Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

У квітні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області, в якому просить: визнати відмову Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області від 05 березня 2019 року у приватизації позивачем кімнати [ADDRESS] , за підписом секретаря ради Піщанецької Л.О. протиправною; зобов`язати Першотравенську селищну раду Баранівського району Житомирської області провести приватизацію кімнати [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначив, що у 2007 році у зв`язку зі службою в органах міліції йому було виділено для проживання кімнату [ADDRESS] без права приватизації згідно з рішенням Виконкому Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області №21 від 30.03.2007 року. У вказаній кімнаті він зареєструвався 27.06.2007 року. Позивач одружений, однак його дружина [PERSON] не заявляє окремих вимог на вказану кімнату, оскільки має власний будинок, співвласником якого позивач не є. У серпні 2013 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про надання йому дозволу приватизувати вказану кімнату. Позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви та зобов`язано його повернути житлову кімнату, про що виконавчим комітетом Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області 21.08.2013 року прийнято рішення за №67. На усне звернення позивача відповідачем пояснено, що підставою для прийняття такого рішення слугувало те, що він як працівник міліції не наділений правом приватизувати спірну кімнату. Повторно позивач звертався з такою ж самою заявою у серпні 2014 року та в березні 2019 року. Лише на останню заяву позивач отримав письмове повідомлення про відмову у задоволенні його заяви, в якому було вказано, що оскільки спірна кімната має статус службової відповідно до рішення виконавчого комітету Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області № 138 від 04.11.2009 року, тому вона не підлягає приватизації. Позивач вважає, що порушується його право як учасника АТО на приватизацію вказаного житла, оскільки він постійно проживає в ньому, рішення про переведення кімнати в службову є незаконним, і як наслідком є незаконність рішення про відому у наданні йому дозволу на приватизації, тому за вказаних обставин звернувся до суду за захистом своїх житлових прав. В судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлений позов та просив його задовольнити. У письмовій відповіді на відзив на його позовну заяву зазначив, що оскільки у 2007 році, на день виділення йому спірної кімнати для проживання, остання не була службовою, а таке рішення було прийняте лише в 2009 році, коли позивач вже проживав в ній, тому посилання відповідача на нього є безпідставним. В судовому засіданні додатково пояснив, що про рішення відповідача про переведення спірної кімнати у службову , йому стало відомо лише у березні 2019 року (перед зверненням до суду). Дане рішення він не оскаржував, воно не скасоване. До 2010 року в спірній кімнаті проживала його сім`я, оскільки у червні 2009 році його було переведено до смт. Довбиш Баранівського району Житомирської області, де він знімав квартиру. (а.с. 34,36) Представник відповідача Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області - Терещук І.С. в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Підтримала свої заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву та в доповненнях до відзиву на позовну заяву. Пояснила суду, що спірна кімната із самого початку виділялася для проживання позивача у зв`язку з тим, що він був направлений в смт. Першотравенськ Баранівського району дільничним міліціонером, без права приватизації. Рішення про надання спірній кімнаті статусу службовою є законною підставою для відмови у наданні дозволу на приватизацію останньої. (а.с. 21-22,24,25,26,31,37,42) Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з пунктом 48 акту приймання - передачі відомчого житлового фонду ВАТ «Першотравенський завод електротехнічного фарфору» в комунальну власність Першотравенської селищної ради від 01 січня 2001 року, будинок сімейного типу (гуртожиток) по [ADDRESS] є комунальною власністю відповідача, на день складання акту приватизованих кімнат у вказаному будинку немає. (а.с. 49-56) У 2007 році у зв`язку зі службою в органах міліції позивачу [PERSON] було виділено для проживання кімнату [ADDRESS] без права приватизації, що підтверджується даними копії рішення Виконкому Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області №21 від 30.03.2007 року. (а.с. 6) Згідно з рішенням виконавчого комітету Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області №138 від 04.11.2009 року кімнаті [ADDRESS] надано статус службової. Дане рішення прийняте у зв`язку з тим, що позивач [PERSON] більше не працює на території ради та не проживає у виділеній кімнаті. (а.с. 7) Дружина позивача [PERSON] у 2010 році стала власником житлового будинку [ADDRESS] згідно з рішенням суду №2-516/2010 від 0.11.2010 року, в якому зареєстрована одна. Позивач не є співвласником вказаного будинку, що підтверджується даними витягу про державну реєстрацію прав КП «Новоград-Волинське МБТІ Житомирської обласної ради» №28317627 від 10.12.2010 року, даними копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 17.07.2006 року, даними довідки виконавчого комітету Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області №208 від 13.02.2019 року. (а.с. 8,5,13) Дружина позивача [PERSON] не заперечує проти приватизації спірної кімнати її чоловіком, про що подала до суду заяву. (а.с. 15) Позивачу [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на приватизацію кімнати [ADDRESS] у зв`язку з тим, що вона має статус службової, разом з тим, зобов`язано позивача повернути кімнату відповідачу, як власнику житлового фонду ради, що підтверджується даними рішення виконавчого комітету Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області №67 від 21.08.2013 року, даними письмового повідомлення виконавчого комітету Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області №10 від 09.01.2014 року, даними письмового повідомлення виконавчого комітету Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області №144 від 05.03.2019 року. (а.с. 9,10,14) [PERSON] зареєстрований у спірній кімнаті з 27.06.2007 року, що підтверджується даними копії паспорту громадянина України серія [NUMBER] , виданий Баранівським РВ УМВС України 27.06.2002 року на ім`я позивача. (а.с.3) Позивач має статус учасника бойових дій з 03.11.2015 року, оскільки в період з 24.06.2014 року по 25.07.2014 року перебував у відрядженні в Луганській області з метою забезпечення ОГП в зоні АТО, а з 01.09.2015 року по 01.10.2015 року безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, що підтверджується довідками Червоноармійського РВ УМВС України в Житомирській області № 2948 від 19.08.2014 року та ГК МВС України у Луганській області №ВДЗ/1271/А від 29.009.2015 року. (а.с. 11,12) Отже, позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви про надання дозволу на приватизацію спірної кімнати та зобов`язано її повернути, про що виконавчим комітетом Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області 21.08.2013 року прийнято рішення за №67. На усне звернення позивача відповідачем пояснено, що підставою для прийняття такого рішення слугувало те, що він як працівник міліції не працює та території селищної ради та виділена кімната не підлягає приватизації. Повторно позивач звертався з такою ж самою заявою у серпні 2014 року та в березні 2019 року. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Житлового кодексу Української РСР та іншими нормативно - правовими актами. Відповідно до ст. 118 Житлового кодексу Української РСР, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Згідно з пунктом 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37, жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. (ч. 2 ст. 121 Української РСР). На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення( ч. 1 ст. 122 Української РСР). Як вбачається з матеріалів справи, спірна кімната передана у комунальну власність Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області у 2001 році. Позивач [PERSON] працював дільничним міліціонером з 2007 року до червня 2009 року, у зв`язку з чим йому була виділена у користування житлова кімната [ADDRESS] без права приватизації. Відповідачем встановлено для спірної кімнати статус службової у 2009 році, що підтверджується відповідним рішенням виконавчого комітету ради. Дане рішення позивачем не оскаржувалося, на дань розгляду вказаного спору є чинним. За змістом ст. 4 Житлового кодексу Української РСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Згідно з ст. 5 Житлового кодексу Української РСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Частина 2 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначає державний житловий фонд як житловий фонд місцевих рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації, зокрема, квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових. Оскільки спірна кімната має статус службової та не підлягає приватизації у відповідності до вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідач правомірно відмовив у наданні дозволу на її приватизацію, а тому законні підстави для задоволення позову в частині відмови позивачу у наданні дозволу на приватизацію вказаної квартири та зобов`язання органу приватизації Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області в особі її виконавчого комітету провести приватизацію спірної кімнати відсутні. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору. На підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 118, 121, 122 ЖК Української РСР, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37.

Outcome: dismissed