Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до Приватного підприємства «Галант» про стягнення заробітної плати, який мотивовано наступним. [PERSON] зазначив, що він протягом періоду з 2009-го по 10 вересня 2010 року працював в приватному підприємстві «Галант». Проте, в порушення вимог діючого законодавства, відповідачем допущена заборгованість перед позивачем із заробітної плати, яка, на думку позивача, складає 22\~700 грн. На підставі викладено, з урахуванням вимог КЗпП України, позивач просив суд стягнути на свою користь із відповідача вказану суму заборгованості із заробітної плати. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав та просить задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача адвокат [PERSON] також вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволення. Крім того суду пояснив, що він ознайомлений з матеріалами кримінального провадження щодо невиплати заробітної плати керівниками ПП «Галант», що розслідується слідчими Василівського ВП, однак у нього відсутні клопотання про доручення належних доказів для обґрунтування позову [PERSON] В судове засідання відповідач не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановлений законом спосіб. Суд, згідно ст.ст.76,169,224 ЦПК України, вислухавши думку позивача та його представника, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідач на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Стаття 1 ЦПК України передбачає, що\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:\~захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Під способом захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. Таким чином, захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, що свідчить про наявність спору про право між сторонами. При цьому, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (абз. 1 ч.1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 2) ; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (частина 3) ; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 4). В порушення вказаних вимог закону, позивачем [PERSON] не надано належних та достовірних доказів на підтвердження зазначених ним обставин. Зокрема, в матеріалах справи відсутні і позивачем не надані докази перебування [PERSON] в офіційних трудових відносинах з відповідачем ПП «Галант» за період, вказаний позивачем в позові з 2009 року по 10 вересня 2010 року. Надана позивачем ксерокопія довідки про його працевлаштування в ПП «Галант» з 01.09.2010 року по 01.08.2011 року не є належним доказом, оскільки позивачем не надано суду оригінал вказаної довідки. Крім того, зазначена в довідці інформація не відповідає твердженням позивача про період його роботи в ПП «Галант». Суду не надано докази про дату укладення трудового договору та його умови, дату та підстави розірвання трудового договору, розмір заробітної плати. Як наслідок, позивачем не надано і доказів на підтвердження заборгованості відповідача перед ним із виплати заробітної плати в розмірі 22\~700 грн. В звязку з недоведеністю позовних вимог суд вважає необхідним в позові відмовити. Витрати по сплаті судового збору суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed