Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 16 січня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 09. В обґрунтування позову зазначала, що з 16 січня 2010 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, права та обов'язки подружжя, внаслідок чого між ними часто виникали сварки. З лютого 2016 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Їхній шлюб існує лише формально. Примирення подружжя є неможливим. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначив, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки з лютого 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Просив суд розглянути справу у його відсутність. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 16 січня 2010 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 09. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з лютого 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарства не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved