Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 30.03.2007 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі. Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 31.08.2011 року шлюб розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає із позивачем. За рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 01.06.2011 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.03.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення 31.08.2011 року Корабельним районним судом міста Миколаєва видано виконавчий лист, який передано до примусового виконання до Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07.02.2019 року розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина, було змінено та визначено аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2019 року. 18.03.2019 року на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист, примусове виконання якого здійснюється Корабельним ВДВС м. Миколаїв. Проте, відповідач ухиляється від сплати аліментів, сплачує їх не в повному обсязі, у зв`язку із чим станом на 02.04.2019 року утворилась заборгованість по аліментам в розмірі 2144,25 грн. Посилаючись на викладене, позивач просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на дитину у розмірі 12289,47 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подала заяву про слухання справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, а після його розірвання дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Із наявного в матеріалах справи розрахунку старшого державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаїв вбачається, що станом на 02.04.2019 року відповідач має заборгованість по аліментам в розмірі 2144,25 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Таким чином, є всі підстави вважати, що відповідач заборгував позивачу аліменти і одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 137 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача її витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 700,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved