Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON], який у подальшому уточнила та просила усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] з боку відповідача; визнати [PERSON] таким, що втратив право користування цією квартирою. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 05 листопада 2013 року. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком її доньки [PERSON], він зареєстрований у вказаній вище квартирі, але не проживає в ній з січня 2012 року. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Представник третьої особи Фрунзенського РВ ГУ ДМС України в Харківській області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне. Спірним жилим приміщенням є квартира [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачці [PERSON] на підставі договору дарування від 15 листопада 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2567 (а.с. 3). Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком доньки позивачки [PERSON] (а.с. 5), зареєстрований у цій квартирі, але фактично в ній не проживає з січня 2012 року, його речі в квартирі відсутні, квартирою не цікавиться. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 150 Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 КПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на викладене, реєстрація у квартирі інших осіб, які не є членами сім'ї власника житла - позивачки по справі, обмежує право користування власністю останньої, а тому підлягає захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого нею судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved