Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

У липні 2021 року представник заявника [PERSON] - адвокат Яроцька Ю.О. звернулась до суду зі заявою, в якій просила суд встановити факт належності правовстановлюючого документу, договору купівлі-продажу нерухомості, який зареєстрований Київською універсальною біржею 13 червня 1996 року за реєстраційним номером № В4723/6244 [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що за життя 07 червня 2005 року [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] заявниці, яким заповідала все належне їй майно. [INFO] спадкодавець [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Заявниця [PERSON] звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. Проте, державним нотаріусом прийнято постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність документів, які підтверджують належність спадкового майна, виданого та зареєстрованого на ім`я спадкодавці - [PERSON] . Оскільки в договорі купівлі-продажу покупцем зазначена [PERSON] . Посилаючись на ту обставину, що спадкодавець прізвище [PERSON] мала після укладання шлюбу у 1968 році, але після розірвання шлюбу в 1997 році змінила прізвище на дошлюбне [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 липня 2021 року справу передано головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 16 липня 2021 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду на 04 серпня 2021 року. Представники заінтересованих осіб Одинадцятої київської державної нотаріальної контори та Київської міської ради в судове засідання не з`явилися, повідомлявся судом належним чином, що доводиться зворотними поштовими повідомленнями. Заяв та клопотань про відкладення суду не надано. Від державної нотаріальної контори надійшов відзив про те що вони не заперечують проти заявлених вимог та просять розглянути справу без участі представника заінтересованої особи. На вимогу суду з Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану 28 липня 2021 року надійшов витяг про реєстрацію розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Від представника заявника - адвоката Яроцької Ю.О. надійшла заява 04 серпня 2021 року про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні поданої заяви. Суд вважає можливим провести розгляд справи без участі осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило, інші процесуальні дії судом не вчинялись. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм правову оцінку в сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно заповіту складеного 07 червня 2005 року [PERSON] заповідала [PERSON] все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, все те, що буде належати на день смерті (а.с. 9). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). Як видно з тексту договору купівлі-продажу нерухомості від 13 червня 1996 року мовою оригіналу російською - [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 12). Постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Жуковій А.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Також в постанові зазначено, що єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] є [PERSON] (а.с. 15-16). Згідно інформаційної довідки КП «КМР «Київське міське БТІ» від 23 квітня 2021 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (рос. мова) (а.с. 14). Судом також досліджено свідоцтво про народження [PERSON] (а.с. 17). Свідоцтво про одруження від 06 вересня 1968 року згідно якого, [PERSON] уклала шлюб зі [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с. 18). В свідоцтві про розірвання шлюбу, яке видане 17 липня 1997 року зазначено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 23 квітня 1995 року (а.с. 19). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспрюваних прав. Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом пунктів 1 та 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи: про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 12 зазначеної Постанови роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт належності правоустановчого документа договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] спадкодавцю [PERSON] про встановлення якого просить заявниця [PERSON] , яка є спадкоємцем за заповітом, знайшов своє документальне підтвердження. Як встановлено з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу сформованого 28 липня 2021 року, після розірвання шлюбу на підставі рішення суду Московського району м .Києва від 15 лютого 1996 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу 17 липня 1997 року, в якому зазначено, що після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінила на [PERSON] . Отже під час укладання договору купівлі-продажу спадкової квартири 13 червня 1996 року спадкодавець [PERSON] хоча й не перебувала у шлюбі, через його розірвання, проте змінила прізвище та паспорт лише 30 липня 1996 року, що доводиться повним витягом з реєстру. Тому правоустановчі документи на спадкову квартиру оформлені на прізвище спадкодавця в шлюбі - [PERSON] ( рос.мовою - [PERSON] ). Встановлення факту належності право установчого документа має для заявниці юридичне значення і потрібне для прийняття спадщини за заповітом, які іншим шляхом встановити неможливо, тому суд вважає що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved