Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

У квітні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, та стягнути на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини доходу відповідача, та визначення місця проживання дитини, в якому зазначила, що останнім часом вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. При цьому, в позові вказувала, що кожен з подружжя живе своїм особистим життям. Обгрунтовуючи вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини позивачем вказувалось про те, що від шлюбу з відповідачем мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що дитина перебуває на її утримання при цьому відповідач не надає на утримання дитини матеріальної допомоги, тому зважаючи на вказані обставини була змушена звернутися до суду з вказаним позовом. При цьому, в зв`язку з тим, що остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею трирічного віку, в свою чергу відповідач не надає будь-яких коштів на її утримання, а вона в свою чергу не має джерел доходу, тому була змушена звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів на її утримання, до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явились, але надали на адресу суду заяву в якій прохали проводити судовий розгляд справи у її відсутність, надала заяву про уточнення позовних вимог в якій вказала, що наполягає на заявлених позовних вимогах у частині розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку та стягнення судових витрат. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. При цьому, в ході підготовчого провадження відповідачем відзиву не було подано. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 14 липня 2018 року, сторони зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис - 998. Шлюб укладено між сторонами вперше. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положення ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 січня 2019 року, виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, сторони від спільного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] ( а.с.14). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, зважаючи на вище вказані обставини та факти, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] являється батьком неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України визначаючи розмір аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що відповідачем по справі фактично не заперечувався обов`язок утримання дитини шляхом сплати аліментів та приймаючи до уваги його майновий стан, суд вважає за можливе стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу), починаючи з моменту звернення позивачем з даним позовом і до досягнення повноліття дитиною. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та перебуває на обліку у управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради, тому у відповідності до ст. 84 СК України має право на утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення нею трьох років. Право на утримання має вагітна дружина , а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, зважаючи на вище вказані обставини та факти, суд приходить до висновку, що оскільки позивачка здійснює догляд та піклування за малолітньою дитиною, яка перебуває на її утримання та проживає разом з нею та приймаючи до уваги то факт, що відповідач [PERSON] має джерело доходу та відповідно у розумінні положення ст. 84 СК України має можливість надавати таку допомогу, та дані факти визнавались останнім, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог. Відповідно до положення ст. 141 ЦПК України сплачений при звернення до суду позивачем судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] .. Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову з відповідача підлягають стягненню 840,80 гривень судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved