Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить: - визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Київська область, Броварський район, селище міського типу Калинівка, [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що їй та третім особам у справі на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] у селищі міського типу Калинівка Броварського району Київської області. У даній квартирі зареєстровані позивач, треті особи та відповідач [PERSON], який з 2010 року не проживає у помешканні, витрат по його утриманню не несе, добровільно залишив житло, забравши всі особисті речі. З підстав визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням позивач змушена звернутися до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. 23 грудня 2016 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду не повідомлені. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися. Надали заяви про слухання справи у їх відсутності, в яких також вказали, що позовні вимоги підтримують. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно із розпорядженням № 144 від 24 липня 1996 року [PERSON], [PERSON], та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] у селищі міського типу Калинівка Броварського району Київської області. Згідно із довідкою № 1381 від 11 листопада 2016 року, виданою Калинівською селищної радою Броварського району Київської області у квартирі [ADDRESS] у селищі міського типу Калинівка Броварського району Київської області зареєстровано чотири особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту від 27 жовтня 2016 року, складеного депутатом Калинівської селищної ради у квартирі [ADDRESS] у селищі міського типу Калинівка Броварського району Київської області зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2010 року [PERSON] за даною адресою не проживає, має інше місце проживання, участі в утриманні квартири не приймає, оплату за комунальні послуги не здійснює, особисті речі у квартирі відсутні. Згідно із статтями 383, 391 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, при розгляд справи по суті встановлено, що відповідач понад один рік не проживає й не користується житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] у селищі міського типу Калинівка Броварського району Київської області, добровільно залишив його без наміру повернутися. Сервітут на користування цим нерухомим майном не встановлений, і тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування вищезгаданим житловим приміщення. На підставі статей 10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved