Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що 10.11.2011 р. між нею та [PERSON] у письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] купила транспортний засіб - автомобіль вантажний сідловий тягач Е марки VOLVO, модель FH 12, 1999 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № YV2A4DMA4XB221754, VIN YV2A4DMA4XB221754, реєстраційний №ВН5850АТ. Позивачка вказує, що повністю виконала умови договору та передала відповідачу обумовлену договором грошову суму, після чого прийняла від [PERSON] транспортний засіб та правовстановлюючі документи і з того часу вказаний автомобіль знаходиться у її володінні та користуванні, а тому вона правомірно набула право власності на транспортний засіб і саме з 10.11.2011 р. їй належать права щодо розпорядження, володіння та користування автомобілем. Після укладення договору купівлі-продажу [PERSON] не здійснила дії щодо реєстрації транспортного засобу на своє прізвище. Нещодавно позивачка дізналася, що постановами державного виконавця Овідіопольського РВ ДВС від 03.03.2015 р. був накладений арешт та заборона відчуження на вказаний транспортний засіб та був оголошений розшук цього транспортного засобу. Вказані дії були вчинені при примусовому виконанні виконавчого листа №509/2715/14 виданого Овідіопольським районним судом Одеської області за зобовязаннями попереднього власника транспортного засобу, які виникли після 10.11.2011 р., тобто після того як позивачка набула право власності на автомобіль шляхом укладання договору купівлі-продажу. Арешт, заборона відчуження та оголошення розшуку автомобілю порушують право власності позивачки щодо розпорядження, володіння та користування цим майном. З наведених підстав [PERSON] просить визнати за собою право власності на транспортний засіб - автомобіль вантажний сідловий тягач Е марки VOLVO, модель FH 12, 1999 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № YV2A4DMA4XB221754, VIN YV2A4DMA4XB221754, реєстраційний №ВН5850АТ; усунути їй перешкоди у здійснення права власності транспортним засобом, при цьому, зняти арешт та заборону відчуження, які накладені на вказаний транспортний засіб постановою державного виконавця ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області (на даний час Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.03.2015 р. при примусовому виконанні виконавчого листа №509/2715/14 виданого Овідіопольським районним судом Одеської області та скасувати розшук вказаного транспортного засобу, оголошений постановою державного виконавця про розшук майна боржника від 03.03.2015 р. у цьому ж виконавчому провадженні. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву, в який зазначила, що підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій зазначив, що визнає позов в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Представник Овідіопольського районного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника відділу. Так, судом встановлено, що 10.11.2011 р. між [PERSON] та [PERSON], що діяв від імені та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 26.10.2010 р., яка посвідчена приватним нотаріусом Іллічівського МНО Одеської області [PERSON] за реєстровим №6287, у письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до якого [PERSON] купила транспортний засіб - автомобіль вантажний сідловий тягач Е марки VOLVO, модель FH 12, 1999 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № YV2A4DMA4XB221754, VIN YV2A4DMA4XB221754, реєстраційний №ВН5850АТ, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА №690001, виданого Іллічівським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України 26.10.2006 р. Цим договором була визначена ціна транспортного засобу в розмірі 88000 (вісімдесят вісім тисяч) гривень 00 коп., що на момент підписання договору становило у еквіваленті 11000 (одинадцять тисяч) доларів США. Відповідно до письмової розписки від 10.11.2011 р. [PERSON] до підписання договору купівлі-продажу отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 88000 (вісімдесят вісім тисяч) гривень 00 коп., в якості розрахунку за проданий автомобіль. Після підписання договору та передачі коштів позивачка прийняла від [PERSON] вказаний транспортний засіб та правовстановлюючі документи на цей транспортний засіб - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РСА №690001, видане Іллічівським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України 26.10.2006 р. Починаючи з 10.11.2011 р. автомобіль перебуває у володінні позивачки. Враховуючи викладене та надаючи правову кваліфікацію виниклим правовідносинам, суд вважає, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу, волевиявлення сторін якого закріплене в письмовому договорі від 10.11.2011 р. Факт передання грошової суми у розмірі 88000 (вісімдесят вісім тисяч) гривень 00 коп., що на момент підписання договору становило у еквіваленті 11000 (одинадцять тисяч) доларів США, підтверджується письмовою розпискою відповідача. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що діючим законодавством не передбачена обовязкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу автомобілю, суд вважає, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, а позивачка правомірно набув право власності на транспортний засіб з моменту підписання договору купівлі-продажу, тобто з 10.11.2011 р. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~одним з способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права власності. Згідно\~ст.392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності. Суд кваліфікує неможливість належним чином зареєструвати право власності на автомобіль як не визнання права власності іншими особами в контексті\~ст.392 ЦК України, та вважає за доцільне визнати за позивачкою право власності на спірний автомобіль. Розглядаючи вимоги щодо усунення перешкод у здійсненні права власності транспортним засобом, суд виходить з наступного. Постановою державного виконавця ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області (на даний час Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.03.2015 р. при примусовому виконанні виконавчого листа №509/2715/14 виданого Овідіопольським районним судом Одеської області, на транспортний засіб - автомобіль вантажний сідловий тягач Е марки VOLVO, модель FH 12, 1999 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № YV2A4DMA4XB221754, VIN YV2A4DMA4XB221754, реєстраційний №ВН5850АТ був накладений арешт та заборона відчуження за зобовязаннями попереднього власника - [PERSON], які виникли після 10.11.2011 р. За цим же виконавчим листом постановою державного виконавця про розшук майна боржника від 03.03.2015 р був оголошений розшук цього автомобілю. Вказані постанови винесені вже після того, як позивачка набула право власності на автомобіль та порушують її права з наступних підстав. Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст.41 Конституції України та\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності . Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Позивачка 10.11.2011 р. правомірно набула право власності на транспортний засіб на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки договори купівлі-продажу транспортного засобу не підлягають державній реєстрації (реєстрації підлягають самі транспортні засоби), то на момент накладення арешту на спірний автомобіль та оголошення його в розшук право власності на нього належало позивачці. Арешт належного позивачці автомобілю та оголошення його в розшук, які застосовані на зобовязаннями третьої особи, порушують конституційні права позивачки як власника транспортного засобу та створюють їй перешкоди у володінні, користуванні та розпоряджанні своїм майном, а тому ці заходи підлягають скасуванню. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved