Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

у липні 2018 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що їхня з відповідачем повнолітня донька [PERSON], [INFO], продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивач сама не може забезпечити повноцінне навчання та утримання доньки. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення донькою 23 річного віку або до закінчення навчання та судові витрати покласти на відповідача. Сторони та третя особа в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.36), відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення, також зазначив, що працює в ТОВ «Компанія Фармко» сторожем (а.с.41), третя особа позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.38). У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін і третьої особи та дослідивши надані письмові докази, приходить до такого висновку. Судом установлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Шлюб між сторонами розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 22.06.2006 р. (а.с.6). Позивач після розірвання шлюбу з відповідачем уклала інший шлюб і змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 29.09.2015 р. (а.с.7). Згідно довідки № 107-18 від 01.06.2018 р. [PERSON] являється студенткою 1 курсу гуманітарно-педагогічного факультету за спеціальністю 035 «Філологія» освітній ступінь «Бакалавр» Національного університету біоресурсів і природокористування України з терміном навчання до 30.06.2021 р., навчається на денній формі за договором (а.с. 9), що стверджується договором №ФілА-17012б про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 10.08.2017 р. (а.с.10,11). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги, зокрема, можливість надання утримання другим з батьків (ч. 2 ст. 200 СК). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З наданих доказів вбачається, що відповідач працює в ТОВ «Компанія Фармко» сторожем (а.с.41). Відповідно до п. 20 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За таких обставин, суд вважає, що оскільки [PERSON] продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач вимог позивача не спростував та ніяких заперечень не надав, натомість у своїй заяві зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, що свідчить про те, що він добровільно допомоги на утримання доньки не надає, але має змогу сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі, а тому приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в зв'язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст.ст.141,142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 352,40 грн. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved