Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

у листопаді 2013 р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом [PERSON](далі - відповідач) про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на спадщину за законом та усунення перешкод в користування майном, пояснивши при цьому наступне. [INFO] р. померла [PERSON], яка приходилась племінницею позивачу. При цьому до складу спадщини після смерті [PERSON] ввійшла належна останній квартира [ADDRESS]. Разом з цим [PERSON] на день смерті не залишила заповіту. В свою чергу23.05.2013 р. позивач як спадкоємець третьої черги звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Проте в наступному позивачу стало відомо, що право на квартиру № 64 отримав [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, посвідченого 20.06.2013 р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстраційним № 2723, який в наступному відчужив наведену квартиру на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого 09.07.2013р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстраційним № 1397, а в наступному право на зазначену квартиру перейшло до відповідача за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого 04.10.2013 р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстраційним № 1365. Разом з цим позивач зазначив, що Голосіївським РУ ГУ МВС України в м. Києві розслідується кримінальне провадження № 12013110010009622 щодо заволодіння шахрайським шляхом квартирою [ADDRESS]. В свою чергу право позивача на квартиру № 64 в порядку спадкування за законом не визнається відповідачем, який вважає себе власником наведеної квартири, що унеможливлює набуття позивачем права власності на спірну квартиру шляхом видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того позивач зазначив, що відповідач фактично проживає у спірній квартирі № 64, змінив замки на вхідних дверях до неї, в наслідок чого створив позивачу перешкоди у доступі до наведеної квартири. У зв'язку із наведеним позивач просив суд: витребувати із чужого незаконного володіння відповідача квартиру за адресою: [ADDRESS]; визнати за позивачем право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті його племінниці [PERSON], яка померла [INFO] р.; усунути позивачу перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення відповідача з квартири № 64. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності у судовому засіданні, якою позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги повністю, проти заочного розгляду справи не заперечив Відповідач, повідомлений про дату та час судового розгляду у порядку ст.74 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив. У зв'язку з вищевикладеним суд ухвалив проводити заочний розгляд справи згідно ст. 224 ЦПК України та на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Врахувавши пояснення позивача у позовній заяві, з'ясувавши обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов повністю виходячи з наступного. Судом встановлено,що [INFO] р. померла [PERSON] згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві від 11.01.2013р. При цьому згідно довідкиза формою № 3 ОСББ « Прогрес-2» від 23.03.2013 р. за № 379 та від 11.07.2014 р. за № 315, [PERSON]була зареєстрована та проживала у двокімнатній квартирі № 64, загальною площею 46,3 м. кв., за адресою: [ADDRESS], в період з 27.03.1982р. по день смерті [INFO] р. Разом з цим вбачається згідно наведених довідок ОСББ « Прогрес-2»,що вищезазначена квартира № 64 належала на праві власності [PERSON] за реєстраційним посвідченням, виданим Київським міським БТІ за реєстром № 453/29897, зареєстрованим в реєстровій книзі № 46 від 26.11.1993р. В свою чергу згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1268. ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В матеріалах справи відсутні докази прийняття спадщини після [PERSON] спадкоємцями першої та другої черг за законом. Положеннями ч. 1 ст. 1263 ЦК України визначено, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. В свою чергу позивач приходився дядьком померлій [PERSON] згідно Свідоцтва про народження позивача за № [NUMBER] від 16.06.1978 р.,Свідоцтва про зміну позивачем прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] від 07.06.1978 р., повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] від 22.06.2013 р. за № 00012350856, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] від 30.08.2013 р. за № 00012678809, архівної довідки Державного архіву Житомирської області від 10.06.2013 р. за № Б/1266, відповідно до яких [PERSON] приходилася донькою [PERSON], батьками якої були [PERSON] та [PERSON], які також приходилися батьками позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому позивач 23.05.2013 року звернувся із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] Проте Друга київська державна нотаріальна контора постановою від 07.05.2014 р. за № 2346/02-31 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. В свою чергу суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Разом з цим згідно довідки за формою ОСББ «Прогрес-2»від 11.07.2014 р. за № 315, що право на квартиру № 64 отримав [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, посвідченого 20.06.2013 р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстраційним № 2723, який в наступному відчужив наведену квартиру на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого 09.07.2013 р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстраційним № 1397, а в наступному право на зазначену квартиру перейшло до відповідача за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого 04.10.2013 р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстраційним № 1365. Разом з цим позивач зазначив, що Голосіївським РУ ГУ МВС України в м. Києві розслідується кримінальне провадження № 12013110010009622 щодо заволодіння шахрайським шляхом квартирою [ADDRESS]. Таким чином наявний спір про право на квартиру № 64 між позивачем та відповідачем. В свою чергу у положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому суд зазначає, що [PERSON] померла [INFO] р., а свідоцтва про придбання [PERSON] з прилюдних торгів квартири № 64 посвідчено 20.06.2013р., тобто відчуження спірної квартири відбулося після смерті [PERSON] та до моменту її прийняття у спадщину спадкоємцями останньої. Разом з цим згідно п. 1.1. і п. 1.2. Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року N 68/5, це Положення визначає умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства, а також розрахунків за придбане майно. Прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за заявкою державного виконавця організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір. В свою чергу згідно п. 1 ч. 1 ст. 37 закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року за N 606-XIV, виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі: смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво. Враховуючи наведене після смерті [PERSON] та до моменту вирішення питання щодо її прийняття квартири № 64 у спадщину спадкоємцями не могла бути реалізована на прилюдних торгах наведена квартира № 64 та видано щодо неї Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Положеннями ч. 1 ст. 330 ЦК України унормовано, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. При цьому в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що прилюдні торги відбувалися в порядку виконання судового рішення. Таким чином квартира № 64 вибула з володіння [PERSON]не з її волі іншим шляхом, у зв'язку з чим остання може бути витребувана у третіх осіб як добросовісних набувачів. Крім того щодо права відповідач на спірну квартиру № 64 суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно вимог абз. 2 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1. ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), державна реєстрація прав є обов'язковою. При цьому, положеннями ч. 3 ст. 3 Закону № 1952-IVвизначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Проте в матеріалах справи відсутні в якості доказів документи на підтвердження перебування у власності відповідача спірної квартири № 64, державної реєстрації наведеного права власності відповідача на квартиру в порядку визначеному законом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність визнати за позивачем право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті його племінниці [PERSON], яка померла [INFO] В свою чергу положеннями ст. 387 ЦК України визначено, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Положеннями ст. 391 ЦК України унормовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з цим положеннями ст. 109 ЖК України унормовано, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку про необхідність витребувати із чужого незаконного володіння відповідача квартиру за адресою: [ADDRESS], а також усунути позивачу перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення відповідача з квартири № 64, зобов'язавши відповідача невідкладно передати позивачу ключі від вхідних дверей до квартири № 64 для безперешкодного доступу до неї. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому згідно наявної у справі квитанції позивачем було здійснено витрати на оплату судового збору у сумі 3654,00 грн., що підлягають відшкодуванню останньому шляхом їх стягнення із відповідача.

Outcome: approved