Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Святошинського районного суду м.Києва з вимогами до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Балтика», [PERSON] та [PERSON], про визнання права власності на 1/12 та 1/4 гаражного боксу [NUMBER] відповідно, який знаходиться на території ГБК «Балтика» за адресою: м.Київ, вул.Качалова, 5-а в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON]. У своїх вимогах посилаються на право приватної власності [PERSON] на вищезазначений гаражний бокс, на прийняття спадщини [PERSON] майна її померлого [INFO] сина [PERSON], не отриманням [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, її смерть [INFO], на прийняття [PERSON] спадщини за заповітом щодо майна [PERSON] і прийняття спадщини [PERSON], яка має право на обов»язкову частку у спадщині [PERSON] Позов просять задовольнити у зв»язку із відмовою нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину за відсутністюю оригіналу правовстановлюючого документа. Ухвалою суду 03.03.2016 р.,на підставі п.2 ч.1 ст.2015 ЦПК України, провадження у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Балтика», [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, було закрито в частині вимог [PERSON], [PERSON] до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Балтика» про визнання права власності в порядку спадкування на гаражний бокс. У судовомму засіданні позивач [PERSON], представник позивачів позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] заперечує проти позовних вимог посилаючись на відсутність права у цього суду розглядати позов з тих самих підстав, за яких Святошинським районним судом м.Києва був розглянутий позов [PERSON], [PERSON] до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Балтика» про визнання права власності в порядку спадкування з ухваленням рішення 18.09.2014 р. Окрім того посилається на наявність арешту спірного майна, який був накладений за ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва від 15.07.2008 р. Заперечення представника відповідачів також полягають у недоведенні позивачами будь-яких порушень їх прав зі сторони відповідачів, а також на наявність у відповідачів власності на спірне майно але без права власності пред»явивши суду в судовому засіданні оригінал свідоцтва про право власності на гаражний бокс на ім»я [PERSON] Суд, заслухавши сторони, встановивши обставини, перевіривши їх наданими доказами та визначивши відповідно до них правовідносини, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи із наступного. Судом встановлено, що Головним управлінням житлового забезпеччення Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) , 02.04.2010 р. було посвідчено, що гаражний бокс [NUMBER] в ГБК «Балтика» площею 61,60 кв.м., який розташований в м.Києві по вул.Качалова, 5-а належить [PERSON] на праві приватної власності (Свідоцтво видано на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 26.03.2010 р. № 388-С/ГК) і згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, було зареєстроване за № 30761731, № запису 66387 в книзі 410-204( т.1, а.с. 182,183). Відповідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO], про що Відділом реєстрації смерті у м.Києві зроблено запис № 2524 та видане свідоцтво (т.1 а.с. 77). За матеріалами спадкової справи щодо майна померлого [PERSON], спадщину прийняли: його мати - [PERSON], донька [PERSON] та донька [PERSON], яким видані свідоцтва на їх частки майна померлого (по 1/3 кожній) окрім свідоцтв про право власності на гаражний бокс за причини відсутності державної реєстрації на це нерухоме майно (т.1 а.с. 118, 119, 139 ). Отже, у разі видачі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] належала б 1/3 частина спірного гаражного боксу. Відповідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (т. 1 а.с. 202). За свого життя [PERSON] 13.01.2004 р. на випадок смерті зробила розпорядження на все своє майно, яке їй буде належати на момент смерті на користь [PERSON] За матеріалами спадкової справи щодо майна померлої [PERSON], її спадщину прийняли : [PERSON] та донька померлої [PERSON] Відповідно до ст.1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Станом на час складання заповіту, [PERSON] мала повну цивільну дієздатність. Суду не відомо про оскарження цього заповіту. Отже, [PERSON] має право на отримання у спадок те майно, а також ті права, які належали на час смерті [PERSON] Оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON], але не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на гаражний бокс, зважаючи на положення спадкового права про охоплення заповітом також і прав, які можуть належати спадкодавцю у майбутньому (ч.1 ст.1236 ЦК України) вважається, що [PERSON] крім іншого майна, успадкувала також і право [PERSON] на отримання її частини гаражного бокса після смерті [PERSON] Відповідно до норми ЦК України, що регулює право особи на обов»язкову частку у спадщині (ст.1241 ЦК України), повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, незалежно від змісту заповіту, спадкують половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов»язкова частка). Згідно паспотрних даних, [PERSON], народилась [INFO], є донькою [PERSON], що підтверджується її свідоцтвом про народження (т.1 а.с. 208) та довідкою відділу реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області від 20.02.2007 р. про реєстрацію шлюбу 14.05.1972 р. (а.с.1 а.с.209), тобто на момент відкриття спадщини після смерті її матері [PERSON] їй було 59 років, що є пенсійним віком і свідчить, що на момент відкриття спадщини [PERSON] була непрацездатною особою, отже має право на обов»язкову частку в спадщині. При визначенні розміру частки спадщини суд виходить із права власності [PERSON] на цілу частку гаражного боксу, з права [PERSON] на отримання 1/3 частки майна [PERSON], з половини обов»язкової частки, яка б належала [PERSON] у разі спадкування за законом 1/3 частки гаражного боксу після смерті [PERSON] Отже, [PERSON] мала право на отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку гаражного боксу. [PERSON], за відсутності заповіту, могла б бути єдиною спадкоємицею майна [PERSON] Таким чином, обов»язкова частка [PERSON] - половина від спадкового майна померлої [PERSON] - 1/3 : 2 = 1/6 частина гаражного боксу. Частка [PERSON] складає різницю між часткою гаражного боксу, яка належала [PERSON] та обов»язковою часткою [PERSON] - 1/3 - 1/6 = 1/6 частина гаражного боксу. Заперечення представника відповідачів, що стосуєтьсявідсутності права у цього суду розглядати позов з тих самих підстав, за яких Святошинським районним судом м.Києва був розглянутий позов [PERSON], [PERSON] до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Балтика» про визнання права власності в порядку спадкування з ухваленням рішення 18.09.2014 р. розглянуті судом та відображені в ухвалі суду від 03.03.2016 р. про закриття провадження у справі в частині позовних вимог. Заперечення щодо наявності арешту спірного майна, який був накладений ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва від 15.07.2008 р. по-перше, не стосується визнання права власності, і по-друге, арешт накладений з метою забезпечення заходів забезпечення позову ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва від 03.06.2015 р. є скасованим. Заперечення представника відповідачів щодо недоведення позивачами будь-яких порушень їх прав зі сторони відповідачів з посиланнями на наявність у відповідачів власності на спірне майно але без права власності не можуть бути підставою для відмови у заявлених позовних вимогах, оскільки передбачене ст.16 ЦК України визнання права як способу захисту цивільного права розглядається судом не тільки у разі невизнання цього права будь-якою особою, а й у разі відсутності у неї документів, що засвідчують приналежність їй права з метою усунення невизначеності у суб»єктивному праві, належному особі, а також створення спрпиятливих умов для здійснення суб»єктивного права особою. Такий спосіб захисту не пов»язаний з безпосереднім порушенням права особи.

Outcome: partial