Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] (далі-позивач) звернулася до Шевченківського районного суду в м. Києві з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 травня 2017 року близько 20 год. 00 хв. на Європейській площі [PERSON] керуючи автомобілем марки «Фольксваген», державний реєстраційний номер [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем марки &#171;Субару&#187; державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідно до висновку №104 експертного автотоварознавчого дослідження від 25.07.2017 року матеріальний збиток завданий власникові автомобіля &#171;Субару&#187; державний номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 258686,42 грн. Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до страхового полісу №АК/2214406 від 23.12.2016 року. Між позивачем та страховою компанією було укладено угоду про визначення розміру та способу здійснення доплати страхового відшкодування по страховій справі №712-10069 від 27.10.2017 року, за якою сторони визнали розмір страхового відшкодування 90000,00 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає: 258686,42 грн. - 90000,00 = 168686,42 грн., яка має бути відшкодована відповідачем. Крім того, позивачем було сплачено кошти за оплату послуг КП «Київдорсервіс» щодо надання довідки про режим роботи світлофорів та розташування дорожніх знаків на ділянці, де сталося ДТП у розмірі 1183,25 грн. відповідно квитанції №3-5 від 31.07.2017 року; за проведення експертної оцінки в розмірі 3200,00 грн. відповідно квитанції №Norle58671 від 19.07.2017 року. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача суму заподіяної майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 168686,42 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., збитки повязані із відновленням порушеного права у розмірі 1183,25 грн.; суму понесених витрат для проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 3200,00 грн. та судові витрати. Ухвалою судді від 14.12.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 02.07.2018 року призначено у справі підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 22.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що 03 травня 2017 року близько 20 год. 00 хв. на Європейській площі [PERSON] керуючи автомобілем марки «Фольксваген», державний реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], здійснив зіткнення з автомобілем марки &#171;Субару&#187; державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, провадження закрито (а.с. 5-6). Відповідно положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 03 травня 2017 року, відбулася з вини [PERSON], цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фольксваген», державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до страхового полісу №АК/2214406 від 23.12.2016 року (а.с. 34). Між позивачем та ПрАТ «Київський страховий дім» було укладено угоду про визначення розміру та способу здійснення доплати страхового відшкодування по страховій справі №712-10069 від 27.10.2017 року, за якою сторони визнали розмір страхового відшкодування 90000,00 грн. (а.с. 35). Автомобіль марки «Субару» державний номерний знак [NUMBER], належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 32). Відповідно до висновку №104 експертного автотоварознавчого дослідження від 25.07.2017 року матеріальний збиток завданий власникові автомобіля &#171;Субару&#187; державний номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 258686,40 грн. (а.с. 7-34). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вимоги п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 1 ст. 1194 ЦК України, різниця між розміром заподіяної шкоди (258686,40 грн.) і розміром страхової суми (90000,00 грн.) становить 168686,40 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України). З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено кошти за оплату послуг КП «Київдорсервіс» щодо надання довідки про режим роботи світлофорів та розташування дорожніх знаків на ділянці, де сталося ДТП у розмірі 1183,25 грн., що підтверджується квитанцією №3-5 від 31.07.2017 року; за проведення експертної оцінки в розмірі 3200,00 грн., що підтверджується квитанцією №Norle58671 від 19.07.2017 року (а.с. 36-38). Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказам, враховуючи те, що між позивачем та ПрАТ «Київський страховий дім» було укладено угоду про визначення розміру та способу здійснення доплати страхового відшкодування по страховій справі №712-10069 від 27.10.2017 року, за якою сторони визнали розмір страхового відшкодування 90000,00 грн., беручи до уваги постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 168686,42 грн. у відшкодування майнової шкоди, спричинених в результаті ДТП та коштів сплачених за оплату послуг КП «Київдорсервіс» щодо надання довідки про режим роботи світлофорів та розташування дорожніх знаків на ділянці, де сталося ДТП у розмірі 1183,25 грн. та за проведення експертної оцінки в розмірі 3200,00 грн. підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). При визначені розміру моральної шкоди, суд враховує, що майно позивача ушкоджено внаслідок ДТП та те, що внаслідок ушкодження майна, позивач отримав травмування, переніс сильні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді емоційного стресу і не можливістю тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, а тому, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказам, враховуючи те, що між позивачем та ПрАТ «Київський страховий дім» було укладено угоду про визначення розміру та способу здійснення доплати страхового відшкодування по страховій справі №712-10069 від 27.10.2017 року, за якою сторони визнали розмір страхового відшкодування 90000,00 грн., беручи до уваги постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 168686,42 грн. у відшкодування майнової шкоди, спричинених в результаті ДТП, коштів сплачених за оплату послуг КП «Київдорсервіс» щодо надання довідки про режим роботи світлофорів та розташування дорожніх знаків на ділянці, де сталося ДТП у розмірі 1183,25 грн. та за проведення експертної оцінки в розмірі 3200,00 грн. підлягають задоволенню, а моральну шкоду, суд вважає, було спричинено позивачу в розмірі 3000,00 грн., тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1830,70 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved