Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати за собою право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , та на 1/12 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла але не оформила спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , за яким на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 07.02.2006 року зареєстровано право власності на 1/3 частку вищевказаної квартири. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його батько, [PERSON] , який за життя заповіту не залишив. Після його смерті право на спадкування, як спадкоємці першої черги за законом, отримали: дружина померлого, [PERSON] , та діти: донька [PERSON] та син [PERSON] . До складу спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] увійшла 1/3 частина квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 07.02.2006 року. У встановленому законом порядку [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця мешкали разом за однією адресою. За заявою [PERSON] 30.08.2016 року у Другій Запорізькій державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 159/2016. Отже, спадщина, що залишилась після смерті [PERSON] розподілилась порівну між донькою та дружиною померлого (по 1/6 частці вищевказаної квартири за кожним спадкоємцем). [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняв, на день смерті спадкодавця спільно з ним не проживав та не був зареєстрований. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка за життя заповіту не залишила. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді нерухомого майна: 1/3 частини квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 07.02.2006 року та 1/6 частини цієї ж квартири, яку [PERSON] прийняла але не оформила в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] , чоловіка, [PERSON] . Після смерті [PERSON] право на спадкування, як спадкоємці першої черги за законом, отримали діти померлої: позивач [PERSON] та донька [PERSON] , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, в результаті чого 17.06.2016 року у Другій Запорізькій державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №146/2016. Отже, спадщина, яка залишилась після смерті [PERSON] , розподілилась порівну між сторонами по справі ( 1/6+1/12 кожному). На теперішній час оформити спадщину після смерті матері позивач у позасудовому порядку не має можливості у зв`язку з тим, що відповідачка, не визнає права на спадщину позивача, а також через відсутність у нього правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS] , про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №982/02-31від 16.05.2018 року, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері [PERSON] на частину квартири [ADDRESS] . У зв`язку із необхідністю подальшого управління спадковим майном, враховуючи неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно у нотаріальній конторі, позивач вимушений звернутись до суду з вказаною позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання позивач не з`явився. Його представник адвокат Серболова Н.М. подала заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розгляд справи проводити без їх участі. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася у встановленому ЦПК України порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1, 2 ст. 1223\~ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За вимогами\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Відповідно до п.п 4.14 п.4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин, від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно з п.п.4.15. п.4 глави 10 розділу ІІ вищезазначеного Порядок, вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину не майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до ч.1 ст.182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З матеріалів спадкових справ вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 07.02.2006 року Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності в рівних долях по 1/3 частині кожному належала: батькові позивача [PERSON] , матері [PERSON] та сестрі [PERSON] . Родинні відносини позивача з батьками та сестрою підтверджуються свідоцтвом про народження останнього, серії [NUMBER] , виданого 07.05.1958 року Ленінським рай бюро ЗАГС та свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданим повторно 14.06.2016 року Ленінським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, копією актового запису про шлюб № 854 від 31.12.1955 року, наданої Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим 18.05.2007 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області. До складу спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , увійшла 1/3 частина квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 07.02.2006 року Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради. Заповіту [PERSON] за життя не склав, після його смерті право на спадкування, як спадкоємці першої черги за законом отримали дружина померлого [PERSON] , та діти померлого - донька [PERSON] та син [PERSON] . На час смерті [PERSON] разом з ним проживали та були зареєстровані його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , які прийняли спадщину у встановленому законом порядку. [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняв, на день смерті батька спільно з ним не проживав та не був зареєстрований, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався. Отже, спадщина, що залишилась після смерті [PERSON] розподілилась порівну між донькою та дружиною померлого по 1/6 частці вищевказаної квартири за кожним спадкоємцем. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 159/2016, зведеної Другою Запорізькою нотаріальною конторою, з якої вбачається, що станом на день смерті [PERSON] разом з ним за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та проживали його дружина [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, серії [NUMBER] , виданого 22.12.2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. До складу спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , увійшла 1/3 частина квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 07.02.2006 року Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, та 1/6 частина вказаної квартири, яка належала померлій після смерті її чоловіка [PERSON] , але яку остання за життя не встигла оформити на себе. Заповіту [PERSON] за життя не склала, після її смерті право на спадкування, як спадкоємці першої черги за законом отримали діти - донька [PERSON] та син [PERSON] , які у встановленому законом порядку звернулись до Другої Запорізької нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, у зв`язку з чим, 17.06.2016 року було заведено спадкову справу № 146/2016. Отже, спадщина, яка залишилась після смерті [PERSON] , розподілилась порівну між сторонами по справі по 1/6 та 1/12 кожному. З матеріалів спадкової справи № 159/2016, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що 30.08.2016 року відповідачка [PERSON] звернулась до Другої запорізької нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька, у зв`язку з чим 01.03.2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку з 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на іншу 1/2 частку з 1/3 частки квартири [ADDRESS] не видано. Право власності на 1/6 частку квартири підлягає державній реєстрації. З матеріалів Спадкової справи № 146/2016, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після її смерті звернулися її діти: 17.06.2016 року звернувся син [PERSON] позивач по справі, а 30.08.2016 року звернулася дочка [PERSON] відповідачка по справі, яка на час смерті матері була зареєстрована та проживала разом з померлою за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з вищевказаним, 01.03.2017 року відповідачка по справі [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої матері [PERSON] , згідно якого успадкувала 1/2 частку з 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на інші 1/2 частку з 1/2 частки вказаної квартири не видано. Право власності на 1/4 частку квартири підлягає державній реєстрації. Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 81789208 від 03.03.2017 року за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-152 від 01.03.2017 року, виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/12 частину квартири [ADDRESS] . Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 81789403 від 03.03.2017 року за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-152 від 01.03.2017 року, виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] . Також з матеріалів Спадкової справи № 146/2016 вбачається, що постановою нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори від 16.05.20118 року позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва після померлої матері [PERSON] було відмовлено з причин того, що заявником не було надано документів, які б підтверджували право власності спадкодавця [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , а отже на теперішній час оформити спадщину після смерті матері позивач у позасудовому порядку не має можливості, у зв`язку з чим вимушений був звернутись з вказаним позовом до суду. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об`єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У зв`язку з відсутністю у позивача оригіналів правовстановлюючих та технічних документів на квартиру [ADDRESS] , а також у зв`язку з тим, що за своє життя мати [PERSON] не оформила своєї частки на належну їй за законом після смерті чоловіка [PERSON] частину вказаної квартири, позивач [PERSON] не може зареєструвати за собою право власності на частину вказаної квартиру в порядку спадкування за законом після смерті матері. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають у задоволенню.

Outcome: approved