Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

У липні 2015 року до Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшла заява від Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначивши, що 25 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № б/н з [PERSON] Відповідно кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, станом на 30 квітня 2015 р. загальна заборгованість склала 11593,02 грн., ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості, а також судові витрати: судовий збір в сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачка та її представник у судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про день розгляду справи були повідомлені належним чином. Направили на адресу суду заяву про часткове визнання позовних вимог позивача. Так, визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 6481,34 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредиту в розмірі 3983,44 грн., що загалом складає 10464,78 грн. Не визнають вимоги щодо стягнення пені в розмірі 100,00 грн. та штрафних санкцій 500,00 грн. і 528,24 грн., скільки вважають їх необґрунтованими на підставі ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та п.20 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженому Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, оскільки суми пені та штрафних санкцій нараховані за період після 14 квітня 2014 року. Суд, дослідивши матеріали по справі вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № б/н з [PERSON] Відповідно кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. У порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 30 квітня 2015 року утворилася заборгованість в загальній сумі 11593,02 грн., яка складається з заборгованості за кредитом -6481,34 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами - 3983,44 грн., заборгованості по сплаті комісії та пені- 100,00 грн., фіксований штраф - 500,00 грн., відсоткова складова штрафу - 528,24 грн. Відповідно до наданої відповідачкою заяви, останньою визнано позовні вимоги щодо стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитом в розмірі 6481,34 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 3983,44 грн. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» визнано нечинним. Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2015 року вказані судові рішення скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином, на момент вирішення справи Розпорядження Кабінету Міністрів України 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» не скасоване у встановленому законом порядку та не визнане не чинним, а тому до правовідносин сторін Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р. у його взаємозв'язку із Законом України №1669- VII від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» застосуванню не підлягає. Доводи відповідача про те, що пеня і штраф є різновидами неустойки, тобто одним і тим самим видом юридичної відповідальності, а тому їх одночасне застосування призведе до застосування подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобов'язання суперечить вимогам ст. 61 Конституції України є неспроможними, оскільки статтею 611 ЦК України передбачено сплата неустойки як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Умовами кредитного договору передбачено сплату пені в разі порушення строку виконання зобов'язання боржника у повному обсязі, у тому числі і щодо сплати пені. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 передбаченого, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Отже, доводи відповідача про те, що позивач в позовних вимогах не ставить питання про розірвання кредитного договору не ґрунтуються на законі. Крім того, відповідно ч. 1 ст. 652 ЦК України договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Отже, оскільки [PERSON] умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, з відповідачки слід стягнути на користь позивача станом на 30 квітня 2015 року заборгованість в загальній сумі 11593,02 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 6481,34 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами - 3983,44 грн., заборгованості по сплаті комісії та пені - 100,00 грн., фіксований штраф - 500,00 грн., відсоткова складова штрафу - 528,24 грн. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже з відповідачки підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved