Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] (треті особи - Шенченківський відділ ДВС Львівського міського управління юстиції, відділ державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області) про визнання права власності та виключення майна з акту опису й арешту. Свій позов позивач мотивує тим, що 12 серпня 2011 року він (позивач) придбав у [PERSON] належний йому автомобіль марки VOLKSWAGEN T5, 2005 року випуску, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER], тип ТЗ - пасажирський-В, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційного роботи ДАІ 17.07.2009 року. Між сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору та відбулося повне виконання договору, а саме [PERSON] передав позивачу вищевказаний автомобіль, а він (позивач) передав йому за даний автомобіль у розмірі 15000,00 доларів США, що в еквіваленті на вказану дату складало 120000,00 грн., яку [PERSON] отримав у повному обсязі. Позивач вказує, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], однак вони не знаходять порозуміння, у них різні погляди на сімейне життя, спільне господарство вони не ведуть та мають намір розірвати шлюб. Даний автомобіль придбано за власні кошти позивача, які не мають жодного відношення до сімейного бюджету, однак відповідачка [PERSON] має іншу думку з цього приводу, у зв'язку з чим у сторін виник спір про право на цей автомобіль. Також позивач вказує, що на початку 2015 року він самостійно вирішив здійснити реєстрацію транспортного засобу на своє ім'я та дізнався, що накладено заборони на вказаний автомобіль, а саме: - постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції про арешт майна від 21.11.2014 року; - постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції про арешт майна від 05.02.2015 року. Наявність вказаних заборон перешкоджають позивачу у повній мірі користуватися своїми правами власника. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд: - визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN T5, 2005 року випуску, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER], тип ТЗ - пасажирський-В, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційного роботи ДАІ 17.07.2009 року; - виключити з акту опису та звільнити з під арешту автомобіль марки VOLKSWAGEN T5, 2005 року випуску, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER], тип ТЗ - пасажирський-В, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційного роботи ДАІ 17.07.2009 року; - скасувати з автомобілю марки VOLKSWAGEN T5, 2005 року випуску, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER], тип ТЗ - пасажирський-В, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційного роботи ДАІ 17.07.2009 року заборони, накладені: - постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції про арешт майна від 21.11.2014 року; - постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції про арешт майна від 05.02.2015 року. Позивач був належним чином повідомлений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явився, представник позивача та позивач надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідачі були належним чином сповіщені про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явилися та надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі,проти задоволення позову не заперечили. Треті особи також були належним чином сповіщені про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явилися. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 12 серпня 2011 року позивач придбав у [PERSON] належний останньому автомобіль марки VOLKSWAGEN T5, 2005 року випуску, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER], тип ТЗ - пасажирський-В, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційного роботи ДАІ 17.07.2009 року. Між сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору та відбулося повне виконання договору, а саме [PERSON] передав позивачу вищевказаний автомобіль, а він (позивач) передав йому за даний автомобіль у розмірі 15000,00 доларів США, що в еквіваленті на вказану дату складало 120000,00 грн., яку [PERSON] отримав у повному обсязі. Вказане підтверджується копією довіреності на продаж автомобілю від 12.08.2011 року, згідно якої [PERSON] уповноважує [PERSON] на продаж автомобілю марки VOLKSWAGEN T5, 2005 року випуску, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER], тип ТЗ - пасажирський-В, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційного роботи ДАІ 17.07.2009 року (а.с.18). Пунктами 7,8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі -Правила), затверджених постановою КМ №1388 від 07.09.1998р., передбачено, що власники транспортних засобів-юридичні та фізичні особи або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 1- діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості; правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Відповідно до п.4 Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділах ДАІ. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться. Згідно п.44 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюється після їх огляду в підрозділах ДАІ на підставі письмової заяви власника з наданням документа, який посвідчує особу. Пунктом 43 Правил передбачено, що якщо транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію здійснюється відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України. Такої відмітки у свідоцтві про реєстрацію вказаного автомобіля, немає. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в підрозділах ДАІ, залишався зареєстрованим за відповідачем. Між тим, заява від відповідача [PERSON] про зняття з обліку автомобіля не подавалася, і його огляд органами ДАІ не проводився. Згідно ст.ст.11, 328 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати, а право власності - набуватися з договорів та інших правочинів. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. З положень ст.ст.638-640, 655 ЦК України вбачається те, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. «Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», затверджені постановою Кабінету Міністрів України за №1388 від 07 вересня 1988 року не встановлюють обов'язок державної реєстрації самого договору, а встановлюють обов'язок власника-продавця автомобіля зняти його з реєстрації безпосередньо перед його відчуженням та обов'язок, як вказано в самих правилах «нового власника» провести реєстрацію придбаного транспортного засобу. При цьому державна реєстрація транспортних засобів здійснюється органами Державтоінспекції МВС виключно з метою контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів встановленим в Україні вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням вимог законодавства, що визначає порядок сплати податків, внесення інших обов'язкових платежів, використання транспортних засобів в умовах воєнного та надзвичайного стану, а також для забезпечення їх обліку та попередження протиправних дій щодо них. Таким чином той факт, що автомобіль не був попередньо знятий з реєстрації та не пройшов процедуру державної реєстрації за позивачем не є визначальною обставиною для розгляду спору, оскільки правове значення при вирішенні питання щодо підстав набуття права власності щодо нього має не реєстрація цього майна, а наявність правочину, яка не суперечить вимогам закону. Порушення правил реєстрації може лише призводити до інших негативних наслідків для нового власника. Вказана обставина повністю узгоджується з вимогами Цивільного кодексу України, зокрема ст.328 ЦК України, та положеннями самих Правил. Оскільки договір купівлі-продажу автомобіля не належить до угод, що підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, а згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може заявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється, або не визначається іншою особою і є об'єктивні докази, що між сторонами 12 серпня 2011 року дійсно була укладена угода в якій [PERSON]. продав, а [PERSON] купив спірний автомобіль, тому є всі підстави для визнання за позивачем права власності на цей автомобіль. Відповідно до п.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, Держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 ЦК України. Разом з тим, на вказаний автомобіль накладено заборони, а саме: - постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції про арешт майна від 21.11.2014 року; - постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції про арешт майна від 05.02.2015 року. Наявність вказаних заборон перешкоджають позивачу у повній мірі користуватися своїми правами власника. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Outcome: approved