Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просила: - стягнути з ПАТ «Банк «Київська Русь» суму вкладу за договором № 143495-44.7 банківського вкладу в іноземній валюті «Новорічні свята 2015» від 26 грудня 2014 року в розмірі 2 181 доларів США 68 центів та відсотки в сумі 328, 76 доларів США; - стягнути з ПАТ «Банк «Київська Русь» суму вкладу за договором № 5933-44.7 банківського вкладу в іноземній валюті «Новорічні свята 2015» від 22 січня 2015 року в розмірі 10 000,00 євро та відсотки в сумі 468,49 євро; В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що між нею та ПАТ «Банк «Київська Русь» було укладено два договори строкового банківського вкладу № 143495-44.7 від 26 грудня 2014 року, № 5933-44.7 від 22 січня 2015 року, за умовами яких відповідач мав у визначений строк повернути позивачу депозит та нараховані відсотки. Проте, у визначені договорами строки ПАТ «Банк «Київська Русь» вклад позивачу не повернуло, на письмові звернення повідомляло, що Банк віднесено до категорії неплатоспроможних й з цих підстав проведення будь-яких видаткових операцій за укладеними правочинами заборонено. Посилаючись на те, що вказані дії відповідача є протиправними та такими, що порушують права та законні інтереси позивача, [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, до початку розгляду справи по суті подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду надано письмове заперечення, в якому ПАТ «Банк «Київська Русь» просило розглянути справу у відсутності представника відповідача, в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач мотивував свою позицію тим, що з 20 березня 2015 року у ПАТ «Банк «Київська Русь» введена тимчасова адміністрація, під час якої не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Крім того, відповідач зазначав, що 17 липня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб постановлено рішення № 138 про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь». Посилаючись на викладене, відповідач вказував, що вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час ліквідації можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу, тому позов просив залишити без задоволення. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 грудня 2014 року позивач [PERSON] та публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» уклали договір № 143495-44.7 банківського вкладу в іноземній валюті «Новорічні свята 2015», за умовами якого позивач надала відповідачу, а Банк прийняв на зберігання грошові кошти в формі депозитного вкладу в сумі 10 000, 00 доларів США, зі сплатою відсотків вкладникові - 10-12 % річних, з терміном повернення - 26 березня 2015 року (а.с. 9). Факт внесення позивачем депозиту на суму 10 000, 00 доларів США підтверджується копією меморіального ордеру № 302 від 26 грудня 2014 року (а.с. 9). 22 січня 2015 року між сторонами укладено договір № 5933-44.7 банківського вкладу в іноземній валюті «Новорічні свята 2015», відповідно до якого [PERSON] надала ПАТ «Банк «Київська Русь» депозитні кошти в розмірі 10 000,00 євро, зі сплатою 9 -11% річних та терміном повернення коштів до 22 квітня 2015 року (а.с. 11). Зобов'язання за договором [PERSON] виконала шляхом перерахування депозитного вкладу відповідачу, про що свідчить копія меморіального ордеру № 303 від 22 січня 2015 року (а.с. 11). У п. 2.4. зазначених вище договорів сторони домовилися про те, що з настанням терміну повернення вкладу грошові кошти повертаються вкладнику шляхом перерахування їх на визначені рахунки, відкриті в банку. Згідно з п.4.6 договорів останні вступають в силу з дати їх підписання і діють до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що банк в порушення п.2.4,2.3 договорів, не перерахував на особові рахунки відкриті позивачу, суми вкладів, та відсотки, нараховані за користування вкладами, що відповідачем не заперечується з посиланням на введення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь». Судом також з'ясовано, що Постановою правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 Публічне Акціонерне Товариство «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №61 від 19 березня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» розпочато з 20 березня 2015 року процедуру виведення публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 20 березня 2015 року по 19 липня 2015 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ч. 1 ст.1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Крім того, як зазначено у ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу (ст. 526 ЦК України). За правилами ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. У ч.ч.1 та 2 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» закріплено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року № 1581/21893), а саме: п. 4.31 розділу V «Дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації», де зазначено, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог не частіше ніж раз на квартал на підставі, зокрема рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу. Вказана правова позиція зазначена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-13275св14 від 16 липня 2014 року. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.323 ЦК України). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом(ч.2 ст.323 ЦК України). Але, в порушення наведених вище норм, позивач позбавлена права користуватися своїм майном. В даному випадку її майном є грошові кошти, які банк отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього часу не повернув. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягає суму вкладу за договором банківського вкладу № 143495-44.7 від 26 грудня 2014 року в розмірі 2 181 доларів США 68 центів та відсотки в сумі 328, 76 доларів США; сума вкладу за договором банківського вкладу № 5933-44.7 від 22 січня 2015 року в розмірі 10 000,00 євро та відсотки в сумі 468,49 євро. На підставі викладеного,

Outcome: approved