overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

У липні 2017 року заявник звернулася до суду із заявою, у якій просить надати [PERSON], [INFO], право на шлюб із [PERSON], [INFO]. Вимоги мотивує тим, що вона неповнолітня, у 2015 році познайомилася із [PERSON], [INFO]. Між ними склалися дуже теплі і щирі стосунки, вони мають взаємні міцні почуття любові та поваги один до одного. Тому вона має намір зареєструвати шлюб з [PERSON]У Червоноградському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області їй було роз'яснено, що вона не досягла віку, з якого можна зареєструвати шлюб, як це передбачено сімейним законодавством України, тому необхідно надати судове рішення про надання права на укладення шлюбу.Укладення шлюбу для неї є необхідним і відповідає її інтересам, оскільки вона вагітна терміном 15-16 тижнів, що підтверджується довідкою Червоноградської ЦМЛ №59 від 23.06.2017 року, а тому необхідно зареєструвати шлюб до народження дитини. Її батьки не заперечують проти укладення шлюбу із [PERSON], зможе забезпечити в майбутньому їх сім'ю матеріально. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що перебуває у стані вагітності. Батьком дитини є [PERSON] Просить заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні просила заяву задовольнити. Представник Червоноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши заявника та заінтересовану особу, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на таке. [PERSON] народилася [INFO] року, що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER], виданого 10.10.2016 року органом 4619. На даний час заявнику виповнилося 16 років, тобто остання не досягла шлюбного віку. Згідно з довідкою № 59 від 23.06.2017 року, виданою жіночою консультацією Червоноградської ЦМЛ, заявник перебуває на обліку по вагітності у жіночій консультації цієї лікарні. Діагноз: вагітність 14-15 тижнів. Згідно повідомлення заявника [PERSON] народився [INFO] року. Відповідно до статті 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно зі ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Згідно з поясненнями заявника, вона вагітна від [PERSON], у зв'язку з чим вказані особи мають намір зареєструвати шлюб до народження їхньої дитини. Ураховуючи наведене, суд вважає, що реєстрація шлюбу відповідає інтересам заявника, а тому заява задовольняється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

У липні 2017 року на адресу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» про відновлення втраченого судового провадження. В обґрунтування доводів заяви зазначив, що 8 лютого 2014 року Будьоннівським районним судом м. Донецька було ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «ПУМБ» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Зазначено рішення також наявне в Єдиному державному судових рішень. Однак у звязку з воєнними діями заочне рішення та виконавчі листи не отримані банком. На теперішній час з причин проведення АТО банк не може отримати засвідчену у встановленому законом порядку копію рішення та виконавчі листи, у зв'язку з чим вимушений звернутися до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження. Заявник та боржники у судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, не повідомили про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що втрачене провадження підлягає відновленню повністю. Відповідно до положень ст.402 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно ст.403 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду. Згідно довідки канцелярії Красноармійського міськрайонного суду Донецької області справа № 254/10516/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту з Будьонівського районного суду м. Донецька до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області станом на 3 серпня 2017 року не надходила. Отже зазначене судове провадження можна вважати втраченим. На підставі наданих суду заявником і досліджених судом доказів, а саме копії рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 8 лютого 2017 року, ухваленого у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, яким з [PERSON], [PERSON] стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» заборгованість за кредитним договором за № 6822511 від 03 вересня 2008 року, 37\~ 429,83 дол. США / тридцять сім тисяч чотириста двадцять дев`ять дол. США, 83 центи./, еквівалент штрафних санкцій в розмірі 4 886,29 доларів США/ чотири тисячі вісімсот вісімдесят шість доларів США 29 центів США/ та судові витрати у розмірі 3\~ 382,32 грн./ три тисячі триста вісімдесят дві грн. 32 коп./, суд приходить до висновку про можливість відновлення втраченого провадження повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

У липні 2017 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, проти задоволення позову заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 31.10.2015року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького РУЮ у м.Києві, про що складено відповідний актовий запис №2934. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень позивача, почуття любові та поваги між сторонами зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

У липні 2017 року ПАТ «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором у розмірі 92 557,44 грн. а також судових витрат у розмірі 1600,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачем було порушено строки виконання його зобов'язань за укладеним між сторонами договором кредиту, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на дату подачі позову складала 92 557,44 грн. Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 23.10.2017 р. провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 20.02.2018 року суд постановив продовжити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 28.09.2011 року між ПАТ «Плюс банк», яке змінило назву на ПАТ «Ідея Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір №910.10946 за умовами якого відповідачу було надано у тимчасове, платне, строкове користування грошові кошти у розмірі 83 698,80 грн. зі сплатою 19,9 % річних із кінцевим строком повернення кредиту - до 28.09.2018 року. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Однак позичальником умови кредитного договору належним чином не виконані, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на день подання позову складала: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 42 540,11 грн., заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 52 017,33 грн., а всього - 92 557,44 грн., що підтверджується наданим позивачем довідкою-розрахунком заборгованості і випискою з особового банківського рахунку позичальника. Відтак, вимоги даного позову про стягнення із відповідача наведеною заборгованості суд визнає обґрунтованими, що свідчить наявність підстав для їх задоволення. Крім того, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені при подачі позову судовий збір у розмірі 1600,00 грн., відповідно до статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] зареєстрованого 19 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції у Луганській області, актовий запис 219. Просить розглянути справу за його відсутності. В позові вказав, що від шлюбу дітей не мають, спільне життя з відповідачем не склалося, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, з жовтня 2015 року спільне господарство не ведуть та спільно не проживають, просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем, оскільки в позасудовому порядку відповідач не бажає розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник не зявилися, позивач завчасно в прохальній частині позову просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 3). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, завчасно надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала, просила розірвати шлюб та строк для примирення не надавати, залишити прізвище «Захльостова». Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] серпня 2011 року зареєстрували шлюб в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції у Луганській області, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON], про що зроблено відповідний актовий\~ запис за № 219, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 134039 (а.с. 5). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливі, сторони бажають розірвати шлюб. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за \~\~наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує \~\~права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання\~\~\~відповідачем\~позову\~\~і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує \~\~права, свободи чи інтереси інших осібсуд, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, сім'я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, суд вважає за необхідне ухвалити рішення відповідно до\~ст. 112 СК України, яким позовні вимоги\~\~[PERSON] задовольнити. На підставі ст.ст. 110-114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення коштів у зв'язку з невиконанням договору про надання правової допомоги від 28.04.2016 року у розмірі 10 500,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2017 року відкрито провадження по справі. 10.10.2018 року від позивача надійшло клопотання про проведення судових засідань у даній справі в режимі відеоконференції. Розглянувши подане клопотання, суд приходить до висновку, що воно не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Згідно ч.1 ст.158-1 ЦПК України, суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи іншого учасника цивільного процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обов'язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь. Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає. Копія ухвали про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції негайно надсилається до суду, який зобов'язаний організувати її виконання, та особі, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. З метою забезпечення своєчасного проведення відеоконференції копія ухвали також може бути надіслана за допомогою кур'єра, факсу або електронної пошти. Аналіз наведеної норми свідчить, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов'язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони. Крім того, такий спосіб участі має винятковий характер, та має бути зумовлений обґрунтованими причинами, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні. Заявником не надано доказів про поважність причин, які фактично ускладнюють або роблять неможливою участь позивача та/або представника позивача в судовому засіданні Оболонського районного суду м. Києва. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач зазначив, що вони з відповідачкою [PERSON] 21 квітня 1990 року зареєстрували шлюб у Будинку одруження м. Ленінськ Казахської РСР, актовий запис №177. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки з ведення спільного господарства, різні погляди на життя, фактичні шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинені з серпня 2016 року, а тому позивач вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та його необхідно розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, але на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 квітня 1990 року сторони зареєстрували шлюб у Будинку одруження м. Ленінськ Казахської РСР, актовий запис №177. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, втратили один до одного почуття взаєморозуміння та любові, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Спір про поділ майна подружжя сторонами не заявлявся. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 26.11.1998 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя Донецької області, актовий запис № 422. 21.03.2002 року від шлюбу народився син [PERSON]. Просив розірвати шлюб, оскільки вони з відповідачкою мають різні погляди на життя та різні характери, через що виникали непорозуміння та сварки, які з часом призвели до розпаду сім`ї. Просив розірвати шлюб, оскільки вважає що сім`ю зберегти неможливо. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Власова». Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що позивач 14.06.2012 р. отримав Свідоцтво про право спадщини за законом на 1/3 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 15.06.2017 р. позивач прибувши за вказаною адресою, не мав можливості увійти до своєї квартири, оскільки відповідач відмовилася його впускати. 24.03.2016 р. позивач направив лист відповідачу з вимогою про усунення перешкод у користуванні квартирою, але відповідач відмовилась отримувати даний лист. Позивач вважає дії відповідача незаконними, тому звернувся з цим позовом до суду та просив визнати усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити, проти заочного розглядлу справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час, місце судового засідання була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, тому суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач 14.06.2012 р. отримав Свідоцтво про право спадщини за законом на 1/3 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст. 150 ЖК Української РСР та ч. 1 ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Оскільки власником 1/3 квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], є позивач, то відповідно до ст. 391 ЦК України він має право вимагати від відповідача усунути перешкоди у користуванні її власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. З врахуванням зазначених положень закону вбачається, що право користування членів сім'ї власника житлом кореспондується та є похідним від права власності на житло. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову та усунення перешкод позивачу у користуванні належною йому власністю шляхом зобов'язання відповідача надання вільного цілодобового доступу до житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved