Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.03.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено договір кредиту № 1001503350, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у вигляді відновлювальної кредитної лінії у сумі 15219 грн., з кінцевим строком погашення до 30.11.2013 року. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору кредиту, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості за договором. 20.06.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 09/06/2013, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за договорами, в тому числі за договором кредиту № 1001503350 від 30.03.2012 року, укладеного між відповідачем та ПАТ «ОТП Банк». Станом на 20.06.2013 року прострочена заборгованість за договором кредиту № 1001503350 від 30.03.2012 року становить 16002,22 грн., яка складається з: 12604,9 - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 3397,32 - прострочені відсотки за користування кредитом. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1001503350 від 30.03.2012 року в сумі 16002,22 грн. та витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, до суду подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (ст. 1 п. 23 Закону України «Про захист прав споживачів»). У судовому засіданні було встановлено, що 30 березня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Банк» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1001503350, відповідно до умов якого, для придбання товару та послуг кредитор надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору та правил кредитування, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід`ємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору. Пунктом 1.4.1 договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повністю повернути кредитору суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені кредитним договором. У випадку, коли на момент закінчення дії кредитного договору у позичальника є прострочена до повернення сума кредиту, то кредитор продовжує нараховувати на неї проценти та комісії згідно умов кредитного договору до моменту повного погашення заборгованості (п. 1.4.17 договору). Якщо кредитор на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання вимоги. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов даного договору, вимога кредитора втрачає чинність (п. 1.5.5 договору). Як вбачається з матеріалів справи, 20 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 09/06/2013, відповідно до якого, що клієнт (кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. за цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання зобов`язань за кредитними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами кредитних договорів (п. 1.3 договору). У зв`язку з укладенням договору від 20 червня 2013 року, ТОВ «Росвен Інвест Україна» є належним позивачем та стягувачем за договором про надання споживчого кредиту № 1001503350 від 30.03.2012 року. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2015 року представником позивача була надіслана відповідачу вимога про погашення простроченої заборгованості (а.с.29). Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Банк» свої обов'язки за договором виконало в повному обсязі, що підтверджується Специфікацією до кредитного договору від 30.03.2012 року та рахунком-фактури № 47-К від 30.03.2012 року (а.с.25-26). Відповідно до п. 1.2.2 договору про надання споживчого кредиту, з метою контролю за цільовим використанням кредиту, кредитор перераховує відповідні визначені п. 1.1 договору частини суми кредиту на користь продавця і в рахунок оплати товару та продавця 2 та продавця 3 в рахунок оплати послуг. Підставою для перерахування кредитором коштів продавцю є оригінал договору (п. 1.2.3 договору про надання споживчого кредиту). [PERSON] покладені на себе зобов'язання за договором не виконав, заборгованість не повернув. Також позивачем надано у підтвердження розміру заборгованості витяг з реєстру передачі прав вимоги до договору факторингу № 09/06/2013 від 20.06.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», де зазначено, що загальна заборгованість за кредитним договором № 1001503350 від 30.03.2012 року становить 16002,22 грн. (а.с.9). Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Даючи юридичну оцінку доказам наявним у матеріалах справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором № 1001503350 від 30.03.2012 року належним чином не виконав, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг по кредитному договору в розмірі 16002,22 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.28).

Outcome: approved