Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У листопаді 2016 року заявник [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що предметом договору дарування від 01 серпня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушенко Т.Ф. у реєстрі за № 319, є квартира [ADDRESS]. В обґрунтування вимог, викладених у заяві, зазначено про те, що 01 серпня 1997 року моя мати - [PERSON], яка діяла від мого імені та [PERSON] - моя прабабуся, уклали Договір дарування, житлової кварти за адресою: [ADDRESS]. Даний договір був зареєстрований та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушенко Т. Ф. 01 серпня 1997 року. Відповідно до п. 1. вищевказаного Договору дарування, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар квартиру під номером 2, що знаходиться у будинку під номером [ADDRESS]. Як вказано в укладеному Договорі дарування, квартира, що дарується належить Дарувателю ([PERSON]) на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого державною районною адміністрацією Московського району м. Києва, 11 березня 1997 року, згідно з розпорядженням від 11 березня 1997 року за № 14364, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 16 квітня 1997 року у реєстровій книзі за № 1706. Вказана квартира, загальна площа якої 68,5 кв.м., складається з трьох жилих кімнат. В даній житловій квартирі позивач [PERSON] зареєстрована та проживаю близько 20 років. При цьому, в листопаді місяці 2016 року позивач [PERSON] мала намір здійснити оформлення та реєстрацію подарованої квартири на своє ім'я. У зв'язку з чим, звернулась до приватного нотаріуса Діброви Ольги Сергіївни ([ADDRESS]) де з'ясувалось, що нотаріусом, який посвідчував Договір дарування від 01 серпня 1997 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] зроблено технічну помилку в нумерації квартири, а саме: замість квартира під номером 178, що знаходиться в будинку під номером [ADDRESS], було зазначено, квартира під номером 2, що знаходиться в будинку під номером [ADDRESS] У зв'язку з чим, нотаріусом, мені було запропоновано звернутись до суду для встановлення юридичного факту, технічної помилка в нумерації квартири, зробленої нотаріусом в договорі Дарування віл 01 серпня 1997 року. У відповідності з ч. 1 п. 5 ст. 234, цивільного процесуального кодексу України, (далі - ЦПК України), суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З метою надання заявнику вищевказаної квартири можливості розпоряджатися своєю власністю, необхідно встановити факт, що предметом договору дарування від 01 серпня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушенко Т.Ф. у реєстрі за № 319, є квартира [ADDRESS]. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, викладені у заяві, та просив їх задовольнити. Зацікавлена особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу у судове засідання не з'явився, про день, час повідомлена судом в установленому законом порядку. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, що згідно довідки форми № 3 виданої Комунальним концерн «Центр Комунального сервісу» № 4357 від 16.09.2016 року зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] [PERSON] - власник особового рахунку; [PERSON] - бабуся; [PERSON] - дідусь (а.с. 6). 01 серпня 1997 року зареєстрований та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушенко Т. Ф. договір дарування. Відповідно до п. 1. вищевказаного Договору дарування, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар квартиру під номером 2, що знаходиться у будинку під номером [ADDRESS]. Як вказано в укладеному Договорі дарування, квартира, що дарується належить Дарувателю ([PERSON]) на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого державною районною адміністрацією Московського району м. Києва, 11 березня 1997 року, згідно з розпорядженням від 11 березня 1997 року за № 14364, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 16 квітня 1997 року у реєстровій книзі за № 1706 (а.с. 5). [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Діброви Ольги Сергіївни ([ADDRESS]) де з'ясувалось, що нотаріусом, який посвідчував Договір дарування від 01 серпня 1997 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] зроблено технічну помилку в нумерації квартири, а саме: замість квартира під номером 178, що знаходиться в будинку під номером [ADDRESS], було зазначено, квартира під номером 2, що знаходиться в будинку під номером [ADDRESS] Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, визначено перелік справ по встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спорупро право. Та обставина, що встановлення даного факту необхідно заявнику для реалізації свого права власності, ніяких особистих майнових чи немайнових прав не змінює через інших заінтересованих осіб. Оцінюючи вказані вище обставини, суд надходить до висновку про те, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, як обґрунтована. На підставі викладеного,

Outcome: approved