Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, в обґрунтування якого зазначила, що батьком її сина [PERSON] є відповідач [PERSON] . На теперішній час син повнолітній, проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її забезпеченні. Починаючи з 01 жовтня 2020 року син навчається на денному відділенні «Харківського політехнічного інституту», у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина в період навчання, оскільки працює та має постійний дохід, у зв`язку з чим позивачка просила суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи з моменту подачі даної позовної заяви до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено обставини, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом РАГС Куп`янського міського управління юстиції Харківської області 14 травня 2003 року Відповідно до довідки з місця навчання №66-06-1801269 від 27 квітня 2021 року [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання, освітнього рівня «бакалавр», який навчається за спеціальністю 161 «Хімічні технології та інженерія» за освітньою програмою «Хімічні технології та інженерія» групи ХТ-1206, Навчально-науковий інститут хімічних технологій та інженерії (ХТ) Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», вищого навчального закладу IV рівня акредитації. Зарахований на перший курс денної форми навчання з 01 жовтня 2020 року згідно наказу про зарахування № 1499 СТ від 05 вересня 2020 року. Форма сплати за навчання: держбюджетна. Термін навчання 01 жовтня 2020 року - 30 червня 2024 року. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їхніх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Наведеному відповідають і роз`яснення, викладені в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Потреба повнолітнього [PERSON] у матеріальній допомозі батька витікає з його навчання на денній формі навчання, у зв`язку з чим він не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи. Законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дочці, сину не пов`язана з наявністю або відсутністю у відповідача офіційних джерел доходу, а витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти не надав, як і не надав доказів того, що він є непрацездатним. Водночас частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач не має можливості виконувати свій обов`язок з утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Водночас позивачем належними і допустими доказами доведено наявність потреби у матеріальній допомозі. Також, судом враховано, що [PERSON] навчається на безоплатній формі навчання та у разі успішного навчання має право на отримання стипендії. Позивачка всупереч вимог ст. 81 ЦПК України не надала суду належних, достатніх і допустимих доказів того, що відповідач має можливість з урахуванням свого матеріального становища сплачувати аліменти на час навчання сина у зазначеному позивачкою розмірі. Проаналізувавши зазначені вище обставини у їх сукупності, беручи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 15 липня 2021 року і до закінчення навчання [PERSON] , але не довше ніж до [INFO]. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial