Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що відповідно до особового рахунку №7012 квартиронаймачем квартири [ADDRESS] був [PERSON], який помер 03.01.2014 року. Позивачка зареєстрована у вказаній квартирі з 08.06.2004 року та постійно проживає в ній разом із сином [PERSON], який зареєстрований з 15.01.2015 року. Також у спірній квартирі з 13.10.1992 року зареєстрований її брат відповідач по справі [PERSON], який також проживає в даній квартирі із дружиною [PERSON], яка не має в ній реєстрації. Квартира [ADDRESS] складається з трьох ізольованих кімнат, житловою площею 36,6 кв.м., загальною площею 60,7 кв.м. З часу проживання відповідача та членів його сімї у спірній квартирі між ними склався наступний порядок користування: позивачка займає кімнати площею 7,4 кв.м. та 11.8 кв.м., лоджію площею 1,7 кв.м., оскільки проживає разом із неповнолітньою дитиною, а відповідач із своєю родиною займає кімнату площею 17,4 кв.м. та балкон площею 0,8 кв.м., тобто загальна площа кімнат, які займають сторони є майже однаковою. В теперішній час між сторонами склалися неприязні стосунки, відповідач відмовляється сплачувати послуги за користування житлом, в звязку з чим вона вимушена самостійно нести витрати по сплаті житлових послуг. Звернувшись до [PERSON] підприємства по ремонту та експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя з заявою про поділ особових рахунків, їй було відмовлено та запропоновано звернутись до суду. На підставі викладеного, позивачка просить визначити порядок користування квартирою №57 в будинку №47-А по вул.Рівній в м.Маріуполі, яким виділити їй в користування жилу кімнату площею 7,4 кв.м., жилу кімнату площею 11,8 кв.м. та лоджію площею 1,7 кв.м., відповідачу виділити жилу кімнату площею 17,4 кв.м. та балкон площею 0,8 кв.м., а інші приміщення: коридор площею 8,4 кв.м., туалет площею 1,5 кв.м., ванну кімнату площею 3 кв.м., кладову площею 0,7 кв.м., кухню площею 7,5 кв.м., кладову площею 0,5 кв.м. залишити в спільному користуванні, а також зобовязати Житлово-комунальне підприємство по ремонту та експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя укласти зі сторонами окремі договору найму житлового приміщення, розташованого [ADDRESS], відповідно до визначеного порядку користування квартирою. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] підприємства по ремонту та експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив прийняти рішення з врахування інтересів неповнолітньої дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно із ч.1 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира чи інше ізольоване житлове приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а отже одно квартирний жилий будинок. Частинами 1 та 2 ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім?ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов?язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім?ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов?язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім?ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім?ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. У відповідності до особового рахунку №7012, виданого 11.05.2016 року встановлено, що на підставі ордеру №001410 від 07.03.1984 року квартиронаймачем трикімнатної квартири [ADDRESS]. був [PERSON], який помер 03.01.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Кальміуським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №12. У вказаній квартирі також зареєстровані син померлого - [PERSON], [INFO], дочка померлого - [PERSON], [INFO] та онук [PERSON], [INFO]. За повідомленням Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 22.06.2016 року №1965, право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 60,7 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м. не зареєстроване. Згідно із технічним планом квартири [ADDRESS] вбачається, що квартира має три ізольовані кімнати площами 7,4 кв.м., 11,8 кв.м. та 17,4 кв.м., балкон площею 0,8 кв.м., коридор площею 8,4 кв.м., туалет площею 1,5 кв.м., ванну кімнату площею 3 кв.м., кладову площею 0,7 кв.м., кухню площею 7,5 кв.м., кладову площею 0,5 кв.м. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є членами сімї наймача спірної квартири [PERSON], який помер 03.01.2014 року, зареєстровані в квартирі та постійно проживають, а отже мають рівні права користування квартирою №57 в будинку №47-А по вул.Рівній в м.Маріуполі. В своєму позові [PERSON] вказує, що на теперішній час між нею та відповідачем по справі [PERSON] і його родиною склалися неприязні стосунки, в результаті чого вона зверталась до поліції з приводу спричинення їй дружиною відповідача [PERSON] тілесних ушкоджень, та Іллічівським ВП ГУНП України в Донецькій області 06.05.2016 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Також в матеріалах справи мається заява позивачки від 26.05.2016 року адресована [PERSON] підприємству по ремонту та експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя, в якій [PERSON] просила укласти з нею та відповідачем окремі договори найму житлового приміщення та розділити особові рахунки. Відповіддю від 06.06.2016 року позивачці було розяснено порядок розділу особових рахунків в квартирі за місцем її реєстрації та рекомендовано звернутись до суду. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року зі змінами та доповненнями «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» в силу ст. 61 ЖК України житлово-0експлуатаційна організація, а при її відсутності підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Пунктом 16 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 року передбачено, що в силу ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сімї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сімї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов і викличе необхідність постановки на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] має три ізольовані кімнати площами 7,4 кв.м., 11,8 кв.м. та 17,4 кв.м. та в ході сумісного проживання позивачки та відповідача склався порядок їх користуванням: позивачка займає кімнати площею 7,4 кв.м. та 11.8 кв.м., лоджію площею 1,7 кв.м., оскільки проживає разом із неповнолітньою дитиною, а відповідач із своєю родиною займає кімнату площею 17,4 кв.м. та балкон площею 0,8 кв.м. При вирішенні справи з метою усунення конфліктів, що виникають між сторонами з приводу сумісного користування і сплату за квартиру суд виходить з положень статей 103, 104 ЖК України. Так, частинами 1-2 ст. 104 ЖК України передбачено, що член сім'ї наймача вправі вимагати за згодою інших проживаючих сумісно з ним членів сім'ї укладання з ним окремого договору найму, якщо житлова площа, яка припадає на його частку, може бути виділена у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 Кодексу. При відмові членів сім'ї надати згоду на укладання окремого договору найму, а також при відмові наймодавця в укладанні такого договору спір може бути вирішений у судовому порядку. Суд вважає за доцільне визначити порядок користування квартирою №57 в будинку №47-А по вул.Рівній в м.Маріуполі та відповідно до визначеного порядку сторони повинні укласти окремі договори найму жилого приміщення. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved