Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У липні 2015 року позивач - [PERSON] звернувся в суд до відповідача [PERSON] з зазначеним вище позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», 1990 року випуску, номер шасі кузова WVWZZZ31ZLE192833, реєстраційний номер 75073КВ (далі - автомобіль), зареєстрований на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ТЗ КІС 233624 , виданого МРЕВ №5 м. Києва 22 жовтня 1996 року. Крім того, зобовязати Відділ державної виконавчої служби Деснянського району в м. Києві зняти арешт з вказаного автомобіля. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач придбав зазначений автомобіль у гр.[PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені власника гр.[PERSON] Леонідвича, 15 січня 2015 року про що свідчить розписка про отримання власником автомобіля - [PERSON] коштів за автомобіль у сумі 45.000,00 грн. в якості оплати за проданий автомобіль, та довіреність на право управляння та розпорядження автомобілем, включаючи право продажу та зняття автомобіля з обліку. Однак, автомобіль позивач одразу на облік не поставив, так як у нього на той час були відсутні кошти. Але, при спробі ним зняти даний автомобіль з обліку, йому було відмовлено у звязку з тим, що на спірний автомобіль накладено арешт ВДВС за виконавчим провадженням про стягнення боргу з гр.[PERSON]. Накладений арешт на автомобіль, який належить йому на праві власності, порушує його права на вільне розпорядження та користування ним. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з наведених підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти їх задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає позов підставним, підлягаючим частковому задоволенню, виходячи з наступного. Спірний автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», 1990 року випуску, номер шасі кузова WVWZZZ31ZLE192833, реєстраційний номер 75073КВ, зареєстрований на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ТЗ КІС 233624, виданого МРЕВ №5 м. Києва 22 жовтня 1996 року. Згідно розписки від 15 січня 2013 року [PERSON] передав, а [PERSON] купив транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT», 1990 року випуску, номер шасі кузова WVWZZZ31ZLE192833, реєстраційний номер 75073КВ. Відповідно до зазначеної розписки продаж вказаного транспортного засобу вчинено за суму 45.000,00 гривень, які Покупець сплатив Продавцю повністю. Продавець надав покупцю відповідну розписку. Факт отримання грошових коштів Продавцем та передачі автомобіля Покупцю підтверджується вищезазначеною письмовою розпискою виданою 15 січня 2013 року [PERSON] про отримання коштів у сумі 45.000,00 грн. в якості оплати за проданий автомобіль, та довіреністю, виданою [PERSON] 15.01.2013 року, який діяв від імені [PERSON], що підтверджується довіреністю виданою [PERSON] на ім'я [PERSON], на право управляння та розпорядження автомобілем, включаючи право продажу та зняття автомобіля з обліку на [PERSON] (а.с.12). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання відповідно до ст.15 ЦК України. Згідно з ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу шляхом визнання права. Згідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 638 Цивільного Кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З аналізу норм глави 54 ЦК України вбачається, що істотними умовами договору купівлі - продажу є предмет договору та його ціна. Згідно із ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. Таким чином, виходячи зі змісту довіреності, письмової розписки, сторонами було досягнуто згоди щодо предмету договору та його ціни, а тому суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем було укладено договір щодо купівлі - продажу автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», 1990 року випуску, номер шасі кузова WVWZZZ31ZLE192833, реєстраційний номер 75073КВ, в порядку статей 205,208,639,655 ЦК України. Відповідно до положень ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 392 Цивільного Кодексу України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна (п.1 ч.1 ст.346 ЦК України). Тому, виходячи з наведеного, факт передачі відповідачем автомобілю, ключів та документів на автомобіль позивачу оцінюється судом як реальність намірів сторін щодо укладання договору щодо купівлі-продажу автомобіля з настанням відповідних наслідків - переходу права власності на зазначений автомобіль до позивача. Згідно до положень ст.346 ЦК України суд дійшов висновку, що право власності [PERSON] на спірний автомобіль припинилося. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнано іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.391 ЦК України). Згідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial