Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

У липні 2016 року позивач предявив в суді зазначений позов. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 2 у будинку № 116 по вул. Квітневій у м. Бердичеві Житомирської області. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі продажу частині житлового будинку від 08.04.2002 він є власником 1/2 будинку № 116 по вул. Квітневій у м. Бердичеві Житомирської області. Його частка будинку в натурі не виділена, однак у його фактичному користуванні перебуває квартира № 2 , що відображено у технічному паспорті та довідці МК ВЖРЕП № 7. У даному житлі залишається зареєстрованим член сімї колишнього власника квартири [PERSON]. З моменту придбання квартири [PERSON] жодного дня в ній не проживав, комунальні послуги не сплачує, участі у догляді за будинком не приймає. Його реєстрація перешкоджає можливості вільно, на власний розсуд, в повному обсязі здійснювати право власності на будинок, в тому числі обмежує в праві продати, обміняти частину будинку. У судове засіданні сторони не зявилися. Позивач та відповідач спрямували заяви з проханням справу слухати за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач позов визнав. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, суд вбачає наявність законних підстав для прийняття заяви відповідача про визнання позову та задовольняє позов, виходячи з такого. Згідно договору купівлі продажу частини житлового будинку від 08.04.2002 та довідки державного комунального підприємства Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації № 230 від 25 квітня 2002 року [PERSON] являється власником ? ідеальної частки житлового будинку за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Квітнева,116. У фактичному користуванні [PERSON] перебуває квартира № 2 будинку. (а.с. 8, 14). З довідки МК ВЖРЕП № 7 № 773 від 28 липня 2016 року та домової книги вбачається, що у квартирі [ADDRESS], крім позивача та членів його сімї, зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 9 зворот, 10). Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття осіб з реєстраційного обліку. Оскільки позивач заперечує проти реєстрації відповідача у його житлі, відповідач не має права власності на це житло, та згідно заяви, адресованої до суду [PERSON] не заперечив проти задоволення позову, його слід визнати таким, що втратив право на користування житлом.

Outcome: approved