Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

У липні 2014р. Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 07.08.2012р. між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №R53700310473B, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 95800,00грн., зі сплатою 31,0% річних, з кінцевим строком погашення кредиту до 07.08.2016р. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк» з якими він ознайомився та погодився. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Оскільки відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, встановлених кредитним договором, позивач просив стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором №R53700310473B від 07.08.2012р. в розмірі 89057,18грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1188,50грн. Представник ПАТ «ВТБ Банк», діючий за довіреністю від 16.06.2014р., в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов за його відсутності в порядку заочного провадження, у зв'язку з неявкою відповідача в судові засідання (а.с.30,44). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.35,39,40,41,43). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що ПАТ «ВТБ Банк» є юридичною особою, економічно незалежний, має самостійний баланс, круглу печатку зі своїм повним найменуванням, інші печатки, штампі та бланки зі своїм найменуванням та реквізитами банку, що підтверджується витягом зі статуту, свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.22,23). 07.08.2012р. між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №R53700310473B, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 95800,00грн., зі сплатою 31,0% річних, з кінцевим строком погашення кредиту до 07.08.2016р. (а.с.8-11). Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк» з якими він ознайомився та погодився (а.с.13). Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером №19831 від 07.08.2012р. (а.с.14) Через неналежне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №R53700310473B від 07.08.2012р. у відповідача станом на 14.01.2014р. склалася заборгованість перед ПАТ «ВТБ Банк» в розмірі 87057,18грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 76186,00грн.; - простроченої заборгованості за кредитом - 5866,19грн.; - заборгованість за відсотками - 974,30грн.; - простроченої заборгованості за відсотками - 2253,83грн.; - пені - 3776,86грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов Кредитного договору №R53700310473B від 07.08.2012р. (а.с.16). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин, що підтверджується досудовою претензією №2450/2300-2 від 10.12.2013р., направленою на адресо відповідача (а.с.17-18,19-21). Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в сумі 890,57грн., які підлягають стягненню з відповідача (а.с.2).

Outcome: approved