Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

У квітні 2021 року до Оріхівського районного суду Запорізької області звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ТАЙМ» про стягнення заборгованості за договорами перевезення на загальну суму в розмірі 251070,00 грн. та судових витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилалися на те, що на підставі публічного договору з відповідачем позивачі уклали з ним ряд одноразових договорів, за якими відповідач зобов`язався доставити певні матеріальні об`єкти до пункту призначення та передати їх одержувачеві у визначеному відділенні ТОВ «ІН-ТАЙМ», а також надати додаткові послуги, а саме отримати від одержувача плату за доставлений вантаж та передати цю плату позивачам, як відправникам. Однак належні позивачам кошти так і не були їм перераховані відповідачем. У зв`язку із зазначеним позивачі змушені звернутись до суду за захистом своїх прав шляхом стягнення з відповідача вказаних сум. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 15.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 25.06.2021 року. Судове засідання 25.06.2021 року було відкладене у зв`язку із неявкою представника відповідача. В судове засідання представник позивачів не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, заяв з процесуальних питань також не надав, що в сукупності відповідно до ст. 280 ЦПК України є підставою для заочного розгляду справи, про що 22.07.2021 року була постановлена відповідна ухвала. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі публічного договору з ТОВ «ІН-ТАЙМ», в період часу з 03.01.2020 року по 26.02.2020 року позивачі відправили одержувачам (фізичним особам) різний вантаж на різну суму, а саме: - позивач [PERSON] на загальну суму 53060,00 грн., що підтверджується деклараціями № 3007100317, №3007150632, №3007160591, №3007182676, №3007182677, №3007240562, №3007240584, №3007240402, №3007268283, №3007268151, №3007279657, №3007279615, №3007279585, №3007292773, №3007292777, №3007303942, №3007314499, №3007342506, №3007342507, №3007342497, №3007342493, №3007342495, №3007342494, №3007342496, - позивач [PERSON] на загальну суму 28360,00 грн., що підтверджується деклараціями № 3007159409, № 3007181379, № 3007200537, № 3007200554, № 3007218271, № 3007218246, № 3007229672, № 3007229640, № 3007221039, № 3007221067, № 3007242780, № 3007242707, № 3007266144, № 3007257603, № 3007303169, № 3007314483, № 3007305589, № 3007319360, № 3007319430, № 3007330595, № 3007342222, - позивач [PERSON] на загальну суму 23318,00 грн., що підтверджується деклараціями № 3007026722, № 3007107231, № 3007107202, № 3007129296, № 3007240735, № 3007247977, № 3007248042, № 3007248329, № 3007265206, № 3007275783, № 3007275884, № 3007275921, - позивач [PERSON] на загальну суму 3545,00 грн., що підтверджується деклараціями № 3007215112, № 3007215137, № 3007229697, № 3007319391, - позивач [PERSON] на загальну суму 28932,00 грн., що підтверджується деклараціями № 3007217520, № 3007337387, № 3007352150, - позивач [PERSON] на загальну суму 25855,00 грн., що підтверджується деклараціями № 3007218795, № 3007218811, № 3007218530, № 3007218674, № 3007218616, № 3007218661, № 3007218655, № 3007251023, № 3007250996, № 3007314502, - позивач [PERSON] на загальну суму 10370,00 грн., що підтверджується деклараціями № 3007268182, № 3007278646, № 3007292765, № 3007304089, № 3007304090, № 3007304077, № 3007313139, № 3007313119, № 3007330427, № 3007330568, № 3007330453, № 3007330405, № 3007353162, № 3007362800, № 3007373220, - позивач [PERSON] на загальну суму 7500,00 грн., що підтверджується декларацією №3007269695, - позивач [PERSON] на загальну суму 6960,00 грн., що підтверджується декларацією № 3007330745, - позивач [PERSON] на загальну суму 2500,00 грн., що підтверджується декларацією № 3007293399, - позивач [PERSON] на загальну суму 1760,00 грн., що підтверджується декларацією № 3007270565, - позивач [PERSON] на загальну суму 9500,00 грн., що підтверджується декларацією № 3007348857, - позивач [PERSON] на загальну суму 21140,00 грн., що підтверджується деклараціями № 3007146436, № 3007167929, - позивач [PERSON] на загальну суму 19920,00 грн., що підтверджується деклараціями № 3007479667, № 3007490323, № 3007520152, - позивач [PERSON] на загальну суму 8350,00 грн., що підтверджується декларацією № 3007546156. Відповідно до вказаних декларацій відповідач взяв на себе обов`язок передати вантаж після його оплати та гроші перерахувати відправникам у вигляді видачі готівкових коштів у вказаному розмірі. Доказів виконання вказаного обов`язку відповідач суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Нормами ст. 924 ЦК України передбачено, зокрема, що перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття до перевезення й видачі одержувачеві, у разі порушення зобов`язань, що випливають з договору перевезення, сторони згідно зі ст. 920 ЦК України несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, іншими законами України, транспортними кодексами (статутами). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, саме відповідач несе відповідальність за часткове не виконання договорів про надання послуг з організації перевезення відправлення, оформлене вище переліченими Деклараціями, за додаткову послугу «післяплата» у розмірі 251070,00 грн., сума якої підлягає стягненню на користь позивачів у відповідних частинах. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для їх задоволення. Докази щодо понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в матеріалах справи відсутні, у зв`язку із чим суд не вбачає підстав для стягнення вказаних витрат із відповідача. Враховуючи, що позивачі звільнені від сплати судового збору згідно до Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір в розмірі 2510,70 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved