Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 20 листопада 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1251. В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що з 20.11.2015 року вона з відповідачем перебуває в шлюбі. За час спільного проживання [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з позивачкою, спору про місце проживання дитини немає. Вже кілька місяців як вони припинили спільне проживання з відповідачем, причиною цьому є різні погляди на подружнє життя та ведення господарства. Постійні суперечки зруйнували їхні почуття, сім`я існує лише формально. Примирення між ними не можливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 07 жовтня 2020 року подала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує, просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , від стягнення понесених нею витрат за надання правничої допомоги відмовилась. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 07 року 2020 подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнає, миритись з позивачем не бажає. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб, виданого 20 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 листопада 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №1251. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.7). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.02.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.8). Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом Згідно з ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. За змістом ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. У заяві про розгляд справи у її відсутності позивач також просить залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, з врахуванням вимог ст. 113 СК України, позивачу після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до квитанції № 0.0.1756353950.1 від 03.07.200 позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 840,80 грн. (а.с. 1). З огляду на викладене, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved