Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

У квітні 2021 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Добропільський міський центр соціальних служб, про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та просять стягнути аліменти з [PERSON] , на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. А малолітнього [PERSON] , [INFO] , передати під опіку Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради для проведення заходів соціально - правового захисту його прав та інтересів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що малолітній [PERSON] , [INFO] , з 12 червня 2020 року і по теперішній час тимчасово перебуває в Центрі соціально - психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради та навчається у 1 класі Добропільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 19 Добропільської міської ради. Під час інспектування родини 12 червня 2020 року було встановлено, що малолітній [PERSON] , проживає разом із мамою та бабусею, які систематично перебувають у стані алкогольного сп`яніння. Мати - [PERSON] , [INFO] , протягом 7 (семи) місяців не встає з ліжкка у зв`язку із недіагностованою хворобою, тому що не зверталась до лікаря, бабуся також має проблеми зі здоров`ям. Мати не може задовольнити потреби дитини, коштів на її утримання не має, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не здійснює відповідний нагляд за дитиною, не займається її вихованням, за місцем реєстрації умови для проживання дитини відсутні. За час перебування [PERSON] у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради мати жодного разу не відвідувала сина. Громадянка [PERSON] надала згоду на влаштування малолітнього сина [PERSON] до центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради. [PERSON] надавались рекомендації щодо підвищення рівня виховного потенціалу матері, ведення домашнього господарства, дотримання здорового способу життя, профілактики вживання алкоголю, роз`яснено алгоритм дій та заходів, в результаті яких дитина може бути повернена до родини, але на зауваження та поради спеціаліста, який здійснював соціальний супровід родини, не реагувала, плану супроводу не дотримувалася, життям та станом здоров`я дитини не цікавиться, від допомоги в оформленні групи інвалідності відмовляється, не прагне долати складні життєві обставини. Від влаштування до реабілітаційного центру чи на лікування відмовлялася. [PERSON] не намагається змінити своє відношення до сина. За час перебування дитини у центрі не пройшла лікування з метою одужання чи отримання групи інвалідності, та оформлення допомоги на дитину одинокій матері. Родина [PERSON] виведена з під соціального супроводу без досягнення результату. Бабуся хлопчика - [PERSON] , [INFO] , пенсіонерка, отримує пенсію за віком у розмірі 1765,33 грн. щомісяця. На ці кошти неможливо забезпечити базові потреби дитини, гармонійний розвиток дитини. Відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради, з метою соціального захисту дитини та приведення документів у відповідність чинного законодавства, вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з чим звернулись в суд з вказаним позовом. Представник Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради в судове засідання не з`явилась. Проте, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи Добропільського міського центру соціальних служб в судове засідання не з`явилась. Проте, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Зважаючи на те, що учасники процесу в судове засідання не з`явилися, суд враховує вимоги ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 лютого 2014 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.8) Відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 09 вересня 2020 року. (а.с.34) [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою [ADDRESS] з 21 лютого 2014 року, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 06 січня 2021 року. (а.с.10) Мати хлопця [PERSON] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 01 червня 2001 року, що підтверджується інформацією, наданою відділом реєстрації Добропільської міської ради від 16 січня 2021 року, записами в паспорті громадянина України [PERSON] та довідкою про реєстрацію місця проживання від 20 січня 2021 року (а.с.22-25) Згідно характеристики на [PERSON] наданої головою правління [PERSON] по [ADDRESS] , [PERSON] зарекомендувала себе, як особа, яка зловживає алкогольними напоями, вихованням дитини не займається, умови проживання незадовільні. (а.с.26) Відповідно до Наказу начальника Служби у справах дітей Добропільської міської ради № 85 від 12 червня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , зараховано до центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради. (а.с.20) З 12 червня 2020 року по теперішній час [PERSON] , [INFO] , перебуває в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради, що підтверджується довідкою центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради від 14 січня 2021 року. (а.с.13) [PERSON] , [INFO] , навчається в 1 класі Добропільської ЗОШ І-ІІІ ступенів№19, що підтверджується психолого-педагогічною характеристики, довідкою та характеристикою Добропільської ЗОШ І-ІІІ ступенів№19. (а.с.14-16) Під час перебування [PERSON] в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради мати хлопчика [PERSON] його не відвідувала, не цікавилась його життям, здоров`ям у телефонному режимі, що підтверджується інформацією центру від 22 жовтня 2020 року, 04 січня 2021 року. (а.с.19, 27) Відповідно до Наказу начальника Служби у справах дітей Добропільської міської ради № 90 від 07 липня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дитину, яка проживає в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. (а.с.20) 23 червня 2020 року, за сприянням фахівця центру, [PERSON] була розміщена в стаціонар неврологічного відділення КНП «Добропільська ЛІЛ». Після проведення обстеження та лікування виписана 04 липня 2020 року. [PERSON] систематично перебуває в стані алкогольного сп`яніння разом зі своєю матір`ю. Від допомоги в оформленні групи інвалідності відмовляється. На зауваження спеціаліста, який здійснює соціальний супровід не реагує, плану супроводу не дотримується. (а.с.39) Згідно інформації, наданої Добропільським міським центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 07 липня 2020 року в ході візиту в родину 06 липня фахівцем центру було виявлено, що мати перебувала в стані алкогольного сп`яніння, у квартирі брудно. [PERSON] палить лежачи в ліжку, присутній неприємний запах. 07 липня здійснений повторний візит, але мати знову була в стані алкогольного сп`яніння. З матір`ю проведені бесіди щодо ведення здорового способу життя. (а.с.42) [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується постановами Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2020 року та 25 січня 2021 року. (а.с.31) Рішенням служби у справах дітей Добропільської міської ради від 23 жовтня 2020 року, вирішено не повертати [PERSON] на виховання до матері [PERSON] . Залишити малолітнього у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради. (а.с.33) Згідно висновку КНП «Добропільський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добропільської міської ради про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 27 січня 2021 року, [PERSON] здоровий. Не потребує медико-педагогічної, медико-соціальної корекції. (а.с.11) Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання родини [PERSON] від 09 квітня 2021 року, комісія вважає недоцільно на даний момент повернення дитини в родину. Рекомендовано матері оформити інвалідність, придбати письмовий стіл, холодильник. (а.с.37) Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання родини [PERSON] від 09 квітня 2021 року, мати надала згоду на влаштування дитини до ЦСПРД Добропілсьької міської ради. Родину взяти на соціальний супровід. (а.с.38) Згідно висновку виконкому Добропільської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від 09 квітня 2021 року виконком Добропільської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянку [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.5-6) Звертаючись до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, позивач посилався на те, що відповідач ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дитини. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ч. 4 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р.) Як встановлено судом, [PERSON] займалась вихованням хлопчика, хоча на даний момент не цікавиться ні життям дитини, ні здоров`ям, ні успіхами в навчанні, не допомагає в його утриманні. З огляду на викладені обставини вбачається, що відповідач [PERSON] не у повні мірі виконує свій материнський обов`язок до сина, однак, при цьому, не втратила інтересу до нього, має можливість виховувати його, враховуючи доведеність певних намагань відповідачки проявити турботу про дитини, та змінити своє відношення до її виховання, а також врахувавши інтереси малолітнього [PERSON] , який повинен рости під опікою і відповідальністю своєї матері, і у всякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, та те, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову про позбавлення відповідачку батьківських прав, враховуючи обставини справи, інтереси дитини, та з метою захисту останнього, враховуючи, що повернення дитини в сім`ю є передчасним та на даний час становить небезпеку для його життя, здоров`я і морального виховання, суд вважає за необхідне відібрати малолітнього [PERSON] від його матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Як передбачено ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно із ч. 3, 4 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 180 ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. ст. 181, 182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як передбачено ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. З огляду на викладені обставини, та з урахуванням того, що дитина передається під опіку Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради, а позивач звертався до суду, крім іншого, з вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , суд вважає за необхідне дані позовні вимоги задовольнити та стягнути із відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини, які перераховувати на особистий рахунок дитини, який відкритий на підставі договору№19703898106 про відкриття мешканцю дитячого закладу поточного рахунку в національній валюті для його обслуговування від 15 січня 2021 року. (а.с.17-18)

Outcome: partial