Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього боргу в сумі 1525 гривень, пені у розмірі 3050 гривень та судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що 12 березня 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір безпроцентної позики на суму 1525 гривень із терміном повернення до 12 квітня 2013 року. Він передав відповідачу кошти, а останній написав йому боргову розписку. Незважаючи на взяті на себе зобов'язання, відповідач борг не повертає, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Станом на 28 жовтня 2013 року заборгованість відповідача становить: - 1525 гривень - основний борг; - 3050 гривень - пеня за несвоєчасне повернення позики. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 32, 33) в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 12 березня 2013 року між сторонами було укладено договір безпроцентної позики на суму 1525 гривень із терміном повернення до 12 квітня 2013 року (а.с. 4). На підтвердження своїх позовних вимог щодо укладення зазначеного договору позики, [PERSON] надав суду копію розписки [PERSON] (а.с. 5). З позову вбачається, що [PERSON] борг не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Встановлено, що відповідно до розписки від 12 березня 2013 року [PERSON] має повернути [PERSON] 1525 гривень, тобто стягненню з відповідача підлягає зазначена сума. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 3050 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до п. 6 договору позики в разі прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 50 % від неповерненої суми позики, а також позикодавець вправі нараховувати пеню в розмірі 1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення. Позивачем нарахована пеня в розмірі 3050 гривень. Нарахована сума пені перевищує розмір основного зобов'язання за договором позики - 1525 гривень. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає за можливе застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки (пені) до суми основного зобов'язання з 3050 гривень до 1525 гривень. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок.

Outcome: partial