Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

у липні 2013 року позивач звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до ПП «Русоіл Компані», [PERSON], ТОВ «Русоіл Групп» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 13/11-ю від 15 березня 2011 року в розмірі 579 819,87 грн., а також судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 15 березня 2011 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ПП «Русоіл Компані» був укладений кредитний договір № 13/11-ю, предметом якого є надання останньому банком кредиту в розмірі, еквівалентному 600 000,00 грн. у вигляді поновлювальної кредитної лінії та зобов'язання підприємства прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути кредит в повному обсязі зі сплатою 21,5% річних. Договорами № 1 від 22 березня 2012 року та № 2 від 18 жовтня 2012 року до договору № 13/11-ю від 15 березня 2011 року було внесено зміни, якими спочатку ліміт кредитування зменшено до 500 000,00 грн. у вигляді поновлювальної кредитної лінії зі сплатою 24% річних та змінено умови щодо забезпечення кредитного договору, а потім, відповідно, зменшено ліміт кредитування до 490 000,00 грн. у вигляді поновлювальної кредитної лінії зі сплатою 26% річних та змінено умови щодо забезпечення кредитного договору, а також визначено, що остаточне повернення кредиту має бути здійснено 14 березня 2012 року, після чого при дотриманні інших умов кредитного договору підприємство зможе знову отримати кредит в межах ліміту кредитування. Зазначив про те, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак, ПП «Русоіл Компані», в свою чергу, зобов'язань за договором не виконало, тому банк відповідно до умов договору має право вимагати від нього погашення виниклої заборгованості. Станом на 08 липня 2013 року у відповідача наявна заборгованість в сумі 579 819,87 грн. Просив, враховуючи те, що з метою забезпечення виконання ПП «Русоіл Компані» умов укладеного з ним кредитного договору з відповідними змінами та доповненнями, 15 березня 2011 року з [PERSON] та ТОВ «Русоіл Групп» були укладені договори поруки № 13/11-п1 та № 13/11-п2 відповідно, за умовами яких останні поручились за виконання ПП «Русоіл Компані» обов'язків, що виникли за кредитним договором № 13/11-ю від 15 березня 2011 року, суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 579 819,87 грн., а також судовий збір - 3 441,00 грн. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В останній також зазначив про те, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідачів та ухвалення по справі заочного рішення (а.с. 165). Відповідачі, які повідомлялись в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ПП «Русоіл Компані» 15 березня 2011 року укладено договір кредиту № 13/11-ю, предметом якого є надання останньому банком кредиту в розмірі, еквівалентному 600 000,00 грн. у вигляді поновлювальної кредитної лінії та зобов'язання підприємства прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути кредит в повному обсязі зі сплатою 21,5% річних (а.с. 19-36). Договорами № 1 від 22 березня 2012 року та № 2 від 18 жовтня 2012 року до договору № 13/11-ю від 15 березня 2011 року внесено зміни, якими спочатку ліміт кредитування зменшено до 500 000,00 грн. у вигляді поновлювальної кредитної лінії зі сплатою 24% річних та змінено умови щодо забезпечення кредитного договору, а потім, відповідно, зменшено ліміт кредитування до 490 000,00 грн. у вигляді поновлювальної кредитної лінії зі сплатою 26% річних та змінено умови щодо забезпечення кредитного договору, а також визначено, що остаточне повернення кредиту має бути здійснено 14 березня 2012 року, після чого при дотриманні інших умов кредитного договору підприємство зможе знову отримати кредит в межах ліміту кредитування (а.с. 37-40). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. До того ж, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. В той же час, згідно ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку про те, що сторони, підписавши договір кредиту та договори, якими були внесені зміни до останнього, встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов кредитного договору. Судом встановлено, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ПП «Русоіл Компані» 15 березня 2011 року та 20 березня 2012 року траншами кредит в сумі 600 000,00 грн. та 500 000,00 грн. шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок підприємства (а.с. 17, 18). Тому, суд вважає доведеним факт того, і доказів протилежного в розпорядження суду не надано, що банком були дотримані всі умови укладеного з ПП «Русоіл Компані» кредитного договору, в той час як останнє, всупереч договірним зобов'язанням, належним чином не виконало їх, у встановлений строк кредит та проценти за користування ним, не дивлячись на повідомлення банку про наявність заборгованості та необхідність її погашення, не повернуло (а.с. 115-119). Судом встановлено, що внаслідок порушення взятих на себе зобов'язань за договором станом на 08 липня 2013 року заборгованість ПП «Русоіл Компані» перед банком становить 579 819,87 грн. (а.с. 11-16). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, судом встановлено, що в забезпечення виконання вказаного кредитного договору 15 березня 2011 року банком з відповідачами [PERSON] та ТОВ «Русоіл Групп» були укладені договори поруки № 13/11-п1 та « 13/11-п2, відповідно до умов яких останні зобов'язалась солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ПП «Русоіл Компані» зобов'язань за кредитним договором № 13/11-ю (а.с. 41-65). Відповідно до п. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 626 та 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено і проти цього не було заперечено стороною відповідачів, що договори поруки [PERSON] та ТОВ «Русоіл Групп» були укладені та підписані добровільно на умовах, викладених в них, без застережень. Всі умови договорів поруки сторонами були узгоджені та підписані. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 554 ЦК України передбачено обов'язок поручителя відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено самим договором. Судом встановлено, що позивачем 23 травня 2013 року відповідачам [PERSON] та ТОВ «Русоіл Групп» за вказаними ними в договорах поруки адресами направлялось повідомлення про невиконання умов кредитного договору ПП «Русоіл Компані» та необхідність їх, як поручителів, погасити дану заборгованість (а.с. 115-119). Стаття 553 ЦК України визначає поруку як договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Порука має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання - своєчасного повернення кредиту за кредитним договором. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості за кредитним договором, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, надходить до висновку про обґрунтованість позову банку щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, оскільки останній стороною відповідачів не спростований в розрізі ст. 60 ЦПК України. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судові витрати в справі. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 509, 525, 526, 559, 611, 625-627, 638, 649, 1054, 1055, 1056 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 4, 10, 11, 57-60, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved