Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

у липні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив про те, що за заявою відповідача 11 березня 2010 року їй була призначена та виплачена тимчасова державна допомога на двох дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме». Разом з тим, повторно звернувшись до управління із заявою про призначення допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, відповідачем була надана копія заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2007 року, згідно якого [PERSON], [INFO], - батька дітей позивача, визнано безвісно відсутнім. Таким чином, не повідомивши про зміну обставин, які впливають на виплату допомоги, як того вимагає ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям із дітьми», відповідач безпідставно отримала адресну матеріальну допомогу в розмірі 18 167,40 грн. та по розпорядженню Київської міської державної адміністрації по програмі «Турбота» - 950,00 грн. Тому, виходячи з положень п. 10 Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, позивач просив суд стягнути з відповідача вказані суми безпідставно отриманих коштів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, виходячи з обставин, викладених в позовній заяві. Відповідач, яка повідомлялась в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, причини своєї нявки суду не повідомила. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, заслухавши представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за заявою відповідача 11 березня 2010 року їй була призначена та виплачена тимчасова державна допомога на двох дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 червня 2006 року № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме» (а.с. 5-17). Як вбачається з матеріалів справи, загалом відповідачем було отримано державної допомоги на загальну суму 19 147,40 грн. (а.с. 18-22, 31-32). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2007 року, згідно якого [PERSON], [INFO], - батька дітей позивача, визнано безвісно відсутнім (а.с. 23). Відповідно до п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх не відоме Виплата тимчасової допомоги припиняється у разі смерті одного з батьків, зобов'язаного сплачувати аліменти, або визнання його в установленому порядку безвісти відсутнім чи оголошення померлим. Згідно положень ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», п. 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року, на заявників покладається відповідальність за відомості або надання інформації про зміну обставин, що впливає на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань громадянином (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 1166, 1212, 1215 ЦК України, Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме»,

Outcome: approved