Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

у листопаді 2012 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору недійсним та відшкодування матеріальної і моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він не укладав договір кредиту № 660/103-302 від 10 серпня 2007 року з АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», не підписував вказаний кредитний договір, додатки № 1 (тарифи та послуги банку, пов'язані з наданням кредитів) і 2 (графік погашення кредиту) до нього, а також заяву на видачу готівки № 8-15 від 10 серпня 2007 року на суму 237 000 доларів США, оскільки він з 06 серпня по 11 серпня 2007 року знаходився в закордонному рейсі в якості супервайзера на т/х «Южная Пальмира». Також позивач зазначає, що, дізнавшись про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва згідно рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23 грудня 2008 року про стягнення заборгованості по кредитного договору № 660/103-302 в сумі 142 459,56 грн., а також накладення арешту на його майно, [PERSON] вимушений був у повному обсязі сплатити борг за виконавчим документом з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 161 600 грн. На думку позивача, неправомірними діями відповідача йому заподіяна майнова шкода, відповідно до розрахунку відсотків по депозиту в су 32 320 грн., тому що сплачені кошти в сумі 161 600 грн. знаходились на його депозитному рахунку і саме таку суму відсотків він міг отримати. Також [PERSON] на надання йому правової допомоги щодо захисту його порушених прав та інтересів під час розгляду позовної заяви у постійно діючому Третейському сумі при Асоціації українських банків було витрачено кошти в сумі 30 000 грн. Крім того, такими протиправними діями відповідачем [PERSON] також заподіяна моральна шкода в сумі 50 000 грн., оскільки позивач пережив нервовий стрес, втратив душевний спокій, постійно перебуває в роздратованому стані, що чутливо відображається на його стані здоров»я. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 серпня 2007 року між [PERSON] та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір № 660/103-302 в іноземній валюті в сумі 237 000 доларів США, за умовами якого банк надав кредит до 09 серпня 2017 року зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 13,5,5 % річних, що підтверджується наданою суду копією кредитного договору (а.с. 8-11). АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником всіх прав і обов'язків АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк». Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Статтею 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу та необережності), якщо інше не встановлено законом. [PERSON] зазначає, що не укладав зазначений кредитний договір та підпис у ньому йому не належить. Кредитний договір просить визнати недійсним з підстав, передбачених статтями 215, 216 ЦК України. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підтвердження своїх доводів [PERSON] та його представник звернулись до суду з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи, яка була призначена ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 січня 2014 року. Згідно з висновком експертів № 1639/1640/14-32 від 09 квітня 2014 року вбачається, що підписи від імені [PERSON] у рядку «___ [PERSON]» у графі «позичальник» на останньому аркуші Договору кредиту № 660/103-302 від 10 серпня 2007 року, укладеному між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], підпис від імені [PERSON] у рядку «___ [PERSON]» у графі «позичальник» у Додатку № 1 до Договору кредиту № 660/103-302 від 10 серпня 2007 року «Тарифи та послуги банку, пов'язані з наданням кредитів», підпис від імені [PERSON] у рядку «___ [PERSON]» у графі «позичальник» у Додатку № 2 до Договору кредиту № 660/103-302 від 10 серпня 2007 року «Графіку погашення кредиту» - виконані не [PERSON], а іншою особою, з наслідуванням підпису [PERSON] (177-180). Відповідно до положень ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Частиною 4 статті 203 визначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Судом встановлено, що кредитний договір укладений у письмовій формі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Висновком судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що [PERSON], як сторона в угоді, не підписував цей договір. На спростування висновків судової експертизи відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» не надав суду будь-яких доказів. Крім того, згідно довідки начальника відділу кадрів ЗАТ «СК «Укрферрі» [PERSON] з 06 по 11 серпня 2007 року знаходився в закордонному рейсі, в якості супервайзера на т/х «Южная Пальмира», тому позивач не міг укласти даний кредитний договір та отримати вказані кошти. (а.с. 23) Даний факт також підтверджується випискою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відповідно до якої [PERSON] дійсно перетинав державний кордон України у період з 06 по 11 серпня 2007 року. (а.с. 25) Таким чином, встановлено, що доводи [PERSON] та його представника щодо визнання кредитного договору недійсним знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вимоги позивача про визнання недійсним кредитного договору підлягають задоволенню. Крім того, з матеріалів справи вбачається. що рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23 грудня 2008 року задоволено позов АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановлено стягнути з [PERSON] на користь АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованість по кредиту в сумі 142 459 грн. 56 коп. та 1824 грн. 59 коп. третейського збору. (а.с. 16-18) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2009 року задоволено заяву АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення постійно діючого Третейського суду, у зв'язку з чим 25 березня 2009 року був виданий відповідний виконавчий лист. (а.с. 21-22) З матеріалів справи вбачається, що відділом державної виконавчої служби Іллічівського міськрайонного управління юстиції Одеської області було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-313/2009 р., виданого Дніпровським районним судом м. Києва 25 березня 2009 року, про стягнення з [PERSON] на користь АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованості у сумі 144 284,15 грн. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 29/09 В-10 ВП № 226 від 21 серпня 2009 року було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності [PERSON] в межах суми боргу, зокрема накладено арешт на автомобіль «Субару Форестер» номерний знак [NUMBER] та квартиру [ADDRESS]. 31 травня 2011 року [PERSON] сплатив 161 600 грн. за вищевказаним виконавчим документом, що підтверджується квитанцією № 5683 (а.с. 40) Згідно ч. 2 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржено сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2011 року відмовлено [PERSON] в задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду. (а.с. 80) Оскільки рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 2724/08, постановлене 23 грудня 2008 року, на даний час є чинним, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача коштів, сплачених позивачем в рахунок погашення заборгованості. [PERSON] також просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50000 гривень, посилаючись на погіршення самопочуття, втрату психічної рівноваги та витрати часу на розгляд справи в суді. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки [PERSON] не надав доказів на підтвердження завдання йому такої шкоди, його доводи ґрунтуються лише на його поясненнях та поясненнях його представника в судовому засіданні. Крім того, посилання на те, що він був змушена витрачати час на доказування своєї правоти в суді та оплачувати експертизу не пов'язано з неправомірними діями ПАТ «Укрсоцбанк». Зазначене є одним із способів захисту цивільного права особи, який передбачений законом та яким скористався [PERSON] Не можуть бути прийняті судом до уваги доводи відповідача одо сплину загальної позовної давності, оскільки відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України до цивільних правовідносин встановлено загальна позовна давність тривалістю у три роки. Судом встановлено, що кредитний договір від 10 серпня 2007 року позивач не підписував, протягом всього часу [PERSON] не було відомо про рішення постійно діючого Третейського суду пр. Асоціації українських банків від 23 грудня 2008 року про стягнення заборгованості по кредитному договору та ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2009 р. про задоволення заяви АКБ «Укрсоцбанк» щодо видачі виконавчого листа на підставі вказаного рішення. [PERSON] зазначає у позовній заяві, що тільки 18 березня 2011 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області Колечко Д.М. було повідомлено його про видачу виконавчого листа щодо стягнення з нього заборгованості у сумі 142 459,56 грн. За таких підстав, суд приходить до висновку, що строк позовної давності [PERSON] був пропущений з поважних причин, а тому не може бути підставою для відмови у позові. З урахуванням часткового задоволення устрічного позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягає 4 406 гривні 40 копійки витрат за проведення експертизи та 243 гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: partial