Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

У липні 2015 року, на підставі ухвали Апеляційного суду м.Києва про визначення підсудності, до районного суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 травня 2002 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 2009 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. У судовому засіданні представник позивачка позов підтримав в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що подружнє життя в них не склалося через непорозуміння з побутових та інших причин, що призвело до втрати почуття любові один до одного. З серпня 2009 р. проживає окремо від відповідача, спільного бюджету вони не мають, позивач добровільно надає допомогу по утриманню дітей, спора про сумісне майно не мають. Позивачка проживає разом з дітьми в Криму, обіймає державного службовця РФ та не має бажання виїжджати з окупованої території. При таких обставинах вважає, що їх сім'я розпалася остаточно. Проти надання строку для примирення категорично заперечує, оскільки усі заходи для зберігання шлюбу були вичерпані раніше та на теперішній час це неможливо. Відповідачка, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явилась, через представника позивача надала судові просту письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 травня 2002 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Джанкойського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим., актовий запис № 101, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 25.05.2002 р. (арк.спр.10). Від подружніх відносин сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (арк.спр.5). Шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2009 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. На час розгляду справи діти мешкають з відповідачкою, проти чого не заперечує позивач. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені вже тривалий час (більш 6 років), сторони проживають окремо один від одного, при цьому відповідачка мешкає в Криму, та категорично заперечують проти надання зазначеного терміну. Відповідно до ст..58 ч.1 Конституції України, ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Визнання позову відповідачем відповідає закону. Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до ВРАЦС Подільського РУЮ м.Києва для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб від 25.05.2002 р. № 101відділу РАЦС Джанкойського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим. На підставі викладеного, ст.58 Конституції України, ст.ст.24, 105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved