Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. 05 жовтня 2012 року її квартира була відключена від системи централізованого опалення та постачання гарячої води, про що представником КП «Служба єдиного замовника» був складений відповідний акт. Рішенням комісії виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 05 жовтня 2012 року їй було надана згода на встановлення індивідуального опалення, така згода була зафіксована у протоколі № 4 засідання комісії з питань відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та встановлення індивідуального опалення, зазначене рішення відповідачем у встановленому порядку не оскаржувалось. Також, відповідно до протоколу № 4 був виданий лист погодження на отримання технічних умов служб для виготовлення проекту на влаштування індивідуального (автономного) опалення в приміщеннях багатоповерхових будинків з раніше демонтованими центральним опаленням відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 19 січня 2011 року № 58. У спірній квартирі встановлено індивідуальне (автономне) опалення та з 08 жовтня 2013 року вона є абонентом ПАТ «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського УГГ. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням закрити особистий рахунок та припинити нарахування плати за послуги з централізованого теплопостачання, але їй було відмовлено і відповідач продовжує нараховувати плату за такі послуги. Просила суд визнати такі дії відповідача незаконними та зобов'язати відповідача припинити з 01 жовтня 2013 року нарахування плати за послуги з централізованого теплопостачання квартири. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено: визнано незаконними дії ОКП «Донецьктеплокомуненерго» щодо нарахування плати за послуги теплопостачання квартири [ADDRESS]. Зобов'язано ОКП «Донецьктеплокомуненерго» припинити з 09 жовтня 2013 року нарахування плати за послуги з теплопостачання квартири [ADDRESS]. Додатковим рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2014 року стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. З зазначеним рішення не погодився відповідач ОКП «Донецьктеплокомуненерго», приніс апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволені позову у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновок суду першої інстанції про отримання позивачем у встановленому законом порядку дозволу на встановлення індивідуального опалення та фактичне не надання послуг з теплопостачання є таким, що не ґрунтується на законі. Судом не враховано, що при відключенні від центрального опаленні позивачкою не дотримано порядок відключенні передбачений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с. 75). Представник відповідача ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивачки, що не з'явились, оскільки відповідно до вимог ст.305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21 серпня 2012 року належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 8-9), право власності зареєстровано 23 серпня 2012 року у КП «Костянтинівське міське БТІ Костянтинівської міської ради» за реєстровим номером 37338397, за номером запису 10997 в книзі 243 (а.с.12). Директором КП «Служба єдиного замовника» складено акт про відключення квартири (нежитлових приміщень, секцій, під'їздів, будинків) від внутрішніх мереж ЦО і ГВП, який підтверджує відключення квартиру [ADDRESS], який затверджено рішенням міжвідомчої комісії по розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП, протокол № 4 від 05 жовтня 2012 року (а.с. 17). Протоколом № 4 засідання комісії по вирішенню питань відключення окремого житлового будинку (будинків) від централізованого опалення та встановлення індивідуального (автономного) опалення від 05 жовтня 2012 року постановлено провести видачу листів погоджень на отримання технічних умов служб для виготовлення проектів на встановлення індивідуального (автономного) опалення в приміщеннях багатоповерхового будинку з раніше демонтованим централізованим опаленням відповідно до рішення виконкому міської ради від 19 січня 2011 року № 58 (додаток № 2), у переліку додатку 2 зазначена і квартира [ADDRESS] (а.с. 18-21). Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи незаконним дії відповідача щодо нарахування оплати за послуг теплопостачання споживачу, а також зобов'язуючи відповідача припинити нарахування плати за послуги з теплопостачання, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у встановленому законом порядку отримала дозвіл на встановлення індивідуального опалення в квартирі, рішення уповноваженого органу з цього питання не оскаржено відповідачем, фактично послуги з теплопостачання не надаються. Проте погодитись з таким висновком суду не можливо з наступних підстав. Згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопосточання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (зі змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169), затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житло-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09 грудня 2005 року за № 1478/11758. Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Частиною 1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. У частині 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Одним із обов'язків споживача відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення є сплата послуг в установлені договором строки. Відповідно до пунктів 24-25 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води збороняється. Пунктами 25, 26 цих Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води регламентується Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (зі змінами), і здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169 були внесені зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Такий Порядок визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП. Згідно з п.1.2 Порядку, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. Дія цього Порядку не поширюється на власників, наймачів (орендарів) окремих приміщень, які були відокремлені від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та користуються автономним теплопостачанням до набрання чинності цим Порядком (п.1.3). Пунктом 2.1 Порядку, визначено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Пунктом 2.2 Порядку передбачено, що комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Рішення Комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Рішення Комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові. Підпунктом 2.2.1 Порядку, визначено, що при позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Підпунктом 2.2.2 Порядку, підставою для відмови у надані дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП є невиконання умов, визначених у пунктах 2.1 та 2.2 цього Порядку. У пункті 2.3 Порядку, закріплено, що отримання технічних умов може виконуватись безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником (підпункт 2.3.1). У пункті 2.4 Порядку, передбачено, що проект індивідуального (автономного) теплопосточання повинен відповідати вимогам чинних нормативних документів. Вибір запропонованих схем може супроводжуватися економічними розрахунками. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж (підпункт 2.4.2). Відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймач (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж ЦО і ВГП виконуються у між опалювальний період (пункт 2.5 Порядку). Пунктом 2.6 Порядку, передбачено, що по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. У пункті 2.7 Порядку, визначено, що після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Ухвалюючи рішення та приходячи до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], суд першої інстанції належним чином не перевірив чи був дотриманий позивачем, як споживачем послуг з централізованого теплопостачання встановлений Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, чи є вина відповідача у порушення цього Порядку, чи відповідає акт про відключення квартири (нежилого приміщення, секції, під'їзду, будинку) від внутрішніх мереж ЦО і ГВП, який міститься в матеріалах справи вказаному Порядку, чи були сторонами переглянуті умови договору про надання послуг з централізованого опалення. У порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України суд першої інстанції, залишив поза увагою відповідні положення Правил та Порядку, не дав оцінки тому, що об'єктом відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води є не весь багатоквартирний будинок, а лише окрема квартира [ADDRESS] відповідно до списку заяв громадян, розглянутих Комісією, по питанню видачі листів погоджень на отримання технічних умов служб, для виготовлення проектів на встановлення індивідуального (автономного) опалення в приміщеннях багатоповерхового будинку з раніше демонтованим централізованим опаленням відповідно (додаток № 2), а тому висновок суду про незаконність дій відповідача щодо нарахування плати за послуги теплопостачання та зобов'язання відповідача припинити нарахування плати за послуги теплопостачання є помилковим. За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку що відключення квартири [ADDRESS] від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води проведено без дотримання відповідної процедури та є самовільним, а тому це не звільняє споживача від обов'язку сплачувати за надані виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. А тому, достатні правові підстави для задоволення позовним вимог [PERSON], про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії відсутні, а такі вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до роз'яснень, що містяться в абзаці шостому пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачу - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено. На підставі ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовлено, то правові підстави для стягнення з відповідача на її користь судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed