Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою №26 по вул. Галицька, 9 у м. Соснівка Львівської області. На обґрунтування позову послалася на те, що являється основним наймачем вказаної вище квартири, у якій, крім неї, ще зареєстровані син [PERSON] та відповідачі. Стверджує, що відповідачі протягом останніх 10-ти років не проживають у цій квартирі, квартплати на комунальних платежів за користування квартирою не сплачують, що змушує її нести додаткові витрати по оплаті квартирної плати, перешкоджає вільному користуванню,розпорядженню вказаною квартирою. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить такі задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у порядку, встановленому частиною 9 статті 74 ЦПК України, у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що відповідачі по справі у квартирі, що знаходиться за адресою: м. Соснівка, вул. Галицька, 9/26 Львівської області не проживають з 2001 року, живуть за кордоном. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачів по справі немає в Україні з 2001 року. Заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що позивач являється основним наймачем квартири [ADDRESS], в якій зареєстровані, зокрема, відповідачі (а.с. 5), однак у ній, згідно з поясненнями позивача та свідків [PERSON], [PERSON], заслуханих у судовому засіданні, протягом десяти років не проживають (акт КП «Соснівкажитлокомунсервіс» від 23.11.2016 року). У відповідності до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Так, відповідно до частини 1 статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З цього можна зробити висновок, що при відсутності таких осіб понад шість місяців жиле приміщення за ними не зберігається та вони втрачають право користування ним. Згідно зі статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи, що відповідачі протягом десяти років не проживають в указаній вище квартирі, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання їх такими, що втратили право на користування цією квартирою. Таким чином, позов задовольняється. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі суд,

Outcome: approved