Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

У липні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач вказав, що згідно договору № б/н від 21.09.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконало, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та станом на 31.05.2017 року має заборгованість перед банком у розмірі 16461,91 грн.. Прохав стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та сплачений судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву згідно якої прохав розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та його представник у відкритому судовому засіданні позов не визнали , просили відмовити , застосувавши строки позовної давності, оскільки [PERSON] не сплачував кредит ,та з 27.08.2014 року відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору № б/н від 21.09.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що 21.09.2006 року [PERSON] власноруч заповнив та підписав анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.5). З тексту анкети-заяви вбачається, що відповідач виявив бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна». Своїм підписом [PERSON] погодився з тим, що дана заява, разом з Пам'яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. ( а.с.5-11) Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг , при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань ,передбачених цим договором більш ніж на 120 днів ,позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, між сторонами склалися договірні відносини, врегульовані ЦК України, а саме: ст.1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно п.1 ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 1050 та частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Позовні вимоги позивача підтверджуються заявою позичальника, умовами та правилами надання банківських послуг. Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк», заборгованість по кредитному договору станом на 31.05.2017 року складає 16461,91 грн., з них: заборгованість за кредитом - 1983,57 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 13218,25 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 760,09 грн.. [PERSON] не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором, внаслідок чого в нього перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності ,суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах, визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 24 вересня 2014 року № 6-103цс14, від 12 листопада 2014 року № 6-167цс14, від 18 березня 2015 року, № 6-25цс15, від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15 і яка згідно зіст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для судів. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 267 ЦК України). Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як видно із розрахунку заборгованості ,відповідач здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором з 26.11.2006 року по 19.07.2014 року, а саме 19.07.2014 року ним був здійснений останній платіж у сумі 60,00 грн., що перервало перебіг строку позовної давності та було розпочато новий до 19.07.2017 року. До суду з позовом ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся 13.07.2017 року, а відтак строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом та процентами не пропущено. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Строк позовної давності відносно нарахування суми штрафу є спеціальним і збільшенню не підлягає Із цих підстав не підлягає задоволенню вимога про стягнення штрафу в розмірі 1260,09 грн., із яких: 500 грн. - фіксована частина та 760,09 грн. - процентна складова. Оскільки право на витребування цих сум виникло у позивача після 120 днів від часу припинення відповідачем внесення платежів, останній із яких сплачений 19.07.2014 р. Таким чином початок перебігу строку настав із 20.11.2014 р., тоді як позов щодо стягнення цих сум заявлений лише 13.07.2017 р. поза межами строку позовної давності 1 рік, що є підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині. Крім того , зазначені в розрахунку в графі « сума погашення за наданим кредитом « кошти у розмірі 9,99 грн. внесені 28.04.2015 р. не свідчать про визнання відповідачем боргу .Розмір вказаних позивачем коштів не відповідає розміру щомісячного платежу , в зв»язку з чим суд як доказ сплати цих коштів саме відповідачем не враховує. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Отже, ПАТ КБ «Приват Банк» має право на стягнення з [PERSON] суми кредитної заборгованості в розмірі 14512,18 гривень, що складається із заборгованості за кредитом 1983,57 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом 13218,25 гривень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що факт порушення відповідачем договірних зобов'язань знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. На цих підставах суд визнає, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню частково в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами , в іншій частині позивачу слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1600,00 грн., що підтверджено квитанцією про сплату, тому з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір у сумі 1477,53 грн.

Outcome: partial