Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - ПАТ «Банк Кредит Дніпро») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON] (далі - [PERSON]), [PERSON] (далі - [PERSON]), третя особа: [PERSON] (далі - [PERSON]) про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нежитлове приміщення (а.с.3-7). Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 липня 2016 року указана позовна заява передана для розгляду судді [PERSON] (а.с.1) Ухвалою судді від 21 липня 2016 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання права власності (а.с.2). У зв'язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська розпорядженням керівника апарату призначено повторний автоматизований розподіл справи (а.с.51), яка згідно із протоколом від 04 жовтня 2016 року передана для розгляду судді Ходаківському М.П. (а.с. 52). Ухвалою судді від 04 жовтня 2016 року указану цивільну справу прийнято до свого провадження (а.с.53). В обґрунтування поданого позову, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивач посилається на те, що 18 листопада 2005 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено договір про надання кредитної лінії № 181105/1-USD у розмірі 195000 доларів США. У подальшому у червні 2006 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору, якою збільшено ліміт кредитування до 350000 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за указаним кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 181105/1-USD-ІП, предметом якого є нежиле приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS], прим. 36 поз. 3-7, загальною площею 144,2 кв.м., яке належало іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 07 червня 2005 року. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору банк був вимушений звернутися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3950392,09 грн. Позичальник рішення суду не виконав та заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною, станом на 17 червня 2016 року вона складає 1637547,80 доларів США. У подальшому [PERSON] здійснив перепланування предмета іпотеки шляхом будівництва антресольного поверху, внаслідок чого загальна площа предмету іпотеки збільшилась до 232,6 кв.м. та було присвоєно нову адресу: [ADDRESS], приміщення 40. 03 грудня 2010 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON], за умовами якої [PERSON] набула право власності на спірне нежиле приміщення № 40. 12 січня 2011 року [PERSON] здійснила відчуження спірного нерухомого майна [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Таким чином, [PERSON] здійснив перепланування предмету іпотеки, що призвело до незаконного відчуження приміщення № 40, власником якого на даний час є відповідач [PERSON], який набув статус іпотекодавця і має всі права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. З урахуванням викладеного позивач просить суд з метою часткового, у сумі 5172932 грн., погашення заборгованості за кредитним договором № 181105/1-USD, яка становить 1637547,80 доларів США та складається з: заборгованість за кредитом - 350000 доларів США; заборгованість за відсотками - 782885,49 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 164345 доларів США; пеня за несвоєчасну сплату відсотків - 340317,31 доларів США, перед ПАТ «Банк Кредит Дніпро» звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 181105/1-USD від 09 червня 2006 року, а саме на нежитлове приміщення № 40, поз. 1-9, загальною площею 232,6 кв.м., що знаходиться у житловому будинку літ. А-12 на першому поверсі за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу майна з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження із встановленням початкової ціни реалізації предмета іпотеки у розмірі 5172932 грн. без ПДВ (а.с.119-120). Представник позивача, що діє на підставі довіреності від 27 грудня 2017 року (а.с. 219), подав до суду заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог та просив розглянути справу без його участі (а.с. 218). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у призначені судові засідання не з'являлися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом надіслання судових повісток на адресу відповідачів згідно із відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с.35-36). Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Ураховуючи, що відповідачі належним чином повідомлялася про призначені у справі судові засідання, неодноразово подавали апеляційні скарги на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2016 року про відкриття провадження у вказаній цивільній справі, а отже обізнані про розгляд Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська указаної цивільної справи, судом визнано за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та третьої особи за наявними у матеріалах справи доказами. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 18 листопада 2005 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено договір про надання кредитної лінії № 181105/1-USD на споживчі цілі в сумі 195000 доларів США зі сплатою 15% річних на строк до 17 листопада 2006 року (а.с.174-175). У подальшому між банком та позичальником 09 червня 2006 року було укладено додаткову угоду №1 до указаного кредитного договору, якою збільшено ліміт кредитування до 350000 доларів США зі сплатою 14% річних (а.с.177). З метою забезпечення виконання зобов'язань за указаним кредитним договором між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] 09 червня 2006 року було укладено договір іпотеки № 181105/1- USD-ІП. Предметом іпотеки за цим договором є нежиле приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS], в житловому будинку літ. А-12 на І-му поверсі частині приміщення № 36 поз 3-7 загальною площею 144,2 кв.м. Предмет іпотеки належав іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 07 червня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Мельником О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2302. За згодою сторін заставна ціна предмету іпотеки за цим договором становить 2525000 грн. Внаслідок невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 181105/1-USD станом на 17 липня 2009 року виникла заборгованість у розмірі 3950392,09 грн. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2010 року з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №181105/1-USD у розмірі 3950392,09 грн. (а.с.14-16). Судом також встановлено, що відповідачем [PERSON] було здійснено будівництво антресольного поверху у належному йому нежитловому приміщенні по [ADDRESS] та рішенням постійно діючого третейського сулу при асоціації «Левлекс» від 30 жовтня 2008 року було визнано за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення № 40 на І-му поверсі у житловому будинку літ. А-12. поз. 1-9 загальною площею 232,6 кв.м., у тому числі антресольний поверх поз. 4-9; літ.а7, а8 - ганки, по [ADDRESS], без акта введення до експлуатації (а.с.17-18). У подальшому ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2010 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу було затверджено мирову угоду, укладену між сторонами, згідно із якою [PERSON] передав у власність [PERSON] нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 232,6 кв.м., ганки з козирьком а7, а8 та визнано за [PERSON] право власності на указане нежиле приміщення (а.с.19). Згідно із договором купівлі-продажу від 20 січня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом ДМНО Батовою Т.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 100, [PERSON] відчужила спірне нерухоме майно [PERSON] (а.с.20-21). Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконував, у зв'язку із чим станом на 17 червня 2016 року наявна заборгованість в сумі 1637547,80 доларів США, з яких заборгованість за кредитом 350000 доларів США, що еквівалентно 9106635,30грн.; заборгованість за відсотками 782885,49 доларів США, що еквівалентно 20369864,68 грн.; пеня за несплаченим кредитом 164345 доларів США, що еквівалентно 4276085,65 грн.; пеня за несплаченими відсотками 340317,31 доларів США, що еквівалентно 8854701, 79 грн. (а.с.25-28) Незважаючи на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2010 року, яким було стягнуто заборгованість за кредитним договором, указана заборгованість підлягає погашенню, оскільки наявність рішення про її стягнення не припиняє зобов'язання за договором, яке відповідно до ст. 599 ЦК України припиняється виконанням проведеним належним чином. З матеріалів справи не вбачається, що існуюче зобов'язання між сторонами було виконано або припинено іншим шляхом, передбаченим ст. ст. 600-609 ЦК України, а отже підлягає виконанню, виходячи зі змісту кредитного договору та договору іпотеки в спосіб обраний позивачем. Статтею ст. 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодателя, і іпотекодержатель у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку встановленому цим Законом. Згідно із ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору і звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Положеннями ст. 9 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодавець має право відчужувати предмет іпотеки виключно на підставі згоди іпотекодержателя. Аналогічна норма міститься у ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу» та у ч. 2 ст. 586 ЦК України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Судом встановлено, що ПАТ «Банк Кредит Дніпро» як іпотекодержатель спірного нерухомого майна згоди на відчуження спірного майна не надавав. Отже, відчуження спірного нежитлового приміщення відбулося без участі позивача, чим порушені права та охоронювані законом інтереси банку як іпотекодержателя спірного майна. Таким чином, у разі невиконання боржником зобов'язання кредитор має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки та переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи, навіть і в випадку не доведення до цієї особи інформації про обтяження майна, а тому [PERSON] як особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набув статус іпотекодавця, а тому несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульований статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Так, відповідно до положень указаної статті, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно із звітом про оцінку нежитлового приміщення № 40 поз. 1-9 загальною площею 232,6 кв.м., розташованого у житловому будинку літ. 4-12 на першому поверсі за адресою: місто Дніпро, вул. Архітектора Дольника, буд. 10, складеного ТОВ «Капітель-Групп» 07 вересня 2017 року, ринкова вартість указаного нежитлового приміщення становить 5172932 грн. (а.с.128-173). Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки проводиться шляхом продажу його на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог передбачених цим Законом. З урахуванням викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 77585,88 грн. На підставі викладеного суд

Outcome: approved