Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 17.11.2011 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з ПрАТ «Азовелектросталь». З вересня 2014 року відповідач припинив виплату заробітної плати, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка складає 11357,37 грн. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 11357,37 грн. Також зазначив, що в зв'язку з порушенням його права на заробітну плату йому була завдана моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 7000 грн. У серпні 2015 року позивач збільшив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 12796,70 грн. та моральну шкоду у розмірі 7000 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю за участю його представника за договором про надання юридичної допомоги адвоката Гайдарова С.В., позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник позивача за договором про надання юридичної допомоги адвокат Гайдаров С.В. у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Не заперечував проти наявності у підприємства перед [PERSON] заборгованості з виплати заробітної плати за період з вересня 2014 року по липень 2015 року у розмірі 12796,70 грн. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов'язки, в рівній мірі кореспондується обов'язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що позивач з 17.11.2011 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з ПрАТ «Азовелектросталь», що підтверджується записами в його трудовій книжці. За період роботи позивача йому нараховувалась заробітна платня. Згідно наданої відповідачем довідки № 1894 від 14.08.2015р. сума заборгованості по заробітній платі з урахуванням вже утриманих обов'язкових податків та зборів перед [PERSON] за період його роботи з вересня 2014 року по липень 2015 року складає: вересень 2014р. - 1270,83 грн., жовтень 2014 р. - 1438,65 грн.. листопад 2014р. - 1214,10 грн., грудень 2014р. - 1395,85 грн., січень 2015р.- 361,64 грн., лютий 2015р. - 1235,29 грн., березень 2015р.- 1190,19 грн., квітень 2015р. - 1046,16 грн., травень 2015р. - 1046,16 грн., червень 2015р. - 1158,50 грн., липень 2015 р. - 1439,33 грн., а всього 12796,70 грн. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних та з урахування інших обставин. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином судом встановлено, що внаслідок несвоєчасної виплати відповідачем позивачу заробітної плати та остаточного розрахунку при звільненні, позивачу була спричинена моральна шкода, між тим, розмір визначений позивачем у 7 000,00 гривень є завищеним. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, зокрема: характер порушення прав позивача, період виниклої заборгованості по заробітній платі, розмір заборгованості, що утворилася, істотність вимушених змін у його житті через тривалу невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав. Також суд враховує, що на утриманні у позивача маються неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Крім цього, [PERSON] страждає на епілепсію, систематично проходить лікування у медичних закладах, що також потребує додаткових витрат матеріального характеру. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди у розмірі 500 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 гривень за вимоги майнового характеру та 243,60 грн. - за вимоги немайнового характеру.

Outcome: partial