Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 4373,06 грн. Вказуючи на те, що 13 листопада 2013 року в м. Василькові на вул. Грушевського сталася дорожньо-транспортна пригода: водій [PERSON], керуючи автомобілем «Mitsubishi L 200», державний номерний знак [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.11.2013 року по справі № 362/6678/13-п. Відповідно до умов Договору страхування позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 4373,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 30.12.13 р. № 190. Як вбачається з витягу Централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mitsubishi L 200», державний номерний знак [NUMBER] не була застрахована на підставі жодного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, таким чином саме відповідач є особою, відповідальною за завдані збитки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, у зв'язку з тим, що його цивільна відповідальність застрахована у ПРАТ «СК «Провідна». Представник третьої особи - ПРАТ «СК «Провідна» в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2013 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке сталося 13 листопада 2013 року, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Як вбачається зі змісту постанови, 13 листопада 2013 року близько 08 години 35 хвилин, [PERSON] в м. Василькові по вул. Грушевського, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER], під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним та допустив наїзд на припаркований автомобіль «Chery», державний номерний знак [NUMBER]. [PERSON] під час розгляду справи в суді свою вину визнав повністю (а.с. 44-45). Згідно довідки ВДАІ Васильківського МВ, 13.11.2013 року о 08 год. 35 хв. в м. Васильків, вул. Грушевського, внаслідок ДТП транспортний засіб марки «Chery Beat», державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження (а.с. 18). Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], власником транспортного засобу марки «Chery Beat», державний номерний знак [NUMBER], є [PERSON] (а.с. 17). 17.01.2013 року між [PERSON] та ТОВ «Експрес Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави № 202.13.2155339, відповідно до п. 3.1 частини «Б» якого предметом даного договору є майнові інтереси Страхувальника - [PERSON], пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням застрахованим на умовах даного договору ТЗ - автомобіль марки «Chery Beat», державний номерний знак [NUMBER] (п. 5 частини «А» договору). Відповідно до звіту № 1158 про оцінку транспортного засобу від 29 квітня 2015 року, вартість відновлювального ремонту ТЗ «Chery Beat», державний номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП з урахуванням розцінок ПАТ «Українська автомобільна корпорація» Філія «Автоцентр на Московському» складає 7 089,42 грн. (а.с. 20-28). 19 грудня 2013 року позивачем було складено страховий акт № 3.13.3642-1, відповідно до якого прийнято розпорядження про виплату страхового відшкодування згідно договору страхування № 202.13.2155339 від 17.01.2013 р. [PERSON] в розмірі 4373,06 грн. (а.с. 4). Відповідно до платіжного доручення № 190 від 30.12.2013 року ТОВ «Експрес Страхування» 30.12.2013 року виплачено страхове відшкодування згідно договору № 202.13.2155339 від 17.01.2013 р. в сумі 4 373,06 грн.(а.с. 43). Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 4373,06 грн., а тому, враховуючи доведеність вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Позивач звертався до ПРАТ «СК Провідна» про відшкодування шкоди в порядку регресу, але рішенням Господарський суд м. Києва від 30.09.2015 року у задоволенні позову відмовлено. (а.с. 64-68). В силу вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Крім того, ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В Постанові від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15 Верховний суд України, зробив правовий висновок, відповідно до якого «право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тобто винуватець Дорожньо-транспортної пригоди, в подальшому несе повну матеріальну відповідальність за шкоду завдану потерпілому, своїми неправомірними діями. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У випадку відшкодування шкоди особою, якою таку шкоду завдано і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої він пошкодив автомобіль марки «Chery Beat», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], який отримав страхове відшкодування від позивача за пошкоджений автомобіль, у зв'язку з чим до останнього перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved