Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень зазначив, що з 05.08.1972 р. по 04.04.1997 р. перебував у шлюбі з [PERSON] У 1973 році в якості члена сім'ї [PERSON] поселився в жилий будинок [ADDRESS] і набув право користування жилою площею у цьому будинку. На час його вселення власниками будинку були батьки відповідача, а після їх смерті у 2008 році власником будинку стала [PERSON] Відповідач чинить йому перешкоди і фактично унеможливлює користування житлом. З наведених підстав позивач просив визначить порядок користування житловим будинком, виділити йому в користування житлову кімнату площею 12,8 м2, позначену на плані під №1-7, залишити в загальному користуванні прихожу №1-1, кухню №1-2, санвузол №1-3, коридор №1-4. (а.с. 1-2,147) Відповідач позов не визнала, посилаючись на неможливість спільного проживання в одному будинку з позивачем у зв'язку з систематичним порушенням ним правил співжиття. У зустрічному позові [PERSON] просила виселити [PERSON] з належного їй на праві власності жилого будинку з тих підстав, що позивач систематично пиячив, бив її, порушував громадський порядок, вів аморальний спосіб життя, порушує правила співжиття, а численні заходи запобігання та громадського впливу виявились безрезультатними. В судовому засіданні [PERSON] зустрічний позов підтримала. Позивач зустрічний позов не визнав, посилаючись, що він не обґрунтований. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позови не підлягають задоволенню з наступних підстав. В порядку спадкування [PERSON] 09.10.2008 р. набула право власності на жилий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 77-78) Статтею 156 ЖК України визначено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. З наведених положень закону слідує, що саме власником жилого будинку, а не судом, має визначатися житлове приміщення, яким мають право користуватися члени його сім'ї, у тому числі і колишні члени його сім'ї. Сторони у справі колишнє подружжя. Позивач вселився в жилий будинок в якості члена сім'ї колишнього власника цього будинку і набув право користування жилим будинком. Угоди про порядок користування житловими приміщеннями між сторонами не було укладено. При цьому позивач не є власником жилого будинку і не праві вимагати встановлення порядку користування житловими приміщеннями у будинку. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] безпідставні і задоволенню не підлягають. Згідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Статтею 116 ЖК України встановлено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Ніяких допустимих доказів того, що позивача за порушення правил співжиття застосовувались заходи запобігання і громадського вплаву відповідач суду не надала, а тому суд приходить до висновку, що зустрічний позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed