Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 15 червня 2007 року № IFXRRC07470050 у розмірі 10 354,91 грн. В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» зазначило, що 15 червня 2007 року банк на підставі заяви позичальника № IFXRRC07470050 (далі - Заява) надав [PERSON] строковий кредит у розмірі 498,30 грн. зі сплатою 12 % річних та кінцевим терміном повернення до 05 березня 2008 року включно. [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 10 354,91 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 442,75 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 3 283,41 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом у розмірі 63,76 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 5 595,71 грн., а також штрафів відповідно до пункту 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умови): штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., та штраф (процентна складова) в розмірі 469,28 грн. Представник позивача Кохман Л.І. у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, де просив розглядати справу без його участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток. За таких обставин розгляд справи за відсутності відповідача не буде порушенням права на доступ до правосуддя, яке проголошено ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, зважаючи на наступне. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2013 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2014 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилено, рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2013 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішення цих судів скасовано касаційною інстанцією у зв'язку з тим, що вони без достатніх правових підстав, а саме без заяви відповідача, застосували строк позовної давності. Згідно з ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зроблено висновок, що п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, стосується позасудового порядку повернення кредиту, а також, що наявні у матеріалах справи Умови не містять доказів щодо дати їх затвердження та чинності на час підписання Заяви саме в такій редакції, що унеможливлює вважати належним доказом термін позовної давності у 5 років згідно з п. 5.5 Умов. Судом встановлено, що 1 червня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № IFXRRC07470050, оформлений Заявою позичальника, відповідно до умов якої відповідач отримав строковий кредит в розмірі 498,30 грн. на строк 9 місяців до 05 березня 2008 року включно, зі сплатою 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 7,97 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 45,3 грн. Згідно з умовами кредитного договору його складовою є Умови, пунктом 5.1 яких передбачено обов'язок позичальника щодо сплати пені у розмірі 0,15 % від сум прострочених платежів, а пунктом 5.3 обов'язок щодо сплати штрафу у випадку прострочення будь-якого грошового зобов'язання за договором більш ніж на 30 днів у розмірі 500,00 грн. та 5 % від суми заборгованості. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит в розмірі, встановленому договором. [PERSON], у свою чергу, зобов'язання за кредитним договором виконує неналежним чином, своєчасно не повернув позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що призвело до виникнення кредитної заборгованості. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до п. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Належним чином повідомлений відповідач в жодне із судових засідань не з'явився, заяв про застосування строків позовної давності не подавав, тому вони застосуванню не підлягають. Беручи до уваги розрахунок заборгованості за договором № IFXRRC07470050 від 01 червня 2007 року, наданий позивачем, в частині розрахунку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту та штрафу, у судовому засіданні встановлено, що станом на 05 листопада 2013 року, у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, утворився борг на суму 4 759,20 грн., який складається з: 442,75 грн. заборгованості за кредитом, 3283,41 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 63,76 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 469,28 грн. штрафу (процентна складова). Щодо вимог про стягнення пені у розмірі 5 595,71 грн. слід зазначити, що згідно з правовою позицією викладеною у Постанові Верховного Суду України № 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року у справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (ст.159 ЦПК України), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. В той же час будь-яких доказів щодо підтвердження розміру пені за останні 12 місяців перед зверненням до суду позивачем не подано. В розрахунку заборгованості за договором № IFXRRC07470050 від 01 червня 2007 року, наданому позивачем, відповідної інформації немає. З врахуванням цього суд дійшов висновку, що в частині позовних вимог про стягнення пені в розмірі 5 595,71 грн. потрібно відмовити за їх недоведеністю. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.116 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором на користь позивача, яка станом на 05 листопада 2013 року становить 4759,20 грн. та складається з: 442,75 грн. заборгованості за кредитом, 3 283,41 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 63,76 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 469,28 грн. штрафу (процентна складова).

Outcome: partial