася до суду першої інстанції з зустрічним позовом, який було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 червня 2016р. У зустрічних позовних вимогах [PERSON] просила суд про розірвання договору про співробітництво співвласників в процесі завершення будівництва спільної часткової власності, укладений між [PERSON] та [PERSON] 08.11.2011, просила визнати за нею права власності на конструктивні елементи, обладнання та мережі об`єкту незавершеного будівництва, розташованого за адресою: [ADDRESS] , створені після підписання зазначеного договору, відшкодування збитків та витрат, які вона мусить зробити для відновлення свого порушеного права, стягнення спричиненої їй моральної шкоди з підстав порушення [PERSON] умов цього договору, з посиланням на здійснення [PERSON] будівельних робіт в порушенням норм і правил, а оскільки [PERSON] є замовником будівництва, то саме вона і є відповідальною особою за стан будівництва, отже без усунення недоліків та порушень, які на її думку допущені [PERSON] , їй не дадуть ввести об`єкт в експлуатацію. За клопотанням позивача за первісним позовом по справі було призначено будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої були поставлені запитання, узгоджені обома сторонами, проведення якої ухвалою від 06.11.2017 було доручено експерту Ларченко Г. І. На час проведення експертизи провадження по справі зупинялося. Позивачем за первісним позовом вимоги підтримані з підстав, викладених у позовній заяві та їх уточненнях, зустрічні вимоги не визнані. В судовому засіданні позивач та його представник пояснили, що позивач в 2011 році за договором купівлі-продажу придбав Ѕ частину центру відпочинку та розваг розташованого за адресою [ADDRESS] , ступенем готовності 53%. Також сторони в 2011 році уклали договір про співробітництво за умовами якого позивач брав на себе зобов`язання виконати певні роботи передбачені у п. 1.2 вказаного договору, але також сторони обмежили розмір зобов`язань позивача з виконання робіт по завершенню будівництва сумою в 100000 (сто тисяч) грн. (п. 2.1). На час придбання Ѕ частини центру було збудовано тільки перший поверх вказаного об`єкту, без вікон, дверей та оздоблювальних робіт. Позивач за власний рахунок збудував другий, третій поверх вказаного центру та дах, на вказані роботи ним було витрачено значно більшу суму ніж 100000 грн. Таким чином, позивач вважає, що в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед відповідачем за договором про співробітництво і на підставі умов договору кожна з сторін має самостійно довести відповідну частину центру до 100% готовності і здати її у експлуатацію. Проте, на початку 2014 року з посиланням на неповне виконання своїх зобов`язань за договором про співробітництво, а також неякісне виконання робіт відповідач виключила зі своєї декларації про початок будівельних робіт виконроба ФОП [PERSON] та інженера технагляду [PERSON] . Таким чином на теперішній час маючи тільки право власності на Ѕ ідеальну частину спірного об`єкту нерухомого майна, а також не будучи внесеним до декларацій про початок будівельних робіт позивач не має змоги юридично оформити свої права забудовника, завершити будівництво та здати об`єкт до експлуатації у встановленому законом порядку. На його звернення до відповідачки з цього приводу остання не реагує. Оскільки право власності [PERSON] на Ѕ частку набуте на законних підставах за нотаріально посвідченим договором від 08.11.2011 зареєстроване у передбаченому законом порядку, просили позов задовольнити та виділити позивачу північну частину спірного об`єкт нерухомого майна, оскільки об`єкт проектувався та будувався на двох співвласників і між сторонами існувала домовленість про те, що у власність позивача передається саме ця частина будівлі, а у власність відповідачки південна, з окремим виходом на [ADDRESS] , облаштованим з внесенням [PERSON] змін до проекту та декларації про початок будівельних робіт. Представниками Відповідача за первісним позовом вимоги [PERSON] не визнавалися, а зустрічні вимоги підтримані з підстав, викладених у заяві. В судовому засіданні посилались на те, що позивачем збудовано другий, тертій поверх центру відпочинку та розваг, однак на їхню думку будівельно-монтажні роботи були виконані позивачем неякісно та не в повному обсязі, зокрема з матеріалів бувших у використанні, що загрожує цілісності об`єкта. Посилались на те, що в користуванні [PERSON] фактично знаходилася південна частина центру, що на підставі п. 1.2 договору про співробітництво позивач мав в повному обсязі завершити будівництво всього об`єкту після чого сторони у відповідності до умов вказаного договору мали підписати схему його розподілу та здати завершений будівництвом об`єкт до експлуатації. А оскільки вважають, що [PERSON] істотно порушив умови договору про співробітництво співвласників в процесі завершення будівництва спільної часткової власності від 08.11.2011, просили суд розірвати цей договір та визнати за [PERSON] право власності на всі конструктивні елементи, обладнання та мережі, які були зведені [PERSON] у спірній недобудові. В рахунок витрат, які має понести [PERSON] в майбутньому на виправлення невідповідностей будівельним нормам і правилам виконаних [PERSON] будівельних робіт, просила стягнути збитки, однак з їх розміром позивачка за зустрічним позовом не визначилась, в рахунок моральної шкоди просила стягнути з [PERSON] 50000 грн. Представником відповідача за первісним позовом адвокатом Гончар Н. М., яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, було заявлено про відмову від зустрічного позову, однак представником не надано до суду повноважень, які б підтверджували право відмови від позовних вимог, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити, чи не обмежений представник на вчинення процесуальної дії (відмови від позову), а також роз`яснити сторонам наслідки відповідної процесуальної дії, а тому суд вважає за потрібне даний зустрічний позов розглянути. Представники третьої особи в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомлялися. Дослідивши матеріали справи, висновок експертизи, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, суд приходить до наступних висновків. З договору купівлі-продажу від 08.11.2011, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ларічевою Н. А. реєстровий №3145 вбачається, що [PERSON] (продавець) зобов`язалась передати у власність [PERSON] (покупця) Ѕ частину центру відпочинку та розваг готовністю 53%, а останній зобов`язується прийняти вказане майно та сплатити за нього оговорену грошову суму (п. 1.1). Майно, Ѕ частина якого відчужується за даним договором, складається із центру відпочинку та розваг готовністю 53%, (цегла) площею забудови 374,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 520 кв.м., що орендується за договором оренди землі від 20.04.2007 (п. 1.2). Право власності на майно, Ѕ частина якого відчужується, зареєстроване належним чином, що підтверджується Витягом №31493009 про державну реєстрацію прав, виданим 30.09.2011 ХДБТІ (п. 1.3). Продаж майна за домовленістю сторін вчиняється за 34293 грн., які отримані продавцем від покупця під час оформлення цього договору (п. 2.1). Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продане майно (п. 2.2). З Витягів про державну реєстрацію прав №31493009 від 30.09.2011 та №32032250 від 14.11.2011 вбачається, що право власності на вищевказаний об`єкт незавершеного будівництва ступенем готовності 53% зареєстровано в рівних частках по Ѕ частині за сторонами у справі [PERSON] та [PERSON] . Крім того, між сторонами 08.11.2011 було укладено Договір про співробітництво співвласників в процесі завершення будівництва спільної часткової власності за умовами якого сторони домовились про співробітництво у завершенні будівництва на стадії повного виконання будівельно-монтажних робіт центру відпочинку та розваг за адресою: [ADDRESS] район [ADDRESS] м [ADDRESS] Скадовськ, вул [ADDRESS] Лібкнехта, 1-ж (який є спільною частковою власністю сторін), розташованого на земельній ділянці площею 520 кв.м., яка знаходиться в орендному користуванні за договором від 20.04.2007 та використовується за цільовим призначенням (надалі за текстом «Об`єкт») (п. 1.1). Отже, завершення будівництва має відбуватися за умовами іншого договору і зобов`язання сторін щодо здійснення будівництва не обумовлені умовами договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами. Як вбачається з Висновку №04/18 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 21 січня 2019 року за ухвалою суду від 06.11.2017 про призначення експертизи у даній цивільній справі, на запитання щодо визначення складу приміщень, їх загальної площі на час укладення договору станом на 08.11.2011 та можливості виділу в натурі [PERSON] належної йому Ѕ частки згідно з фактичним користуванням та згідно ідеальних часток співвласників, запропоновано два варіанти, один з яких є варіантом без відхилення від ідеальних часток, з яким погодився позивач за первісним позовом. Так, відповідно до вищевказаного висновку експерта, власнику може бути виділено зазначене на графічному зображенні плану та в описовій частині 2-го варіанту реального виділу: приміщення під №3 (більярдний зал) площею 147,1 кв.м; ІІІ. сходова клітина площею 13, кв.м ; ІV. Кладова площею 7,8 кв.м, що разом становить 168,6 кв.м., та є часткою 50/100. Решта приміщень першого поверху, а саме: 1. приміщення кафе площею 61,2 кв.м; 2. приміщення кафе площею 107,4 кв.м, а разом 168,6 кв.м, і також є часткою 50/100, з уже облаштованим окремим виходом, залишається у власності іншого співвласника [PERSON] . Отже, на задоволення позовних вимог [PERSON] в частині виділення в натурі належної йому Ѕ частину центру відпочинку та розваг, готовністю 53%, площею забудови 374,8 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці [ADDRESS] кв.м, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , право власності на яку набуте [PERSON] за договором купівлі-продажу від 08 листопада 2011 року та зареєстроване в державному реєстрі прав власності відповідно до витягу від 14.11.2011, розташовані на першому поверсі приміщення під №3 (більярдний зал) площею 147,1 кв.м; ІІІ. сходова клітина площею 13, кв.м.; ІV. Кладова площею 7,8 кв.м, що разом становить 168,6 кв.м., та є часткою 50/100. Решта приміщень першого поверху, а саме: 1. приміщення кафе площею 61,2 кв.м; 2. приміщення кафе площею 107,4 кв.м, а разом 168,6 кв.м, залишається у власності іншого співвласника [PERSON] . Правовим обґрунтуванням рішення суду в цій частині є положення частини 5 статті 411 ЦПК України, відповідно до якої Висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Так, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Ухвалі від 18 березня 2015 року, якою було скасовано рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 14 жовтня 2014 року про задоволення позову та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, наголошено, що суду слід прийняти до уваги, що центр відпочинку та розваг позивачем ( [PERSON] ) було добудовано та збільшено відсоток його готовності з 53% - на момент придбання частки позивачем, до 81 % - на час звернення до суду. Експертом, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи визначено варіант виділу частки, виходячи зі збільшеного відсотку готовності, разом з тим, поділу підлягало майно, що було у спільній частковій власності сторін відповідно до договору купівлі-продажу від 08 листопада 2011 року. Отже, відповідно до положень статті 364 ЦК України, право власності позивача має бути захищене судом шляхом виділення у натурі зі спільної часткової власності придбаної за договором купівлі-продажу Ѕ частини центру відпочинку та розваг готовністю 53 %, площею забудови 374,8 кв.м. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виділ у натурі частки [PERSON] із спільного майна є технічно можливим, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи, обставини, які б унеможливлювали такий виділ відсутні, доказів підставності своїх заперечень проти задоволення цих вимог відповідачем не надано. А отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. При цьому, суд касаційної інстанції в Ухвалі від 18.03.2015 звернув увагу, що позивачем після купівлі об`єкту здійснено добудову другого, третього поверхів та даху спірного об`єкту незавершеного будівництва. Однак будівництво об`єкту не завершено та не введено в експлуатацію. Відповідно до частини 3 статті 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Як позивач за первісним позовом так і позивач за зустрічним позовом, посилаються на те, що після придбання [PERSON] Ѕ частини незавершеного будівництвом об`єкту його добудова здійснювалась виключно силами та за рахунок [PERSON] . Оскільки об`єкт будівництвом не завершено, в експлуатацію він не здавався, то і права власності на нього, як на об`єкт нерухомого майна, не виникло. Поряд з цим, відповідно до частини 3 статті 331 ЦК України, до моменту виготовлення об`єкта, який може визнаватися як нова річ, особа, яка здійснює його створення, визнається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використанні нею в процесі цього будівництва (створення майна). З матеріалів справи вбачається, що саме позивач за первісним позовом є особою, яка здійснювала створення спірного об`єкту незавершеного будівництва. Заявляючи власні вимоги про визнання права власності за [PERSON] на конструктивні елементи, обладнання та мережі об`єкту незавершеного будівництва позивач за зустрічним позовом посилається не на факт створення ним майна, а на факти здійснення будівництва [PERSON] з порушенням будівельних норм і правил, що не є правовою підставою набуття права власності на майно у розумінні положень статей 328, 331 ЦК України. Як вбачається з Висновку №04/18 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 21 січня 2019 року, за результатами проведеного дослідження (аркуш 75) вартість будівельно-монтажних робіт, які були виконані в розрізі конструктивних елементів на спірному об`єкті після набуття [PERSON] права власності за договором купівлі-продажу від 08.11.2011 може становити 898593 грн. станом на 01.07.2014. Вартість будівельних матеріалів та обладнання, машин і механізмів, що були використані [PERSON] при добудові першого поверху, надбудові другого, третього поверху та даху на об`єкті, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після набуття права власності за договором купівлі-продажу від 08.11.2011 може становити 518985 грн. Загальна вартість будівельно-монтажних робіт, матеріалів, обладнання, машин і механізмів, що були використані [PERSON] становить 1417578 грн. Оскільки частина 3 статті 331 ЦК України передбачає, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна), то саме [PERSON] належить визнавати його власником. За таких обставин підлягає задоволенню вимога за первісним позовом про визнання за [PERSON] права власності на конструктивні елементи, обладнання та мережі, створені при добудові 1-го та будівництві 2-го, 3-го поверхів та даху в недобудованому об`єкті Центр відпочинку та розваг, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , які створені [PERSON] після набуття права власності на вищезазначений об`єкт нерухомості за договором купівлі-продажу від 08.11.2011 та будівельні матеріали, обладнання, конструкції які були при цьому використані. З зазначених підстав зустрічні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності підлягають відхиленню. Оцінюючи доводи [PERSON] щодо правових підстав для відхилення вимог [PERSON] , як позивача за зустрічним позовом, судом встановлено наступне. Під завершенням будівництва Об`єкту, зазначеним у п. 1.1 Договору сторони розуміють добудову будівлі центру відпочинку та розваг за адресою: [ADDRESS] , до 4-го поверху (четвертий поверх може бути мансардним) із здійсненням наступних будівельно-монтажних робіт: зведення стін, пристінків, перекриття відповідно до проекту будівництва; проведення електричної проводки з коробками по всім кімнатам, коридорам та підсобним приміщенням; підведення водопроводу та каналізації до кожного санвузлу (по одному вводу); внутрішня штукатурка та стяжка підлоги; фасад першого поверху оздоблюється диким каменем, а фасад другого-четвертого поверху фасадною шпаклівкою з пофарбуванням; вхідні двері та вікна металопластикові, міжкімнатні двері звичайні; сходи з першого до четвертого поверху згідно з умовами проекту будівництва; дах метало черепиця; на кожному поверху перегородка, що розмежовує частини Об`єкту, що будуть належати кожній з сторін з дверима (пожежним виходом) у такій перегородці; електричний трансформатор (трансформаторна підстанція) обладнання та кабель, його монтаж та введення до експлуатації згідно проекту, що буде погоджено Стороною-2 (п. 1.2, пп. 1.2.1-1.2.10). Отже, сторони у договорі обумовили предмет договору, а саме які роботи є предметом їхньої співпраці. При цьому сторони договору у п.1.4. дійшли згоди про те, що по завершенню будівельно-монтажних робіт відповідно до п. 1.2 Договору, кожна із сторін доводить за власний рахунок будівництво до 100% готовності Об`єкту до здачі його в експлуатацію та оформлення права власності за кожною із сторін в рівних частках по 1/2 частини, відповідно до плану-розділу додаток №1, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.4). Отже до 100% готовності для оформлення об`єкту у власність в рівних частках кожна із сторін мала довести його за власний рахунок. Обсяг зобов`язань [PERSON] по відношенню до [PERSON] обмежувався певною сумою, а саме в договорі передбачалось, що за переліком усі роботи по завершенню будівництва та будівельно-монтажні роботи, визначені в п. 1.2 Договору проводяться силами та за рахунок Сторони-1 ( [PERSON] ), яка вправі залучати для безпосереднього виконання робіт третіх осіб. При цьому сторони оцінюють розмір зобов`язань Сторони-1 ( [PERSON] ) перед Стороною-2 ( [PERSON] ) за цим пунктом Договору у розмірі 100000 (сто тисяч) грн. Наведений розмір зобов`язання за погодженням сторін може змінюватися протягом дії цього Договору (п. 2.1). Доказів узгодженої зміни розміру зобов`язань відповідачем за первісним позовом не надано. Однак з експертного висновку вбачається, що саме [PERSON] в спільних інтересах виконано робіт вартістю понад 100000 гривень, а саме 1417578 (один мільйон чотириста одна тисяча п`ятсот сімдесят вісім) грн. Крім того, в експертному висновку перелічені виконаними усі роботи, передбачені в пункті 1.2. договору, з різним ступенем готовності: від 1% до 100% (аркуші 29-30). При цьому в жодному пункті договору [PERSON] не приймав на себе зобов`язання довести усі роботи з зазначеного переліку до100% готовності. Таким чином спростовуються посилання у зустрічному позові на порушення [PERSON] умов договору та на частину 2 статті 651 ЦК України як на підставу для розірвання договору за рішенням суду за вимогою однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Так за умовами договору [PERSON] могла очікувати для себе вигоду вартістю не більше ніж 100000 грн. Однак обсяг виконаних [PERSON] робіт значно перевищує цю суму. Що стосується посилань у зустрічному позові на неякісно виконані роботи та неякісні будівельні матеріали, порушення з боку [PERSON] будівельних норм та правил, то вони також спростовуються висновками експертизи у відповіді на 8 питання (аркуш 76). Виявлені порушення не є істотними, їх можливо усунути під час добудови об`єкту за умови внесення змін в проектно-кошторисну документацію відповідно до чинних будівельних норм та фактично виконаних робіт, проведення експертизи відкоригованого проекту та оформлення дозвільних документів. Відповідно до умов пункту 4.1.3. договору від 08.11.2011року про співробітництво співвласників саме обов`язком [PERSON] є отримувати усі необхідні дозволи на продовження будівельно-монтажних робіт. Належна міцність та належна несуча спроможність ребристих перекриттів, використаних [PERSON] при зведенні другого та третього поверхів підтверджена Технічним звітом за результатами випробувань плит залізобетонних ребристих ПР 60-15 від 11.06.2012. Суд приймає до уваги посилання позивача за первісним позовом на докази того, що будівництво було зупинене ще в 2013 році, про що свідчить листування між сторонами, оскільки саме [PERSON] не привела документацію у відповідність з умовами договору, зокрема не внесла [PERSON] як забудовника, [PERSON] розірвала договір з підрядником [PERSON] , інженером технагляду [PERSON] , не внесла відповідні зміни у Декларацію №ХС-08311050787 від 03.10.2011, реєстрація якої взагалі була скасована наказом начальника УДАБІ у Херсонській області за №10-ск від 10.03.2017, що виключає можливість продовження будівельних робіт. Позивачем за зустрічними вимогами не доведено як факту спричинення збитків, їх підстав та розміру, так і підстав для стягнення моральної шкоди. За таких обставин у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити у повному обсязі заявлених вимог за їх безпідставністю. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивача [PERSON] також підлягають стягненню судові витрати, понесені ним у зв`язку зі сплатою судового збору в загальній сумі 621 (шістсот двадцять одна) грн. 80 коп., що підтверджується наданими до суду платіжними документами. На підставі викладеного,

Outcome: approved