Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON], діючи в інтересах малолітньої донки [PERSON] [INFO], звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про захист права власності шляхом визнання відповідачів такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 15, що знаходиться у будинку № 1/3 по Французькому бульвару в м. Одесі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що її малолітня донька [PERSON], [INFO], набула право власності на згадану квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.2016 р., укладеного між нею позивачем [PERSON] від імені на в інтересах своєї доньки [PERSON] і [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. 1308, та на підставі цього договору за її донькою [PERSON] зареєстроване право власності на цю квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.08.2016 р. (номер запису про право власності : 15766393), але місце проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON], які є членами сімї колишнього власника вказаної квартири [PERSON], до теперішнього часу зареєстроване за адресою : [INFO]. Позивач [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлені судом судові повістки відповідачам [PERSON] і [PERSON], за останньою відомою судові адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, були повернуті суд,лові з помітками пошти про те, що за такою адресою вони більше не проживають. Представник Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради [PERSON] просила розглянути справу за відсутності представника цього Департаменту, а також подала адресовані суду свої письмові пояснення на позов, які приєднані судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Малолітня [PERSON], [INFO], є власником квартири № 15, що знаходиться у будинку № 1/3 по Французькому бульвару в м. Одесі, на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.2016 р. , укладеного між [PERSON] та позивачем [PERSON], яка діяла від імені та в інтересах своєї малолітньої доньки [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 1308. Право власності малолітньої [PERSON], [INFO], на цей обєкт нерухомого майна у встановленому законом порядку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.08.2016 р. (номер запису про право власності : 15766393). Як вбачається з довідки (виписки з будинкової книги про склад сімї і прописку) № 1095 від 08.08.2016 р., виданої дільницею № 2 КП «ЖКС «Фонтанський», з 24.04.2002 р. місце проживання відповідача [PERSON], [INFO], та з 278.03.2008 р. місце проживання відповідача [PERSON], [INFO], зареєстроване за адресою : [INFO], як членів сімї колишнього власника цієї квартири [PERSON] Згідно п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється, у разі відчуження власником свого майна. Отже право власності на вищевказаний обєкт нерухомого майна його колишньої власниці [PERSON] є таким, що припинено. За приписами ч. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України та ч. 1 ст. 150 ЖК України власник квартири має право використовувати її для особистого проживання і проживання членів своєї сім'ї. Судом не установлено обставин, які б свідчили про те, що з дати набуття малолітньою [PERSON], [INFO], право власності на вищевказану квартиру, між її законними представниками і відповідачами укладались будь-які договори щодо користування відповідачами цією квартирою. Вирішуючи дану справу, суд бере до уваги, що право членів сімї власника користуватись жилим приміщенням похідне від права власності на жиле приміщення в особи, членами сімї якої вони є, отже із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. Таким чином, відповідачі втратили право користування згаданою квартирою. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України зобовязаний протягом десятим днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Однак відповідачі до теперішнього часу не вчинили будь-яких дій для їх зняття з реєстраційного обліку за колишнім місцем їх проживання за згаданою адресою. Відповідно до ст. 7 згаданого Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи або її законного представника, та/або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що порушене право власності малолітньої [PERSON], [INFO], підлягає судовому захисту. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідачів в рівних частина на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 551,20 грн., повязані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved