Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], згідно якої просить стягнути з останнього 607 500,00 (шістсот сім тисяч п'ятсот гривень 00 копійок), 8 000,00 (вісім тисяч гривень 00 копійок), 3 441,00 (три тисячі чотириста сорок одна гривня 00 копійок). Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 05 грудня 2011 року між громадянином Російської Федерації [PERSON] та громадянином України [PERSON] був укладений усний договір позики, відповідно до якого Позивач передав у борг Відповідачу грошові кошти у сумі 607 500,00 грн. (шістсот сім тисяч п'ятсот) гривень на придбання квартири у м. Києві, що на момент передачі грошей, а саме на 05.12.2011 року відповідно курсу Національного банку Україні, розміщеного на офіційному сайті НБУ, а саме: 7,98, складало 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США та 34 500,00 (тридцять чотири тисячі п'ятсот) Євро. На підтвердження тієї обставини, що між Позивачем та Відповідачем була укладена зазначена вище угода виступає розписка від 05 грудня 2011 року, яка була складена Відповідачем власноруч, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 1047 ЦК України. Згідно вищезазначеної розписки Відповідач зобов'язався повернути отримані грошові кошти через 10 років та сплатити 5% річних від наданої йому суми. Відповідач своїх зобов'язань щодо повернення коштів не виконує, а тому Позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову повністю заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши докази зібрані в справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК). Частина 2 ст. 1047 ЦК допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 05 грудня 2011 року між громадянином Російської Федерації [PERSON] та громадянином України [PERSON] був укладений усний договір позики, відповідно до якого Позивач передав у борг Відповідачу грошові кошти у сумі 607 500,00 грн. (шістсот сім тисяч п'ятсот) гривень на придбання квартири у м. Києві, що на момент передачі грошей, а саме на 05.12.2011 року відповідно курсу Національного банку Україні, розміщеного на офіційному сайті НБУ, а саме: 7,98, складало 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США та 34 500,00 (тридцять чотири тисячі п'ятсот) Євро. На підтвердження тієї обставини, що між Позивачем та Відповідачем була укладена зазначена вище угода виступає розписка від 05 грудня 2011 року, яка була складена Відповідачем власноруч, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 1047 ЦК України. Також, фактичне отримання Відповідачем даних коштів може бути підтверджено показами свідків, які були присутні під час одержання Відповідачем вказаної суми, та які, відповідно, здійснили свій підпис у даній розписці. Згідно вищезазначеної розписки Відповідач зобов'язався повернути отримані грошові кошти через 10 років та сплатити 5% річних від наданої йому суми. Як вбачається з розписки, Позикодавець передав всю суму позики Позичальникові. Станом на 04.11.2013 року Відповідач не виконав свої зобов'язання відповідно до умов Договору про надання позики від 05 грудня 2011 року, а саме: не повернув суму позики в розмірі 607 500,00 (шістсот сім тисяч п'ятсот гривень 00 копійок). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України на позичальника покладається обов'язок повернення позикодавцю позики у такій же сумі грошових коштів, які були передані позичальнику позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені укладеним договором. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що Відповідач позичив у Позивача кошти в розмірі 607 500,00 грн. (шістсот сім тисяч п'ятсот гривень 00 копійок), відповідно до розписки, Відповідач зобов'язався повернути отримані грошові кошти через 10 років та сплатити 5% річних від наданої йому суми, однак, свої зобов'язання щодо повернення коштів у встановлені терміни Відповідач не виконує, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення коштів в розмірі 607 500,00 грн. (шістсот сім тисяч п'ятсот гривень 00 копійок). Згідно ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). За змістом ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 8 000,00 (вісім тисяч) грн. суму витрат за адвокатські послуги, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано акту виконаних робіт. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з Відповідача на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3441 грн. 00 коп., які сплачено Позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. На підставі викладеного та

Outcome: partial