Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 31», Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначили, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: б-р. Маршала [PERSON] [ADDRESS], де його було зареєстровано як члена сімї [PERSON] Однак у вересні 2013 року він дізнався, що його було знято з реєстрації у вказаній квартирі. Також [PERSON] змінила замки на дверях, забрала всі ключі, його в квартиру не впускала. Вважає, що відповідач здійснила його виписку на підставі сфальсифікованих документів. Зазначає, що цими діями заподіяна моральна шкода. Позивачі просять суд усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Надав до суду письмові пояснення в яких просив застосувати наслідки недійсності правочину стягнувши з відповідачів на його користь 160156 грн. В подальшому надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. В подальшому надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON], позовні вимоги не визнала, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надав до суду письмові заперечення у яких послалась на те, що [PERSON] є власником квартири 18 у будинку 14 б-р. Маршала [PERSON] у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та згоди на реєстрацію [PERSON] у квартирі не надавала. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача КП «Житлово-експлуатаційна організація № 31» надав до суду письмові заперечення в яких просив в задоволенні позову відмовити зазначивши про те, що квартира 18 у будинку 14 б-р. Маршала [PERSON] у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області є приватною власністю та власники повинні самостійно вирішувати питання щодо своєї власності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає встановленими наступні обставини справи. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08 липня 2005 року [PERSON] продала [PERSON] однокімнатну квартиру 18 у будинку 14 б-р. Маршала [PERSON] у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. (т. 2 а.с. 30). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2012, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2013, було визнано [PERSON] таким, що не має права користування квартирою № 18 в будинку № 14 на Б-р. [PERSON] в м. Кривому Розі. (т.1. а.с. 4-9). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2013 року вказані рішення було скасовано та справу було передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (т. 1 а.с. 15-19). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2014 року, було визнано недійсним договір від 08 липня 2005 року купівлі-продажу квартири 18 у будинку 14 б-р. Маршала [PERSON] у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу [PERSON] (т. 1 а.с. 54-61). Згідно виписки із домової книги по б-р. [PERSON], 14, яка видана КП «Житлово-експлуатаційна організація № 31», [PERSON] був зареєстрований у вказаній вище квартирі з 31.07.2009. (т.1 а.с.3). У лютому 2013 року [PERSON] подано заяву про зняття особи з реєстрації місця проживання до Жовтневого РВ ГУДМС відносно [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19.06.2012 (т.2 а.с.89). Із талону зняття з реєстрації місця проживання в Україні вбачається, що [PERSON] 26.02.2013 був знятий з реєстрації у квартирі 18 у будинку 14 б-р. Маршала [PERSON] у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (т.1 а.с.2). Листами від 25.11.2014 № 1227/5356 та від 27.11.2014 № 1227/Щ-98 Жовтневим районним відділом в місті Кривий Ріг [PERSON] управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було відмовлено в поновленні реєстрації [PERSON] за адресою: м. Кривий Ріг, б-р М.Василевського, 14/18 через те, що власником вказаної квартири є [PERSON], а не [PERSON] (т. 2 а.с.71-72). Згідно до довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» № 137008 від 02.12.2014 вбачається що, згідно до даних архівної справи станом на 31.12.2012 право власності на квартиру 18 у будинку 14 б-р. Маршала [PERSON] у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області зареєстровано за [PERSON] (т.2 а.с. 74). Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за № 46155834 від 23.10.2015 вбачається, що з 03.06.2014 [PERSON] є власником ? частини квартири 18 у будинку 14 б-р. Маршала [PERSON] у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області згідно свідоцтва про спадщину за законом серії ВСС № 600236, виданого 05.07.2005 нотаріусом Другої криворізької нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2-1842 та ? частини квартири 18 у будинку 14 б-р. Маршала [PERSON] у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на підставі договору міни виданого 12.09.1996 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за № 918. (т.2 а.с. 76-78). Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що [PERSON] було зареєстровано у квартирі 18 у будинку 14 б-р. Маршала [PERSON] у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 31.07.2009, як члена сімї власника [PERSON] Так, на день подачі заяви [PERSON] про зняття особи з реєстрації місця проживання до Жовтневого РВ ГУДМС рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2012 набрало законної сили з 24.01.2013 та ще не було скасоване касаційною інстанцією. Таким чином, зняття з реєстрації [PERSON] у квартирі 18 у будинку 14 б-р. Маршала [PERSON] у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області відбулось відповідно до положень діючого законодавства. У відповідності до положень ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2013 року, яке набрало законної сили 24.04.2014, було визнано договір купівлі-продажу квартири від 08 липня 2005 року недійсним, тому саме [PERSON] є власником квартири 18 у будинку 14 б-р. Маршала [PERSON] у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та має право розпорядження своєю власністю. Оскільки [PERSON] не давала згоди на реєстрацію у вказаній квартирі [PERSON] та останній не відноситься до членів її сімї, тому він не має права на користування вказаним житловим приміщенням, вселення до нього, а тому суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог в частині усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд не знаходить підстав для їх задоволення, виходячи з наступного. Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. обґрунтовано залишенням [PERSON] без житла і вимушених змін у житті через вказані обставини. Оскільки під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи позивачів щодо перешкоджання [PERSON] у користуванні житловим приміщенням [PERSON], тому позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є недоведеними. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, посилання позивача про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення з відповідачів на його користь 160156 грн. не приймаються судом, оскільки позовні вимоги заявлено щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення та стягнення моральної шкоди та суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, з позивачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави за дві немайнові вимоги в сумі 974,40 грн. з кожного, оскільки ними не було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 216, 316, 319, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved