Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

у липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 04.11.1989 року. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які є повнолітніми. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки кожний з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. З ініціативи відповідача у сім'ї постійно виникали сварки та конфлікти. З липня 2016 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач добровільно розірвати шлюб в органах державної реєстрації не бажає, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила строк на примирення не надавати, зареєстрований шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу. З'ясувавши письмові думки сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 04 листопада 1989 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за №498. Прізвище після укладення шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 04 листопада 1989 року Шепетівським міським відділом запису актів цивільного стану Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є двоє дітей, які вже повнолітні: син - [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Судом також встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я з липня 2016 року не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім'єю, відсутність спільного побуту, взаєморозуміння, постійні конфлікти та сварки між ними, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. З огляду на викладене вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved