Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

У листопаді 2014 року Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району міста Києва «Хрещатик» звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших проживаючих з ним осіб використовувати квартири [ADDRESS] за призначенням - для проживання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS]. 02 вересня 2011 року між КП УЖГ «Хрещатик» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій. Відповідно до п.п.11.8. споживач зобов'язаний дотримуватися вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення ремонтів, реконструкції та переобладнання приміщень та їх частин, не допускати порушення законних прав інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. В порушення умов вказаного договору та вимог чинного законодавства України відповідачі використовують квартиру № 18, яка належить їм праві приватної власності не за призначенням, а під офісне приміщення. Так працівниками КП УЖГ «Хрещатик» було неодноразово здійснено вихід до квартири за вказаною адресою для вручення припису-попередження. Представники позивача та третьої особи подали до суду заяви, в якій просили розглядати справу у їх відсутність та зазначили, що позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про права власності на житло від 24 жовтня 1996 року [NUMBER]. 02 вересня 2011 року між КП УЖГ «Хрещатик» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій. 11 та 13 листопада 2014 року працівниками КП УЖГ «Хрещатик» складено акти, в яких зазначено, що вручити припис-попередження співвласникам квартири виявилося неможливо. 11 листопада 2014 року складено припис-попередження про використання квартири [ADDRESS] не за призначенням, оскільки у ній функціонує офіс. Відповідно до ст. 10 ЖК УРСР громадяни зобов'язані дбайливо ставитись до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержуватись правил користування жилими приміщеннями. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Звертаючись до суду з позовом КП УЖГ «Хрещатик» зазначає, що використовуючи квартиру не за призначенням відповідачі своїми діями не лише порушують цілу низку законодавчих та підзаконних актів держави, органу місцевого самоврядування, а й спричиняють відповідні незручності мешканцям будинку в зв'язку з постійним відвідуванням працівниками офісу, відвідувачами офісу через місця загального користування будинку та при будинкової території, в'їзду та виїзду сторонніх осіб автомашинами у двір будинку. Аналогічну позицію виклав у своїй заяві від 05.11.2016 року і представник третьої особи, теперішнього балансоутримувача будинку, в якому мешкають відповідачі (а.с.79-82) Однак, вказані обставини жодними належними та допустимими доказами не підтверджені. Надані до суду позивачем акти та припис-попередження не підтверджують факту порушення відповідачами прав та інтересів як самого позивача, так і мешканців будинку. Крім того, мешканці житлового будинку не уповноважували позивача на звернення до суду за захистом їхніх прав. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району міста Києва «Хрещатик» у зв'язку з їх недоведеністю та безпідставністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed