Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , де треті особи - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилався на те, що є сином [PERSON] . Батьки - [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. У зв`язку з тим, що між сторонами спільне подружнє життя не склалося, 30.09.2015 рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська шлюб було розірвано. Зазначив, що в лютому 2011 року, мати - [PERSON] фактично залишила його без свого піклування та пішла з дому. З 2013 року по теперішній час позивач проживає разом з бабусею [PERSON] та батьком [PERSON] , які турбуються про нього та матеріально забезпечують. Відповідач [PERSON] схильна до зловживання алкогольними напоями, офіційно не працевлаштована, вихованням сина не займається, фінансової підтримки не надає, не цікавиться станом здоров`я та успіхами у навчанні, а також веде аморальний спосіб життя. На підставі викладеного, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання останнього, у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду. 04 серпня 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Третя особа [PERSON] просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши висновок Органу опіки та піклування з питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно її дитини та просили суд ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №142. (а.с.6). В період з 20 липня 2002 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 30 вересня 2015 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська було розірвано (а.с.9, 10). В лютому 2011 року мати [PERSON] фактично залишила малолітнього сина [PERSON] без свого піклування та пішла з дому. З того часу вона періодично з`являється через телефонний зв`язок, але в нетверезому стані. З 2013 року по теперішній час [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] та своїм батьком [PERSON] Характеристикою Комунального закладу освіти «Ліцей митно-податкової справи з посиленою військово-фізичною підготовкою при університеті митної справи та фінансів» Дніпровської міської ради зазначено, що [PERSON] у колективі має широке коло друзів, користується повагою серед ліцеїстів та вчителів. Мати хлопця [PERSON] у вихованні дитини участі не приймає та не має на нього належного впливу. За період навчання [PERSON] у ліцей жодного разу не відвідувала батьківські збори, тоді як батько - [PERSON] підтримує постійний зв`язок з офіцером-вихователем та адміністрацією, відвідує батьківські збори (а. с. 13). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , [INFO] , наданої Комунальним закладом освіти «Ліцей митно-податкової справи з посиленою військово-фізичною підготовкою при університеті митної справи та фінансів» Дніпровської міської ради, [PERSON] активний, комунікабельний, легко сприймає та засвоює нову інформацію. У колективі користується авторитетом, критику сприймає адекватно, має свою точку зору, фізично розвинутий. З 2013 року [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , який займається вихованням сина та має належний вплив на його поведінку та розвиток. Стосунки в родині будуються на взаємодопомозі та взаєморозумінні. Батько приймає активну участь у вихованні та навчанні сина (а.с.14). Висновком Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради №4/4-386 від 27.07.2020 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.45-49). Як вбачається із вищезазначеного висновку Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради, 15.07.2020 [PERSON] надала заяву, в якій зазначила, що перебуває у ДУВП №4 м. Дніпро та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] . При цьому, зібраними по справі письмовими доказами, встановлено, що відповідач [PERSON] схильна до вживання алкогольними напоями, офіційно не працевлаштована, веде аморальний спосіб життя, дитину не відвідує, не приймає участі у його вихованні, станом здоров`я не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Проаналізувавши встановленні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, а саме слід позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За змістом ч.2 ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як встановлено судом, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження і зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення ним повноліття. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач має працездатний вік, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим стягнути щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання останнього, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 28 квітня 2020 року до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 840,80 грн. та на користь держави судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved