Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - відповідач) про стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 17.01.2015 року було укладено договір - заява №300937/5068/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 міс. в національній валюті на суму 213235,81 грн. до 17.02.2015 року за ставкою 21,50 % річних. На звернення позивача про повернення коштів за вкладом та нарахованих відсотків, відповідач зобов'язання не виконав. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів в розмірі 313331,35 грн., що складається з : суми внеску (213235,81 грн.), а також 21,50% річних від простроченої суми внеску понад строку дії договору за період з 17.02.2015 року по 30.06.2015 року в розмірі 19692,57 грн., 3% річних -2388,42 грн. та індекс інфляції -78014,55 грн. У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до договору-заяви №300937/5068/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 міс. в національній валюті на суму 213235,81 грн. до 17.02.2015 року за ставкою 21,50 % річних позивач розмістив вклад у розмірі 213235,81 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача із письмовими претензіями про повернення коштів, проте, вони залишилася без задоволення. Судом встановлено, що, станом на день подачі позовної заяви і по теперішній час, відповідач кошти за вкладом позивачу не повернув. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч.1 ст. 1060 ЦК України), тому вимога про повернення суми вкладу у розмірі 213235,81 грн. підлягає задоволенню. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язався здійснювати виплату за вкладом 21.50 процентів річних, а отже, позивач обґрунтовано просить суд стягнути з відповідача відсотки за користування грошовими коштами, за період з 17.02.2015 року по 30.06.2015 року, у розмірі 19692,57 грн. Згідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а тому підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення за період з 17.02.2015 року по 30.06.2015 року трьох відсотків річних - 2388,42 грн., суми інфляції - 78014,55 грн. Враховуючи викладене, пояснення та надані по справі докази, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: сума вкладу в розмірі 213235,81 грн., 21,50 % у розмірі 19692,57 грн., 3% річних у розмірі 2388,42 грн., сума інфляції у розмірі 78014,55 грн., а всього підлягає стягненню 313331,35 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3133,31 грн.

Outcome: approved