Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

У квітні 2018 року позивачі звернулися до Решетилівського районного суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначили, що [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 5324281300:00:005:0014, площею 2,7 га та земельної ділянки, кадастровий номер 5324281300:00:005:0015, площею 2,7 га, а [PERSON] є власницею земельної ділянки, кадастровий номер 5324281300:00:005:0016, площею 2,7 га, які розташовані на території Калениківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. Між [PERSON] та ТОВ «Гранум-Лтава» було укладено договори оренди земельних ділянок строком на 5 років, які були зареєстровані 21.03.2012 у відділі Держкомзему у Решетилівському районі, строк дії яких відповідно закінчився 21.03.2017. 13 січня 2012 року відділом Держкомзему у Решетилівському районі було зареєстровано договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та ТОВ «Гранум-Лтава», строк дії якого відповідно закінчився 13.03.2017. Позивачі повідомляли відповідача про небажання продовжувати чи переукладати договори оренди земельних ділянок, однак з початком польових робіт їх земельні ділянки знову обробляла сільськогосподарська техніка ТОВ «Гранум-Лтава». Звернувшись до відповідача, їм було повідомлено про пролонгацію договорів оренди земельних ділянок. Однак позивачі зазначають, що вони не підписували ні нових договорів, ні додаткових угод про продовження договорів оренди, укладених 23.08.2011. За їх заявами, адресованими відповідача, позивачам були надані копії договорів про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок, з якими, ознайомившись, позивачі виявили, що вони не підписували договори оренди земельних ділянок. Після цього відповідачу було направлено претензії щодо неправомірного укладення договорів про внесення змін до договорі оренди землі, однак відповіді вони так і не отримали, у зв`язку з чим вони звернулися до відділення поліції, де дізналися, що слідчим відділом Решетилівського відділення поліції уже проводиться досудове розслідування за попередньою правовою кваліфікацією - ч. 1 ст. 358 КК України. У ході проведення слідчо-розшукових заходів оригінали додаткових договорів відшукані не були. Крім того, позивачі зазначають, що відповідач вдає цивільно-правові відносини шляхом пересилання орендної плати за користування земельними ділянками у 2017 та 2018 роках. Посилаючись на вищезазначені обставини, позивачі звернулися до суду з даним позовом та просять визнати недійсними договори про внесення змін до договорів оренди землі недійсними та скасувати рішення про їх державну реєстрацію щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 5324281300:00:005:0014, 5324281300:00:005:0015, 5324281300:00:005:0016. Провадження у справі відкрите ухвалою судді [PERSON] від 20.04.2018. 14 травня 2018 року до суду надійшов відзив, якому представник відповідача зазначив, що між ТОВ «Гранум - Лтава» та [PERSON] і [PERSON] було укладено договори оренди землі від 23 серпня 2011 року. Протягом всього терміну користування землею товариство належним чином виконує взяті на себе зобов`язання, в тому числі здійснює сплату орендної плати. Договори про внесення змін до договорів оренди, що датовані 2013 роком були укладені та підписані сторонами такого договору. За умовами цих договорів було вирішено питання щодо підвищення розміру орендної плати та зміни строку оренди. Посилаючись на норми статті 13,14 ЗУ «Про оренду землі», статті 654,655 ЦК України представник відповідача зазначив, що сторонами договору оренди дотримано всіх необхідних умов щодо чинності відповідного правочину та правомірності права користування товариством земельної ділянкою. Документи, чи будь - які інші докази, що підтверджують факт підписання договорів іншими, аніж самі позивачі особами до позову не додано. Тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (т.1 а.с. 89-91). 26 серпня 2020 року до суду надійшов відзив за підписом директора ТОВ «ГРАНУМ _ ЛТАВА» [PERSON] з аналогічним змістом (т. 1 а.с. 228-230) У зв`язку зі звільненням 27.09.2018 у відставку судді [PERSON] справу передано судді Лизенко І.В., яка була відряджена до Решетилівського районного суду Полтавської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 № 175/о/15-19 строком на один рік. 10 вересня 2019 року протокольною ухвалою суду було задоволене клопотання представниці позивачів про витребування у відповідача оригіналів спірних договорів про внесення змін до договорів оренди землі (т.1 а.с. 101-118, 150-151). На виконання протокольної ухвали суду від 10.09.2019 представником відповідача було подане клопотання, зі змісту якого встановлено, що за результатами проведеного службового розслідування було зафіксовано факт відсутності оригіналів примірників витребуваних договорів (т. 1 а.с. 160-161). 10 грудня 2019 року до суду надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи спірних договорів та клопотання про витребування оригіналів спірних договорів у Решетилівської РДА (т. 1 а.с. 187-190, 192). Ухвалою суду від 10.12.2019 клопотання про витребування доказів було задоволено (т. 1 а.с. 193-195). У зв`язку із закінченням терміну відрядження судді Лизенко І.В. дана справа в порядку ст. 33 ЦПК України передана на розгляд судді Решетилівського районного суду Полтавської області Зіненка Ю.В . Ухвалою судді Зіненка Ю.В. від 05.08.2020 справу прийнято до свого провадження та призначене підготовче засідання на 03.09.2020, яке було відкладене за клопотанням представника відповідача на 16.10.2020. 03 вересня 2020 року судом було направлено лист Решетилівській РДА про необхідність виконання ухвали суду від 10.12.2019 про витребування доказів (а.с. 245). На зазначений лист 09.09.2020 до суду надійшла відповідь, у якій зазначено про неможливість виконання ухвали суду про витребування примірників оригіналів спірних договорів, оскільки у райдержадміністрації відсутній доступ до відповідних реєстрів та архівів (а.с. 246). 16 жовтня 2020 року ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті на 09.12.2020. Судове засідання, призначене на 16.10.2020, за клопотанням представниці відповідачки відкладене 29.01.2020. У судовому засіданні представниця позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, та просила задовольнити. Представниця відповідача [PERSON] у судовому засідання заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, заявлених у відзиві на позовну заяву. Крім цього зауважила, що позивачами обрано неналежний спосіб захисту, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі № 145/204716-ц. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Крім того, 10.05.2018 до суду надійшли письмові пояснення з додатками, в яких зазначено, що реєстраційні справи зберігаються за місцезнаходження майна, у зв`язку з чим після вчинення реєстраційних дій, вони були направлені до Решетилівської районної державної адміністрації (т.1, 78-87, т. 2 а.с. 21). Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Судом встановлено, що, згідно державних актів на право приватної власності на землю серія IV-ПЛ № 016473, серія ІІ-ПЛ № 059158, [PERSON] є власником земельних ділянок, площею кожна по 2,70 га, які розташовані на території Калениківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (т. 1 а.с. 12, 18). 23 серпня 2011 року щодо вказаних земельних ділянок між [PERSON] та ТОВ «Гранум-Лтава» укладено договори оренди землі строком на 5 років, які 21.12.2012 зареєстровані у Решетилівському регіональному відділенні Полтавської регіональної філії центр ДЗК за № 532420004002396 та 532420004002433 (т. 1 а.с. 13-14, 19-20). 10 березня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Гранум-Лтава» укладено договори про внесення змін до договорів оренди землі від 23.08.2011 з додатками. З даних договорів вбачається, що у графі «Реквізити сторін» містяться підписи від імені орендодавця [PERSON] та орендаря - директора ТОВ «Гранум - Лтава» [PERSON] . Згідно п.8 даних договорів, договір укладено на 15 (п`ятнадцять) років, а саме до 21.03.2027 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк; пунктом 9 цього договору визначається розмір, умови та порядок виплати орендної плати (а.с.15-16, 21-22). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна право оренди земельних ділянок площею 2,7002 га та 2,7 га, що належать [PERSON] , за договорами про внесення змін до договорів оренди землі від 23.08.2011, зареєстровано державним реєстратором Чорнухинської районної державної адміністрації Танчик Т.М. 04.04.2017, індексний номер 34599366 та 21.03.2017, індексний номер 34365396, (а.с.17, 23). 20 березня 2017 року на ім`я директора ТОВ «Гранум-Лтава» позивачем [PERSON] складено повідомлення про намір самостійно господарювати на земельних ділянках, у зв`язку з чим просив відповідача не обробляти їх (т. 1 а.с. 30). В подальшому 10.05.2017 [PERSON] складено претензії, адресовані директору ТОВ «Гранум-Лтава», в яких позивач зазначив, що він не підписував договори про внесення змін до договорів оренди землі від 23.08.2011, у зв`язку з чим пропонував відповідачу повернути йому земельні ділянки, оскільки закінчилися строки дії договорів оренди землі (т. 1 а.с. 30, 31, 32). Також судом встановлено, що, згідно державного акта на право приватної власності на землю серія IV-ПЛ № 016474, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,70 га, яка розташована на території Калениківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (т. 1 а.с. 24). 23 серпня 2011 року щодо вказаної земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ «Гранум-Лтава» укладено договір оренди землі строком на 5 років, який 13.09.2012 зареєстрований у відділі Держкомзему в Решетилівському районі за № 532420004003447 (т. 1 а.с. 25-26). 10 березня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Гранум-Лтава» укладено договір про внесення змін до договору оренди землі від 23.08.2011. З даного договору вбачається, що у графі «Реквізити сторін» містяться підписи від імені орендодавця [PERSON] та орендаря - директора ТОВ «Гранум - Лтава» [PERSON] . Згідно п.8 даних договорів, договір укладено на 15 (п`ятнадцять) років, а саме до 13.09.2027 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк; пунктом 9 цього договору визначається розмір, умови та порядок виплати орендної плати (т.1, а.с.27). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна право оренди земельної ділянки площею 2,6999 га, що належить [PERSON] , за договором про внесення змін до договору оренди землі від 23.08.2011, зареєстровано державним реєстратором Чорнухинської районної державної адміністрації Танчик Т.М. 15.05.2017, індексний номер 35180468 (т.1, а.с.28). 20 березня 2017 року на ім`я директора ТОВ «Гранум-Лтава» позивачкою [PERSON] складено повідомлення про намір самостійно господарювати на земельній ділянці, у зв`язку з чим просила відповідача не обробляти її (а.с. 29). В подальшому 10.05.2017 [PERSON] складено претензії, адресовані директору ТОВ «Гранум-Лтава», в яких позивач зазначив, що він не підписував договори про внесення змін до договорів оренди землі від 23.08.2011, у зв`язку з чим пропонував відповідачу повернути йому земельні ділянки, оскільки закінчилися строки дії договорів оренди землі (а.с. 30, 31, 32). З доданих до позову копій документів, а саме: талону повідомлення № 000116, витягу з кримінального провадження № 12017170310000102, доручення про проведення досудового розслідування від 29.03.2017, повідомлення про початок досудового розслідування від 29.03.2017, заяви [PERSON] від 16.06.2017 та [PERSON] від 23.06.2017 про вчинення кримінального правопорушення, письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що Решетилівським ВП здійснюється кримінальне провадження № 12017170310000102 за фактом підробки договорів оренди землі за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 358 КК України. (а.с. 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39-40, 41-42). Інформацію щодо стадії розгляду даного кримінального провадження сторонами суду надано не було. У рамках кримінального провадження № 12017170310000102 ухвалою слідчого судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 30.08.2017 було задоволене клопотання слідчого Решетилівського ВП про надання доступу до оригіналів документів, а саме: договорів оренди землі, укладених між ТОВ «Гранум-Лтава» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 44-46). За результатами проведеного тимчасового доступу слідчим були вилучені копії договорів, зазначені в ухвалі слідчого судді Решетилівського районного суду. Оригіналів договорів оренди земельних ділянок виявлено не було (а.с. 47-50). 08 листопада 2019 року до суду від представника ТОВ «Гранум - Лтава» Штепи Н.В. надійшло клопотання про неможливість надання оригіналів примірників договорів про внесення змін до договорів оренди землі від 23.08.2011, укладених між [PERSON] та ТОВ «Гранум - Лтава» та [PERSON] і ТОВ «Гранум - Лтава» в зв`язку з тим, що пошуки вказаних документів не знайшли результату. На підтвердження обставин, зазначених у клопотанні представника відповідача про неможливість надання примірників оригіналів спірних договорів, було додано копії: наказу № 3/р «Про службове розслідування»; акт проведення службового розслідування від 30.10.2019; спірних договорів та витягів про їх реєстрацію; копію ухвали від 14.03.2018 про проведення обшуку з метою відшукання оригіналів примірників спірних договорів; протоколу обшуку від 12.04.2018, проведеного на виконання ухвали від 14.03.2018, за результатами проведення якого не було виявлено оригіналів примірників спірних договорів; пояснень головного бухгалтера ТОВ «Гранум-Лтава»; пояснень директора ТОВ «Гранум-Лтава», зі змісту яких встановлено, що оригіналів спірних договорів, з моменту прийняття його на посаду директора, він за актом прийому-передачі не приймав та не бачив; наказу № 4/р від 01.11.2019, яким доручено комерційному директору розробити та подати на затвердження у строк до 31.12.2019 Положення щодо документообігу на ТОВ «Гранум-Лтава», відповідальною особою за документообіг та зберігання оригіналів документів визначено директора товариства (т.1 а.с. 162, 163-165, 166-167, 168-169, 170-171, 172, 173-174, 175, 176-179, 180-182, 183-184, 185). Згідно частини 10 статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Викладена норма передбачає дві підстави для визнання судом обставини, для з`ясування якої витребовувався доказ: 1) не надання доказу з неповажних причин або 2) не повідомлення причин їх ненадання. З огляду на вищевказану норму закону, суд вважає, що дії відповідача не можна розцінювати як ухилення від подання оригіналів примірників спірних договорів, оскільки з об`єктивних причин не міг їх надати, що підтверджується дослідженими в судовому засідання доказами. Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та іншіправочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України). Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як встановлено статтею 14 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Згідно зі ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що спірні договори між позивачами та відповідачем були укладеними та зареєстровані у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК). Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК). За приписами положень ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене та виходячи із засад змагальності сторін, суд приходить до висновку, що позивачами не було надано належних та достатніх доказів, які б давали суду підстави вважати, що договори про внесення змін до договорів оренди землі були укладені за відсутності волевиявлення позивачів та стороною позивачів не були доведені обставини, які мають значення для справи і на які вони посилалися як на підставу своїх вимог. Матеріали справи також не містять доказів того, що [PERSON] та [PERSON] , в силу положень статті 33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку дії основного договору оренди звертався до орендаря із письмовим повідомленням про небажання передавати свою земельну ділянку в оренду ТОВ «Гранум - Лтава», оскільки долучені до позовної заяви повідомлення позивачів відповідачу про намір самостійно господарювати та претензії щодо неправомірного укладення договору про внесення змін до договорів оренди не містять доказів направлення та отримання відповідачем. До висновку про відмову в задоволенні позову з приводу подібних правовідносин дійшов Верховний Суд в постанові від 06.12.2018 в цивільній справі №387/358/17, оскільки позивачем не було доведено, що оспорюваний правочин ним не підписувався, а волевиявлення на укладення додаткової угоди до договору оренди було відсутнє. Крім цього, суд погоджується з представницею відповідачки в тому, що позивачами, враховуючи зміст позовних вимог, обрано неналежний спосіб захистуз огляду на таке. Позивачі, стверджуючи, що договори про внесення змін до договорів оренди землі вони не підписували, просили визнати недійсними вказані договори. В той же час, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Отже, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі № 145/204716-ц. Отже, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивач [PERSON] на момент подачі позову був звільнений від сплати судового збору та його позовні вимоги задоволенню не підлягають, у відповідності до ст. 141 ЦПК України та Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10 судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави. Понесені [PERSON] судові витрати, які складаються з судового збору, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову слід покласти на неї. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed