Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

У липні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову позивач зазначив, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав заяву №б/н від 30.07.2007 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 31.03.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 122701,10 грн., що складається з: 1978,04 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 112744,51 грн. - заборгованості за відсотками; 1897,55 грн. - пені; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 5831,01 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15.07.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.50-51). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.08.2020 року доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській області призначити [PERSON] адвоката для здійснення його представництва (а.с.63-64). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника позивача (а.с.40). Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, пояснивши, що Умови та Правила надання банківських послуг відповідач не підписував та не ознайомлювався з їх змістом. Крім того, Умови та Правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися банком, а тому позивач міг додати до позовної заяви Умови та Правила у будь-яких редакціях. Кредитній ліміт був збільшений банком в односторонному порядку без погодження з відповідачем. Відповідач перестав знімати кошти з 2008 року. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.07.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» укладено кредитний договір без номеру з [PERSON] шляхом підписання заяви (а.с.20). Згідно умов зазначеного договору [PERSON] отримав кредит з сумою кредитного ліміту 3000 грн., базовою процентною ставкою 36% з розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 01.10.2007 року, яка підписана [PERSON] , сторони погодили базову процентну ставку за користування кредитом 3,0% в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році); розмір та строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця наступного за звітним в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості; пеню за несвоєчасне погашення заборгованості = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка за договором) /30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту та процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше; розмір штрафу за порушення строків платежів більше ніж на 120 днів - 250 грн. + 5% від суми позову (а.с.20). Згідно довідки АТ КБ «Приват Банк» за кредитним договором б/н, укладеним з [PERSON] було надано наступні кредитні картки: 27.07.2007 року № [NUMBER] з терміном дії 07/11; 06.04.2012 року № [NUMBER] з терміном дії 10/15; 08.12.2016 року № [NUMBER] з терміном дії 07/20 (а.с.19). Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування кредитної картки оформленої на [PERSON] , за кредитною карткою № [NUMBER] відповідачу був встановлений 01.10.2007 року кредитний ліміт в сумі 3000 грн., який надалі був змінений: 26.12.2008 року до 2800 грн.; 27.12.2008 року до 2800 грн.; 15.09.2009 року до 2510 грн.; 01.03.2010 року до 1910 грн.; 28.04.2010 року до 1760 грн.; 29.06.2010 року до 1480 грн.; 21.08.2010 року до 1380 грн.; 15.11.2010 року до 1230 грн.; 25.01.2011 року до 1110 грн.; 22.04.2011 року до 940 грн.; 26.09.2011 року до 810 грн.; 21.12.2011 року до 670 грн.; 22.07.2012 року до 2000 грн; 19.08.2015 року до 1980 грн. (а.с.18). Також на підтвердження факту отримання кредиту [PERSON] позивачем надано виписку за договором б/н станом на 08.04.2020 року (а.с. 11-17). Надані банком Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними (а.с.21-26). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 31.03.2020 року становить 122701,10 грн., і складається з: 1978,04 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 112744,51 грн. - заборгованості за відсотками; 1897,55 грн. - пені; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 5831,01 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-10). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Cторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Наданими позивачем на підтвердження позовних вимог Умови та Правил надання банківських послуг визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву від 30.07.2007 року б/н, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Тарифи суду надані не були. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч.6 ст.81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17). Отже, оскільки додані банком Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а відтак вони не є належними доказами у справі. Разом з тим, підписана сторонами заява б/н із зазначенням дати відкриття рахунку 30.07.2007 року, містить істотні умови кредитного договору, зокрема умови про предмет та строк дії. Так у зазначеній заяві сторони погодили суму кредитного ліміту 3000 грн.; базову процентну ставку 36% з розрахунку 360 днів на рік; порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості; строк дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки (а.с.20). Крім того, 01.10.2007 року відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій зазначено базову процентну ставку за користування кредитом 3,0% в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році); розмір та строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця наступного за звітним в розмірі 7% від заборгованості; порядок нарахування пені 1 за кожен день прострочення кредиту та пені 2 в розмірі 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз і місяць, за наявності прострочення по кредиту та процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше; розмір штрафу за порушення строків платежів більше ніж на 120 днів - 250 грн. + 5% від суми позову (а.с.20). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості суд зазначає, що банком на день видачі коштів було встановлено процентну ставку 36,0 % річних. В односторонньому порядку банком з 01 січня 2013 року зменшена процентна ставка до 30 % на рік, з 01 вересня 2014 року збільшена до 34,80 %, а з 01 квітня 2015 року збільшена процентна ставка до 43,20% річних. У заяві поданій [PERSON] на видачу кредиту та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», відсутня його письмова згода на підвищення банком в односторонньому порядку процентної ставки, а також відсутні відомості про те, до якого розміру банк має право підвищити процентну ставку за користування кредитом. Заборгованість позивачем по процентам була розрахована з урахуванням вказаних змін процентної ставки. За таких обставин, виходячи з умов кредитування, які підписані відповідачем, та відсутності його письмової згоди на збільшення процентної ставки в односторонньому порядку наведений в розрахунку розмір процентів є неправильним, внаслідок чого визначена позивачем заборгованість є значно завищеною. Оскільки відповідач погодився на сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 36% процентів на рік, тому саме ця процентна ставка має враховуватися при обчисленні процентів за користування кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31.03.2015 року залишок заборгованості по процентам складає 998,79 грн. Заборгованість по відсоткам по ставці 36% річних за період з 01.04.2015 року по 31.03.2020 року складає 3613,88 грн. (1978,04 (тіло кредиту) *36%/360*1827 днів = 3613,88 грн.). Всього заборгованість по відсоткам складає 4612,67 грн. (998,79 + 3613,88). Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача підлягають відсотки у розмірі 4612,67 грн. Крім того, вирішуючи питання про стягнення пені та штрафів, суд виходить з наступного. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст.550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як встановлено з підписаної позичальником довідки про умови кредитування банк встановив два види пені: пеня 1 - базова процентна ставка за договором/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту та пеня 2 - 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць нараховується один раз в місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більш ніж 50 грн., а також штрафи 250 грн. та 5 % від суми позову (а.с.20). Тобто, банком нарахована неустойка за прострочення зобов`язання та за несвоєчасність сплати боргу у вигляді і пені і штрафу. Одночасне застосування неустойки за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених в ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення (правовий висновок викладено Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, в постанові від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374 цс 17). Таким чином, вимоги банку в частині стягнення з відповідача пені в сумі 1897,55 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 5831,01 грн. задоволенню не підлягають. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання перед банком, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 30.07.2007 року у розмірі 6840,71 грн., яка виникла станом на 31.03.2020 року та складається з 1978,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4612,67 грн. - заборгованість за відсотками, 250 грн. - штраф (фіксована частина). Доводи представника відповідача про те, що відпровідач перестав змімати кошти з 2008 року, суд до уваги не приймає, оскільки спростовуються випискою за договором б/н станом на 08.04.2020 року з якої вбачається зняття відповідачем готівки після 2008 року (а.с.11-17). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 117,08 грн.

Outcome: partial