Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані відповідачі: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які тимчасово проживали у його будинку. Вони більше шести місяців не проживають у будинку і в будинку немає їхніх особистих речей та на сьогоднішній день позивачу не відомо де вони проживають. При цьому, вони не бажають добровільно знятися з реєстраційного обліку з цього будинку. З цих підстав позивач просив суд, усунути йому перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання громадянин: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просив про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві особистої приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказане вище нерухоме майно підтверджується договором купівлі-продажу від 09 вересня 2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Мірошниченко Н.М. і зареєстрований в реєстрі за № 969 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.09.2015 р. Позивач постійно проживає у вказаному будинку. Також у його будинку зареєстровані відповідачі: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідками Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 409 та № 410 від 14.05.2019 р. Той факт, що відповідачі: [PERSON] та [PERSON] більше 6 місяців (станом на 10.07.2019 р.) не проживають у вказаному будинку, підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 10.07.2019 р. У зв`язку із тим, що місце проживання відповідачів зареєстроване за будинком позивач, він не може в повній мірі реалізовувати свої права власника будинку з володіння, користування і розпорядження своєю власністю, не має можливості отримувати пільги та субсидії. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України: власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою вчинення певних дій для запобігання такого порушення. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 26 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 р.: зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За вказаних обставин, суд вважає, що слід задовільнити позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання громадян: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved