Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зазначала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Позивач посилається на те, що відповідач відмовляється утримувати їхню спільну дитину, ніякої матеріальної допомоги не надає. Позивач у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем не має змоги забезпечити малолітню дитину, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини заробітку щомісячно до досягнення сином повноліття та судові витрати. В судове засіданні позивач не з'явилася, але надала суду заяву, де зазначила, що позов підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, а саме: свідоцтва про народження дитини, встановлено, що відповідач є батьком, а позивач - матір'ю [PERSON], [INFO]; із довідки виданої виконавчим комітетом Гарячківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області № 1577 від 12.11.2014 року встановлено, що позивач із сином проживають спільно в с. Гарячківка. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, суду не надано доказів про надання відповідачем коштів на утримання сина, тому суд має всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його малолітньої дитини. Статтею 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач є працездатним, на його утримані інших членів сім'ї немає, суд вважає, що позов у частині стягнення аліментів підлягає задоволенню в повному об'ємі. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 200 гривень (а.с. 9). Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI, від 08.07.2011 року, позивача звільнено від сплати судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок, тому на підставі статті 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved