Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

У липні 2014 року позивачі звернувся до суду з позовом до Державного виробничого центру «Геосервіс», Головного управління земельних ресурсів, КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі», третя особа [PERSON], в якому останні просили суд просили визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]) по [ADDRESS] виданий на ім'я [PERSON]; зобов'язати Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації зняти з обліку в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]) по [ADDRESS] виданий на ім'я [PERSON]; зобов'язати УкрДАГП «Геосервіс» переробити технічну документацію земельної ділянки по [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]) в існуючих межах земельної ділянки, які існували до моменту складання; зобов'язати Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації виготовити та видати громадянам [PERSON] та [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку площею 881 кв.м. по [ADDRESS]. В подальшому позивача подано уточнену позовну заяву, в якій останні просили суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]) по [ADDRESS] виданий на ім'я [PERSON] , а також договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.12.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О.; зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку № [NUMBER] по [ADDRESS]; зобов'язати Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації зняти з обліку в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю державний акт на право власності на земельну ділянку ( кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]) по [ADDRESS] виданий на ім'я [PERSON]; зобов'язати УкрДАГП «Геосервіс» переробити технічну документацію земельної ділянки по [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] в існуючих межах земельної ділянки, які існували до моменту складення; зобов'язати Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації виготовити та видати громадянам [PERSON] та [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку площею 881 кв.м. по [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони (надалі-позивачі) є співвласниками житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційне посвідчення [NUMBER] Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, видане на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва № 2-5760/8 від 27 жовтня 2005 року. Право індивідуальної забудови на земельній ділянці по [ADDRESS] було надане рішенням № 1910 від 31.12.1949р. виконкому Кагановичської райради батькові Позивачів - [PERSON]. Рішенням виконкому Київської міськради № 2280, від 21.11.1961 р. по даному домоволодінню в складі присадибної ділянки, яка в даний час в матеріалах інвентаризації Київського центру земельного кадастру та приватизації землі значиться під № [NUMBER], було залишено в постійному користуванні 490 кв.м. в тимчасовому користуванні 391 кв.м. Рішенням Київської міської ради № 206/5018 від 28.10.2010р. «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Голосіївському районі м. Києва» Позивачам було передано у приватну власність земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Для виготовлення державного акту на право власності зазначеної земельної ділянки Позивачі звертались до Головного управління земельних ресурсів із заявами № П-5897; Т-5898 від 07.12.2010р., де зазначили, що виконання комплексу топографо-геодезичних робіт по встановленню зовнішніх меж їхньої земельної ділянки доручають комунальному підприємству «Київському міському центру земельного кадастру та приватизації землі» (надалі КП «КМЦЗК та ПЗ»). В результаті між КП «КМЦЗК та ПЗ» в особі директора [PERSON] та громадянами [PERSON] і [PERSON] було укладено договір № 1661 від 20 грудня 2010р. на виконання проектно-вишукувальних робіт. Договір був підписаний обома сторонами в момент складання. В цей же день були підписані Протокол погодження про договірну ціну на проектно-вишукувальні роботи та Акт здачі- приймання робіт. Через три місяці, після оплати проектно-вишукувальних робіт (дата здійснення операції 28 грудня 2010 року), були проведені топографо-геодезичні роботи по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки. 13 травня 2011 року позивачі отримали на підпис пакет документів: план встановлених меж (додаток 6), технічне завдання, акт встановлення та узгодження в натурі зовнішніх меж земельної ділянки, акт здачі прийомки перенесених в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки переданої у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Після ознайомлення з отриманим планом зовнішніх меж земельної ділянки Позивачів виявилось, що цей план не відповідає реальним межам, які існують. Позивачі звертались до начальника Головного управління земельних ресурсів Петрука В.І. (рекомендований лист з повідомленням, відправлений 24.05.2011р.) з проханням відновити графічно план встановлення меж земельної ділянки по [ADDRESS], який би відповідав її фактичному стану, але отримали відповідь (№ 03-480/17747 від 25.06.2011р.). про те що Головне управління не складало документацію із землеустрою по винесенню меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) та виготовленню державного акта на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] яка згідно витягу з бази даних Державного земельного кадастру належала спочатку на праві особистої приватної власності [PERSON] (Відповідач 3). а потім [PERSON] (Третя особа) згідно договору Купівлі продажу земельної ділянки від 15.12.2010р. посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 2496. Зазначені роботи виконувались землевпорядними організаціями (зокрема у 2000 році - ДП «Геосервіс»). які відповідно до ст.28 Закону України «Про землеустрій» несуть відповідальність за достовірність і якість заходів, передбачених цією документацією. На запит позивачів, який також був направлений рекомендованим листом до Головного управління земельних ресурсів 24.05.2011р., щодо доступу до інформації відповідно до ст.32 Закону України «Про інформацію» (лист № 03-480/15099 від 31.05.2011р.) було отримано копії акту встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки, план встановлення меж земельної ділянки [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] та абрис земельної ділянки землекористувача, виконану у 1994 році. Ознайомившись з отриманими документами, стало відомо, що і цей план зовнішніх меж нашої земельної ділянки не відповідає реальним межам. Для порівняння надано план земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] виданий Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 05.12.2008р. та план садибної ділянки (викопіювання з плану забудованого кварталу № [NUMBER]) Технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] від 27.07.1990р., які фактично відповідають існуючим межам земельної ділянки від суміжних землевласників і не змінювались з моменту надання у користуванні земельної ділянки за вказаною адресою. Так. якщо порівняти план встановлених меж земельної ділянки зображений на додатках 11 та 12 з планом земельної ділянки на додатках 13 іі 4, то можна побачити, що конфігурація земельної ділянки змінена. Крім того, по факту і документам ділянка має розмір 881 кв. м (згідно рішення виконкому Київської міської ради № 2280, від 26.11.1961 p.), а на плані встановлених меж земельної ділянки за 1994 рік вона становить 858,92 кв. м. На плані встановлених меж земельної ділянки, виконаний КП «КМЦЗК та ПЗ» у 2011 році вона збільшилась до 888,19 кв. м, за рахунок збільшення площі житлової будівлі та нежилих приміщень, а саме гаражів. На плані встановлених меж земельної ділянки за 1994 рік взагалі не значаться гаражі, які на плані садибної ділянки на додатках 13 та 14 значаться під літерами «Д» та «Г». Щодо межі між земельною ділянкою по [ADDRESS] та сусідньою приватизованою земельною ділянкою по [ADDRESS], то на плані встановлених меж земельної ділянки, який виконаний КП «КМЦЗК та ПЗ» у 2011 році вона проходить по стіні гаража, який на плані садибної ділянки на додатках 13 та 14 зазначено під літерою «Д», що не відповідає дійсності. В натурі відстань між верхнім кутом гаража (на плані встановлених меж на додатку 11 поворотний кут «2») і межею сусідньої ділянки -їм. Тобто, при приватизації земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] була здійснена накладка частини площі земельної ділянки по [ADDRESS] на земельну ділянку по [ADDRESS]. На плані встановлення меж за 1994 рік на додатку 2 межа між земельною ділянкою по [ADDRESS] та сусідньою приватизованою земельною ділянкою по [ADDRESS], проходить по стінам гаража, зазначеного під літерою «Д». Тобто, згідно плану встановлення меж за 1994 рік, виходить, що територія, на якій розташований гараж, відноситься до земельної ділянки по [ADDRESS]. Межа сусідньої земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], також проходить по стіні гаража, який на плані зазначено під літерою «Г». що не відповідає фактичному стану. Розміри ліній на додатках також мають значну різницю. За дорученням позивачів до відповідача Державний виробничий центр «Геосервс» було направлено адвокатський запит про надання інформації. 21.06.2012 було отримано відповідь за № 1146 згідно якої повідомлено, що згідно з рішенням Київської міської ради від 28.10.2008 № 206/5018 гр. [PERSON] та гр. [PERSON] передано у спільну часткову власність земельну ділянку (58/100 від 0.09 га та 42/100 від 0.09 га). яка розташована на [ADDRESS]. Також вказано, що на підставі укладеного договору. Відповідачем 1 підготовлено технічну документацію по складанню документа, що посвідчує право Позивачів на спільну часткову власність земельну ділянку, яка розташована на [ADDRESS]. В процесі виготовлення вказаної тех., документації Відповідачем 1 було складено акт встановлення та узгодження зовнішніх меж, а також абрис земельної ділянки на [ADDRESS]. Відповідач 1 зазначив, що вказаний акт та абрис складались з врахуванням вже отриманих суміжними землекористувачами державних актів на право власності на земельні ділянки, які розташовані на [ADDRESS] та [ADDRESS]. Окрім того, Позивачі звертались з письмовим запитом до КП «Київський інститут земельних відносин» з адвокатським запитом в якому просили надати інформацію з наступних питань, а саме: - Чому план встановлених меж земельної ділянки -[NUMBER] по [ADDRESS] виконаний КП «КМЦЗК та ПЗ» у 2011 році не відповідає плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку, який є додатком 2.1 до Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] виданий Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 05.12.2008р. та плану садибної ділянки (викопіювання з плану забудованого кварталу № [NUMBER]) Технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] від 27.07.1990р., які фактично відповідають існуючим межам земельної ділянки від суміжних землевласників і не змінювались з моменту надання у користування земельної ділянки за вказаною адресою (надання права індивідуальної забудови на земельній ділянці надане рішенням № 1910 від 31.12.1949р. виконкому Кагановичської райради м. Києва - [PERSON]). Чому площа 888,19 кв. м. згідно плану встановлених меж земельної ділянки [NUMBER] по [ADDRESS] який виконаний КП «КМЦЗК та ПЗ» у 2011 році не відповідає фактичній площі 881 кв. м згідно рішення виконкому Київської міської ради № 2280. від 26.11.1961 р. На вищевказаний запит від Комунального підприємства «Київський інститут земельних відносин надало відповідь за №527 від 28.04.2014 згідно до якого за даними бази даних АС ПК «Кадастр» Департаменту земельних ресурсів технічна документація з приватизації даної земельної ділянки розроблена підрядною організацією ДП «Геосервіс» у 2000 році. У подальшому, позивачі зверталися з адвокатським запитом до ДП «Геосервіс». в якому, останньому були поставлені запитання, а саме: - Чому план встановлених меж земельної ділянки -[NUMBER] по [ADDRESS] виконаний «» у 2011 році не відповідає плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку, який є додатком 2.1 до Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] виданий Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 05.12.2008р. та плану садибної ділянки (викопіювання з плану забудованого кварталу № [NUMBER]) Технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] від 27.07.1990р., які фактично відповідають існуючим межам земельної ділянки від суміжних землевласників і не змінювались з моменту надання у користування земельної ділянки за вказаною адресою (надання права індивідуальної забудови на земельній ділянці надане рішенням № 1910 від 31.12.1949р. виконкому Кагановичської райради м. Києва -[PERSON]). - Чому площа 888,19 кв. м. згідно плану встановлених меж земельної ділянки -[NUMBER] по [ADDRESS] який виконаний КП «КМЦЗК та ПЗ» у 2011 році не відповідає фактичній площі 881 кв. м згідно рішення виконкому Київської міської ради № 2280, від 26.11.1961 р. Однак, станом на момент подання позовної заяви, жодної відповіді від ДП «Геосервіс» Позивачами отримано не було. В свою чергу необхідно зазначити, що після виконання проектних робіт складався акт встановлених меж земельної ділянки, який в свою чергу Позивачами підписаний не був. На даний час, земельна ділянка, яка до цього часу належала позивачам, але внаслідок накладення належить [PERSON] згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 15.12.2010 р. посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 2496. Стаття 41 Конституції України передбачає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом в установленому законом порядку. Представник Державного виробничого центру «Геосервіс» у судове засідання не з'явився, представник подано заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та заперечувала проти їх задоволення. Представник КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» у судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням № 1910 від 31.12.1949 року виконкому Кагановичської райради м.Києва [PERSON] було надано право індивідуальної забудови земельної ділянки по [ADDRESS]. На підставі даного рішення був укладений договір від 02.03.1950 р. між [PERSON] та житловим управлінням Кагановичської райради м. Києва на право зведення будинку житловою площею 30,77 кв.м., що складається з 2-х кімнат згідно проекту, затвердженого 03.02.1950 року управлінням головного архітектора м.Києва, та безстрокового використання земельною ділянкою площею 490 кв.м. за вищевказаною адресою. Рішенням № 597 від 26.02.1954 р. виконкому Кагановичської райради м.Києва вищевказаний договір було продовжено та дозволена прописка забудовнику і членам його сім'ї частково збудованому домоволодінню. Рішенням виконкому Київської міськради № 2280, від 21.11.1961 р. по даному домоволодінню в складі присадибної ділянки, яка в даний час в матеріалах інвентаризації Київського центру земельного кадастру та приватизації землі значиться під № [NUMBER], було залишено в постійному користуванні 490 кв.м. в тимчасовому користуванні 391 кв.м. Рішенням Київської міської ради № 206/5018 від 28.10.2010р. «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Голосіївському районі м. Києва» Позивачам було передано у приватну власність земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Для виготовлення державного акту на право власності зазначеної земельної ділянки Позивачі звертались до Головного управління земельних ресурсів із заявами № П-5897; Т-5898 від 07.12.2010р., де зазначили, що виконання комплексу топографо-геодезичних робіт по встановленню зовнішніх меж їхньої земельної ділянки доручають комунальному підприємству «Київському міському центру земельного кадастру та приватизації землі» (надалі КП «КМЦЗК та ПЗ»). В результаті між КП «КМЦЗК та ПЗ» в особі директора [PERSON] та громадянами [PERSON] і [PERSON] було укладено договір № 1661 від 20 грудня 2010р. на виконання проектно-вишукувальних робіт. Договір був підписаний обома сторонами в момент складання. В цей же день були підписані Протокол погодження про договірну ціну на проектно-вишукувальні роботи та Акт здачі- приймання робіт. Через три місяці, після оплати проектно-вишукувальних робіт (дата здійснення операції 28 грудня 2010 року), були проведені топографо-геодезичні роботи по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки. 13 травня 2011 року позивачі отримали на підпис пакет документів: план встановлених меж (додаток 6), технічне завдання, акт встановлення та узгодження в натурі зовнішніх меж земельної ділянки, акт здачі прийомки перенесених в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки переданої у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Після ознайомлення з отриманим планом зовнішніх меж земельної ділянки позивачів виявилось, що цей план не відповідає реальним межам, які існують. У судовому засіданні встановлено, що на даний час, земельна ділянка, яка до цього часу належала позивачам, але внаслідок накладення належить [PERSON] згідно договору Купівлі продажу земельної ділянки від 15.12.2010 р. посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 2496. За результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 8684/15-41 від 11.03.2016 року Київським НДІСЕ, встановлено, що фактичний порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] у м. Києві зображений в додатку №1 до висновку. Площа по фактичному користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS], становить 0,0926 га. Фактичний порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS], не відповідає межам зазначеним на плані встановлених меж та координатам поворотних точок меж. Існує порушення землекористування, зокрема частково порушення меж та накладення земельних ділянок, які перебувають у приватній власності [PERSON] на земельну ділянку, якою фактично користується [PERSON]. та [PERSON] (а.с. 3-20 т. 2) Стаття 41 Конституції України передбачає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положеннями ст.ст. 317, 319 ЦК України встановлено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Саме власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з п.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Так, відповідно до статті 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ч. 2 ст. 186 ЗК України зміни до документації із землеустрою вносяться за рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, які затвердили проекти землеустрою. Відповідно до ст. 193 ЗК України, державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Згідно з п.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч. З ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Статтею 3 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах, зокрема, об'єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України, відповідно якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Наведене у сукупності з встановленими обставинами у даній справі свідчить про обґрунтованість вимог [PERSON] та [PERSON], а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved