Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 32 в будинку № 36 по пр.Петра Калнишевського у м. Дніпро, посилаючись на те, що відповідач більше десяти років не проживає у спірній квартирі без поважних причин, оплату за послуги не здійснює, речей відповідача у квартирі немає. Просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 32 в будинку № 36 по пр.Петра Калнишевського у м. Дніпро. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, натомість спрямував на адресу суду заяву, відповідно до якої просив розглядати справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не явився, натомість на адресу суду спрямовано заяву директора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради [PERSON], відповідно до якої просить здійснити розгляд цивільної справи у відсутність представника департаменту та ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, подані заяви, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню за наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником квартири № 32, розташованої в будинку № 36 по пр.Петра Калнишевського у м. Дніпро, що підтверджено відповідним свідоцтвом про право власності на житло № 3/373-06 від 16 серпня 2006 року (а.с.13). Позивач проживає та зареєстрований в спірній квартирі. З 13 липня 2006 року в квартирі в якості члена сімї позивача зареєстрований його син [PERSON], тобто відповідач у справі, що підтверджено довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 14930 (а.с.14). Однак фактично відповідач у зазначеній вище квартирі не проживає з 2003 року, що підтверджено актом про не проживання особи за місцем реєстрації (а.с.16). Участі в утриманні житла відповідач не приймає. Позивач [PERSON] вимушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за відповідача, який зареєстрований у квартирі, але там не проживає, та позбавлений можливості розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі, окрім інших прав, гарантується право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інакше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі з 2003 року без поважних причин. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України підлягають стягненню на користь держави з відповідача судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved