Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначав, що у КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» перебуває неповнолітня [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. Мати дитини, [PERSON] , померла [INFO] . Відповідач дитину з комунального закладу не забрав, жодним чином не виявляє турботи про неї, не цікавиться її життям і долею, не приймає будь-якої участі у її житті і вихованні. З цих підстав просив позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно. Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року за вказаним позовом було відкрито провадження у справі та призначено підготовчий судовий розгляд. Станом на день проведення підготовчого судового розгляду будь-яких заяв по суті справи сторонами надано не було. Представник позивача, Ракоєдова І.П. , в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені за змістом позов. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні пред`явлений позов визнав у повному обсязі. Пояснив, що останні десть років із дитиною не проживав, не спілкувався із нею, будь-які стосунки між ними відсутні. Проси задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи до суду не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позов підтримав. З урахування наведених обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі в ході її підготовчого розгляду, що відповідає положенням ст. 197, 198 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 01.06.2006, [PERSON] народилася [INFO] , про що вчинено актовий запис № 431. Батьками зазначені: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно із ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із положеннями ст. 165 СК України Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Так, встановлено, що матір дитини, [PERSON] , померла [INFO] , про що Приморським районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС було вчинено актовий запис № 79 від 23.01.2020. Поясненнями сторін встановлено, що до смерті [PERSON] неповнолітня [PERSON] постійно мешкала спільно із матір`ю та її співмешканцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом зі тим, згідно із актом передачі дитини від 12.03.2020 неповнолітня [PERSON] на сьогодення перебуває на утриманні у Комунальному закладі «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області». Згідно зі письмовими поясненнями від 06.03.2020, наданими [PERSON] на адресу Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, відповідач не виявив зацікавленості до долі неповнолітньої [PERSON] та відмовився від дитини. В судовому засіданні відповідач [PERSON] вказані обставини визнав та підтвердив, будь-яких заперечень з цього приводу не навів. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно із витягом с протоколу засідання комісії з питань прав дитини при виконкомі Маріупольської міської ради від 07.04.2020 остання вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . Підсумовуючи наведене, виходячи, насамперед, з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що [PERSON] не опікується долею дитини, не відвідує, не спілкується, життям не цікавиться, батьківської турботи не виявляє, суд вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. Крім того, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та згідно із ст. 166 ч. 2 цього ж Кодексу, позбавлення особи батьківських прав не звільняє її від такого обов`язку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Дослідивши обставини, передбачені ст. 182 СК України, і перевіривши їх наданими доказами, зважаючи також і на визнання відповідачем позову в цій частині, суд вважає за необхідним стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки всіх видів їх заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до положень ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у загальній сумі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved