Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

У липні 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту [PERSON] , відповідач) про стягнення коштів за невиконане зобов`язання в сумі 10000 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 10.06.2020 [PERSON] передав [PERSON] кошти на виготовлення меблів в сумі 10 000 грн. Відповідач зобов`язався виконати роботи або повернути вказані кошти до 28.06.2020 року. Станом на день подачі позовної заяви [PERSON] роботи не виконав і кошти не повернув, чим порушив виконання свого зобов`язання. Ухвалою від 02.11.2020 суд відкрив провадження за даним позовом та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , зареєстроване місце проживання якого невідоме, повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак у встановлений судом строк відзиву на позов не подав, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до положень частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 10 червня 2020 р. [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 10000 грн. На вказану суму [PERSON] зобов`язувався виготовити меблі у строк до 28.06.2020 або повернути зазначену суму, що підтверджується його власноручною розпискою (а.с. 3). З позовної заяви вбачається, що у встановлений договором строк відповідач не передав позивачу меблі і кошти не повернув. Виходячи із загальних ознак зобов`язань, зафіксованих у наданій відповідачем позивачу розписці, які характеризуються особливостями об`єкта цих зобов`язань - виконання однією стороною (підрядником) за завданням другої сторони (замовника) певної роботи, призначеної для задоволення побутових потреб, за плату, суд дійшов висновку, що між [PERSON] та [PERSON] виникли зобов`язання побутового підряду, які врегульовані нормами глави 61 ЦК України. Так, відповідно до положень статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частина 1 статті 843 ЦК України). Строки виконання роботи або окремих її етапів встановлюються у договорі підряду (частина 1 статті 846 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 цього Кодексу). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частина 1 статті 854 ЦК України передбачає загальне правило про оплату роботи замовником після остаточної її здачі. Водночас закон не забороняє сторонам домовитися про інший порядок розрахунків, зокрема, про видачу підряднику авансу чи завдатку. Визначення авансу чинне законодавство не містить, проте з огляду на зміст положень частини 2 статті 570, частини 2 статті 854 ЦК України наявні підстави вважати, що авансом є сума, яка сплачується в рахунок грошового зобов`язання і не має забезпечувального характеру, властивого завдатку. Аванс сплачується боржником в момент настання обов`язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати, а відтак боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. Отже з огляду на встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення коштів за невиконане зобов`язання в сумі 10000 грн. Зважаючи на результат розгляду справи, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved