overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

у липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, вказуючи, що дочка знаходиться на її утриманні, а відповідач ніякої допомоги на її утримання не надає. [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення, причину неявки відповідач суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки Гадяцької міської ради [PERSON] проживає з матір'ю та батьком. Згідно довідки НГВУ «Полтаванафтогаз» [PERSON] отримує середньомісячну заробітну плату в сумі 3565,80 грн. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримуваним дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як батько зобов'язаний утримувати неповнолітню дочку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від заробітної плати (доходу), але не менше як 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини. Вказала, що 25 квітня 2009 року у виконкомі Соболівської сільської ради Теплицького району, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №7. Від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Соболівської сільської ради №1211 від 25 червня 2014 року. Відповідач проживає окремо, добровільно на утримання неповнолітньої дитини коштів не надає, навчається у Вінницькому Національному аграрному університеті і отримує стипендію, розмір якої їй не відомий. Позивач [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, згоден сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки від свого доходу щомісячно до повноліття дитини. До заяви додана довідка про розмір доходів [PERSON] Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2009 року. Сторони мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], батьком якого записано відповідача. Дані правовідносини регулюються ст.180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, ст. 182 СК України передбачає обставини, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів, та мінімальний розмір аліментів, та ст. 183 СК України, яка визначає розмір аліментів у частці від заробітку відповідача. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка є неповнолітньою та матеріально не забезпеченою, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який навчається та отримує стипендію, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, і розмір аліментів необхідно визначити у частковому відношенні від заробітку (доходу) відповідача, стягнувши аліменти на користь позивачки, на утриманні якої в даний час знаходяться дитина, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до його повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що [INFO] народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач. [PERSON] матеріальної допомоги не надає, тому просить стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO] для утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, щомісячно починаючи з 07.07.2014 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Сторони у судове засідання не з'явилися, але надали письмові заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановлені такі факти та відповідні правовідносини. [INFO] народився [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати у частці від заробітку (доходу) у розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходів). Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу народила доньку, [PERSON], [INFO], шлюб було розірвано 14.02.2011 року, неповнолітня дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним. Посилаючись на викладені обставини просила стягувати щомісячно на утримання дитини аліменти в розмірі 700 грн. В судовому засіданні свої вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти щомісячно на утримання дитини, але в меншій сумі, так як працює в місті Одессі, витрачає значну частину заробітної плати на житло, заробітну плату отримує мінімальну. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ст.. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальний стан дитини. 2) стан здоров»я та матеріальний стан платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.. 184 цього Кодексу. Ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення суд, за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.09.2006 року, який розірвали 14.02.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 березня 2007 року, виданого відділом РАЦС Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області. Дитина проживає з позивачкою, яка утримує її матеріально. Відповідач матеріальної допомоги не надає добровільно, але повинен надавати відповідно до вимог діючого законодавства. Що стосується розміру аліментів, які просить стягнути позивачка, то суд вважає, що зазначена сума завищена. Із довідки про доходи відповідача вбачається, що його середня заробітна плата за місяць становить приблизно 1200 грн.. За цих обставини, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 450 грн. щомісячно. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] стверджуючи, що вона проживає в квартирі [ADDRESS] з червня 1976 року. Вказану квартиру отримав батько позивачки - [PERSON] на сім'ю в складі 4 особи (він, його дружина, вона (позивачка) та брат позивачки). Позивачка вказує, що її батьки та брат померли, вона є основним квартиронаймачем даної квартири. Квартира не приватизована та перебуває у комунальній власності. В даній квартирі зареєстровані - вона (позивачка), її чоловік та доньки, її онука. Також в квартирі зареєстрований [PERSON], який з березня 2005 року перебував у зареєстрованому шлюбі з її (позивачки) донькою [PERSON] Але, з 2010 року шлюбні відносини між ними припинилися та 20 серпня 2012 року шлюб між ними розірвано. Позивачка вказує, що з того часу відповідач проживає окремо, у нього утворилася інша сім'я, народилася дитина. У зв'язку з вищенаведеним позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явився. Представник третьої особи - виконавчого комітету Іллічівської міської ради, Іллічівський районний підрозділ ГУДМС в Одеській області був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Інший представник Іллічівського районного підрозділу ГУДМС в Одеській області теж був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явився. У зв'язку з цим, згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 23.06.2014 року (а.с.14), в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до копії рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20 серпня 2012 року (а.с.16) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Згідно ст.71 ЖК України особа, яка не проживає без поважних причин понад шість місяців, втрачає право користування житлом. Згідно ст.72 ЖК визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку. Оцінивши зібрані у справі докази і з'ясувавши обставини спору, суд вважає, що відповідач без поважних причин не проживає в спірній квартирі більше шести місяців. Таким чином, поважних причин, передбачених ст.71 ЖК України, при яких житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, судом в даному випадку не встановлено. Із зазначеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення юридичного факту, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно. У квітні 2015 року до суду представником відповідача подано клопотання про забезпечення доказів шляхом витребування з Управління праці та соціального захисту населення Оболонської в м. Києві Районної Державної Адміністрації інформації щодо того, чи має [PERSON] статус «матері одиначки», якщо так, вказати з якого періоду і чи виплачувалась останній матеріальна допомога. [PERSON] та її представник заперечили проти задоволення вказаного клопотання зазначаючи, що єдиним документом який підтверджує батьківство є свідоцтво про народження дитини, при цьому в свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] батьком дитини за заявою записано [PERSON], що виключає можливість отримання [PERSON] статусу «матері одиначки». Крім того, на думку представника позивача отримання зазначеної інформації у разі необхідності можливе, однак не в Управлінні праці та соціального захисту населення Оболонської в м. Києві Районної Державної Адміністрації, а саме в органах Реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов 'язаний витребувати такі докази. Згідно відповіді від 12.01.2015 троку за №16-17/25 Управління праці та соціального захисту населення Оболонської в м. Києві Районної Державної Адміністрації відмовило представнику [PERSON] в отриманні запитуваної інформації з посиланням на положення Цивільного та Сімейного кодексів України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» саме Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд, здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. З огляду на зазначене, суд не вбачає можливим витребування вказаних відомостей шляхом винесення ухвали про забезпечення доказів від Управління праці та соціального захисту населення Оболонської в м. Києві Районної Державної Адміністрації. В зв'язку з вищенаведеним та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просила розірвати шлюб, укладений та зареєстрований 24 грудня 2013 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1173. Від шлюбу дітей не мають. На час реєстрації шлюбу по теперішній час відповідач знаходиться в місцях позбавлення волі, тому було вирішено розірвати шлюб. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Судове доручення про допит відповідача у Макіївській ВК № 32 повернуто без виконання, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.12.2013, шлюб зареєстровано Макіївським міським управлінням юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1173 (а.с. 5), в шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем - [PERSON] та зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 10 серпня 2012 року, актовий запис №512. Шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Шлюбні відносини сторони не підтримують оскільки спільне життя з відповідачем не склалося з причин зловживання відповідача наркотичними засобами. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо один від одного, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.08.2012 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №512 (а.с.5), шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем - [PERSON] та зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області року, 09.06.2012 актовий запис №312. Шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинено через різні погляди на принципи сімейного життя, з ініціативи відповідача між подружжям постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитини, що тяжким чином впливає на її психічний стан, внаслідок чого подружжя втратило почуття любові та взаємоповагу один до одного. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.06.2012 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №312 (а.с.5), шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітню дитину (а.с.6). Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати на користь позивача: судовий збір - 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Стражгородської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Стражгородської сільської ради Теплицького району та підтверджується Державним актом на право власності на землю Серії ВН № 008547. Вона є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців, які б подали заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини немає. Не звернулася до нотаріальної контори в установлений законом термін у зв'язку з тим, що після смерті [PERSON], спадкоємцем за заповітом був її син [PERSON], який помер [INFO] року, проте він в установлений законом строк не подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. На даний час позивач є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] до суду подала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Стражгородської сільської ради - сільський голова Григоренко М.І. в суд надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить розглянути справу без їх участі. Згідно ст. 1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом. [INFO] року померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Стражгородської сільської ради Теплицького району та підтверджується Державним актом на право власності на землю Серії ВН № 008547. Однак, позивачем не було подано протягом шести місяців з часу відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки після смерті [PERSON], спадкоємцем за заповітом був її син [PERSON], який помер [INFO] року, в установлений законом строк він не подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини та не прийняв її. На даний час позивач є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON]. Спору про спадкування немає, спадщина не визнана відумерлою, відповідно до ч.1, 2 ст.1277 ЦК України, позивач має право на її прийняття, а тому суд вважає, що строк прийняття спадщини пропущений з поважної причини і тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved