overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

У квітні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва подано позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді від 20.05.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 16.09.2016 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім`єю приблизно з травня 2018 року. Спір щодо розподілу спільного майна подружжя та утримання дитини на даний час відсутній. Тому, позивач просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 16.09.2016 року. Позивач у судовому засіданні 04.11.2019 року позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання 04.11.2019 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 16.09.2016 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім`єю приблизно з травня 2018 року. Спір щодо розподілу спільного майна подружжя та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

У квітні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва подано позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.05.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 12.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 03.02.2004 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім`єю приблизно з 2015 року. Спір щодо розподілу спільного майна подружжя та утримання дітей на даний час відсутній. Тому, позивач просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 03.02.2004 року. Позивач у судовому засіданні 10.12.2019 року підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання 10.12.2019 року не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 03.02.2004 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім`єю приблизно з 2015 року. Спір щодо розподілу спільного майна подружжя та утримання дітей на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

У квітні 2019 року заявник [PERSON] звернулась із заявою до суду, яку мотивує тим, що в провадженні Хмельницького міськрайонного суду перебувала цивільна справа за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням Хмельниьцко го міськрайонного суду 26 жовтня 2018 року шлюб між ними розірвано, протее при ухваленні рішення судом не вирішене питання про стягнення судових витрат з відповідача. Просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача судові витрати в сумі 741,68 грн.. В судове засідання заявник не з`явилась, подала заяву про розгляд заяви за її відсутності та просила ухвалити додаткове рішення в цій частині. [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що слід постановити додаткове рішення з наступних підстав. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26.10.2018 року позов [PERSON] задоволено та шлюб між сторонами розірвано. Однак судом не вирішено питання про судові витрати. Тому слід ухвалити додаткове рішення та стягнути судові витрати з з [PERSON] на користь заявника [PERSON] в розмірі 741,68 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

У квітні 2019 року заявник АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просили ухвалити рішення про повернення АТ КБ «ПриватБанк» з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору, в зв`язку з визнання позову відповідачем. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28 березня 2019 року позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» в особі представника позивача Кіріченка Віталія Михайловича до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБан» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.04.2012 року в сумі 11 922,58 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн., всього 13 684,58 грн.. Відповідно до ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, котрий ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. В обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення у справі заявником вказувалось про те, що у разі визнання позову відповідачем, на їх користь підлягає поверненню з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи , по суті суд у відповідній ухвалі чи рішення у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 553/2611/18, провадження № 2/553/291/2019 року, відповідачем визнано позов в ході підготовчого судового засідання. При цьому, норма ч.1 ст. 142 ЦПК України, щодо повернення 50 % сплаченого судового збору застосовується виключно до початку судового розгляду справи. Таким чином, заява АТ КБ «ПриватБанк» про повернення з державного бюджету 50 % сплаченого судового підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

У квітні 2019 року заявники звернулися до суду із заявою про визнання недієздатним [PERSON] , [INFO] , та призначення йому опіки. В обґрунтування заяви зазначають, що [PERSON] у січні 2014 року після перебування в Київській клінічній лікарні № 8 був виписаний з неї з діагнозом «дисцикуляторна дисметаболічна енцефалопатія». Рішенням Подільської в м. Києві медико-соціальної експертної комісії [PERSON] призначено першу групу інвалідності. Заявники зазначають, що внаслідок перенесеної хвороби, [PERSON] є лежачим, потребує постійного стороннього догляду, внаслідок енцефалопатії не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, у зв`язку із чим [PERSON] та [PERSON] просять визнати недієздатним [PERSON] та призначити їх опікунами. Заявники та представник органу опіки та піклування у судовому засіданні заяву підтримали. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що заявниця [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , актовий запис № 2255 (а.с. 11). Заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , актовий запис № 3309 (а.с. 12). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 41, [PERSON] , 1937 року народження, виявляє ознаки стійкого психічного розладу - «Стан порушеної свідомості внаслідок дисметаболічно-гіпоксичного ураження головного мозку» (R41, F07.8 за MKX-10); за своїм психічним станом [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; [PERSON] потребує встановлення йому опіки (а.с. 100-102). Поданням від 11.03.2020 року органу опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністраці порушено клопотання щодо встановлення опіки над [PERSON] та призначеня заявників його опікунами. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 41 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над особами, які визнанні недієздатними. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

У квітні 2019 року заявниця [PERSON] , за участі заінтересованих осіб: Управління майном комунальної власності міста, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просила просила встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 16.07.1998 року № [NUMBER] , яке знаходиться у [ADDRESS] . В судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи: Управління майном комунальної власності міста в судове засіданні не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, при вирішенні заяви покладались на розсуд суду. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про день та час слухання справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлена вимога [PERSON] підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що заявниці [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого на підставі розпорядження від 16.07.1998 року № 3052 на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . В обґрунтування заяви заявницею вказувалось про те, що при видачі свідоцтва про право власності на житло в ньому було допущено помилку, яка перешкоджає останній володіти, користуватись та розпоряджатись належним майном, в зв`язку з чим була змушена звернутися до суду з вказаною заявою. Судом встановлено, що у свідоцтві про право власності на житло ім`я заявниці записано, як « [PERSON] », що суперечить свідоцтву про народження та паспорту громадянина України, виданого Ленінським РС у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області, де ім`я заявниці вказано [PERSON] . Судом встановлено, що 14 червня 2014 року заявниця одружилась з [PERSON] , [INFO] , після одруження змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] ( а.с.9). Таким чином, з огляду на вище вказані обставини суд приходить до висновку, що у свідоцтві про право власності на житло від 16.07.1998 року № 3052, яке знаходиться у [ADDRESS] ім`я заявниці вказано невірно « [PERSON] » замість « [PERSON] ». У відповідності до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, прізвище, ім`я, по - батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по - батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є законною та обґрунтованою. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

У квітні 2019 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивований тим, що 11.01.1969 року Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених міста Києва був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №242. Шлюбні відносини припинились, а тому позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 10 травня 2019 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання позивач не з`явилася. На адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи без її участі, у якій вона вказала, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явився та надіслав на адресу суду заяву. В якій вказав, що позов визнає та просить його задовольнити. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11.01.1969 року Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених міста Києва був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №242. Після одруження подружжя має прізвище « [PERSON] » та « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 21 лютого 1984 року. Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не бажає жити однією сім`єю та відновлювати відносини. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси одного зі сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

У квітні 2019 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивований тим, що 21.09.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №323. Від цього шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Протягом останніх років життя відносини між ними погіршились та вони втратили один до одного взаєморозуміння та взаємоповагу. Проживають окремо та спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що за таких обставин примирення та збереження шлюбу є недоцільним та таким, що суперечить її інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб між ними. Ухвалою судді від 17 квітня 2019 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання позивач не з`явився. Причини неявки суду не повідомляв. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач у судове засідання також не з`явився та надіслав на адресу суду заяву. В якій вона позов визнала та просила проводити розгляд цивільної справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21.09.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №323. Після одруження подружжя має прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 21 вересня 2002 року. Від цьому шлюбу у них народилися: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 26 січня 2005 року, серії [NUMBER] від 25.01.202007 року та серії [NUMBER] (а.с.3-5). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не бажає жити однією сім`єю та відновлювати відносини. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси одного зі сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

У квітні 2019 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивований тим, що 25.10.2010 року виконкомом Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №3. Шлюбні відносини припинились, а тому позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 16 травня 2019 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання позивач не з`явилася. На адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи без її участі, у якій вона вказала, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явився та надіслав на адресу суду заяву. В якій вказав, що позов також підтримує та просив суд його задовольнити. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25.10.2010 року виконкомом Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №3. Після одруження подружжя має прізвище « [PERSON] . Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25 жовтня 2010 року (а.с.9). За час спільного життя у подружжя народилася донька [PERSON] [INFO] . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Виконавчим комітетом Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач не бажають жити однією сім`єю та відновлювати відносини. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved