Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] (надалі - позивач, [PERSON].) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до фізичної особи підприємця [PERSON] (надалі - відповідач), в якій поставлено питання про розірвання договору, стягнення з відповідача на її користь коштів, отриманих відповідачем, як підрядником в якості авансу за договором підряду у сумі 9 500,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.04.2016 р. між нею та відповідачем було укладено договір-замовлення метало пластикових конструкцій та відповідно до умов якого, позивачем була здійснена попередня оплата за послуги у сумі 9 500,00 грн. Як вказує позивач, відповідач зобов'язався виконати роботи до 27.05.2016 р. Однак, станом на дату подання позову до суду, відповідачем зобов'язання за договором не виконано, попередньо сплачена сума коштів позивачу не повернута. Крім цього позивач вказує, що на її неодноразові звернення до відповідача щодо виконання умов договору підряду, відповідачем залишені без уваги, що зумовило позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Просив суд розірвати договір-замовлення від 29.04.2016 р., стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 9 500,00 грн. та заподіяну у зв'язку з невиконанням умов договору моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с 23). У судове засідання відповідач не з'явився, повідомлявся в установленому законом порядку, причини не явки суду не відомі. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надсилав. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що 29 квітня 2016 року між позивачем [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено договір-замовлення (а.с. 4-5). Відповідно до пункту 1 цього Договору, відповідач зобов'язується виготовити ескіз індивідуального замовлення металопластикових конструкцій, доставить та встановити їх. Відповідно до п. 3.4. Підрядник (відповідач) отримав аванс в розмірі 9 500,00 грн. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Враховуючи наявні обставини та виходячи із зазначених вище положень Цивільного кодексу України, можна зробити висновок, що відповідач свої зобов'язання за договором-замовленням від 29.04.2016 р. не виконав. Положеннями ч. 1 та 2 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (Замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Частинами 1 та 2 ст. 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки знання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її знання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 847 ЦК України, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити замовника про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника, загрожують якості або придатності результату роботи. Частинами 2 та 3 ст. 849 ЦК України встановлено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, що під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, Замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання Підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Частиною 2 ст. 852 ЦК України встановлено, що за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було перераховано відповідачу, на виконання умов договору, аванс в розмірі 9 500,00 грн. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків (п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Частинами 1-3 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його становлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 та 5 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що відповідач порушив умови договору у зв'язку з його невиконанням, тому такий підлягає розірванню із стягненням на користь позивача перерахованого авансу в розмірі 9 500,00 грн. Отже, вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення. Стосовно вимог позивача про стягнення на її користь моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. слід зазначити таке. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її права. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем вони не доведені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial