Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики з врахуванням інфляційних витрат та 3% річних. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27 жовтня 2010 року уклав з відповідачем договір позики. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 липня 2011 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором позики в розмірі 684 306,00 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120,00 грн. 06 травня 2014 року судом поновлено строк пред'явлення до виконання дублікату виконавчого листа № 2-431/11 вище зазначеним рішенням суду. 30 липня 2014 року позивач подав до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві заяву про відкриття виконавчого провадження про стягнення з відповідача на користь позивача борг. Державний виконавець ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві постановою закрив виконавче провадження за № 44218854, у зв'язку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення та передано виконавче провадження за місцем роботи боржника до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у м. Вишневе, де і відкрито виконавче провадження. За весь час ведення виконавчого провадження № 45815222 на користь позивача боржником перераховано 157,71 грн. В позовних вимогах просив суд стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 1 268 374,10 грн., та суму сплаченого ним судового збору в розмірі 3 654,00 грн. В судове засіданя позивач [PERSON] не з'явився. Його представник [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася за місцем реєстрації (а.с. 35, 41-42). Відповідно до вимог п. 5 ч. 5 ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України) до суду від відповідача письмових заперечень проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються не надійшло. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначено грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 27 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Стець Н.М., за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 684 306,00 грн., що еквівалентно по курсу НБУ на день підписання договору в розмірі 86 621,00 доларів США, які відповідач зобов'язалася повернути в строк до 03.11.2010 р. Вказані обставини встановлені рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.11.2014 р., яке набрало законної сили. Даним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним договором позики в розмірі 684 306,00 грн., а також витрати по оплаті судового збору у сумі 1 700,00 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі 120,00 грн. (а.с. 15). 23 лютого 2012 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва вказане заочне рішення залишено без змін (а.с. 16-19). Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На виконання вище вказаного рішення суду Солом'янським районним судом м. Києва позивачу видано дублікат виконавчого листа від 06.02.2014 р., який був пред'явлений до виконання у ВДВС Києво - Святошинського РУЮ в м. Києві та 12.12.2014 р. державним виконавцем Євко І.В. відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа. 16 квітня 2015 року відповідач [PERSON] перерахувала на картковий рахунок № [NUMBER] позивача 157,71 грн. (а.с. 22). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Станом на день звернення позивача до суду відповідач рішення Солом'янського районного суду м. Києва не виконує. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р., зокрема у ч. 2 п. 17 роз'яснив, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. При цьому, за правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. А статтею 599 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання за договором позики, то з нього в силу ч. 2 ст. 625 ЦК України слід стягнути з відповідача інфляційні витрати та 3 % річних з дати повного повернення коштів, що вказана в договорі позики. З 03.11.2010 р. (строк повернення позики, згідно договору позики від 27-10.2010 року) по 11.07.2011 р. (дата винесення рішення Солом'янським районним судом міста Києва) з суми неповернутої позики 684 306,00 грн. В період, з 03.11.2010 р. по 11.07.2011 р. (дев'ять місяців) від 684 306,00 грн. Відповідач повинен сплатити інфляційні витрати у розмірі, що складає 39 005,44 грн. (тридцять дев'ять тисяч п'ять гривень 44 коп.), з розрахунку: (С х 684 306,00), де С - сукупний індекс інфляції, який розраховується за формулою Пс = (П1: 100) х (П2:100) х (П3: 100) х ... (Пп:100) Пс - сукупний індекс інфляції; ПІ - індекс інфляції за перший місяць прострочення; П2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення; ПЗ - індекс інфляції за третій місяць прострочення; Пп - індекс інфляції за останній місяць прострочення. 1.057 = (100,3:100) х (100,8:100) х (101,0:100) х (100,9:100) х (101,4:100) х (101,3:100) х (100,8:100) х (100,4:100) х (98,7:100) 1,057 х 684 306,00 = 723 311,44 грн. Отже, загальна сума інфляційного збільшення суми боргу за період з 03.11.2010 р. по 11.07.2011 р. : 723 311,44 - 684 306,00 = 39 005,44 грн. Та 3 % річних за період з 03.11.2010 р. по 11.07.2011 р. (за 250 днів прострочення), що складає 14 061,08 грн., з розрахунку: Сума санкції = С х 3% х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості; Д - кількість днів прострочення. 684 306,00 х 3% х 250 : 365 : 100% = 14 061,08 грн. В період з 11.07.2011 р.(дата винесення рішення Солом'янським районним судом міста Києва) по 27.02.2015 р. (дата перерахування частини боргу за договором позики - 157,71 грн., згідно виписки з карткового рахунку Приватбанку від 16.04.2015 р. № 150416/133) з суми неповернутої позики 684 306,00 грн., витрат на оплату судового збору 1 700,00 грн. та інформаційно-технічного забезпечення 120,00 грн., всього 686 126 грн. Відповідач повинен сплатити інфляційні витрати у розмірі 199 662,67 грн. з розрахунку: (С х 686 126,00), де С - сукупний індекс інфляції, який розраховується за формулою Пс = (ПІ: 100) х (П2:100) х (П3:100) х ... (Пп:100) 1,291= (99,6:100) х (100,1:100) х (100,0:100) х (100,1:100) х (100,2:100) х (100,2:100) х (100,2:100) х (100,3:100) х (100,0:100) х (99,7:100) х (99,7:100) х (99,8:100) х (99,7:100) х (100,1:100) х (100,0:100) х (99,9:100) х (100,2:100) х (100,2:100) х (99,9:100) х (100,0:100) х (100,0:100) х (100,1:100) х (100,0:100) х (99,9:100) х (99,3:100) х (100,0:100) х (100,4:100) х (100,2:100) х (100,5:100) х (ЇОО,2:100) х (100,6:100) х (102,2:100) х (103,3:100) х (103,8:100) х (101,0:100) х (100,4:100) х (100,8:100) х (102,9:100) х (102,4:100) х (101,9:100) х (103,0:100) х (103,1:100). 1,291х 686 126,00 = 885 788,67 грн. Отже, загальна сума інфляційного збільшення суми боргу за період з 11.07.2011 р. по 27.02.2015 р.: 885 788,67 - 686 126,00 = 199 662,67 грн. Також 3 % річних за період з 11.07.2011 р. по 27.02.2015 р. (за 1326 днів прострочення), що складає 74 778,33 грн. з розрахунку: Сума санкції = С х 3 % х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості; Д - кількість днів прострочення. 686 126,00 х 3% х 1326: 365 : 100% = 74 778,33 грн. З 27.02.2015 р. (дата перерахування частини боргу за договором позики 157,71 грн., згідно виписки з карткового рахунку Приватбанку від 16.04.2015 року № 150416/133) по 17.07.2015 р. (час подачі даної позовної заяви) з суми неповернутого боргу 685 968,29 грн. Відповідач повинен сплатити інфляційні витрати у розмірі, що складає 246 948,58 грн., з розрахунку: (С х 686 126,00), де С - сукупний індекс інфляції, який розраховується за формулою Пс = (П1: 100) х (П2:100) х (П3:100) х ... (Пп:100) 1,36 = (105,3:100) х (110,8:100) х (114,0:100) х (102,2:100) х (100,4:100). 1,36 = 685 968,29 = 932 916,87 грн. Отже, загальна сума інфляційного збільшення суми боргу за період з 27.02.2015 р. по 17.07.2015 р.: 932 916,87 - 685 968,29 = 246 948,58 грн. Також 3 % річних за період з 27.02.2015 р. по 17.07.2015 р. (за 141 день прострочення), що складає 7 949,71 грн., з розрахунку: Сума санкції = С х 3 % х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості; Д - кількість днів прострочення. 685 968,29 х 3 % х 141 : 365 : 100 % = 7 949,71 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за період з 03.11.2010 р. по 17.07.2015 р. складає 1 268 374,10 грн. з розрахунку: 685 968,29 + 39 005,44 + 14 061,08 + 199 662,67 + 74 778,33 + 246 948,58 + 7 949,71 = 1 268 374,10 грн. Таким чином, вимоги позивача про повернення боргу є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки на час розгляду справи відповідач зобов'язання за договором не виконує. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого ним судового збору в розмірі 3 654,00 грн. (а.с. 1). На підставі наведеного,

Outcome: approved