Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

У квітні 2020 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.05.2018 року між нею та відповідачем укладено кредитний договір № Z62.00602.003943031, згідно якого їй було надано споживчий кредит у розмірі 92455,00 грн. строком на 36 місяців під 15 % річних. Проте під час здійснення щомісячних платежів позивачем було виявлено, що до суми щомісячного платежу банком включено додатковий платіж за супутні послуги, а саме плату за обслуговування, яка становить 79215,00 грн. за весь строк дії договору. Дану умову кредитного договору щодо включення щомісячного платежу за обслуговування, який встановлений пунктом 6.1 (колонка 7.4) кредитного договору № Z62.00602.003943031 від 17.05.2018 року (графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту) позивач вважає несправедливою, чим порушено Закон України «Про захист прав споживачів». У грудні 2019 року позивач звернулась до відповідача із вимогою про виключення із суми щомісячного погашення заборгованості за кредитом суми платежу за обслуговування, яка була отримана відповідачем 02.01.2020 року, але на день подання даної позовної заяви до суду будь-якої відповіді від відповідача не отримано. Тому, надавши заяву з уточненими позовними вимогами, позивач просить визнати недійсним підпункт 7.4 (колонка «плата за обслуговування») пункту 6.1 кредитного договору № Z62.00602.003943031 від 17.05.2018 року, укладеного між нею та відповідачем, про встановлення плати за обслуговування, а також зарахувати безпідставно сплачену нею на рахунок відповідача плату за обслуговування в розмірі 65722,50 грн. у рахунок погашення суми заборгованості за кредитом. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, виклавши заперечення проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач під час укладення договору ознайомлювалася з його текстом та змістом в цілому, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловила, а зміст договору жодним чином не порушує його законних прав та інтересів, дані про подорожчання продукту були позивачу відомі під час укладення договору, і відповідач не вчинив жодних дій, які б свідчили про те, що позивача було введено в оману щодо вартості продукту. Позивач не відмовлялася від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликала і не зверталася до відповідача за додатковими роз`ясненням положень договору ні до, ні під час, ні після його укладення. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Згідно п. 4 паспорту споживчого кредиту додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування» також передбачено платежі за додаткові та супутні послуги. Так, у пункті 7.4 таблиці пункту 6 «Графік щомісячних платежів за кредитним договором» відповідач на виконання вимог закону цілком правомірно зазначив плату за обслуговування кредиту. Відповідач не встановлював ніякої комісії за ведення справи, договору, обліку заборгованості споживача, тощо та згідно п. 1.10 кредитного договору відповідач встановив плату за обслуговування кредиту. Законом України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року № 1734-VIII банкам надано право отримувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості, що підтверджується, в тому числі і постановою Верховного Суду в справі № 467/555/19 від 26.12.2019 року. Отже, чинним законодавством України надано право відповідачу отримувати плату за обслуговування кредиту, оскільки таке прямо передбачено Законом України «Про споживче кредитування», а тому немає підстав для визнання кредитного договору частково недійсним. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав з викладених у ньому підстав, в останнє судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, зазначивши про підтримання вимог позову. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, у відзиві зазначив про розгляд справи в його відсутності. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.\- Судом встановлено, що 17.05.2018 року сторони уклали кредитний договір № Z62.00602.003943031, за умовами якого відповідач надав позивачу кредит на поточні потреби в сумі 92455,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою змінюваною процентною ставкою, яка станом на день укладення договору становила 15 %. Згідно підпункту 1.10 кредитного договору встановлено плату за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах. Визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором (далі - «Графік щомісячних платежів»). Пункт 6 договору містить графік щомісячних платежів за кредитним договором. У колонці 7.4 таблиці підпункту 6.1 пункту 6 «Графік щомісячних платежів за кредитним договором» передбачено плату за обслуговування кредиту щомісячно протягом дії договору в різних величинах, а всього на загальну суму 79215,48 грн. Як визначено в пункті 4 паспорту споживчого кредиту, плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,50 % щомісячно від початкової суми кредиту та згідно застереження витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України). Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування», до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. (Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 25.09.2013 року у справі 6-80цс13). Оскільки в спірному договорі не визначено формули розрахунку плати за обслуговування кредиту та попри те, що згідно паспорту споживчого кредиту ця плата встановлена в розмірі 2,50 % щомісячно від початкової суми кредиту, а згідно застереження витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит, вказані в колонці 7.4 таблиці підпункту 6.1 пункту 6 «Графік щомісячних платежів за кредитним договором» величини плати за обслуговування кредиту розраховані не за вказаною в паспорті споживчого кредиту формулою, є змінними величинами та в сукупності плата за обслуговування кредиту становить значну суму коштів 79215,48 грн. у порівнянні з розміром кредиту в сумі 92455,00 грн., тому суд вважає, що умови кредитного договору в частині плати за обслуговування кредиту, а саме колонка 7.4. таблиці підпункту 6.1 пункту 6 «Графік щомісячних платежів за кредитним договором», суперечать ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», будучи несправедливими, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Поряд із тим, вимоги позову щодо зарахування безпідставно сплаченої позивачем на рахунок відповідача плати за обслуговування в розмірі 65722,50 грн. у рахунок погашення суми заборгованості за кредитом є передчасними, так як це питання підлягає врегулювання сторонами кредитного договору, про що позивач не зверталася до відповідача, звернувшись 27.12.2019 року до кредитора із письмовою заявою про виключення із суми щомісячного погашення заборгованості за кредитом платежі за обслуговування, на що відповіді їй надано не було. Позивач звільнена від сплати судового збору за подання даного позову відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 840,80 грн. за одну вимогу немайнового характеру в дохід держави.

Outcome: partial