Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про визнання заповіту недійсним, а саме заповіту [PERSON] від 18 червня 2013 року. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON]. У встановлений законом строк вона, як спадкоємиця за законом звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, проте у нотаріуса позивачка дізналась, що батько склав заповіт згідно якого усе своє майно заповів своїй сестрі [PERSON] Позивачка з таким рішенням не згідна, оскільки протягом останніх років її батько важко хворів, а на день складання заповіту взагалі перебував у лікарні не усвідомлюючи значення своїх дій та знаходився у напівпритомному стані. Також, позивачка вказала, що при підписанні заповіту свідками були близькі друзі відповідачки [PERSON] Так як, вирішити спір у позасудовому порядку не можливо, позивачка звернулась до суду. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 21 жовтня 2013 року в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог залучено [PERSON]. В судовому засіданні позивачка та його представник позов підтримали та просять його задовольнити. Представник позивачки вказав, що заповіт померлого [INFO] [PERSON] є не дійсним, так як на день написання заповіту він не усвідомлював значення своїх дій, оскільки був під впливом ліків, які в результаті вплинули на його дії. Також, позивачка вказала, що бачила батька за півроку до його смерті, а незадовго до смерті батька вона дізналась, що він перебуває у лікарні, про неадекватну поведінку батька дізналась від родичів. В судовому засіданні відповідачка та її представник проти позову заперечили. Відповідачка вказала, що її померлий брат [PERSON] проживав разом з нею, проте перед днем смерті проживав у своєму будинку. З 13.06.2013 року її брат перебував у лікарні у реанімаційному відділенні, а 16.06.2013 року його переведено у терапевтичне відділення. Померлий [PERSON] дійсно приймав ліки, проте, вони ніяким чином не впливали ні на розумовий, ні на психічний стан. 18.06.2013 року брат відповідачки склав заповіт, згідно якого все належне майно заповів їй. При написанні заповіту були присутні заступник головного лікаря [PERSON] та колишні співробітники спадкодавця - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідачка вказала, що її брат був при здоровому глузді та усвідомлював значення своїх дій. Також, представник відповідачки додав, що було дотримано встановлену законом процедуру складання заповіту. Третя особа - заступник головного лікаря [PERSON] проти позову заперечив, та вказав, що 18.06.2013 року [PERSON] звернулась до нього із проханням прийти до її брата [PERSON], оскільки він має намір скласти заповіт, проте не сказав на кого. [PERSON] прийшов у палату [PERSON] та пояснив йому процедуру написання заповіту. При складанні заповіту були присутні два свідки [PERSON] та [PERSON], чи були інші хворі він не пам'ятає. Відповідачці про суть заповіту він нічого не розповідав. На момент складання заповіту [PERSON] був при повній свідомості та адекватній поведінці, його хвороба на стан свідомості не вплинула, він приймав ліки, проте вони не впливали на його свідомість, наркотичних ліків [PERSON] не приймав. Згідно історії хвороби у померлого був цероз печінки, рак поперечноободової кишки зі стенозом просвіту, набряк легень і головного мозку. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно. Згідно заповіту складеного 18.06.2013 року у Старокостянтинівській центральній районній лікарні, все своє майно померлий [PERSON] заповів своїй сестрі [PERSON] Згідно свідоцтва про народження від 04.11.1968 року серії [NUMBER], [PERSON] є рідною дочкою померлого [PERSON] Встановлено, що згідно медичної карти стаціонарного хворого померлий [PERSON] хворів на цероз печінки, рак поперечноободової кишки зі стенозом просвіту, анемію, атеросклероз аорти, судин основи головного мозку, ішемічну хворобу серця та набряк легень і головного мозку. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією свідоцтва народження [PERSON]; копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу [PERSON]; копією заповіту [PERSON] від 18.06.2013 року; спадковою справою № 464 від 11 липня 2013 року до майна померлого [PERSON] Крім того, свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що були співробітниками померлого [PERSON] 18.06.2013 року вони відвідали [PERSON] Під час їхньої розмови на запитання [PERSON] [PERSON] сказав, що він залишить спадкове майно своїй сестрі [PERSON] Після цього [PERSON] велів сестрі покликати лікаря [PERSON] Коли прийшов лікар відповідачка вийшла і в присутності їх як свідків та ще одного хворого [PERSON] заповів своє майно відповідачці. [PERSON] вказав, що лікар писав заповіт на коридорі, так як в палаті не було столу. Після написання заповіту [PERSON] прочитав заповіт у голос та підписав разом із [PERSON] Померлий [PERSON] зачитав у голос заповіт після чого його підписав. Також, свідки показали, що померлий був адекватним та розумів значення своїх дій, говорив чітко та не був під впливом ліків. Суд не бере до уваги покази [PERSON], оскільки вона є матір'ю позивачки та перебувала з відповідачкою у неприязних відносинах, а також з померлим її колишнім чоловіком [PERSON] спілкувалась за півроку до дня його смерті. Також, суд не бере до уваги покази [PERSON], оскільки він є чоловіком позивачки та спілкувався з померлим [PERSON] за півроку до дня смерті останнього. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права наспадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно п.27 Постанови пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач звертаючись до суду з позовом про визнання заповіту недійсним не надав суду доказів, що у день складання заповіту [PERSON] перебував у напівпритомному стані, знаходився під впливом ліків та не усвідомлював значення своїх дій. Оскільки для розв'язання спору необхідні спеціальні знання, під час розгляду справи позивачем заявлено клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи. Судом, сторонам роз'яснено право на призначення такої експертизи, проте в подальшому розгляді справи, позивач та його представник відмовились від призначення такої експертизи. Враховуючи те, що суд не має спеціальних знань для вирішення цього питання, тому позбавлений можливості вирішити цей спір без проведення такої експертизи. Оцінивши усі надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним слід відмовити.

Outcome: dismissed