Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

У квітні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він та відповідачка [PERSON] , 22 березня 2017 року зареєстрували шлюб у Святошинському районному у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 226. Від цього шлюбу у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї стало те, що їхні сімейні проблеми все більше віддаляли їх одне від одного. І в решті їх шлюб розпався. Між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, на даний час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім`я фактично розпалась, її збереження недоцільне. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 22 березня 2017 року у Святошинському районному у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 226. Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про слухання справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася. До суду направила заяву про слухання справи у її відсутності, проти позову не заперечувала. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 березня 2017 року зареєстрували шлюб у Святошинському районному у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 226. Від цього шлюбу у них народився син: [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім`я фактично розпалась, її збереження недоцільне. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зі змісту ст. 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] і [PERSON] , є неможливим, оскільки сторони не мешкають разом, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON] , та зареєстрований 22 березня 2017 року у Святошинському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 226. На підставі викладеного та

Outcome: approved