Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

У липня 2015 року позивачка звернулася з позовом до суду, яким просила встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] із спадкодавцем [PERSON], [INFO], померлою 13 жовтня 2014 року, не менш пяти років до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], а саме з червня 2009 року по 13 жовтня 2014 року та визнати за нею право власності, як спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказала, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12 лютого 1999 року, виданого Відкритим акціонерним товариством «Будівельно-монтажний трест № 17» та зареєстрованого в КП «ДМБТІ» і записаного в реєстрову книгу за № 506п-1423-84, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та її дочці [PERSON]. 16 лютого 2003 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частину квартири. Єдиним спадкоємцем першої черги по закону на відкриту спадщину є її донька [PERSON]. В нотаріальну контору, з заявою про прийняття спадщини [PERSON] у встановлений законом строк не зверталася. Однак на підставі ст. 549 УК України. в редакції 1963 року, який був чинний на той період часу, [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, так як вона фактично вступила в управління і володіння спадковим майном шляхом проживання та реєстрації у зазначеній квартирі. 13 жовтня 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все майно, яке належало померлій на день її смерті, а саме: на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] була людиною одинокою, ні чоловіка, ні дітей, ні рідних братів та сестер вона не мала, а тому і спадкоємці першої-третьої черги по закону відсутні. Єдиним спадкоємцем пятої черги по закону після смерті [PERSON], як родичі пятого ступеня споріднення є [PERSON], яка є троюрідною сестрою померлої та двоюрідний дядько померлої [PERSON]. Для померлої [PERSON] вона також не є сторонньою людиною, так як її батько [PERSON], був двоюрідним братом [PERSON], яка є матірю померлої [PERSON], а тому вони з [PERSON] фактично є троюрідними сестрами, хоча і документи про їхні родинні відносини у неї відсутні. Незважаючи на те, що вона могла б відноситись до пятого ступеню споріднення, вона вважає, що має право на спадкування, як спадкоємець четвертої черги спадкоємців по закону, оскільки вона до травня 2009 року постійно проживала зі своєю матірю [PERSON], а також з донькою, внучкою та зятем за адресою: [ADDRESS]. Неподалік від них проживала [PERSON]. Після смерті її матері у 2003 році [PERSON] залишилась зовсім одна. Вона постійно її відвідувала і кожен раз, коли вона до неї приходила, вона просила її переселитися до неї і проживати разом з нею, так як самотність її дуже пригнічувала, від чого вона страждала. Але на той час вона не могла проживати разом з [PERSON], так як на її утриманні знаходилась хвора матір. 01 травня 2009 року її матір [PERSON] померла. Невдовзі, після поховання своєї матері, а саме через місяць, з початку червня 2009 року вона стала спільно проживати з [PERSON] стан здоровя її був незадовільний, вона часто жалілась на слабкість, хоча і продовжувала працювати. Як вона дізналася пізніше [PERSON] страждала онкологічним захворюванням. Під час спільного проживання, вони з [PERSON] були повязані спільним побутом, у них був єдиний бюджет, вони мали взаємні права та обовязки, разом харчувалися і несли всі витрати по сплаті комунальних послуг. З червня 2009 року і до дня смерті [PERSON] вони з нею проживали однією сімєю. В 2010 році вони з [PERSON] в квартирі поставили металопластикові вікна, а в 2012 році утеплили будинок зовні. З липня 2014 року стан здоровя [PERSON] значно погіршився і 07 липня 2014 року із-за погіршення її стану здоровя, вона була вимушена госпіталізувати її в СМСЧ-6, де вона знаходилась по 18 липня 2014 року. Після цього вона щотижня відвозила її в лікарню СМСЧ-6 для відкачки із плевральної полості рідини. Її донька,як медичний працівник, ставила [PERSON] крапельниці та робила їй різні інєкції для полегшення її стану здоровя. Вона повністю забезпечувала [PERSON] необхідними ліками та продуктами харчування. В цей час, вона не могла без сторонньої допомоги ходити та пересуватися. Всі турботи по догляду за нею виконувала вона. Незважаючи на проведене лікування, [PERSON] 13 жовтня 2014 року померла. Всі витрати на поховання вона взяла на себе. Оскільки вона проживаючи зі спадкодавцем однією сімєю понад пять років, то вона маж право на спадкування після смерті [PERSON], як спадкоємець четвертої черги по закону. Вона, своєчасно, у встановлений законом строк звернулася до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону з тих підстав, що для одержання нею права на спадкування у четверту чергу їй необхідно надати рішення суду про спільне проживання зі спадкодавцем. Підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину, як спадкоємцю, що перебуває у родинних відносинах зі спадкодавцем, нотаріус також не може видати, оскільки відсутні документи, які підтверджували б родинні відносини між нею та померлою. Одержуючи постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 травня 2015 року, вона дізналася, що окрім неї до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом також звернулася [PERSON], яка, як їй відомо в ніяких родинних відносинах з померлою не перебувала. Мати [PERSON] дійсно перебувала у шлюбі з [PERSON], який є рідний дядько [PERSON], оскільки він є рідним братом її матері, однак батьком [PERSON] він не являється. [PERSON], який є двоюрідним дядьком померлої [PERSON], 14 січня 2015 року подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за законом на її користь. Вирішити питання щодо прийняття спадщини позасудовим шляхом у неї немає можливості, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Суду пояснила, що вона є троюрідною сестрою [PERSON], яка проживала неподалік від неї і часто хворіла. Оскільки вона були людиною одинокою, то вона неодноразово її прохала, щоб вона переїхала до неї проживати. Так як у неї була хвора матір, вона не могла її покинути, вона не могла переїхати жити до [PERSON] Після того, як її матір померла, вона з червня 2009 року перебралася до [PERSON] на постійне проживання. Вона забрала с собою деякі носильні речі, посуд, книжки та швейну машинку. Стали проживати з [PERSON] і вести спільне господарство. У них був спільний бюджет, який складався із її заробітної плати, пенсії та її пенсії. Вони разом харчувалися, купували одяг, а у 2010 році встановили вікна і робили косметичний ремонт. Оскільки [PERSON] до останнього хворіла, вона відвозила її в лікарню на різноманітні консультації, а також займалася її госпіталізацією у 2014 році. Коли [PERSON] померла, вона особисто викликала швидку та міліцію і наступного дня займалася її похованням. Матеріальну допомогу за поховання також отримувала вона. Поховала її біля своїх батьків. Після цього звернулася до нотаріуса, але не змогла документально доказати, що вона є моєю троюрідною сестрою, оскільки деякі документи не збереглися. Вона на теперішній час проживає у себе дома, оскільки у квартирі [PERSON] потік котел і не працює опалення. Відповідачка не є ріднею для [PERSON], оскільки дядько [PERSON] одружився і взяв жінку з дитиною. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Вважає, що вони підтверджуються доказами, які знаходяться в матеріалах справи. Факт постійного проживання і введення спільного господарства більше пяти років [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідками, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову та просить відмовити у його задоволенні, оскільки [PERSON] вела активний спосіб життя, до останнього часу працювала, тому не потребувала сторонньої допомоги. Тим більш, позивачка сама є інвалідом і сама потребувала догляду. [PERSON] часто навідувала своїх сестер і повідомляла їм, що проживає одна. Позивачка хоч і приходила і провідувала [PERSON] у лікарні, але це не є доказом постійного з нею проживання. [PERSON] також часто навідував [PERSON], але там позивачка не проживала. Він теж навідував [PERSON] у лікарні, купував їй ліки, приймав участь у похованні. Тому вважає, що ствердження позивачки про те, що вона постійно проживала з [PERSON] однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини не знайшла свого підтвердження. Свідки зі сторони позивача є зацікавлені особи, а тому вони не можуть бути прийняті до уваги. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та заперечує проти їх задоволення. Суду пояснив, що [PERSON] вела активний спосіб життя і не потребувала сторонньої допомоги. Виникає питання, що робила позивачка у домі [PERSON] коли та була на роботі, а працювала вона до останнього часу. У [PERSON] завжди були кошти, оскільки вона працювала та отримувала пенсію, тому вона могла самостійно лікуватися, сплачувати комунальні послуги та харчуватися. Коли померла [PERSON] він залишився на ніч у будинку разом з позивачкою. Позивачка йому запропонувала лягти на диван, на якому до смерті спала [PERSON], а так як більше не було іншого спального місця, позивачка сиділа у кріслі, підставивши табуретку, тому виникає питання, де спала позивачка коли проживала однією сімєю з [PERSON] Йому відомо, що [PERSON] просила позивачку визвати нотаріуса, щоб скласти заповіт на нього та позивачку, але позивачка відмовила [PERSON] ключі від квартири знаходилися у позивачки. Вважає, що позивачка нічим [PERSON] не допомагала, вона сама собі робила уколи, оскільки вміла це робити, тому що тривалий час доглядала за тіткою та матірю, які потребували медичної допомоги. Він разом з позивачкою їздили до нотаріуса і подавали заяву про прийняття спадщини, проте нотаріус його повідомив, що позивачка бажає позбавити його права на спадщину. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Суду пояснила, що позивачка та [PERSON] є її троюрідними сестрами, але нажаль деякі документи не збереглися і це документально підтвердити важко. У неї померла мала у 2002 році, через пів року померла мама [PERSON] З позивачкою та [PERSON] вона завжди спілкувалася, а її син приїздив до них додому у допомагав по господарству, зокрема спилював гілки на деревах. Відповідачів [PERSON] вона тільки побачила на похоронах [PERSON] Позивачка з 2009 року постійно проживала з [PERSON] Коли [PERSON] ставало погано, вона її возила по лікарнях. Вони вели спільне господарство, а саме: готували разом їжу, вирощували квіти, саджали розсаду і займалися садибою. Коли [PERSON] захворіла, вона навідувалася до неї один-два рази на тиждень і тому знає, що позивачка постійно проживала разом з померлою. Навіть коли вона не могла приїхати, вона телефонувала, трубку могла взяти як позивачка так і [PERSON] Було таке, що у позивачки сильно боліла нога, а коли вона заїжджала, то бачила, що та лежала у ліжкові і не вставала. Вели спільний бюджет, оскільки на ЮМЗ тривалий час не виплачували заробітну плату, а їсти щось потрібно було і сплачувати комунальні послуги теж потрібно було, тому жили на дві пенсії. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, але надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. З позовними вимогами згоден та не заперечує проти їх задоволення. У судове засідання представник третьої особи не зявився, але надав заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника у звязку з виробничою завантаженістю. Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] доводиться донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 22). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 12 лютого 1999 року, виданого Відкритим акціонерним товариством «Будівельно-монтажний трест № 17» та зареєстрованого в КП «ДМБТІ» і записаного в реєстрову книгу за № 506п-1423-84, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та її [PERSON] (а.с. 11). Квартира [ADDRESS] Ак. Янгеля у м. Дніпропетровську посімейного спільного заселення і розташована на 1 поверсі одноповерхового будинку та складається з 2-х кімнат жилою площею 25,9 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 7,8 кв.м., 2-а кімната 18,1 кв.м., кухня площею 9,7 кв.м., коридор 5,5 кв.м., веранда 1,7 кв.м. Загальною площею 42,8 кв.м., що підтверджується технічним паспортом а квартиру (а.с.12-14). 16 лютого 2003 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І_КИ № 478264 (а.с. 25). Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частину квартири. Єдиним спадкоємцем першої черги по закону на відкриту спадщину являлась її донька [PERSON], яка у встановлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася. Як пояснили у судовому засіданні сторони, а також допитані у судовому засіданні свідки, як і з боку позивача так і з боку відповідачів, у квартирі [ADDRESS] після смерті [PERSON] постійно проживала і була зареєстрована [PERSON], яка і прийняла спадщину. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, який був чинний на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] померла 13 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 593307 (а.с. 26). Після її смерті відкрилася спадщина на квартирі [ADDRESS] та грошові внески з процентами в ПАТ КБ «ПриватБанк» та інших банках. Згідно листа Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 30 листопада 2015 року за № 2695/02-14, 09 грудня 2014 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом на майно померлої 13 жовтня 2014 року троюрідної сестри [PERSON] було заведено спадкову справу № 774/2014, а також повідомили, що 19 грудня 2014 року із заявою про прийняття спадщини також звернулися двоюрідна сестра померлої [PERSON] [PERSON] заявою про відмову від прийняття спадщини 14 січня 2015 року звернувся [PERSON] 15 січня 2015 року за заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] звернувся [PERSON] З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 18 травня 2015 року звернулася [PERSON] Інші спадкоємці з заявами про відмову/прийняття спадщини до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори не зверталися (а.с. 69). [PERSON] відмовився від належної йому частки спадщини, що залишилася після смерті двоюрідної племінниці [PERSON] на користь троюрідної сестри померлої [PERSON], що підтверджується заявою від 14 січня 2015 року (а.с.72). [PERSON] згідно заяви від 15 січня 2015 року прийняв спадщину за заповітом на грошові внески з процентами в ПАТ КБ «ПриватБанк» та інших банках (а.с. 73). Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258\~ЦК України., спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування,неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Частинами 1,3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК України\~про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем. З показань свідків [PERSON], вбачається, що вона дружила з позивачкою та [PERSON] З 2009 року позивачка переїхала проживати до [PERSON] за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ак. Янгеля. Буд. 1 кв. 65. З [PERSON] їх познайомила позивачка, сказавши, що це троюрідна сестра. Зустрічалися з ними десь один раз в неділю. Разом святкували свята. Часто приходила до позивачки, вона її стригла. Вона разом з чоловіком допомагали позивачці перевозити речі до [PERSON], а саме: постільну білизну, швейну машинку та телевізор. Зараз позивачка не проживає у [INFO], оскільки там відсутнє опалення. Позивачка спала у першій кімнаті, там знаходилося ліжко, тумбочка, шафа та телевізор. З 2014 року за станом здоровя [PERSON] не могла себе обслуговувати, тому без допомоги позивачки вона не обходилася. Вона знає точно, що у них був спільний дохід, оскільки було неодноразово, що вона їм купували продукти харчування, а позивачка за них віддавала кошти. Свідок [PERSON] суду пояснив, що вона була сусідкою [PERSON], і знала її з дитинства. Коли матір [PERSON] померла, то з 2009 року позивачка стала проживати з [PERSON] Позивачка її підстригала і вона спочатку приходила до неї за адресою: [ADDRESS], а потім приходила стригтися за адресою: [ADDRESS], де проживала [PERSON], з якою їх познайомила позивачка. Також, позивачка займалася шиттям і вона неодноразово зверталася до позивачки за допомогою перешити чи підшити ті чи інші речі. Приходила на [ADDRESS] Знає, що позивачка разом з покійною вставляли вікна разом, оскільки їй показували оголошення, де можна заказати такі вікна. Хоча, позивачка і жила неподалік від померлої, проте вона постійно проживала з нею, оскільки вона не раз бачила, коли до неї приходила, що позивачка вбрана у домашній одяг. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у сусідній квартирі, тому знала [PERSON] та [PERSON] останні роки перед смертю [PERSON] з нею проживала позивачка. Вона її постійно бачила, як з ранку так у вечорі. Вона часто до них заходила, книгами обмінювалися. Бачила, що вони на опті купували сумісно продукти. Після смерті [PERSON] у позивачки були ключі як від квартири так і від воріт. Бачила, що врожай збирала позивачка. Огород обробляли позивачка та [PERSON] Коли [PERSON] вже була на пенсії вона продовжувала працювати. З 2014 року [PERSON] сильно захворіла і потребувала допомоги, тому позивачка їй допомагала. У квартирі знаходилось два спальних місця: у першій кімнаті під вікном був диван. Там ще була тумбочка та книжка полиця. Позивачка просила її замовити поминальний обід, але у неї не було грошей і поминальний обід оплачував [PERSON], оскільки він їздив за грошима. Ким він доводиться померлій вона не знає, бачила його лише 2-3 рази. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] померла у 2014 році, вона проживала разом зі своєю матірю та тіткою. Потім вона жила з позивачкою, яка їй доводилася троюрідною сестрою. [PERSON] сама просила, щоб позивачка проживала з нею разом. Вона це знає, оскільки проживали по сусідству. У неї вікна виходять в їхню сторону і вона все бачила, а також вони постійно спілкувалися. Бачила, що вони разом садили розсаду. Років пять до своєї смерті [PERSON] хворіла і у 2014 році у неї виявили онкологічне захворювання. Щонеділі позивачка возила [PERSON] у лікарню і їй відкачували рідину. Ніхто окрім позивачки [PERSON] у лікарню не возив. [PERSON] була одинока людина. Позивачка за власний кошт ховала [PERSON]. Знає, що у квартирі знаходилась швейна машинка. Яку принесла с собою позивачка, оскільки вона була швачка і люди до неї ходили. І вона у неї обслуговувалася, позивачка шила їй спідницю. [PERSON] будучі на пенсії ще працювала, проте бюджет у них був спільний. Позивачка жила у першій кімнаті. Там стояв диван біля вікна, тумбочка, гардероб, телевізор і швейна машинка. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він не спілкувався з позивачкою, тому не може стверджувати з ким вона проживала. Колись заходив до покійної один раз полагодити водопровід, то бачив її саму, позивачку у неї не бачив. Хто її хоронив він не бачив. Хто її возив у лікарню він теж не бачив. У 2011 році поставили по вулиці великі забори, тому нічого не видно. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає позивачку і бачив її давно, що вона кожного дня ходить по вулиці Молодьожній - Янгеля. Хто проживав з покійною він не знає. З показань свідків вбачається, що на момент відкриття спадщини позивач проживала разом з [PERSON] однією сімєю більш пяти років, а саме з червня 2009 року , вона доглядала за [PERSON], яка у звязку з онкологічним захворюванням потребувала постійного догляду. Після її смерті займалась її похованням. Також, факт того, що [PERSON] проживала сумісно з [PERSON] з червня 2009 року по день смерті [PERSON] підтверджується актом від 18 березня 2015 року, посвідченого підписами свідків та завіреного директором КП «Жилсервіс-14 ДМР» (а.с. 30). Факт того, що [PERSON] страждала онкологічним захворюванням підтверджується також довідкою лікаря СМСЧ-6 [PERSON] від 30 червня 2015 року, з якої також вбачається, що всі доставки [PERSON] до лікарні відбувалися в супроводі її сестри [PERSON] (а.с. 32); довідкою даного лікаря від 08 жовтня 2014 року про те, що [PERSON] знаходиться на Д обліку у онколога (а.с. 33); виписками з історії хвороби (а.с. 34,35); лікарським свідоцтвом про смерть № 272 (а.с. 29), з якого вбачається, що причиною смерті є ракова інтоксикація. Факт того, що [PERSON] здійснювала поховання [PERSON] підтверджується свідоцтвом про поховання серії ААА № 019443 від 14 жовтня 2014 року виданого на імя [PERSON], а також листом Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 10 квітня 2015 року за № 08/07/53 ДСК, відповідно до якого [PERSON] виплачено допомогу на поховання [PERSON], [INFO], померлої 13 жовтня 2014 року. яка мешкала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] однією сімєю з червня 2009 року по 13 жовтня 2014 року знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Тому позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сімєю [PERSON] та померлої 13.10.2014 року [PERSON], з червня 2009 року по 13 жовтня 2014 року підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про визнання права власності як спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS], яка складається із двох житлових кімнат 1-3, 1-4, площею 25,9 кв.м., а також кухні 1-2, коридору 1-1, веранди 1-5, загальною площею 42,8 кв.м. то у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Главою 86 ЦК України, а також Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів. Відповідно до абзацу 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» є роз'яснення, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Із матеріалів справи вбачається, що постановою державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлої 13 жовтня 2014 року [PERSON] на той підставі, що не було надано необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме для одержання нею права на спадкування у четверту чергу їй необхідно надати рішення суду про спільне проживання зі спадкодавцем. Також було розяснено [PERSON] процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (а.с.44). Оскільки на даний час судом встановлений факт проживання позивачки з померлою протягом пяти років, що є підставою для спадкування у четверту чергу, та на даний час позивач не позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальній конторі, суд вважає що не має підстав для визнання права власності в порядку спадкування за законом в судовому порядку. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена була від сплати судового збору за подачу позову, тому, слід стягнути в рівних частках з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь держави судові витрати по справі у розмірі по 183 грн. 74 коп. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial