Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2019 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON] , 2019 року народження. Подружнє життя не склалось, вони проживають окремо та за рішенням суду шлюб було розірвано. Неповнолітня дитина залишилась проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона ж в даний час навчається в університеті, не працює. Єдиним доходом є отримання соціальної допомоги на дитину в розмірі 860 грн. Тому вона потребує матеріальної допомоги, а [PERSON] , як батько дитини, зобов`язаний надавати їй матеріальну допомогу до досягнення дитиною трьох років. Просила врахувати, що відповідач є ФОП, його дохід є достатнім, має у власності рухоме та нерухоме майно, тому відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі на її утримання. Просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше 1 прожиткового мінімуму для особи працездатного віку, починаючи з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] ; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2020 року розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 08 вересня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] . Заперечуючи проти позову вказав, що він для власного проживання орендує будинок за 17 000 грн. на місяць, сплачує комунальні послуги (2000 грн. на місяць), утримує свою матір, яка є пенсіонером (6000 грн. на місяць), сплачує аліменти на дітей за судовим наказом. Він має хронічні захворювання, на лікування яких витрачає 3800 грн. на місяць. Постійного доходу він не має, а дохід як ФОП є мінливим, особливо зважаючи на карантинні заходи. Оскільки позивачка періодично виїжджає за кордон, тому дитина не проживає постійно з матір`ю. Тому він не має можливості ще сплачувати аліменти на утримання позивача. Заявлений [PERSON] розмір аліментів є надмірним та обтяжливим для нього, необґрунтованим. Позивачка не надала доказів навчання у ВУЗі на час подання позову. Просив врахувати, що тривалість їх сумісного проживання становила приблизно 9 місяців, а після припинення - він надавав позивачу матеріальну допомогу. Просив відмовити в задоволенні позову. 16 березня 2021 року до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. [PERSON] зазначила, що після подання сторонами своїх доказів, надходження відомостей щодо доходу відповідача як ФОПа, складну економічну ситуацію, вважає за доцільне стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. Просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 10 000 грн., починаючи з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] ; судові витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 5000 грн. покласти на відповідача. 16 березня 2021 року до суду надійшла заява [PERSON] про часткове визнання позову. Зазначив, що позивачка ототожнює дохід від підприємницької діяльності та дохід його як фізичної особи. Разом з тим, він не отримує такого доходу, як вказує позивач. Просив врахувати всі обставини, які він вказав у відзиві на позову та прожитковий мінімум в розмірі 3500 грн. Тому позовні вимоги в частині сплати аліментів на утримання позивача в розмірі 3500 грн. визнає. У задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. У судове засідання представник позивача не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримав. Просив задовольнити позов у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник відповідач подав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності з урахуванням поданого відзиву та заяви про часткове визнання позову. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 19 січня 2019 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] у Шевченківському районному у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м.Києві. Батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Після припинення шлюбних відносин, неповнолітній [PERSON] , 2019 року народження, залишився проживати разом з матір`ю [PERSON] . Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. 04 березня 2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області від 04 березня 2020 року видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2019 року народження, в розмірі ј частини від усіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від ж інки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Посилання відповідача на те, що вони проживали разом короткий проміжок часу як на ту обставину, що впливає на визначення розміру аліментів на утримання дружини, суд до уваги не бере. Вважає, що право на утримання у позивача виникло у зв`язку з тим, що вона є матір`ю їх спільної з відповідачем дитини, незалежно від обставин тривалості перебування сторін в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання дружини суд також враховує положення ч.4 ст.84 СК України, відповідно до якої право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 27.05.2020 року в справі №712/4702/19, який є обов`язковими для врахування всіма судами України. Щодо особи відповідача судом встановлено, що [PERSON] займається господарською діяльності та є ФОП. З податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за період 2019- І півріччя 2020 року вбачається отримання прибутку від господарської діяльності, а також отримання відповідачем доходів як фізичної особи за період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2020 року. На підтвердження своїх видатків [PERSON] надав суду: договір оренди нерухомого майна від 10 лютого 2019 року та від 28 травня 2020 року, за яким орендна плата становить 17 000 грн. та 20 000 грн. та відповідні квитанції щодо перерахунку коштів; квитанції про перерахунок коштів матері відповідача - [PERSON] в розмірі 3000 грн. - 6000 грн. (копія пенсійного посвідчення № [NUMBER] , свідоцтво про народження № [NUMBER] ); квитанції та медична документація. На підставі наведеного суд встановлює таку обов`язкову умову для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, як здатність відповідача надавати матеріальну допомогу. При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. З довідки Управління соціального захисту населення Камянської районної державної адміністрації Черкаської області № 187/03-13 від 25 лютого 2020 року вбачається, що [PERSON] отримує соціальну допомогу - допомога при народженні дитини з 01 червня 2019 року по 31 травня 2022 року в розмірі 860 грн. Довідку Київського університету ім.Бориса Грінченка від 17 лютого 2020 року про навчання [PERSON] суд до уваги не бере, оскільки період навчання зазначений з 01 вересня 2016 року до 30 червня 2020 року. Інших доказів навчання позивача матеріали справи не містять. З поданого суду закордонного паспорту позивача [PERSON] вбачається, що протягом 2020-2021 років позивачка мала можливість виїзду за межі України. Також позовна заява не містить обґрунтування необхідності стягнення аліментів саме в розмірі 10 000 грн., відсутні пояснення щодо видатків позивача на своє утримання, оскільки розмір аліментів має відповідати не лише можливості особи їх сплачувати, а й потребам особи, на користь якої вони стягуються. А позов обґрунтовується саме можливістю сплачувати такі аліменти. Враховуючи подані сторонами докази, встановлені судом обставини та можливість відповідача сплачувати аліменти, відсутність аргументації з боку позивача на суму 10 000 грн., прожитковий мінімум на повнолітню працездатну особу, сплачувані аліменти на утримання дитини, витрати відповідача, ціни на речі першої необхідності суд приходить до висновку, про задоволення вимог в частині стягнення аліментів на утримання позивача в розмірі 5000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, частинами 5, 6 статті означеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем до позову було додано договір про надання правової допомоги із адвокатським об`єднанням «Дісп`ютс» з доданою до нього калькуляцією-рахунком про перелік наданих робіт (послуг) з надання правової допомоги у межах даної справи, акт приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги, а також квитанція про сплату послуг з надання правової допомоги у визначеному договором та додатком до нього розмірі в сумі 5000 грн. 00 коп. Крім того, надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого Кухаренко О.В . Відтак заявником, у відповідності з вимогами статті 137 ЦПК України, були надані суду докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу. Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом згідно договору про надання правової допомоги та враховуючи частину задоволених вимог в сумі 2500 грн. За таких обставин, вимога про компенсацію заявнику витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі за рахунок відповідача є законною, обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає задоволенню частково, в межах задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial