Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

У квітні 2018 р. позивач звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12.02.2005 р. між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу [INFO] народилась [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Рішенням Дніпровського р/с м. Києва від 05.04.2018 р. шлюб між сторонами було розірвано. Зі слів позивача, з травня 2017 р. відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання та не надає кошти на утримання дітей. При цьому відповідач мешкаючи окремо (зі слів позивача) вживав алкогольні напої та вчиняв фізичне та психологічне насильство над позивачем. Як вказано у позові, у грудні 2017 р. судовим наказом Оболонського р/с м. Києва було стягнуто із відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача. Тому позивач просить суд стягнути із відповідача на свою користь фактично понесені нею витрати на додаткові потреби [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] за період з травня 2017 р. по квітень 2018 р. у сумі 25000 грн., тобто 1/2 частину від суми 50000 грн. витрачених позивачем на навчання, розваги та лікування обох дітей. Також позивач вказує, що потребує систематичних щомісячних додаткових витрат у сумі 4000 грн. на обох дітей, тобто просить суд стягнути із відповідача ? частину від цих витрат у сумі 2000 грн., які потрібно стягувати з дати позову та до закінчення [PERSON] [INFO] навчання у ЗОШ. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання з'явився тільки на стадію судових дебітів та зачитав відзив на даний позов, визнавши частково даний позов. Суд, дослідивши письмові докази по справі та заслухавши пояснення сторін, встановив обставини, що викладені нижче. Так судом встановлено, що 12.02.2005 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу [INFO] народилась [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Рішенням Дніпровського р/с м. Києва від 05.04.2018 р. шлюб між сторонами було розірвано. Як з'ясував суд, у грудні 2017 р. судовим наказом Оболонського р/с м. Києва було стягнуто із відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача. Відповідно до ст. 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. П. 18 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Суд при розгляді даного позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як з'ясовано судом та заперечується стороною відповідача, з травня 2017 р. коли відповідач перестав допомагати позивачу утримувати спільних дітей по квітень 2018 р. - коли було подано даний позов, позивачем було понесено додаткові витрати на обох дітей у сумі 50000 грн. грн., що підтверджується відповідними доказами. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, з урахуванням їх належності та допустимості,

Outcome: partial