Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником житлового будинку № 24, який розташований по пров. Металургійному в м. Маріуполі Донецької області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.02.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2-455. У вказаному будинку також зареєстрований її син відповідач по справі, який за вказаною вище адресою з 01.01.2002 року не проживає, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні будинку. В будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Просила визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пров. Металургійний, буд. 24. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги, просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.02.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2-455, [PERSON] є власником житлового будинку № 24 по пров. Металургійному в м. Маріуполі, а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням та користуванням цим майном.\~\~\~\~\~ З копії домової книги для прописки громадян, які проживають у [INFO], вбачається що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований у вказаному домоволодінні. Відповідно до інформації Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради за адресою: м. Маріуполь, пров. Металургійний, буд. 24, [PERSON], [INFO] зареєстрований з 23.07.1997 року. Згідно із актом № 13 про фактичне проживання, складеним 24.07.2018 року головою КСН «Україна», відповідач по справі зареєстрований в [INFO], однак не проживає за вказаною адресою з 01.01.2002 року по теперішній час. З довідки № 52, наданої головою КСН «с. Україна» 24.07.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO], однак не проживає з 01.01.2002 року. Статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на свій власний розсуд. Право власності є нерухомим. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним його права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Позивачкою доведено, що відповідач не мешкає за адресою: м. Маріуполь, пров. Металургійний, буд. 24, понад рік, але на теперішній час він залишається зареєстрованим за цією адресою, що унеможливлює розпорядження майном та спонукає позивачку на зайві витрати, повязані з утриманням майна.\~

Outcome: approved