Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 01 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1045. В обґрунтування позову зазначала, що з 01 листопада 2014 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, у зв'язку з чим між ними часто виникали сварки. Із травня 2017 року подружніх відносин вони не підтримують, а з 30 вересня 2017 року проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Їхній шлюб існує лише формально, примирення та подальше збереження подружніх стосунків є неможливим та суперечить її інтересам, оскільки відповідач проживає з іншою жінкою та влаштовує своє особисте життя.Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя та місце проживання дитини немає. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 01 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1045. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що з травня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, із 30 вересня 2017 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки примирення подружжя неможливе. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. При подачі позову до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 640 грн., який підлягає стягненню на її користь з відповідача згідно із вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved