Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просили визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 22.11.2001 року між ними та відповідачами на Універсальній біржі „РОНА та визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру по 1/3 частці за кожним з них. В обґрунтування своїх вимог посилались на те, що 22 листопада 2001 року між [PERSON], який діяв від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] і [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був укладений Договір № 1/519 купівлі-продажу квартири № 10, розташованої в місті Миколаєві по вулиці Артема, 54. Зазначена квартира належала відповідачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 89/К від 22.11.2001 року, виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської Ради, та зареєстроване Миколаївським МБТІ від 22.11.2001 року за реєстровим № 5212. Договір купівлі-продажу був укладений на Універсальній біржі „РОНА. Квартира була придбана за 1700 гривень, гроші були отримані відповідачами до реєстрації договору, квартира належить їм в рівних частинах, проте частки в договорі визначені не були. Вказаний договір купівлі-продажу ними був зареєстрований в ММБТІ 29.11.2001 р. за реєстровим № 5212. Працівники біржі завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. Оскільки вони не мають можливості розпорядитися купленою ними на законних підставах у свій час квартирою, тому що не дотримане діюче на даний момент законодавство- договір не посвідчений нотаріально- вони вимушені звернутися до суду. Посилаючись на наведене, просили позов задовольнити: визнати зазначений договір дійсним та визнати за кожним з них право власності на 1/3 частку вказаної квартири, що перебуває у спільній сумісній власності. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в заяві та просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відносно відповідача [PERSON] провадження у справі було закрите у зв'язку з його смертю. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання був сповіщений через оголошення в газеті Рідне Прибужжя, а тому вважається повідомленим належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Універсальна біржа „РОНА - в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, ніяких заяв до суду не надав. Вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22 листопада 2001 року між [PERSON], який діяв від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] і [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був укладений договір № 1/519 купівлі-продажу квартири № 10, розташованої в місті Миколаєві по вулиці Артема, 54, на Універсальній товарній біржі „РОНА та зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №1/519 від 22.11.2001р. 29.11.2001 р. право власності на зазначену квартиру було зареєстровано на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] в Миколаївському МБТІ за реєстровим № 5212. Зміна прізвищ [PERSON] на Квашенко і [PERSON] на Савельєву підтверджується свідоцтвами про шлюб серії І-ФП № 085661 та серії І-ФП № 094863 відповідно. Правочин обома сторонами повністю виконаний: відповідачами квартира була звільнена, передані ключі, вони знялися з реєстрації за вказаною адресою; позивачами була здійснена реєстрація за вказаною адресою, оплачувалися комунальні платежі. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін правочину не заявляв. Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред.1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р. Крім того, статтею 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. А стаття 357 ЦК України визначає, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Тому на підставі ст.357 ЦК України суд приходить до висновку, що за кожним з позивачів необхідно визнати право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], що перебуває у спільній сумісній власності. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved