Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на утримання сина [PERSON] , [INFO] до його повноліття на користь позивача. В обґрунтування позову позивач вказала на те, що з 2005 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. У шлюбі народилась дитина: [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано. Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року №204/7289/15-ц стягнуто на користь позивача аліменти з [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на утримання його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні позивачки, у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно починаючи з дня вступу рішення у законну силу і до його повноліття. Позивач зазначила, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, має у власності нерухоме майно, інших осіб, які б знаходились у нього на утриманні, немає, у зв`язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 23.07.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 23.07.2019 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву; та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , (арк.с.6). 31 серпня 2010 року шлюб між сторонами розірвано (арк.с.4). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року з [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , стягнуті аліменти на утримання його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні позивачки, у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно починаючи з дня вступу рішення у законну силу і до його повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, тобто дітей, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Таким чином, нести відповідальність з утримання дитини повинні обидва батьки. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року по 30 червня 2019 року визначено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років 2027,00 гривень; з 01 липня 2019 року по 30 листопада 2019 року - 2118,00 грн. Тобто 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини становить в цьому випадку 1059 гривень. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові №6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, відповідно до якого з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Розмір аліментів, згідно рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року, було змінено з 400,00 грн. на 600,00 грн.; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні позивачки, у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно починаючи з дня вступу рішення у законну силу і до його повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України встановлює, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на встановлений Законом розмір аліментів, визначений раніше, за рішенням суду розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 600 грн. щомісячно починаючи з дня вступу рішення у законну силу і до його повноліття, порушує право дитини на належне утримання від батька. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини, а не достатні для повноцінного її розвитку. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved