Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

У липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «АВІС УКРАГРО» (далі - ТОВ «АВІС УКРАГРО») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. У позовній заяві позивач вказав, що згідно договору безвідсоткової позики від 06.10.2014 року [PERSON] отримав позику у розмірі 13\~000,00 грн. із зобовязанням повернути кошти в строк до 31 січня 2015 року включно. ТОВ «АВІС УКРАГРО» свої зобовязання за договором виконало, а саме надало відповідачу безвідсоткову позику у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобовязання за договором та станом на 30.06.2015 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 8\~967,36 грн.. Прохав стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за договором та сплачений судовий збір. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву згідно якої прохав слухати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у відкрите судове засідання повторно не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановлений законом порядок. Згідно відповіді Краснокутського РС ГУДМС України в Харківській області від 15.07.2015 року, [PERSON] постійно зареєстрований за адресою: [INFO], селище Павлівка Краснокутського району Харківської області. Згідно ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або повідомлення вручене їм належним чином. У відповідності до ст.ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання повторно не зявився, про причину неявки суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що згідно договору безвідсоткової позики від 06.10.2014 року [PERSON] отримав позику у розмірі 13\~000,00 грн. із зобовязанням повернути кошти в строк до 31 січня 2015 року включно. Платіжним дорученням від 08.10.2014 року, відомістю про перерахування коштів 355 від 08.10.2014 року підтверджується , що кошти перераховані відповідачу в сумі 13000,00 грн. Таким чином, між сторонами склалися договірні відносини, врегульовані ЦК України, а саме: ст. 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Розрахунками ТОВ «АВІС УКРАГРО» підтверджується, що заборгованість по договору станом на 30.06.2015 року складає 8\~967,36 грн., з них: заборгованість за договором 6537,62 грн., штрафні санкції (3 % річних) 80,60 грн., збитки від інфляції 2349,14 грн.. Вимогами про повернення боргу підтверджується , що [PERSON] направлялися вимоги повернути заборгованість по договору. В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що факт порушення відповідачем договірних зобовязань знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. На цих підставах суд визнає, що вимоги ТОВ «АВІС УКРАГРО» законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн., що підтверджено квитанцією про сплату. В силу ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved