Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

у липні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] в них є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 14.12.2012 року шлюб між ними розірвано. На даний час відповідач, який є батьком дитини, не бере участі у її вихованні та добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Оскільки [PERSON] зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, є працездатним молодим чоловіком, однак офіційно не працює, не має інших дітей чи непрацездатних родичів, які перебувають на його утриманні, просить суд стягувати з нього аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково та суду пояснив, що може сплачувати аліменти на утримання доньки у мінімальному розмірі - 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше як 460 грн. щомісячно, оскільки не працює, має нерегулярний дохід, який отримує від тимчасових підробітків. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено в суді, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 14.12.2012 року, яке набрало законної сили 03.01.2013 року, шлюб між ними розірвано. Від спільного проживання у сторін є неповнолітня донька: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER], виданим 18.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Згідно штампу в паспорті громадянина України [NUMBER], виданого 19.10.2015 року Полонським РС УДМС України в Хмельницькій області на ім'я позивача [PERSON], остання 16.09.2015 року вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON], і з того часу почала носити прізвище [PERSON]. Також судом встановлено, що дитина [PERSON] проживає із [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Позивач [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за другою дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач [PERSON] також не працює, має тимчасові підробітки. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатних членів сім'ї на своєму утриманні не має, не хворіє. Вказані обставини визнано сторонами у судовому засіданні, а тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Частиною 1 статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Оскільки між сторонами не визначено спосіб утримання дитини, тому виходячи з положень ч. 3 ст. 181 СК України такий спосіб визначається судом. При визначенні способу утримання дитини, суд виходить з положень ч.1 ст. 184 СК України, згідно якої суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною особою, однак на даний час не працює, що свідчить про нерегулярність його доходів, разом з дитиною не проживає та не допомагає позивачу її утримувати, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі. Отже, вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі з [PERSON] є справедливими, обґрунтованими та підставними. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, який на день розгляду справи становить 1228 грн. і передбачений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік», відсутність у відповідача інших утриманців, обов'язок утримувати дитину також і матір'ю, тому знаходить позов задовольнити частково та визначити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача у розмірі 600 грн. щомісячно, оскільки сторони, які є батьками неповнолітньої [PERSON] в рівній мірі несуть обов'язки щодо її виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на позивача Доводи відповідача про його матеріальну спроможність сплачувати аліменти лише в мінімальному розмірі - 460 грн., суд до уваги не приймає, оскільки згідно ст.180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Також, згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Крім того, за змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial