Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У листопаді 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 13.03.2011 року при перевірці представниками позивача виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», за місцем проживання відповідачів в м.Маріуполі по вул.Рельєфній, буд.121, було виявлено порушення, що виразилось у самовільному підключенні до електромережі після відключення електропостачання. Виявлене порушення було зафіксовано в Акті про порушення ПКЕЕН №146656 від 13.03.2011 року. Відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, на підставі зазначеного акту про порушення було визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії на загальну суму 19762,85грн. У звязку з викладеним позивач був вимушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 19762,85грн. та витрати на інформаційно-технічне обслуговування в розмірі 30,00грн. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що у вказаному будинку не проживала з 2005 року по 2014 рік, на момент складання акту в будинку також ніхто не мешкав. З 2005 року по 2014 рік проживала разом з [PERSON] у матері в [ADDRESS]. В травні 2014 року повідомила КСН, що буде проживати у [INFO] та почала робити ремонт. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що у задоволені позовних вимог треба відмовити. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, ст.ст.24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 року №1416 (далі - Методика). За положеннями ст.26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України. Відповідно до ст.27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушеннями в електроенергетиці є, в тому числі, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Згідно акту №146656 від 13.03.2011 року про порушення Правил користування електроенергією, споживач [PERSON] самовільно підключила електроустановки до електричної мережі шляхом набросу на мережеве відведення після відключення. Дроти до лічильника не підходять, все підключено на пряму. Електрична енергія споживається, електролічильником не враховується. Як вбачається з рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 02.03.2015 року, яке набрало законної сили 12.03.2015 року, в судовому засіданні було досліджено інформаційну довідку від 11.02.2015 року, згідно якої відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м.Маріуполь, вул.Рельєфна, буд.121, відсутні, також було досліджено акт КСН «сел.Шевченко» від 12.02.2015 року, згідно якого [PERSON], [PERSON] заселились в будинок №121 по вул.Рельєфній в м.Маріуполі лише 18.05.2014 року. Допитана в якості свідка голова КСН «сел.Шевченко» [PERSON], пояснила, що [PERSON] не проживає у вказаному будинку з 2005 року, залишався проживати її співмешканець, який через деякий час помер. В травні 2014 року до неї підійшла [PERSON] і повідомила, що бажають вселитися та проживати [INFO]. Згідно ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, представником позивача в судовому засіданні не доведено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] на момент складання акту про порушення (ПКЕЕН) №146656 від 13.03.2011 року проживали та були користувачами електричної енергії за адресою в м.Маріуполі по вул.Рельєфній, буд.121. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на момент складання акту про порушення (ПКЕЕН) відповідачі в будинку №121 по вул.Рельєфній в м.Маріуполі не проживали.

Outcome: dismissed