Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

У листопаді 2014 року до Рівненського міського суду звернувся [PERSON] з позовом до Національного університету водного господарства та природокористування, третя особа - Міністерство освіти і науки України про скасування наказу в частині звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. [PERSON], з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 жовтня 2014 року у розмірі 17455 грн. 86 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ним був проведений уточнений розрахунок, в якому уточнена кількість робочих днів, а також для розрахунку взята заробітна плата на повну ставку згідно довідки №863а від 14.04.2016 року, оскільки позивач працював на повну ставку, а відповідач самовільно зменшив посадовий оклад позивача до 0,3 посадового окладу без його згоди. Постановою Верховного Суду від 25 січня 2018 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 18 жовтня 2016 року скасовано. Позовні вимоги [PERSON] про скасування наказу в частині звільнення [PERSON], про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди задоволено. Визнано незаконним та скасовано пункт 1.1. наказу Національного університету водного господарства та природокористування від 21 жовтня 2014 року № 662 про звільнення [PERSON] із займаної посади доцента кафедри водогосподарського будівництва та експлуатації гідромеліоративних систем Національного університету водного господарства та природокористування на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Поновлено [PERSON] на посаді доцента кафедри водогосподарського будівництва та експлуатації гідромеліоративних систем Національного університету водного господарства та природокористування з 24 жовтня 2014 року. Стягнено з Національного університету водного господарства та природокористування на користь [PERSON] завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 18 жовтня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні позивач позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулуз урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримав та просив суд задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, з підстав та мотивів наведених у відзиві до позовної заяви. Заслухавши позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення частково. Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. При розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд керується п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно якого при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки від 11.02.2015 року №102 виданої Національним університетом водного господарства та природокористування позивачу [PERSON] за серпень та вересень 2014 року було нараховано 1765,35 грн. заробітної плати, а саме за серпень 2014 року - 129,40 грн. та за вересень 2014 року -1635,35 грн., число відпрацьованих робочих днів у серпні 2014 року - 2 дні, у вересні - 26 днів. (том.1, а.с.144) Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці роботи становить (129,40 грн.+1635,35 грн. ) : (2 +26 робочих днів) = 63 грн. 05 коп. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звільнений із займаної посади, у зв'язку із скороченням, п.1 ст.40 КЗпП України 24 жовтня 2014 року згідно наказу К №662 від 21 жовтня 2014 року. Відповідно до п.1.2 наказу К №120 від 25 лютого 2015 року [PERSON] поновлено на посаді доцента кафедри водогосподарського будівництва та експлуатації гідромеліоративних систем з 25 жовтня 2014 року. Кількість робочих днів які підлягають оплаті за час вимушеного прогулу з 25 жовтня 2014 року по дату поновлення на роботі 24 лютого 2015 року становить 85 днів. Таким чином, загальна сума яка належить до виплати позивачу за вимушений прогул становить 5359 грн. 25 коп. (85 днів х 63 грн. 05 коп.) Вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку в розмірі 17455 грн. 86 коп., тобто виходячи з повної ставки, а не з 0,3 ставки не підлягають задоволенню, оскільки наказ К №266 від 06.06.2014 року є діючим. Слід зазначити, що правова оцінка зазначеному наказу давалась в інших судових рішеннях, копії яких наявні в матеріалах справи. Доводи представника відповідача про те, що вимога позивача про стягнення середнього заробітку не підлягає до задоволення не заслуговують на увагу, оскільки Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12.02.2015 року у справі №569/18201/14ц було скасоване Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 січня 2016 року. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню частково, в розмірі 5359 грн. 25 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial