overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 25 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області, актовий запис № 127. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO] Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. З жовтня 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Дитина мешкає разом з матір'ю. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має. Після розірвання шлюбу дитина буде мешкати разом з матір'ю. Судом також з'ясовано той факт, що після розірвання шлюбу позивачка має намір залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

У липні 2016 року, позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з 01 березня 1975 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають двох повнолітніх дітей. Прожив з чоловіком на протязі одинадцяти років на Кубі, вона зрозуміла, що подальше спільне життя не має ніякого майбутнього, тому у 1982 році вона разом з дітьми переїхала проживати в Україну. З 1986 року з відповідачем мешкають окремо, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. На даний час кожен з них має інші сімї, тому вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач через канцелярію суду направила заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, при цьому вказала, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач відповідно до Запиту про надання правової допомоги був завчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, останньому вручено позовну заяву та додані до неї документи. Відповідач [PERSON] Андрес до суду не прибув, заяви про розгляд справи у його відсутність, або про відкладення судового розгляду, до суду не надійшло. З урахуванням належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 76 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 01 березня 1975 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Жовтневим районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 251 (копія свідоцтва про шлюб, а.с. 5). Від шлюбу подружжя мають двох дітей, які на даний час досягли повноліття. Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припиненні у 1986 році, з вказаного часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. За час окремого проживання, сторони вже мають інші сімї, тому спроб примирення не було, позивач вважає неможливим збереження шлюбу. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 березня 1986 року, мають двох неповнолітню дітей. Фактично шлюбні відносини припинені у січні 2011 року, причиною розпаду сімї стало те, що вони мають різні погляди на життя, що призводило до постійних сварок, в результаті було втрачено почуття любові та поваги. За таких обставин вважає подальше життя з відповідачем неможливим, тому просить шлюб розірвати. У судове засідання сторони не прибули. Позивач направила суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. При цьому наполягала на постановленні по справі заочного рішення. Відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причину не явки суду не повідомив. Проаналізувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 22 березня 1986 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом РАГС м. Нягань Тюменської області, про що зроблено актовий запис № 86 (копія свідоцтва про шлюб а.с. 4). Від шлюбу подружжя мають двох неповнолітніх дітей, спору про їх подальше місце проживання у сторін немає. Судом встановлено, з січня 2011 року сторони не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного. Причиною розпаду сімї стало те, що сторони мають різні погляди на життя, що призводило до постійних сварок, в результаті втрачені почуття любові та поваги один до одного, тому подальше збереження сімї позивач вважає неможливим. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №42 від 10 червня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу спільно не проживають, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено, спільного господарства не ведуть. За таких обставин шлюб між позивачкою та відповідачем носить лише формальний характер. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Хижа». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2006 року. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що постійно виникали сварки та конфліктні ситуації, тривалий час спільно не проживають. Ухвалою Деражнянського районного суду від 23 вересня 2016 року сторонам надавався термін для примирення строком на три місяці, однак сторонами не було досягнуто мети збереження шлюбу. Судовий збір в силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідача - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, відповідно підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Під час розгляду справи у суду позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходів) щомісячно, на її користь, до повноліття дочки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, мають дочку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, мешкають окремо, неповнолітня дитина залишилась проживати разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу не надає, що є обтяжуючим фактором для позивача. Позивач не працює, є інвалідом ІІІ групи, не працює, тому коштів на утримання дочки не вистачає, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити посилаючись на підстави викладені у позові. Відповідач уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, який укладено 12 червня 2015 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 353 (а.с. 4). Від шлюбу подружжя мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вказане підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 3). На даний час сторони подружні відносини не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Неповнолітня дитина проживає з матір'ю, позивачкою по справі та перебуває на її утриманні. Позивач не працює, є інвалідом ІІІ групи, тому не в змозі самостійно забезпечувати та утримувати неповнолітню дитини. Відповідач матеріальну допомогу у добровільному порядку не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, відповідач є працездатним, аліментних стягнень на користь третіх осіб не має, при цьому позов визнав, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини у зазначеному позивачем розмірі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь держави судовий збір по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

У липні 2016 року позивач пред'явила дійсний позов. В обґрунтування вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але з липня 2016 року вони з відповідачем мешкають окремо. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею і перебуває на її повному утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову . Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що 08.12.2004 р. Преображенською сільською радою Сватівського району Луганської області зроблено актовий запис №7 (а.с.3). Дитина проживає з позивачкою, за адресою: [ADDRESS], про що свідчать дані довідки № 363 від 18.07.2016 року (а.с.7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причиною звернення позивачки до суду стала відмова відповідача у наданні матеріальної допомоги у добровільному порядку. Згідно ч.3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому суд також враховує, що відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів за жодних обставин не може бути менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведеного, беручи до уваги всі обставини, які мають істотне значення для вирішення справи, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про задоволення позову і вважає за можливе визначити розмір аліментів - 500 грн. щомісячно. У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

У липні 2016 року позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення завданої майнової шкоди в сумі 492 677,93 грн. та судових витрат у розмірі 7391,00 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

У липні 2016 року представник ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] 685 420,90 гривень заборгованості за кредитним договором № 700005209 від 09.04.2008 року. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, за якою просив розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог даного позову, що зумовлює необхідність його задоволення, виходячи з наступного. 09.04.2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7000052, відповідно до якого банк надав кредитні кошти у розмірі 51 016,64 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, терміном до 10.04.2015 року. За підстав неналежного виконання умов вказаного договору, рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 07.07.2011 року з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 7000052 від 09.04.2008 року в сумі 1 365 142,75 гривень. Оскільки, відповідачем рішення суду не виконується, то банком продовжуються нараховуватись відсотки за користування кредитними коштами та пеня, відповідно до умов кредитного договору, на що вказує розрахунок заборгованості. Згідно з розрахунком, заборгованість за кредитним договором, що виникла за період з 07.07.2011 року по 19.04.2016 року по відсоткам складає 685 420,90 гривень. Суд, вважає наведені дії позивача такими, що відповідають вимогам законодавства. Так, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги даного позову є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У разі задоволення позову судові витрати, понесені позивачем, відповідно до статті 88 ЦПК України мають бути йому компенсовані відповідачем. На підставі вказаних в рішенні норм закону,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

У липні 2016 року представник позивача за довіреністю [PERSON], звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 10.11.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві (актовий запис № 1402) між нею та [PERSON] посилаючись на фактично припинені шлюбні відносини. Від шлюбу спільних дітей не мають. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримує та просить його задовольнити. Пояснив, що з відповідачем позивачка проживала нетривалий час, після чого більше двох років проживає окремо. [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи належним чином, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності проти позову не заперечує. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.11.2012 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві зроблено актовий запис № 1402 та видано відповідне свідоцтво (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Із позовної заяви та пояснень представника позивача вбачається, що сторони неповнолітніх дітей не мають, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

У липні 2016 року Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] ПриватБанк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування предявлених позовних вимог представник позивача вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору від 17 грудня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 гривень. Разом з тим, у порушення зобовязань по укладеному кредитному договору відповідач договір не виконує. У звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 03 травня 2016 року становить 12165,09 гривень з яких: 7498,37 гривень тіло кредиту; 1885,57 гривень відсотки за користування кредитом; 3042,92 гривень пеня; 850,00 гривень штрафи; 500,00 гривень штраф /фіксована складова/; 555,48 гривень штраф /процентна складова/. Добровільно повертати заборгованість відповідач не бажає. Просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з'явився. У поданому суду клопотанні просить справу розглянути у їх відсутність. Предявлені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився. Судом про день, час та місце слухання справи повідомлений. Суду про поважність причини неявки у судове засідання не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, із кредитного договору від 17 грудня 2013 року вбачається, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 гривень. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач припинив виконувати умови та зобовязання по кредитному договору, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 03 травня 2016 року становить 12165,09 гривень з яких: 7498,37 гривень тіло кредиту; 1885,57 гривень відсотки за користування кредитом; 3042,92 гривень пеня; 850,00 гривень штрафи; 500,00 гривень штраф /фіксована складова/; 555,48 гривень штраф /процентна складова/. Відповідно до ст.526 ЦК України Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.527 ЦК України Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Добровільно повертати кредит відповідач не бажає та на вимоги про дострокове повернення кредиту не реагує. Відповідно до ст.530 ЦК України Якщо у зобовязанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Відповідно до ст.1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. У судовому засіданні також встановлено, що відповідач від виконання укладеного кредитного договору ухиляється, зобовязання по договору не виконує, заборгованість добровільно повертати не бажає. При таких обставинах, оцінюючи всі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved