Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

У листопаді 2013 року приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з останнього 4002 грн. 00 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди та 229 грн. 40 коп. витрат з оплати судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначило, що згідно умов договору про добровільного страхування наземного транспорту № 017-07-1884-10 укладеного 06 вересня 2010 року між [PERSON] та приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА», взяло під свій страховий захист автомобіль марки «Skoda Oktavia» д.н.з. [NUMBER]. В результаті ДТП, яке відбулось 21 березня 2011 року вказаний автомобіль було пошкоджено. Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» визнало вищевказане ДТП страховим випадком та сплатило [PERSON] страхове відшкодування. Оскільки у скоєнні ДТП, що відбулася 21 березня 2011 року, винним визнано [PERSON], і останній не виплатив на вимогу позивача суму відшкодування, приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» просить задовольнити позов, в заявлений ним спосіб. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 36), проте, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 39). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, проте на адресу суду надійшов поштовий конверт із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 38). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 06 вересня 2010 року між приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» та [PERSON] було укладено договір про добровільного страхування наземного транспорту № 017-07-1884-10 (а.с. 4,5). На виконання умов вказаного договору, приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» взяв під свій страховий захист автомобіль марки «Skoda Oktavia» д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON]. Також, в судовому засіданні встановлено, що 21 березня 2011 року в м. Києві на пр.-ті. Московському відбулося ДТП, в результаті якої вищевказаний автомобіль було пошкоджено. Винною у вказаній ДТП згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 29 квітня 2011 року визнано [PERSON] (а.с. 6). Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та не підлягає доказуванню. Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» визнало вищевказане ДТП страховим випадком та виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4002 грн. 00 коп. (зворотна сторона а.с. 6). Вимога приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» про відшкодування шкоди залишена [PERSON] без реагування. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». Отже законодавцем передбачено, що до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов'язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Роз'яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року. Відповідно до якого, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. З огляду на наведене, суд прийшов до висновку в даному випадку слід застосовувати суброгацію. При цьому виходячи з роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1999 року, суд вважає, що відшкодуванню на користь позивача підлягає сума в розмірі 4002 грн. 00 коп., тобто сума здійсненого страхового відшкодування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження сплати позивачу збитків понесених ним в зв'язку із виплатою страхового відшкодування відповідачем суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, відповідача на користь позивача підлягає стягненню 229 грн. 40 коп. витрат з оплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved