Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 29.05.2013 року №2-н/756/315 з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] було стягнуто аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . З часу винесення судового наказу погіршився стан здоров'я позивача, на її у триманні дитина, житло дитини, додаткові витрати на розвиток дитини. Витрати на прожитковий мінімум дитини мають нерівний розподіл: 70% з матері і 30% з батька. Такі обставини, на думку [PERSON], визначені ст. 192 СК України як правова підстава для позову одержувача аліментів про збільшення їх розміру. Крім того, батько не сплачує присуджених аліментів, з дитиною не спілкується, взагалі не приймає участі у вихованні та розвитку сина. За твердженням позивача факт батьківства [PERSON] не лише не приносить визначеної законом користі для дитини, але й істотно погіршує життєві можливості дитини, в тому числі виїзду за кордон. За таких обставин, позивач просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO]. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. При цьому, в судовому засіданні позивачем не повідомлено свого реального місця проживання та місця проживання дитини, лише акцентовано увагу суду на тому, що дитина має житлові права в Оболонському районі м. Києва. Відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи за зазначеною позивачем адресою. Представник служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації довів суду у письмовій заяві, що [PERSON] та [PERSON] [INFO] не проживають за адресою місця реєстрації [ADDRESS]. З огляду на зазначене та положення постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» рекомендували з'ясувати фактичне місце проживання дитини та залучити до розгляду справи в якості третьої особи, орган опіки та піклування за територіальною належністю, в тому числі за для можливості підготовки висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав батька дитини. В судовому засіданні обговорено питання можливості та доцільності залучення до участі у справі у якості третьої особи служби у справах дітей за місцем реального проживання [PERSON], [INFO] та отримання висновку щодо доцільності позбавлення батька дитини батьківських прав. При цьому, позивач категорично відмовилась від вирішення даного питання, ініціювала неодноразові заяви про відвід головуючому та зазначила, що у справі фігурують належні сторони і достатньо доказів для вирішення її позову по суті. За таких обставин, з огляду на позицію позивача, суд вважає можливим розгляд справи за наявного складу сторін та третіх осіб за відсутності осіб, які не з'явились в судове засідання та повідомлялись про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 29.05.2013 року №2-н/756/315 задоволено заяву [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших, передбачених Сімейним кодексом України випадках. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У ч. 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення. При цьому, ст. 192 СК України не передбачає можливості повторного стягнення аліментів у більшому розмірі. За ст. 77, ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підтвердження погіршення свого стану здоров'я [PERSON] надала копію консультативного висновку спеціаліста Київського міського консультативного діагностичного центру від 30.07.2015 року. При цьому, позивачем не подано жодного доказу на підтвердження часу виникнення хвороби, її виявлення після винесення судового наказу про стягнення аліментів, здійснення лікування і реальних додаткових витрат у зв'язку із цим. За таких обставин, на думку суду, консультативний висновок спеціаліста діагностичного центру за відсутності інших медичних документів з відображенням історії хвороби не є належним і допустимим доказом на підтвердження збільшення розміру аліментів. У відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року внесено зміни у ч. 2 ст.182 СК України, за якою мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на зазначене, суд вважає можливим, у даному випадку,

Outcome: partial