overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначав, що зареєстрував 15 серпня 2011 року з відповідачем шлюб. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім'ї і не бажає цього, тому просив суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Заболотненської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, актовий запис № 7 (а.с. 4). Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з 19 жовтня 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Турійського районного управління юстиції Волинської області. Від цього шлюбу вони мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у нього не склалося через різні погляди на сімейне життя. На примирення з [PERSON] не згідний ні за яких умов та, оскільки їх шлюб існує тільки формально і його збереження суперечить його інтересам, просив цей шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подавши суду заяву від 13 серпня 2015 року про розгляд справи за його відсутності, де вказує, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подавши суду заяву від 13 серпня 2015 року про розгляд справи за її відсутності, де зазначає, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] слідує, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 19 жовтня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Турійського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №38 (а. с. 10). Відповідно до свідоцтв про народження (а. с. 8,9) сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У відповідності до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, які мають істотне значення. Судом встановлено, що в даному випадку сім'я розпалась остаточно, оскільки сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружні стосунки, шлюб існує формально, підстави для надання сторонам строку на примирення відсутні, а подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем за його вимогою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача 250 грн. матеріальної шкоди. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що 19.06.2015 року вироком Баранівського районного суду Житомирської області [PERSON] засуджений за вчинення крадіжки з його домогосподарства. Вказаним злочином йому було завдано матеріальну шкоду в розмірі 250 грн., внаслідок крадіжки мобільного телефону марки «Nokia 105», вартістю 250 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 17.05.2015 року близько 12 год. 00 хв. [PERSON], перебуваючи в будинку [PERSON], що розташований за адресою с. Кашперівка, вул. Озерянська, 13, Баранівського району Житомирської області, побачив на припічку бувший у використанні мобільний телефон марки «Nokia 105», вартістю 250 грн., зі стартовим пакетом ПАТ «Київстар», вартістю 15 грн., та усвідомлюючи що його дії ніким не будуть помічені, таємно викрав мобільний телефон, чим спричинив потерпілому [PERSON] матеріальної шкоди на загальну суму 265 грн., що підтверджується вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 19.06.2015 року (а.с. 2). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 250 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Баранівської міської ради Житомирської області, просив ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк тривалістю 30 днів з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, після [PERSON], який помер 03 жовтня 2014 року в м. Баранівка Житомирської області. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 03 жовтня 2014 року помер його батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина. Право на спадщину за законом після смерті батька має позивач. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині після батька немає. На звернення до нотаріальної контори за оформленням спадщини, йому було відмовлено у зв'язку з пропущенням строків прийняття спадщини. Причиною не оформлення спадщини являється те, що він вважав, що фактичне користування майном є достатнім для прийняття спадщини. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач подав заяву від 13.08.2015 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача - Баранівської міської ради Житомирської області подав до суду лист від 05.08.2015 року, яким визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [PERSON] є батьком позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Згідно з копією свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 03 жовтня 2014 року в м. Баранівка Житомирської області (а.с. 7). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, яка видана Баранівською державною нотаріальною конторою, щодо [PERSON], який помер 03 жовтня 2014 спадкова справа не заводилась (а.с.16). Доводи позивача [PERSON] про поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає такими, які заслуговують на увагу, а тому вважає необхідним визначити йому додатковий строк для подання заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 05 листопада 1999 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, від якого народився син, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося на підставі різних характерів, відсутності взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейне життя. Шлюбно - сімейні відносини між ними припинені із зими 2012 року, позивач покинув родину, та з цього часу сторони живуть окремо, загальне сімейне господарство не ведуть, почуття кохання до відповідача втрачено. Вважає відновлення і збереження родини з відповідачем неможливим. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач до судового засідання з'явилася, проти задоволення позову не заперечувала. Пояснила, що дійсно взимку 2012 року позивач пішов із сім'ї та з цього часу шлюбно-сімейні відносини з чоловіком вона не підтримує, загальне сімейне господарство не ведуть. Відновлення і збереження родини неможливе. Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 05 листопада 1999 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії I-ВЛ № 087806, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова 10 листопада 1999 року, актовий запис № 980. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії I-ВЛ № 162191, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 761. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про визнання [PERSON] недієздатним. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON], [INFO], який проживає разом із заявником і доводиться йому батьком, виявляє стійкі психічні розлади і через свою хворобу потребує стороннього догляду та опіки. В зв'язку з цим, заявник звернувся до суду та просив визнати [PERSON] - недієздатним. Представник заявника подала письмову заяву у якій підтримала вимоги та просила проводити розгляд справи за її відсутності. Представник Опікунської ради Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надіслали до суду лист про розгляд заяви за їх відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи встановив, що [PERSON], [INFO] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] проживає разом із заявником і доводиться йому батьком, страждає на психічну хворобу, яка істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. По справі була призначена судово - психіатрична експертиза стосовно [PERSON] При цьому, згідно висновку судово - психіатричної експертизи №78 від 02.02.2016 року [PERSON] страждає на стійкий психічний розлад у вигляді Деменції, змішаного ґенезу і за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує встановлення над ним опіки. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За таких обставин, оскільки [PERSON] страждає на стійкий психічний розлад і за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оцінюючи зібрані в справі докази, суд вважає їх достовірними та достатніми для визнання недієздатним [PERSON] У зв'язку із вищевикладеним та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 14.02.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося внаслідок несумісності характерів, зникло почуття любові. Шлюб носить формальний характер і сім'я розпалася. Спору про поділ спільного майна, та про місце проживання дитини немає. В судове засідання сторони, надали заяви з проханням розглядати справу за їх відсутністю, позивач на вимогах наполягає, відповідачка не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.14-15). Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 113 цього Кодексу особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, та підтверджено наявними матеріалами справи, що сторони по справі дійсно перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої відповідач вказаний батьком (а.с.4). Сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи вищенаведені обставини суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

у липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS], яку він згідно Договору купівлі-продажу від 14 серпня 2014 року купив у подружжя - [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зазначив, що згідно Договору купівлі - продажу квартири відповідачі зобов»язувалися знятися з реєстраційного обліку до 28 серпня 2014 раку, але до цього часу не знялися, чим порушується право позивача розпоряджатися належним чином своїм майном. Не проживання осіб по місцю їх реєстрації зумовлює додаткові витрати позивача, пов'язані із сплатою комунальних платежів. Позивач зазначив, що відповідачі відразу після продажу квартири виїхали на постійне місце проживання за кордон, останнє відоме йому місце їхнього проживання це адреса де вони зареєстровані. Посилаючись на зазначені обставини [PERSON] просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась. До початку розгляду справи надала суду клопотання, в якому просила розглянути справу за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 14.08.2014 року (а.с. 4-5). У квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією довідки Форма № 3 (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, приходить до висновку, що [PERSON] доведено факт не проживання [PERSON] та [PERSON], у квартирі [ADDRESS] без поважних причин понад 1 рік та позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2001 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу зазначив те, що спільне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, ведення спільного господарства та виховання дитини. Між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки припинені. Вважає примирення, подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливим, просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, заявою позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позов визнала, просила залишити прізвище «[PERSON]» та розглядати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.11.2001 року, що вбачається з актового запису про одруження Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області № 25 від 17.11.2001 року. Після реєстрації шлюбу «[PERSON]» змінила прізвище на «[PERSON]». З актового запису про народження Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області № 34 від 28.10.2002 року вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. За таких обставин суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ЖТ № 021900, виданий 02 грудня 1997 року на ім'я [PERSON], належить [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що його матері [PERSON], яка померла 05 травня 2008 року належала земельна ділянка. При оформленні державного акту на право приватної власності на землю, була допущена помилка, а саме помилково зазначено [PERSON] замість [PERSON]. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для оформлення земельної ділянки на своє імя на підставі договорів дарування. В судове засідання заявник [PERSON] не зявився, подав до суду заяву від 17.08.2015 року, якою підтримав свої вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи - Баранівської міської ради Житомирської області в судове засідання не зявився, подав до суду лист від 05.08.2015 року, яким не заперечував проти задоволення заяви, просив розглянути справу без участі представника міської ради. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обгрунтовою та такою, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЖТ № 021900, виданий 02 грудня 1997 року на ім'я [PERSON], належить [PERSON]. Вказаний факт підтверджується копіями свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 8), договорів дарування земельних ділянок (а.с. 6, 7), свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 4). Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для оформлення земельної ділянки.

Outcome: approved