Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, неодноразово уточнюючи позовні вимоги (том 1 а.с.109-112; 197-201), просив: - стягнути з [PERSON] матеріальні збитки в розмірі 9135 гривень 86 копійок; - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальні збитки в розмірі 4846 гривень 14 копійок; - стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн.; - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., - судові витрати по сплаті судового збору просив покласти на відповідачів. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказав на те, що 03.03.2013 року у м.Дніпропетровську, на перехресті вул.Свердлова та вул.Канатної, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хюндай Акцент», р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Дана ДТП сталась внаслідок порушення відповідачем [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.04.2013 року, якою останнього було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №07-06-13 від 13.06.2013 року, розмір матеріального збитку, завданого автомобілю «Хюндай Акцент» р.н. [NUMBER] складає 18574,02 грн. Так, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована згідно полісу АВ/9720114 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Позивач письмово повідомив страховика про настання страхового випадку заявою від 05.03.2013 року, а 18.04.2013 р. надав заяву на виплату страхового відшкодування та надіслав усі, передбачені законом документи для виплати страхового відшкодування. Відповідно до замовлень-нарядів на виконання робіт по ремонту та обслуговуванню автомобіля «Хюндай Акцент», р.н. [NUMBER], виданих ПП «Аеліта» загальна вартість складає 25709,88 грн., в тому числі: 18064,88 грн. (замовлення-наряд від 16.07.2013 року №140651); 7195,00 грн. (замовлення-наряд від 23.07.2013 року №141116); 450,00 грн. (видаткова накладна від 20.11.2013 року №4760). Крім того, позивачем було сплачено 300,00 грн. (замовлення-наряд №132701 від 05.03.2013 року - діагностика автомобіля); 50,00 грн. (замовлення-наряд №132782 від 05.03.2013 року - на виготовлення ремонтної калькуляції); 700,00 грн. (товарний чек №07/06/1-13 року - на проведення авто товарознавчого дослідження від 07-06-13 від 13.06.2013 року). Проте, всупереч чинному законодавству, страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування лише у розмірі 13777,88 грн. Також позивач вважає, що в результаті ДТП, протиправної поведінки та дій відповідачів, йому було завдано моральної шкоди, що полягає у душевних та психічних переживаннях, втрати покою та режиму, яких позивач зазнав у зв'язку із пошкодженням майна, а саме належного йому легкового автомобіля, який до ДТП активно використовувався як у повсякденному житті позивача, його родини, так і для роботи, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений засобами масової інформації, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. У наданих на адресу суду письмових поясненнях зазначив, що вартість відновлювального ремонту без врахування експлуатаційного зносу замінених частин становить 14777,88 грн. Крім того, полісом №АВ/9720114 від 06.12.2002 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким була застрахована відповідальність страхувальника, передбачена франшиза у розмірі 1000,00 грн. Виплата страхового відшкодування по страховій події від 03.03.2013 року за пошкоджений автомобіль [NUMBER] була здійснена в сумі 13777,88 грн. на рахунок СТО ПП «Аеліта», а тому, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, в частині, що заявлені до них. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). У судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб «Hyundai Accent» державний реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (арк.с.33). 03 березня 2013 року [PERSON], керуючи транспортним засобом «Шевроле Авео» державний реєстраційний номер [NUMBER] проїхав перехрестя вул.Свердлова та вул.Канатної у м.Дніпропетровську на сигнал світлофора, який забороняє рух (червоний), внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай Акцент», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався по вул.Канатній на зелений сигнал світлофора, після чого автомобіль «Хюндай Акцент» по інерції скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Під час ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, заподіяна матеріальна шкода, постраждалих немає. В результаті дорожньо-транспортної пригоди були викликані співробітники ДАЇ, якими було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2013 року, [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 400,00 грн. (арк.с.235). Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до абзацу 2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Встановлено, що транспортний засіб «Шевроле Авео» державний реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], проте оскільки управління автомобілем здійснював [PERSON], останній і повинен відшкодувати спричинену шкоду. Так, 06 грудня 2012 р. між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ №9720114 - транспортного засобу «Шевроле Авео», відповідно до якого страховиком було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», строком дії з 07 грудня 2012 року по 06 грудня 2013 року (арк.с.231). Згідно частини 1 ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність на умовах визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІV. Згідно ст. ст. 5, 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІV, об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Так, згідно висновку експерта [PERSON] №07-06-13 від 13.06.2013 року, вартість матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля [NUMBER], в результаті ДТП, складає 18574 грн. 02 коп. (арк.с.154-156). Згідно ст.988 ЦК України, страхова компанія зобов'язана здійснити страхові виплати позивачу в межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладання договору. Статтею 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховою компанією не відшкодовується шкода пов'язана із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до висновку експерта [PERSON] №07-06-13 від 13.06.2013 року, вартість матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля [NUMBER], в результаті ДТП, складає 18574 грн. 02 коп. Проте, Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 13777 грн. 88 коп. (арк.с.215). Тому, з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» підлягає стягненню невиплачена сума, що становить різницю між вартістю матеріальної шкоди, визначеної висновком експерта - 18574 грн. 02 коп. (за виключенням розміру франшизи - 1000 грн. 00 коп.) та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 13777 грн. 88 коп., тобто 3796 грн. 14 коп., виходячи із розрахунку: 18574 грн. 02 коп. - 1000 грн. 00 коп. - 13777 грн. 88 коп. = 3796 грн. 14 коп. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Проте, автомобіль [NUMBER], що належить позивачу, було відремонтовано та вартість його відновлюваного ремонту склала 25709 грн. 88 коп., з яких: 18064,88 грн. (замовлення-наряд від 16.07.2013 року №140651); 7195,00 грн. (замовлення-наряд від 23.07.2013 року №141116); 450,00 грн. (видаткова накладна від 20.11.2013 року №4760) (арк.с.172,176,179). Відповідно до вимог ст.1192 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки). Тому, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 6135 грн. 86 коп. (25709 грн. 88 коп. витрати (реальні збитки) на фактичний ремонт автомобіля - 18574 грн. 02 коп. (вартість матеріальної шкоди відповідно до висновку експерта №07-06-13 від 13.06.2013 року) - 1000 грн. 00 коп. (франшиза). Тому, розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача складає: різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 6135 грн. 86 коп. + франшиза у сумі 1000 грн. 00 коп. + вартість проведеного експертного дослідження у сумі 700 грн. 00 коп. + витрати на проведення діагностики автомобіля у розмірі 300 грн. 00 коп. + витрати на виготовлення ремонтної калькуляції у сумі 50 грн. 00 коп., а разом = 8185 грн. 86 коп. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. та з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» моральної шкоди у сумі 5000,00 грн., то вони задоволенню не підлягають у зв'язку з тим, що позивачем не надано письмових доказів на підтвердження спричиненої моральної шкоди, тим самим позивач, зазначених обставин не довів, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 121 грн. 80 коп., з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial