overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору №004 купівлі - продажу житлового будинку в [ADDRESS] . Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. \~ \~ \~ \~Як вбачається із матеріалів справи, 5 червня 2000 року [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] придбали цілий житловий з відповідними господарськими і побутовими будовами і спорудами в [ADDRESS] , який належить [PERSON] -1/2, [PERSON] - 1/2 на підставі «Свідоцтва про право на спадщину за законом», виданого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 28.04.2000 р. р. №4-1162, зареєстрованого в МБТІ 12.05.2000 р., р. №1261. Договір №004 купівлі-продажу житлового будинку був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Фенікс» в журналі реєстрації біржових операцій з нерухомістю за №004 від 05.06.2000 р., зареєстрованого в ММБТІ 18.07.2000 р. за р. №1261. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст. 220, 328, 334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачами при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та з 2012 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач подала до суду заяву, в якій позов визнала та просила розглянути у справу у її відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 лютого 1995 року. Шлюб перший, від шлюбу мають двох дітей, один з яких [PERSON] , [INFO] , є неповнолітнім. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажають збереження сім`ї та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 07.08.2019 р. вищезазначену справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. В обґрунтування позову зазначено, що 30.05.2018 року між ним та відповідачем [PERSON] Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб, за актовим записом № 1050. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на життя та сімейні обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Наразі кожен із подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, спільне проживання між ними припинено з жовтня 2018 року, спільний побут не ведеться. Позивач вважає, що спільне проживання однією родиною та відновлення шлюбних стосунків неможливе. Врегулювати та відновлювати відношення, які неможливо назвати шлюбними та сімейними, позивач наміру не має. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за його відсутності. У підготовче судове засідання відповідач не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна заява відповідача про розгляд справи за її відсутності, в якій вказувала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Враховуючи, що представник відповідача у підготовчому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 17.07.2019 р. вищезазначену справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. В обґрунтування позову зазначено, що 11.08.1994 року між ним та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району м. Києва було зареєстровано шлюб, за актовим записом № 860. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Наразі кожен із подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, спільне проживання між ними припинено вже тривалий час, спільний побут не ведеться. Позивач вважає, що спільне проживання однією родиною та відновлення шлюбних стосунків неможливе. Врегулювати та відновлювати відношення, які неможливо назвати шлюбними та сімейними, позивач наміру не має. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у прохальній частині позову позивач просив розглянути справу у його відсутність. У підготовче судове засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява відповідача про розгляд справи за його відсутності, в якій вказував, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи, що відповідач у підготовчому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 22.04.2019 р. вищезазначену справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. В обґрунтування позову зазначено, що 02.07.1983 року між ним та відповідачем [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, за актовим записом № 659. Протягом останніх декількох років стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, тривалий час кожен із подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, зникло взаєморозуміння щодо поглядів на сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Позивач вважає, що спільне проживання однією родиною та відновлення шлюбних стосунків неможливе. Врегулювати та відновлювати відношення, які неможливо назвати шлюбними та сімейними, позивач наміру не має. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за його відсутності. У підготовче судове засідання відповідач не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна заява відповідача про розгляд справи за її відсутності, в якій вказувала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Враховуючи, що представник відповідача у підготовчому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 25.04.2019 р. вищезазначену справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. В обґрунтування позову зазначено, що 27.08.2015 року між нею та відповідачем [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб, за актовим записом № 1816. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на життя та сімейні обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Наразі кожен із подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, спільне проживання між ними припинено, спільний побут не ведеться. Позивач вважає, що спільне проживання однією родиною та відновлення шлюбних стосунків неможливе. Врегулювати та відновлювати відношення, які неможливо назвати шлюбними та сімейними, позивач наміру не має. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги викладені в позовній заяві та просив розірвати шлюб. У підготовче судове засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява відповідача про розгляд справи за його відсутності, в якій вказував, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Враховуючи, що представник відповідача у підготовчому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що на підставі ордеру на жиле приміщення від 04.02.2004 року № 00415 виданого Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією, позивач та члени її сім`ї , а саме [PERSON] - колишній чоловік позивача, [PERSON] - син позивача, [PERSON] - донька позивача та [PERSON] тітка позивача, отримали право на зайняття квартири [ADDRESS] . Станом на день подачі позову вищевказані особи, окрім [PERSON] , яка померла [INFO] , зареєстровані у даній квартирі. У листопаді 2007 року відповідач добровільно зібрав свої речі та виїхав з квартири [ADDRESS] . На підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2012р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2007 року. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2019 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надходило, відзив не надав. Треті особи у судове засідання не з`явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] через канцелярію суду надав пояснення в яких зазначив, що позовні вимоги підтримує та зазначив, що на початку 2007 року подружні стосунки між його батьками припинились, а вже у листопаді 2007 році батько забрав речі та виїхав з квартири. Фактично з цього часу відповідач не проживає у спірній квартирі. [PERSON] через канцелярію суду надала пояснення в яких зазначила, що її батько [PERSON] дійсно не проживає у квартирі [ADDRESS] з листопада 2007 року, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задовленню. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі,не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.40). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку (а.с.38), відзиву на позов не подав, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони з 09 лютого 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с.7-9). Спільне сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства припинені, проживають окремо. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

у квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 14 270 грн. 78 коп. Ухвалою суду від 16.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Від відповідача надійшов відзив, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач працює у ПрАТ «ЧеЗаРа» на посаді начальника варти. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. В порушення вимог закону, відповідач нерегулярно виплачує заробітну плату позивачу, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі. Відповідно до довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 23.04.20019 №466/129 заборгованість станом на 01.04.2019 перед [PERSON] складає 39 539 грн. 02 коп., з якої стягнено по справі №750/10740/18 - 25 268 грн. 24 коп., різниця складає 14 270 грн. 78 коп. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з виплати заробітної плати підлягають задоволенню. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

у квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 19 127 грн. 37 коп. Ухвалою суду від 02.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Від відповідача надійшов відзив, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивача наказом ПрАТ «ЧеЗаРа» від 28.02.2019 №28/к звільнено з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. В порушення вимог закону, в день звільнення відповідач не провів з позивачем повний розрахунок, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі. Відповідно до довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 10.04.20019 №466/123 заборгованість станом на 01.03.2019 перед [PERSON] складає 33640 грн. 61 коп., з якої стягнено по справі №750/11547/18 - 14 513 грн. 24 коп., різниця складає 19 127 грн. 37 коп. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з виплати заробітної плати підлягають задоволенню. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved