Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в результаті домовленості з [PERSON], який пообіцяв посприяти у отриманні його дружиною [PERSON] банківського кредиту, 11 січня 2011 року він здійснив переказ через Пирятинське відділення ПГРУ ПАО КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 36 000 грн на рахунок відповідача [PERSON], реквізити якого йому були вказані [PERSON] Проте, [PERSON] не виконав обіцяного, в результаті чого 23.03.2011 року відповідач перерахував на рахунок його дружини частину коштів у сумі 6 000 грн, а у поверненні решти коштів відмовив. Рішенням Пирятинського районного суду від 17 травня 2013 року встановлено, що неповернуті відповідачем кошти в розмірі 30 000 є спільною сумісною власністю позивача та його дружини та стягнуто на її користь з відповідача половину неповернутих коштів у сумі 15 0000 грн. Вказаним судовим рішенням також встановлена відсутність будь-яких правових підстав набуття відповідачем спірних коштів. Після цього позивач неодноразово звертався до відповідача [PERSON] з вимогами про повернення цих коштів, але до цього часу кошти йому не повернуті. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просив стягти з відповідача на свою користь безпідставно отримані ним кошти в сумі 15 000 грн та стягти судові витрати. Представник відповідача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, посилаючись на те, що відповідач отримав спірні кошти на підставі певних домовленостей з позивачем та [PERSON], тому доказів того, що вони отримані відповідачем без правової підстави, немає. У зв'язку з цим вважає, що вимоги позивача про повернення йому безпідставно отриманих коштів є необґрунтованими. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини: У січні 2011 року [PERSON] домовився з [PERSON]., який пообіцяв посприяти йому у отриманні банківського кредиту на ім'я його дружини [PERSON] Для цього необхідно було внести на рахунок банківської установи 10 % від суми кредиту у якості авансу. Гроші у сумі 36 000 грн [PERSON] 11.01.2011 року перерахував на картку [PERSON], реквізити якої йому вказав [PERSON], що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» (а. с.5). Після перерахування коштів на рахунок [PERSON] минуло понад 3 місяці, проте обіцяний кредит [PERSON] так і не отримала, тому почала вимагати від чоловіка, щоб він домагався повернення перерахованих відповідачу коштів. 23.03.2011 року [PERSON] отримала від відповідача на свій рахунок частину коштів у сумі 6000 грн, решту коштів [PERSON] до цього часу так і не повернув. [PERSON] звернувся до правоохоронних органів із заявою щодо вчинення відносно нього протиправних дій громадянами [PERSON] та [PERSON] За результатами перевірки постановою начальника СДСБЕЗ Пирятинського РВ УМВС України у Полтавській області від 29 червня 2012 року відмовлено у порушенні кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 КК України відносно цих осіб на підставі п.2 ст. 6 КПК України (відмовний матеріал №856 по заяві громадянина [PERSON] від.18.06.2012). Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 травня 2013 року, яке набрало законної сили 28.05.2013, встановлено, що неповернуті відповідачем [PERSON] кошти в розмірі 30 000 є безпідставно ним набутими та належать на праві спільної сумісної власності позивачу та його дружині [PERSON] Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] половину неповернутих коштів у сумі 15 0000 грн (а.с.6-8). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно, встановлені вказаним судовим рішенням обставини підстав набуття [PERSON] належних позивачу коштів є встановленими та не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу (далі -ЦК ) України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2) Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. У ході судового розгляду встановлено, що правовідносини, які виникли між позивачем [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON], не врегульовані спеціальними нормами цивільного права та не носять характер договірних зобов'язань. Набуття відповідачем спірних коштів було результатом домовленостей [PERSON] та [PERSON], підстава отримання яких згодом відпала. Отже, суд дійшов висновку, що наразі правових підстав набуття відповідачем спірних грошових коштів немає , тому вони підлягають поверненню їх власникам. Статтею 370 ЦК України визначено, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи, що вказані кошти є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], половина яких була присуджена рішенням Пирятинського районного суду від 17.05.2013 на користь дружини позивача [PERSON], суд вважає установленим, що власністю [PERSON]. є половина спільних коштів подружжя, які були перераховані ним на рахунок відповідача [PERSON] , у розмірі 15 000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з викладеним, на користь позивача повинні бути присуджені понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved