Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

у листопаді 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач був зареєстрований в даній квартирі як член її родини, а саме: чоловік, проте, після розлучення у квітні 2012 року квартиру залишив, в останній не проживає, не цікавиться нею, не несе витрат по її утриманню. Реєстрація відповідача перешкоджає їй, як власнику майна, реалізувати в повному обсязі своє право власності та розпорядитись майном, в зв'язку з чим просила захистити своє право в судовому порядку у спосіб, визначений в позовних вимогах. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про проведення судового засідання за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказах, також зазначила, що позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, будучи в установленому законом порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечила. За таких обставин суд, враховуючи думку позивача, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01 листопада 1991 року позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно довідки форми № 3 від 26 січня 2015 року у вказані квартирі зареєстровані позивач, а також відповідач у справі (а.с. 34). Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення її права власності без позбавлення права користування і володіння майном, яке вона просить захистити. Відповідно до роз'яснень, викладених в ч. 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно вказаної постанови, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним в власником житла або законом. На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судом встановлено, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу вільно реалізувати право користуватися і розпоряджатися жилим приміщенням, останній не проживає у спірному приміщенні понад один рік, не несе витрат по його утриманню, ним не цікавиться. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved