Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

у квітні 2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд встановити факт, що [PERSON] , по ступеню споріднення є двоюрідним онуком померлої [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] , після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на гараж, який розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач доводиться двоюрідним онуком [PERSON] , яка померла [INFO] , при цьому він являється єдиним спадкоємцем, зокрема, нерухомого майна, яке належало померлій, також [PERSON] , [INFO] доводиться позивачу рідною матір`ю, [PERSON] , [INFO] доводиться позивачу батьком , [PERSON] являється рідною матір`ю [PERSON] , та рідною сестрою [PERSON] , а останній є рідним батьком [PERSON] , на підставі чого позивач звернувся до нотаріуса О.В. для оформлення спадщини, проте нотаріусом було надано роз`яснення щодо неможливості оформлення спадщини, оскільки померла залишила заповіт не на користь позивача та немає підтвердження його родинних відносин з померлою, до того ж про вказаний заповіт та причини такого складання позивачу за іншим його родичам не відомо, втім [PERSON] до нотаріуса Л.І. у встановлений законом строк не зверталася, а від так нею пропущено встановлений законом строк у шість місяців на прийняття спадщини. Ухвалою судді Святошинського районного суду Марко Я.Р. від 22.04.2019 відкрито загальне позовне провадження (а.с. 36). Ухвалою Святошинського районного суду від 11.06.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи Десяту КМНО (а.с. 53). 25.09.2019 ухвалою Святошинського районного суду замінено у цивільній справі за позовом [PERSON] до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Десята київська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно неналежного відповідача 1 - Святошинську районну в м. Києві державну адміністрацію на належного відповідача - Київську міську державну адміністрацію (м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 44) (а.с. 124). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2019 під головуванням судді Марко Я.Р. зупинено провадження по справі до набрання законної сили рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/16947/19 за позовом [PERSON] до Десятої Київської державної нотаріальної контори, заінтересована особа: [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 125). Розпорядженням керівника апарату від 03.04.2020 у зв`язку із закінченням терміну повноваженням судді Марко Я.Р. по справі призначено повторний автоматизований розподіл вищезазначеної цивільної справи, яку передано у провадження судді 07.04.2020 (а.с. 129). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновської О.В. від 08.04.2020 зазначену справу прийнято до свого провадження (а.с. 131). 03.08.2020 від Київської міської державної адміністрації надійшов відзив в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав того, що відповідно до узагальненої судової практики, а саме п. 1 листа від 16.05.2013 №24-753/0/04-13 у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача,не припиняючи розгляду справи, замінює відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову (а.с. 140, 141). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновської О.В. від 16.03.2021 провадження по справі відновлено (а.с. 154). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2021 у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про слухання справи у режимі відеоконференції в рамках цивільної справи за позовними вимогами [PERSON] до Київської міської державної адміністрації, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Десята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно відмовлено. Позивач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Відповідач КМДА у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача та відповідач у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином (а.с. 159). Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 158). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 25.06.2018 позивач звернувся до ПН КМНО Черповицького М.Ю. із заявою про прийняття спадщини, зареєстрованої в реєстрі №10281, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с. 6). Згідно листа вих.№263/02-14 від 22.01.2019 Десятої КДНК, позивачу повідомлено про те, що факт прийняття спадщини підтверджується, також у матеріалах спадкової справи є відомості, що померла залишила заповіт не на користь позивача, а також немає підтвердження родинних стосунків з померлою, а тому підстав для закликання до отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої (а.с. 8). Як вбачається із листа №124/16.6-09 від 07.06.2018 ГТУЮ у м. Києві Дніпровського районного у м. Києві ВДРАЦС за даними ДРАЦС громадян актовий запис про смерть на гр. [PERSON] , складено відділом державної реєстрації смерті ГТУЮ у м. Києві, актовий запис №7141 від 24.04.2018 (а.с. 10). Згідно відповіді №30 від 06.06.2018 ОКБЕІГ «Нева» на запит від 01.06.2018 за [PERSON] зареєстрований гаражний бокс № [ADDRESS], яка стала членом гаражного кооперативу «Нева» 20.04.1975 на підстав направлення, виданого райвиконкомом Ленінградського району в 1975 р. (а.с. 12). Згідно з реєстраційним посвідченням КМЮТІ посвідчує, що кооперативна квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі справи ЖСК «50 років Жовтня» №18 (а.с. 19- 22). 24.04.2018 №М-926/01.01-14/2018 видано Державним архівом Хмельницької області надано інформацію проте, що метричні книги реєстрації народжень церкви м. Джурбівка Ушицького повіту Подільської губернії за 1901 р. на державне зберігання не надходили, тому надати відомості про народження [PERSON] та [PERSON] не можуть (а.с. 24). Крім цього в якості доказу споріднення позивачем з померлою надано копію свідоцтв про народження, зокрема, [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 25), [PERSON] , [INFO] являється дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 26). Також позивачем подано копії письмових заяв [PERSON] , [PERSON] [PERSON] про спорідненість померлої та позивача (а.с. 31-33). Після смерті [PERSON] 12.04.2018 заведена спадкова справа №620/2018 в якій міститься заповіт складений 25.07.2008 [PERSON] , яка заповіла належні їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] та гараж за № [NUMBER] , ряд 3 в ГБК «Нева» в Святошинському районі м. Києва [PERSON] , [INFO] (а.с. 64-24). [PERSON] 10.07.2019 подала до ПН Вінницького МНО із заявою, яка зареєстрована в реєстрі №906 якою вона прийняла спадкове майно, яке залишилось на день смерті [PERSON] (а.с. 92). Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2021 в рамках цивільної справи №759/16947/19 визначено [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] 2 місяці з дня набрання рішення законної сили (а.с. 151, 152). Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 7, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду. Верховний Суд України в листі від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. Отже підсумовуючи викладене позивачем не доведено факт родинних відносин між ним та померлою, оскільки відсутні докази, які б належним чином підтверджували, що померла є двоюрідною бабусею позивача, а письмові заяви [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не можуть бути визначальними у вирішенні даного питання. Розглядаючи вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно, суд виходить з такої позиції: суди не мають права підміняти інші органи, до меж компетенції яких входить вирішення питання про наявність у осіб відповідних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляді не підлягають. Також, як зазначено у п.п. 1, 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами, зокрема, копіями документів із спадкової справи. Крім цього, позивачами за позовом про визнання права власності у порядку спадкування можуть виступати спадкоємці померлого, які прийняли спадщину або є такими, що прийняли спадщину в силу прямої вказівки про це у законі (ч. 3 і 4 ст. 1268 ЦК України). Отже, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права, а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту. Разом з тим, як встановлено судом, позивач у справі після померлої спадщину прийняв, проте останньою було складено заповіт на іншу особу, яка у свою чергу подала заяву про прийняття спадщину, однак через пропуск строку їй визначено два місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, загальним правилом в спорах щодо визнання права власності на спадкового майна, відповідачами є особи, які прийняли спадщину в установленному законом порядку, тобто дані факти мають підтверджуватися відповідними доказами (ст.ст. 1268 - 1269 ЦК України). Позивач зазначених доказів не представила, а тому суд не взмозі перевірити те, що Київська міська державна адміністрація є належним відповідачем. Відповідно до ч. 3 і 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що оскільки факт родинних відносин між позивачем та померлою не встановлено, в задоволенні позовної вимоги про визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що відкрилася після смерті [PERSON] , а також враховуючи той факт, що померла склала заповіт на іншу особу, а тому слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed