Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 3,12 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе с. Лютарка Ізяславського району Хмельницької області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер його дід [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина, до складу якої входить право на отримання земельної частки (паю) площею 3,12 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе с. Лютарка Ізяславського району Хмельницької області. [PERSON] за життя сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримував у зв`язку зі смертю, однак був внесений до списку громадян - членів КСП ім. Фрунзе, який є додатком № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 14 від 23 листопада 1995 року. Відповідно до Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» [PERSON] мав право на земельну частку пай у КСП ім. Фрунзе с. Лютарка Ізяславського району Хмельницької області. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син та батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] , не оформивши свої спадкові права на вказану земельну частку (пай). Тому [PERSON] , вказуючи на те, що він прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , з метою оформлення спадкового майна звернувся з вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 12 квітня 2021 року прийнято позову заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у даній справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19 травня 2021 року залучено до участі в даній справі в якості співвідповідача Плужненську сільську раду Ізяславського району Хмельницької області. Ухвалою суду від 28 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представники відповідачів Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області та Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області у судове засідання не прибули, надали суду письмові клопотання, у яких просили справу розглянути без їх участі, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечують. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, з`ясувавши позиції сторін та їх представників, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом ст.ст. 534, 548 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом об`єктивно встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Лютарською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 11 січня 1996 року, [PERSON] помер [INFO] . За життя 18 квітня 1992 року [PERSON] все своє майно заповів своїм синам [PERSON] та [PERSON] у рівних долях, що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Лютарської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Гончарук Г. М. та зареєстрованим у реєстрі за № 41. Після смерті [PERSON] в Ізяславській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 27-1998 на підставі заяви його сина та батька позивача [PERSON] . Син померлого [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою, в якій вказав, що спадщину після смерті свого батька не прийняв і на спадкове майно не претендує. 22 січня 1998 року державним нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори Шмигельською В. П. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину по заповіту на грошовий вклад з процентами і компенсаціями в філії ощадного банку № 2890/016 і житловий будинок з прибудовами, розташований у [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Плужненською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 26 жовтня 2001 року. 18 лютого 2000 року [PERSON] все своє майно заповів своєму сину [PERSON] , що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Гребенюк Л. М. та зареєстрованим у реєстрі за № 23. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Плужненською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 23 липня 1975 року, [PERSON] являвся батьком позивача. У відповідності до повідомлення завідувача Ізяславської державної нотаріальної контори Хмельницької області Ефендієвої А. П. від 22 квітня 2021 року № 393/01-16 та копії спадкової справи, наданої завідувачем Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом Вальчук І. І., вбачається, що в Ізяславській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за № 306/2002 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємця за заповітом - сина спадкодавця [PERSON] 02 липня 2002 року останньому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житлові будинки з надвірними будівлями, належні померлому. Донька померлого [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою, в якій вказала, що спадщину після смерті свого батька не приймала, в управління спадковим майном не вступала та до суду для продовження строку для прийняття спадщини звертатися не буде. Також судом встановлено, що колективному сільськогосподарському підприємству ім. Фрунзе с. Лютарка Ізяславського району Хмельницької області на підставі рішення Лютарської сільської ради від 14 березня 1995 року № 2 23 листопада 1995 року видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ № 14 площею 1361,9 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] зазначений у списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе, що додавався до вказаного Державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ № 14 від 23 листопада 1995 року, за № 376. Ця обставина також підтверджується довідкою Відділу в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 14 лютого 2018 року за № 31-22-0.25-105/101-18. У той же час, [PERSON] за життя не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Фрунзе, що підтверджується відомостями, наданими Відділом в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 28 травня 2021 року. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЗК України 1990 року, чинного на час існування спірних правовідносин, визначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно роз`яснень, викладених в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що засвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. В абзаці десятому пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) у землях КСП ім. Фрунзе с. Лютарка Ізяславського району Хмельницької області, оскільки він перебував у членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання землі, отримання державного акта на право колективної власності на землю, і був включений до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син та батько позивача [PERSON] , який не оформив своїх спадкових прав на вказану земельну частку (пай). У подальшому спадщину після смерті останнього прийняв позивач у справі [PERSON] , який і звернувся з даним позовом до суду, не маючи можливості оформити свої спадкові права. Тому, враховуючи те, що [PERSON] являється спадкоємцем за законом та за заповітом після смерті [PERSON] , прийняв спадщину в установленому законом порядку, суд вважає, що з метою захисту його прав слід визнати за ним право на земельну частку (пай), яка належала дідові та була успадкована його батьком. Водночас, як убачається з інформації, наданої Відділом в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 28 травня 2021 року, площа земельної частки (паю) по КСП ім. Фрунзе с. Лютарка Ізяславського району Хмельницької області становить 1,64 в умовних кадастрових гектарах, відтак позов слід задовольнити частково з урахуванням вказаних даних щодо розміру земельного паю. Отже, позов підлягає до задоволення частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial