Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно з яким просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.07.2005 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , від якого вони мають неповнолітнього дочку - [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, позивач вказує, що відповідач останнім часом систематично перебуває в нетверезому стані, внаслідок чого веде себе непристойно, вчиняв психологічне насилля, не бере участі у веденні спільного господарства, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тому сторони фактично припинили шлюбні відносини, шлюб існує лише формально, а подальше збереження сім`ї є неможливим. Ухвлою суду від 16.09.2019 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвлою суду від 21.10.2019 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 05.11.2019 року на 08:00 год. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити, зазначила, що підтримує викладені обставини у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2005 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 8). При цьому, з пояснень позивача та відповідача в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не знаходили взаєморозуміння по жодному питанню, які виникали в їхній сім`ї, що, як наслідок, призвело до того, що з червня 2019 року проживають окремо. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін, які категорично заперечували проти надання строку для примирення. Наразі спорів про поділ спільного майна подружжя немає. Вимогами ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. З огляду на зазначене та враховуючи те, що сторони від примирення відмовилися, а відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони не виявили бажання змінювати прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,4 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved