Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

У липні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування якого послався на те, що між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір № 500961845 від 10.10.2014 року, відповідно до якого відповідач\~ отримав кредит у розмірі 37895,42 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99 % на рік, відповідно до графіку платежів (Додаток №1), а також зобов`язався виконати всі інші зобов`язання в строки й порядку, встановленому цим кредитним договором. На підставі того, що [PERSON] порушив умови кредитного договору і не виконує свої зобов`язання по договору, у нього станом на 13.05.2015 року існує прострочена заборгованість в розмірі 46114,821 гривень, яку він у добровільному порядку не сплачує, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує /а.с.21/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином /а.с.26,29,32,41,43,47/, про причини неявки суд не повідомив. Заперечень на позов не надходило. На підставі викладеного суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом установлено, що 10.10.2014 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] , укладено кредитний договір №500961845, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 37895,42 гривень, а позичальник зобов`язався повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за його користування в розмірі 15,99% річних відповідно до графіку платежів (Додаток №1) /а.с.9/, а також виконати всі інші зобов`язання в строки й порядку, встановленому цим кредитним договором. В порушення умов кредитного договору\~ [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати нарахованих процентів за його користування, не виконує, у нього станом на 13.05.2015 року виникла прострочена заборгованість, яка згідно розрахунку позивача складає 46114,82 гривень, із яких: заборгованість за кредитом 37895,42 гривень; заборгованість по відсотках 504,56 гривень; по комісії 6514,84 гривень, а також\~ штрафи 1 200,00 гривень. /а.с.13/ Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно умов пункту 15 кредитного договору, банк має право вимагати (в тому числі і в судовому порядку) дострокового виконання всіх зобов`язань позичальника за договором, у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов`язкового платежу за кредитом, а також у випадках вчинення позичальником інших істотних порушень умов зазначеного договору. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Отже, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, виходячи з встановленого в судовому засіданні неналежного виконання відповідачкою зобов`язань по кредитному договору №500961845 від 10.10.2014 р, суд прийшов до висновку, що пред`явлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та договірних відносинах між сторонами, які прописані в кредитному і підлягають задоволенню. Згідно меморіального ордера №23412 від 24.06.2015 року вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 461,15 гривень /а.с.5/. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує\~ з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved