Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У листопаді 2014 року до суду звернулася позивач з позовною заявою, в якій вказувала , що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, за законом на: житловий будинок з прибудинковими будівлями та спорудами ; земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку; земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства . Оскільки право власності на житловий будинок не було належним чином зареєстровано , а Державний акт про право власності на земельні ділянки був втрачений , нотаріусом їй було відмовлено у оформленні права власності на спадкове майно. Позивач посилаючись на те , що вона не має змоги оформити належним чином прийняття спадщини, просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, за законом на: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , який розташований по [ADDRESS]; - земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку , яка розташована по [ADDRESS]; - земельну ділянку площею 0,60 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по [ADDRESS]. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися , на адресу суду надійшла заява , якою представник позивача просить суд розгляд справи провести без їх участі на підставі наявних матеріалів справи . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася подала до суду заяву , якою просить суд розгляд справи провести беї її участі . Позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову . Суд ознайомившись із позовною заявою , взявши до уваги позицію учасників судового розгляду викладену у їх письмових заявах та дослідивши матеріали справи вважає , що позов підлягає задоволенню . По справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про його смерть (а.с.5). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина за законом на спадкове майно , а саме на : - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , який розташований по [ADDRESS]; - земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку , яка розташована по [ADDRESS]; - земельну ділянку площею 0,60 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по [ADDRESS] . Спадкодавець , за свого життя , не отримав правовстановлюючий документ на будинок , тому реєстрація права власності не була здійснена належним чином в установленому порядку , на що вказує інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 29271735 від 10.11.2014 року ( а.с. 27). Право власності на спадкові земельні ділянки було посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІV-КВ №053560 , виданим на ім'я спадкодавця [PERSON] ( а.с.16) . У судовому засіданні, встановлено , що державний акт позивачем було втрачено , про було розміщено відповідне оголошення до місцевої газети ( а.с.28). За наведених підстав нотаріусом позивачу було відмовлено у оформленні прийняття спадщини ( а.с.15) . Відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Суд встановив , що позивач є дружиною померлого [PERSON] . В свідоцтві про шлюб прізвище подружжя зазначено , як « [PERSON]». Експертний висновк Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056 999-а/2 від 12.1.2013 року вказує , що прізвище «[PERSON]» та « [PERSON]» у наданих для експертизи документах є ідентичним ( а.с.12). Отже [PERSON] будучи дружиною спадкодавця є спадкоємцем першої черги, що відповідає положенням ст. 1261 ЦК України. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Відповідно до ст. 1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] є донькою спадкодавця ( а.с. 9-11) . Вона також є спадкоємцем першої черги , однак вона на спадщину не претендує не заперечує проти прийняття спадкового майна позивачем . Підсумовуючи вище викладене, суд прийшов до наступного висновку. Встановлені судом обставини справи вказують, що позивач вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини , що стверджується дослідженою спадковою справою ( а.с.30-41) . Однак, реєстрація права власності на спадковий житловий будинок в установленому порядку не була здійснена. Нотаріус не має можливості оформити спадкове право позивача в установленому порядку , тому позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав. Визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позов базується на законі , є обґрунтованим тому його слід задоволити.

Outcome: approved