Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

У липні 2016 року позивач ПрАТ «СК «Рідна» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення завданих збитків в розмірі 69 233 грн. Позов обгрунтований тим, що 18.12.2014 між позивачем та [PERSON] було укладено договір № АТ 480/14 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - Renault Kangoo д.н.з. [NUMBER]. 08.09.2015 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено вказаний автомобіль, яким керував відповідач. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.01.2016 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На виконання договору страхування позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 69 233 грн. власнику транспортного засобу Renault Kangoo д.н.з. [NUMBER], що підтверджується платіжним дорученням № 22 від 15.10.2015, у зв'язку з чим у позивача виникло право на стягнення з відповідача понесених витрат. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини. Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що відповідача також застраховано даним договором та покладено на нього такі ж права та обов'язки, як і на власника транспортного засобу, крім отримання страхової суми. Крім того, посилався на те, що страхове відшкодування було виплачено особі, яка не є стороною договору страхування, а саме [PERSON], а розмір самої шкоди було визначено на підставі документів, які не відповідають умовам договору. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2014 року між ПрАТ «СК «Рідна» та [PERSON] укладено договір № АТ 480/14 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - Renault Kangoo д.н.з. [NUMBER] (а.с. 4-7). У зв'язку зі зміною свідоцтва про реєстрацію застрахованого ТЗ страхувальника, 11 вересня 2015 року між ПрАТ «СК «Рідна» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до Договору АТ 480/14 від 18.12.2014р. добровільного страхування наземного транспорту, згідно з якою страхувальником зазначено [PERSON] (а.с. 8-9, 11) . 08 вересня 2015 року на перехресті вул. Котовського-Берлінського в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, винними в якій згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.01.2016 р. було визнано відповідача [PERSON], який керував автомобілем Renault Kangoo д.н.з. [NUMBER] (а.с. 13-16). У вказаній дорожньо-транспортній пригоді був пошкоджений автомобіль Renault Kangoo д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] і який був застрахований ПрАТ «СК «Рідна» 18.12.2014 р. за договором добровільного страхування № АТ 480/14. 15 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «Рідна» з заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 69 233 грн. згідно рахунку на оплату № [NUMBER] від 11.09.2015 ФОП [PERSON] (а.с. 19). Як вбачається з рахунку на оплату № [NUMBER] від 11.09.2015 ФОП [PERSON] та заказу-наряду № 000000328 від 11.09.2015 загальна сума відновлювального ремонту автомобіля Renault Kangoo д.н.з. [NUMBER] становить 69 233 грн. (а.с. 17-18). На підставі страхового акту № 3925 від 15 жовтня 2015 року та платіжного доручення № 22 від 15 жовтня 2015 року ПрАТ СК «Рідна» перерахувало на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 69 233 грн. (а.с. 20-23). З відповіді, наданої ПрАТ СК «Галицька» 28.12.2016 вих. № 3308, вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника (законного володільця, користувача) автомобіля Renault Kangoo д.н.з. [NUMBER] станом на 08.09.2015 була застрахована за полісом № АІ/4497608 від 18.12.2015, термін дії з 18.12.2015 по 17.12.2016. Також, у даному листі зазначено, що ані ПАТ СК «Рідна», ані будь-яка інша особа до ПрАТ СК «Галицька» з заявами про виплату страхового відшкодування не звертались, а також про відсутність правових підстав для проведення виплати страхового відшкодування (а.с. 134). Відповідно до положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних виплат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в п. 27 зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Таким чином, на підставі положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ «Страхова компанія «Рідна», в межах фактично понесених витрат, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем доведено за допомогою належних та допустимих доказів своє право на стягнення виплаченої суми страхового відшкодування з особи, винної в заподіянні шкоди, в той час, як відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, якими обгрунтовані заперечення на позов. Оскільки судом достовірно встановлено, що винуватцем ДТП, яка сталася 08 вересня 2015 року та в результаті якої був пошкоджений застрахований у позивача автомобіль Renault Kangoo д.н.з. [NUMBER], є відповідач [PERSON], суд вважає, що саме на нього повинно бути покладено відповідальність по сплаті позивачу в порядку суброгації суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 69 233 грн. За таких обставин, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, беручи до уваги існування у позивача права на стягнення виплаченого страхового відшкодування, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» понесених страховиком фактичних витрат по сплаті страхового відшкодування в розмірі 69 233 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн.

Outcome: approved