Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з вище зазначеною позовною заявою. Вказувала, що з 19.10.2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: дочку -[PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні характери, стремління і погляди на сімейне життя, відповідач не цікавиться інтересами сім`ї, матеріально не забезпечує, неодноразово вона просила його змінити своє ставлення, але це не дало позитивних результатів, тому вважає збереження шлюбу не можливим, просила шлюб розірвати, а також зазначала, що в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дітей, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей, а також стягнути аліменти на особисте утримання в розмірі 500 гривень з відповідача щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. Сторони в судове засідання не з'явились, звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Позивач позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 19.10.2013 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1474, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від спільного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження (а.с.6, 7). Згідно довідки про склад сім`ї, [PERSON] та її діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоров'я платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 5 та ч. 6 ст. 84 СК України). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як закріплено в ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Постановою пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 17 роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім того, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на особисте утримання позивача в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення меншою дочкою трирічного віку. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved