Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

У липні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову позивач зазначив, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписала заяву №б/н від 03.12.2014 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Свої зобов`язання за вказаним договором відповідач не виконала належним чином, а тому утворилася заборгованість, яка станом на 13.06.2021 року становить 20642 грн. 24 коп. і складається з: 16899 грн. 56 коп. заборгованості за тілом кредиту, 3742 грн. 68 коп. заборгованості за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2270 грн. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін (а.с.74-75). Станом на 16.09.2021\~року від відповідача відзив на позовну заяву до Бобринецького районного суду Кіровоградської області не надійшов. Згідно ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника позивача. Не заперечив проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с.69). Відповідач в судові засідання 17.08.2021 року, 16.09.2021 року повторно не з`явилась, про час, місце та дати судових засідань повідомлена належним чином засобами поштового зв`язку, до суду повернулися поштові конверти з відміткою установи поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 80, 82-83). Про причини неявки в судові засідання суд не повідомила. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач по справі у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України була повідомлена про місце, день і час розгляду справи належним чином. Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно зі змістом якої [PERSON] згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.24). З копій паспортів громадянина України вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.59, 60). Згідно довідки АТ КБ «Приват Банк» за кредитним договором б/н, укладеним з [PERSON] було надано наступні кредитні картки: 03.12.2014 року № [NUMBER] з терміном дії 01/18; 27.02.2018 року № [NUMBER] з терміном дії 11/21 (а.с.23). Як вбачається з довідки АТ КБ «Приват Банк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н), за кредитною карткою № [NUMBER] відповідачу 03.12.2014 року був встановлений кредитний ліміт в сумі 0,00 грн., який в подальшому був збільшений, а саме: 06.10.2018 року до 7000 грн.; 22.04.2019 року до 17000 грн. (а.с.22). Також на підтвердження факту отримання кредиту [PERSON] позивачем надано виписку за договором б/н станом на 15.06.2021 року (а.с.15-21). Надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними (а.с. 25, 26-57). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 13.06.2021 року становить 20642 грн. 24 коп. і складається з: 16899 грн. 56 коп. заборгованості за тілом кредиту, 3742 грн. 68 коп. заборгованості за простроченими відсотками (а.с.9-14). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Разом з тим, у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 03.12.2014 року, підписаній сторонами, процентна ставка не зазначена. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитними коштами, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не підписані відповідачем. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Враховуючи вищевикладене, а також те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд знаходить обґрунтованим позов в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту в сумі 16899 грн. 56 коп. Водночас, нарахування банком заборгованості за простроченими відсотками в сумі 3742 грн. 68 коп. є безпідставним, оскільки суду не надано доказів того, що відповідач була ознайомлена з умовами кредитного договору, які встановлюють проценти, а підписана відповідачем анкета-заява таких умов не містить, а тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в сумі 16899 грн. 56 коп. Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1861 грн. 40 коп. Клопотання представника позивача про огляд веб-сайту для встановлення змісту Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк», подане разом з позовною заявою (а.с.8) задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до\~ч.7\~ст.85\~ЦПК України у порядку, передбаченому цією статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста. Отже, вказана норма передбачає право суду, а не обов`язок, на огляд веб-сайту (сторінки), іншого місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. Разом з тим у суду відсутні сумніви того, що долучені до матеріалів позову Умови та Правила надання банківських послуг відповідають змісту Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк». Однак, огляд веб-сайту не може спростувати чи підтвердити ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг, та їх прийняття, оскільки вони не містять підпису відповідача.

Outcome: partial