Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів та стягнути на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 781 грн. 89 коп. В обґрунтування вимог зазначає, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2010 року, з [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця. Однак, дана сума аліментів на даний час є явно невідповідною та надмірно зменшена і не відповідає ні чинному законодавству, ні реальним потребам на проживання дитини. На даний час у позивачки змінилася життєва ситуація, у неї народилася друга дитина, у зв'язку з чим вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а її матеріальне становище значно погіршилося. Тому, вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилася, але від неї до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2010 року, з [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з 13 липня 2010 року і до його повноліття, на користь матері [PERSON]. Як вбачається із матеріалів справи, на утриманні позивачки знаходиться малолітня донька - [PERSON], [INFO]. Враховуючи дані обставини, згідно ст. 192 СК України, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. починаючи з дня вступу рішення у законну силу і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 275 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial