Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про виселення. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] Останнім часом у вказаній квартирі почала проживати відповідач, згоди на поселення відповідача у зазначеній квартирі позивач не надавала. Відтак, позивач вважає, що відповідач самоправно зайняла жиле приміщення, у добровільному порядку не бажає його звільняти. За таких обставини, позивач просить зобов'язати відповідача звільнити житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], на підставі ст. 116 ЖК Української РСР. Позивач та її представники у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов. Позивач пояснила, що останні два роки відповідач постійно проживає у квартирі, позивач свою згоду на проживання [PERSON] у вказаній квартирі не надавала. Між сторонами по справі триває конфлікт, пов'язаний з порядком користування квартирою. Відповідач та її представники у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, просили суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач пояснила, що між нею та [PERSON] у 1997 році було зареєстровано шлюб. З 2000 року з дозволу матері позивача та третьої особи вона почала проживати у спірній квартирі, своє місце проживання у квартирі не зареєструвала. Після смерті матері сторони перебувають у неприязних стосунках. Однак, вона не може звільнити квартиру, оскільки проживає зі своїм чоловіком [PERSON], якому за станом здоров'я необхідна допомога. Третя особа у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Свідок [PERSON] під час допиту у судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] з 1996 року. [PERSON] у 2000 році переїхала проживати з будинку по просп. Правди в м. Києві до свого чоловіка. Свідку відомо, що подружжя [PERSON] проживали в окремій кімнаті на Оболоні. Мати чоловіка ніколи не заперечувала проти проживання [PERSON] у спірній квартирі. Свідки [PERSON] та [PERSON] під час допиту у судовому засіданні показали, що вони проживають у будинку [ADDRESS] є сусідами сторін по справі. [PERSON] постійно проживає у даному будинку з 2001-2003 років. Після смерті матері позивача та третьої особи між особами, які проживають в кв. 128 постійно виникають сварки. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] Квартира перебуває у державній власності, складається з трьох кімнат, площею 48,00 кв.м. Такі обставини підтверджені довідкою, виданою КП «Житлосервіс «Оболонь» від 17 січня 2014 року. Також у даній квартирі проживає відповідач [PERSON], яка є дружиною [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб від 26 грудня 1997 року. Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно з ст. 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За приписами ст. 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Положеннями статті 116 ЖК Української РСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Матеріалами справи підтверджено, що у спірній квартирі фактично проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідач була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] У березні 2015 року відповідач знялася з реєстраційного обліку за вказаною адресою з наміром зареєструвати своє місце проживання у спірній квартирі, де проживає чоловік відповідача та позивач. Однак позивач не надала своєї згоди на реєстрацію місця проживання відповідача, у зв'язку з чим відповідач на час вирішення справи проживає у квартирі по вул. Озерна, без реєстрації. Ордер на заселення на ім'я відповідача не видавався. Відтак, суд доходить висновку, що відповідач самоправно зайняла жиле приміщення, а тому підлягає виселенню без надання їй іншого жилого приміщення. До винесення рішення по справі представником відповідача заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності з посиланням на те, що відповідач проживає у спірній квартирі більше ніж три роки з 2000-х років. Проте, приймаючи до уваги, що порушення прав та законних інтересів позивача носить триваючий характер, тому у даному випадку не можна вважати, що [PERSON] допущено пропуск строку позовної давності. За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та вирішує виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved