Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У листопаді 2015 р. [PERSON] звернулася до суду із позовом, яким просила зобовязати відповідачку не чинити будь-яких перешкод у користуванні житловим будинком №101 по вул. 12 Лінія в м. Миколаєві та ухвалити рішення, яким визначити порядок користування цим житловим будинком для сторін відповідно до їх ідеальних часток таким чином: позивачці з часткою 5/6 виділити в користування приміщення: 1-1 коридору, 1-2 житлову кімнату, 1-3 житлову кімнату, 1-4 житлову кімнату, 1-5 комора, 1-9 комора, а відповідачці з частковою 1/6 виділити у користування приміщення: 1-6 житлову кімнату, 1-7 санвузел. Позов обґрунтувала тим, що за договором дарування від 02 червня 2015 р. її мати [PERSON] подарувала їй ? частину спірного житлового будинку на її користь, а 11 серпня 2015 р. подарувала їй ще 1/3 частину будинку, яку успадкувала після смерті 08 грудня 2014 р. свого сина та брата позивачки [PERSON] Відповідачка є вдовою покійного [PERSON] і прийняла спадщину у вигляді 1/6 частини спірного житлового будинку. Посилаючись на те, що порядок користування житловим будинком відповідно до ідеальних часток не визначався, а відповідачка, з якою склалися неприязні відносини, одноосібно користується зі співмешканцем житловим будинком та виділила для проживання її матері [PERSON] дві кімнати, чим їй створюються перешкоди в користуванні власності, то вона бажає їх усунути шляхом визначення порядку користування спірним будинком відповідно до ідеальних частин. В судовому засіданні позивачка з представником позовні вимоги підтримали. Пояснили, що бажають визначити порядок користування відповідно до ідеальних часток лише стосовно житлового будинку, не включаючи до визначення порядку надвірні господарські та побутові споруди та будівлі, від проведення експертизи для визначення порядку користування житловим будинком по ідеальним частинам відмовилися, оскільки вважали, що розрахунок згідно ідеальних часток слід вести від площі. Просили усно залишити надвірні побутові та господарські будівлі та споруди в спільному користуванні. Відповідачка з представником позов просили не задовольняти, посилаючись на наявність спору щодо розміру ідеальних частин в праві власності на спірний житловий будинок. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, свідків, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Після смерті 08 грудня 2014 р. [PERSON] відкрилася спадщина, яку прийняли вдова [PERSON] подавши відповідну заяву до нотаріальної контори та мати спадкодавця [PERSON], яка прийняла спадщину, оскільки проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, на користь [PERSON] від спадщини відмовився син спадкодавця [PERSON] Згідно свідоцтва оформленого на імя [PERSON] державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори 05 серпня 2015 р. спадщиною [PERSON] була ? частина у праві спільної частикової власності на житловий будинок по вул. 12 Лінія, 101 в м. Миколаєві, належної [PERSON], яка померла 20 квітня 2005 р., спадкоємцем за заповітом якої був [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Цим свідоцтвом були визначені спадкоємці за законом: вдова [PERSON] на 1/3 частину спадщини та мати спадкодавця на 2/3 частини з урахуванням 1/3 частини від якої відмовився син померлого [PERSON] на її користь. [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на своє імя не отримала. Згідно копії договору від 02 червня 2015 р., [PERSON] подарувала [PERSON] ? частину житлового будинку по вул. 12 Лінія, 101 в м. Миколаєві, яка належала їй на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2006 р. (а.с.9,10). У відповідності до копії договору дарування від 11 серпня 2015 р. [PERSON] подарувала [PERSON] належні їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 серпня 2015 р. 2/6 частин житлового будинку. Згідно довідки з державного реєстру речових прав від 15 березня 2016 р. [PERSON] належить 2/6 частин житлового будинку на підставі нотаріального договору дарування посвідченого 11 серпня 2015 р. та ? частина на підставі договору дарування від 02 червня 2015 р. Право власності відповідачки на частину спірного будинку не зареєстроване. Допитані свідки [PERSON] (син відповідачки), [PERSON] (проживає з відповідачкою однією сімєю) суду пояснили, що позивачка в будинку не проживає, а вимагає звільнити половину, яка належить [PERSON] Суд вважає позовні вимоги такими, що не ґрунтуються на належному правовому способі захисту. Позивачка за змістом позову просила покласти на відповідачку зобовязання не чинити будь-яких перешкод у користуванні житловим будинком шляхом визначення порядку користування житловим будинком посилаючись на положення ст. 391 ЦК України. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Спільним майном в даному випадку окрім житлового будинку літ. А згідно технічного паспорту від 09 жовтня 2015 р. та довідки БТІ від 28 липня 2015 р. в спадковій справі, є ще й певні надвірні та господарські споруди та будівлі, які є складовою головної речі - будинку та які не є самочинно побудованими і враховуються при розрахунку ідеальної частини співвласників у відповідності до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна затвердженою наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства від 18 червня 2007 р. за № 55. Визначення порядку користування будинку між співвласниками без визначення порядку користування прилеглих споруд та будівель призведе до порушень вимог ст. 358 ЦК України щодо надання у користування тієї (тобто всієї) частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, оскільки закон не передбачає можливості визначення порядку користування спільним майном вибірково по складовим. Тому цей позов не ґрунтується на законі і задоволенню не підлягає. Однак позивачка не позбавлена можливості захистити свої права в належний правовий спосіб. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачці не відшкодовуються.

Outcome: dismissed