Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом після уточнення якого просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору сумі 4173,86 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.08.2007 між сторонами було укладено договір № NKXRRС09900046, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10846,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 12,00 відсотків річних. Станом на 17.09.2014 грошові зобов'язання відповідач не виконав внаслідок чого утворилася заборгованість, яка, за вирахуванням заборгованості стягнута рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.09.2013, становить 4173,86 грн та складається із пені. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити, проти заочного вирішення справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надав. У відповідності до статтей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.08.2007 між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено договір, який оформлено заявою позичальника № NKXRRС09900046, яка разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») (Стандарт) та Тарифами банку складають кредитно - заставний договір, що обумовлено умовами заяви. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 10846,00 грн., зі сплатою 1,0 відсотків місячних з кінцевим терміном повернення по 15.08.2010. Станом на 17.09.2014 грошові зобов'язання відповідач не виконав внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 87688,61 грн., яка складається з 10846,00 грн. заборгованості по кредиту, 26293,38 грн. - процентам, 7592,20 грн. - комісії, 38305,19 грн. пені та штрафів 500,00 грн. (фіксована частина) і 4151,84 грн. (процентна складова). Вказана заборгованість частково стягнута рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.09.2013, яким стягнуто з відповідача 10846,00 грн. заборгованості по кредиту, 26293,38 грн. - процентам, 7592,20 грн. - комісії, 33591,33 грн. пені та штрафів 500,00 грн. (фіксована частина) і 3916,15 грн. (процентна складова). Так як основна заборгованість стягнута рішенням суду та відповідачем не погашена, позивач просить стягнути з відповідача різницю в пені, яка складає 4173,86 грн. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Водночас, відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні питання про зменшення неустойки необхідно враховувати конкретну ситуацію, інтереси обох сторін та їх майновий стан сторін, ступінь виконання зобов'язання, причини неналежного виконання зобов'язання та форму вини боржника, співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення. З цього приводу Конституційний Суд України в рішенні від 11.07.2013 N 7-рп/2013 зазначив, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Враховуючи наведене та те, що основна заборгованість відповідача по кредитному договору стягнута іншим рішенням суду, яке по теперішній час не виконано, суд, зважаючи на інтереси обох сторін та засади цивільного судочинства як добросовісність і розумність, вважає за можливе зменшити розмір пені до 1 (однієї) гривні. У зв'язку із чим, позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості, яка складається з 1 гривні пені. Відповідно статті 88 ЦПК України пропорційно задоволеному позову (0,023 %) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 0,05 грн.

Outcome: partial