Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

У липні 2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 травня 2015 року. Через декілька місяців після одруження стосунки між позивачем та відповідачем розладилися. Причиною цьому стала агресивна поведінка відповідача по відношенню до позивача, застосування сили, погрози фізичною розправою. Спільного господарство сторони не ведуть з 2016 року, та з того ж часу між ними припинились будь-які шлюбні стосунки. Спору про розподіл спільного сумісного майна подружжя не має. Спільних дітей від шлюбу не має. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 15 травня 2015 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 193 від 15.05.2015 року). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі. Представник позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі, додатково пояснив, що коли позивач [PERSON] перебувала у лікарні, відповідач жодного разу не відвідав її. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, пояснив, що з позивачем не проживають разом чотири місяці через виниклий конфлікт. Примирення між ними не відбулося. Тілесних ушкоджень позивачу він не завдавав. З ним було проведену профілактичну бесіду робітниками поліції. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 15 травня 2015 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 193 від 15.05.2015 року) був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а. с. 8) З відповіді на адвокатський запит з вих. О-56аз/303/01-2018 від 20.07.2018 року вбачається, що [PERSON] зверталася до чергової частини Слов'янського відділу поліції два рази, а саме від неї надходило: повідомлення про медичне обслуговування гр. [PERSON], яке зареєстровано до ЖЄО Слов'янського відділу поліції 20.09.2015 № 14821, повідомлення та зібраний матеріал за ним розглянуто та 30.09.2015 року списано до справи № 12525/15; заява від громадянки [PERSON], яка зареєстрована до ЖЄО Слов'янського відділу поліції 25.06.2018 року № 20714, заяву та зібраний матеріал за нею розглянуто та 11.07.2018 року списано до справи № 9425/18. (а.с.10) Згідно з висновком від 11.07.2018 року за розглядом звернення [PERSON], складеним дільничним офіцером поліції сектору превенції Слов'янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області майора поліції Ушакова К.Г., було встановлено, що 25.06.2018 року до Слов'янського ВП ГУНП в Донецькій області надійшло звернення [PERSON], щодо прийняття заходів до її чоловіка [PERSON], який причинив заявниці фізичну біль, погрожував фізичною розправою, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою. Вказане повідомлення було зареєстровано до журналу Єдиного обліку повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події Слов'янського відділу поліції № 20714 від 25.06.2018 року. З [PERSON] проведена профілактична бесіда, щодо недопущення протиправних дій у відношенні [PERSON] (а.с.28-29) [PERSON] неодноразово зверталася до Слов'янського ВП ГУНП в Донецькій області із заявами про вжиття заходів до її чоловіка [PERSON], який погрожував їй фізичною розправою. (а.с.30,34) Судом відповідно до вимог ст. 111 СК України сторонам надавався строк для примирення, але таке не відбулося. Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного, сумісне життя в подальшому та збереження сім'ї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна не має. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. За приписами п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом повністю задоволений, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі - 704,80 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved