Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

У листопада 2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту та заборони на його відчуження з 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] . До складу спадкової маси входить 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 35.8 кв.м. В процесі оформлення спадщини позивач дізнався, що на вказану частку у квартирі згідно постанови АА 119953 від 04.09.2007 року, винесеної державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва Павлюк О.М., накладено арешт та оголошено заборону на її відчуження. Відповідний запис про арешт майна та заборону його відчуження внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5637710. Арешт на частку у квартирі накладено в межах виконавчого провадження № 6551931, відкрито для примусового виконання виконавчого листа № 2-824, виданого 16.02.1996 року Шевченківським районним судом м.Києва, за яким боржником є [PERSON] , стягувачем - [PERSON] . Не зважаючи на смерть боржника, до теперішнього часу арешт з майна не знято. Таким чином, на сьогодні виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт на спірне майно, знищено, виконавча служба не може винести постанову про скасування арешту майна. Ухвалою суду від 09.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті на 13.04.2021 року. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подала через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила задовольнити. Третя особа в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду повідомлені належним чином. Заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві перебувало на виконанні виконавче провадження на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Києва від 16.02.1996 року у справі № 2-824/96 щодо стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Як вбачається з копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.09.2007 року, накладено арешт на все майно боржника [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON] . [INFO] боржник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданої 18.11.2019 року 92500008 спеціалізованим відділом записів актів громадського стану адміністрації міста Владивосток, серія [NUMBER] . Позивач є спадкоємцем [PERSON] . Відповідач звернулась до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про завершення виконавчого провадження та зняття арешту з майна, у зв`язку зі смертю боржника. Згідно відповіді Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29.09.2020 року вбачається, що 17.06.2013 року виконавче провадження завершене, тому відділом не може бути знятий арешт, накладені на майно боржника. Відповідно до ст.41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи, що позивач є спадкоємцем боржника [PERSON] який помер, у третьої особи відсутні відкриті виконавчі провадження боржником за якими є [PERSON] , а тому підстави для накладення арешту на його майно відсутні. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved