Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про стягнення аліментів з [PERSON]. Як підставу позову зазначила, що з 1998 року по 2013 рік перебувала з відповідачем у фактично шлюбних відносинах, тобто шлюб у встановленому законом порядку на реєстрували, однак спільно проживали, вели господарство, мали спільний бюджет. [INFO] року у них народилася донька, [PERSON], Вказує, що протягом останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, внаслідок чого сім'я фактично розпалася. На даний час спільно з відповідачем не проживають, дитина залишилася проживати з нею. Відповідач працює у ТОВ «Харківагро-2000» завідуючим автомобільним парком, отримує щомісячну заробітну плату, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має, стягнення за виконавчими документами на користь третіх осіб з нього не здійснюються. Матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Дитині необхідна постійна матеріальна підтримка батька, оскільки в силу свого віку потребує харчування, одягу, періодичного лікування, тощо. Вказує, що вона самостійно не здатна у повному обсязі забезпечити дитину усім необхідним. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у частці від його доходу у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів. Позивач підтримує позовні вимоги та наполягає на задоволенні позову, відповідач визнає позов у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 1998 року по 2013 рік сторони перебували у фактично шлюбних відносинах, тобто шлюб у встановленому законом порядку на реєстрували, однак спільно проживали, вели господарство, мали спільний бюджет. Сторони мають спільну дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Сторони спільно не проживають. Позивач разом з дитиною фактично проживають за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований та фактично проживає у с. Петрівка, вул. Механізаторська-4, працює завідуючим автомобільним парком ТОВ «Харківагро-2000», має щомісячний дохід у вигляді заробітної плати, тобто має можливість надавати допомогу. Матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб, наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися (аліменти на дитину), визначається судом. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у частці від його доходу у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved