Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в якому вказувала, що з 12 лютого 2021 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. [PERSON] , будучи працездатною особою, працюючи та отримуючи стабільний щомісячний дохід, інших осіб на утриманні не має, проте постійної та достатньої матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Тому, враховуючи те, що відповідач має змогу та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу, позивачка просила суд стягувати з [PERSON] на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісяця, починаючи з 06 липня 2021 року і до 11 червня 2024 року (дати досягнення дитиною трирічного віку). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Згідно заяви, позовні вимоги визнає повністю, проте не в повній мірі погоджується з обґрунтуванням позову (в частині пояснень позивачки). Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що сторони з 12 лютого 2021 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої (а.с. 2-4). В матеріалах справи відсутні докази щодо надання [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дружини. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За встановлених обставин, враховуючи, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, суд прийшов до висновку, що останній може сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у визнаному ним розмірі - 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дитиною трьох років. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь державного бюджету 908 грн. судового збору.

Outcome: approved