Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на гараж, розташований по [ADDRESS], що належав [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що [INFO] помер її чоловік, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з гаража, що знаходиться по [ADDRESS] і земельної ділянки на якій розташований гараж. Вона є спадкоємцем після смерті чоловіка та прийняла спадщину. При звернені до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, у видачі такого свідоцтва позивачу відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначений гараж. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з під став зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 28.04.2011року (а.с.13). Позивач є дружиною померлого та спадкоємцем першої черги за законом (а.с.7, 21). Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,0028 га., яка розташована в межах масиву по [ADDRESS], земля передана для будівництва та обслуговування гаража (а.с.14, 8). Рішенням № 112 Новоград-Волинської міської ради від 21.12.2006 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, раніше наданих в користування, як таких, що освоєні, для передачі їх у власність для будівництва та обслуговування гаража [PERSON] ділянку на [ADDRESS] орієнтованою площею 0,0040 га. (а.с.9). 25.02.1994 року надано дозвіл на проведення будівельних робіт, а саме: для будівництва гаража на відведеній для цієї мети площі по [ADDRESS] гаражна ділянка (а.с.15). Витягом з рішення № 69 виконавчого комітету Новоград-Волинської міської Ради народних депутатів Житомирської області від 23.02.1994 року [PERSON] дозволено побудувати гараж на земельній ділянці площею 40 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.16). 23.03.2011 року Новоград-Волинським міжміським бюро технічної інвентаризації Житомирської області на ім'я [PERSON] видано технічний паспорт на гараж [ADDRESS] (а.с.18-19). Окрім цього, підтвердженням законності будівництва гаража є висновок № 5 від 10.05.2017року виданий начальником управління містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради з якого вбачається, що в 1994 році по [ADDRESS] побудовано одноповерховий гараж (а.с.17). 13.07.2017 року приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, який належав [PERSON], оскільки право власності за останнім на вищезазначений гараж відповідно до відповіді КП «Новоград-Волинське МБТІ» від 6.07.2017 року вих. № 1134 не зареєстровано (а.с.20). Дані обставини підтверджуються поданими позивачем та дослідженими у судовому засіданні документами (а.с. 2-23). Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо будівництво здійснюється згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вбачається зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено, що за своє життя спадкодавець не оформив право власності на гараж, правовстановлюючі документи про належність гаражу спадкодавцеві у справі відсутні. Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до змісту п. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Ураховуючи вищезазначені правові норми слід дійти висновку про те, що оскільки спадкодавець за своє життя не оформив право власності на гараж, не набув такого права власності, що підлягає обов'язковій державній реєстрації, то спірне майно (гараж) не може входити до складу спадщини, а відтак відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на гараж в порядку спадкування. Разом з тим слід зазначити, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року якщо будівництво здійснюється згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Позивач є спадкоємцем за законом спадкодавця та прийняла спадщину. Як встановлено судом, померлий [PERSON] був забудовником спірного гаража, а тому до позивача правомірно перейшли права та обов'язки забудовника на вищезазначене нерухоме майно. Позивач, згідно ст. 1216 ЦК України, не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про визнання за нею прав та обов'язків забудовника спірного гаража в порядку спадкування. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на гараж в порядку спадкування, є не обґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed