overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 21 січня 2014 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим заборгованість станом на 28.10.2014 р. становить 35 754, 46 грн.. Просив стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 754, 46 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, що 21 січня 2014 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приват банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим заборгованість станом на 28.10.2014 р. становить 35 754, 46 грн., яка складається з: · 25 121,47 грн. - заборгованість за кредитом; · 7 804,21 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; · 650,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; · 500,00 грн. - штраф (фіксована сума); - 1 678,78 - штраф (процентна складова). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 21 червня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого у нього станом на 30 вересня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 20911,75 грн., яка складається з: 14821,20 грн. заборгованість за кредитом; 4318,56 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 300 грн. заборгованість за комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 971,99 грн. штраф (процентна складова). Зважаючи на вказані обставини позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованість на загальну суму 20911,75 грн., та судові витрати у справі. У судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи, та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи 21 червня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого у нього станом на 30 вересня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 20911,75 грн., яка складається з: 14821,20 грн. заборгованість за кредитом; 4318,56 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 300 грн. заборгованість за комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 971,99 грн. штраф (процентна складова). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 26.09.2011 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] було укладено кредитний договір №003-09505-260911, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок, надавши кредитні кошти на загальну суму 100 000,00 грн.. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим заборгованість станом на 16.09.2014 р. становить 101 422,27 грн.. Просив стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 101 422,27 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, що 26.09.2011 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] було укладено кредитний договір №003-09505-260911, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок, надавши кредитні кошти на загальну суму 100 000,00 грн.. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим заборгованість станом на 16.09.2014 р. становить 101 422,27 грн.., яка складається з: · 28 042,19 грн. - тіло кредиту; · 42 554,93 грн. - прострочене тіло кредиту; · 0,00 грн. - заборгованість за відсотками; · 30 825,15 грн. - заборгованість за комісіями. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 31 січня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30 вересня 2014 року має заборгованість у розмірі 12064,84 грн., яка складається з: 4864,10 грн. - заборгованість за кредитом; 4650,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1499,86 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 550,71 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 12064,84 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом установлено, що 31 січня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30 вересня 2014 року має заборгованість у розмірі 12064,84 грн., яка складається з: 4864,10 грн. - заборгованість за кредитом; 4650,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1499,86 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 550,71 грн. - штраф (процентна складова). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що згідно довідки ф. 3 [PERSON] разом із своєю сім'єю у складі 5-х осіб, проживає у квартирі [ADDRESS] і користується житлово-комунальними послугами, що включають в себе: витрати на утримання будинку та прибудинкової території, водопостачання і водовідведення, підігрів води та опалення. Відповідачі не в повному обсязі здійснювали оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим за останні три роки утворилась заборгованість у розмірі 19553.18 грн. Звернення та попередження адміністрації КП «УМГ» про погашення заборгованості не принесли позитивного результату. Просив стягнути на користь КП «Управління міським господарством» з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 19553.18 грн., та витрати по сплаті судового збору у сумі - 243.60 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову не заперечували. Інші відповідачі у справі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 3 ст. 820 ЦК України наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Судом встановлено, згідно довідки ф. 3 [PERSON] разом із своєю сім'єю у складі 5-х осіб, проживає у квартирі [ADDRESS] і користується житлово-комунальними послугами, що включають в себе: витрати на утримання будинку та прибудинкової території, водопостачання і водовідведення, підігрів води та опалення. Позивач проводить нарахування платежів за теплопостачання, водопостачання і водовідведення та надає послуги по обслуговуванню житлового фонду. Відповідачі не в повному обсязі здійснювали оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим за останні три роки утворилась заборгованість у розмірі 19553.18 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У листопаді 2014 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 06 серпня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 465. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини сторін не склалися у звязку з різними поглядами на життя, тому з травня 2014 року відносини між позивачем та відповідачем було припинено, спільне господарство з того ж часу ними не ведеться. Вважає що примирення та збереження родини є неможливим, просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, розірвати шлюб між нею та відповідачем. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач у судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав. Суд розглядає справу на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе, майнового спору у сторін не має, питання щодо утримання дитини між ними вирішено. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 травня 2010 року Нарковицькою селищною радою Волочиського району Хмельницької області, актовий запис №5 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07 травня 2010 року. Від шлюбу вони дітей не мають. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] залишити їй на вихованні. На обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 16.05.2002 року. Від шлюбу у них є троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через постійні суперечки та конфлікти, тривалий час подружніх стосунків не підтримують. Вказує, що втратила до відповідача почуття любові та поваги, тому не бажає перебувати з ним у шлюбних відносинах. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.05.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від подружнього життя у сторін є троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося, між останніми виникають суперечки, конфлікти, тривалий час подружніх стосунків не підтримують. Позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Стосовно позовної вимоги про залишення дітей на вихованні матері, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що 07.11.08 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.11.08 року у Відділі РАЦС Дарницького РУЮ м. Києва, актовий запис № 789. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved