Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом, обгрунтовуючи тим, що вони являються спадкоємцями за законом після померлих 16.10.2004 матері [PERSON] та 9.01.2008 батька [PERSON], спадщину прийняли установленому законом порядку, але позбавлені можливості отримати Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельний пай у відповідній частці у у звязку з втратою оригіналу правовстановлюючого документа, про що зроблено оголошення в засобах масової інформації, і постановою нотаріуса їм відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, не має. Викладені обставини вважає підставними для визнання за ним права власності на спадкове майно. Сторони та третя особа в судове засідання не з'явилися, згідно поданих заяв просили справу розглянути у їх відсутність, Позивачі позовні вимоги підтримують з наведених у позові підстав, просили задовольнити; відповідач та тртетя особа не заперечують проти задоволення позову. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі вартістю 40882 грн. виникло у громадянки [PERSON] відповідно до Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 0171718 на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації від 19.06.1996 за № 276 та зареєстрованого 27.09.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів за № 493, оригінал якого втрачений, про що розміщено оголошення в районній газеті «Перемога» № 95 ( 10535) за 26 листопада 2016 року /копії ас.32-38,41/. 16 жовтня 2004 року у смт. Краснопілля померла [PERSON], місце реєстрації смерті виконком Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 49 від 19.10.2004 /копія ас.18/; на день смерті 16 жовтня 2004 року [PERSON] проживала за реєстрацією разом з чоловіком [PERSON], 1956 р. н., дочками [PERSON], 1983 р. н., [PERSON], [INFO], [PERSON], 1990 р. н., [PERSON], 1980 р. н., сином [PERSON], 1985 р. н. за адресою: с. Верхня Пожня, вулиця Козіївка Краснопільського району Сумської області /ас.17/. 09 січня 2008 року у місті Суми помер [PERSON], місце реєстрації смерті виконком Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 02 від 11.01.2008 /копія ас.19/; на день смерті 09 січня 2008 року [PERSON] самотньо проживав за реєстрацією за адресою: с. Верхня Пожня, вулиця Козіївка Краснопільського району Сумської області /копія ас. 20/. Позивачі по справі є дітьми спадкодавців і належать до першої черги спадкоємців за законом /копії ас.21-28/. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно, і врегульовані нормами цивільного та земельного законодавства України. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК України у редакції 2004 року, так як спадщина після померлих [PERSON] та [PERSON] Васильовча відкрилась після 01.01.2004 року. На підставі статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). На підставі статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України). Після смерті [PERSON] згідно статті 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі вартістю 40882 грн. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Позивачі та померлий 09 січня 2008 року [PERSON] являються спадкоємцями першої черги за законом після померлої16 жовтня 2004 року [PERSON], спадщину прийняла відповідно до статей 1261, 1268 ЦК України, який діяв на час відкриття спадщини, шляхом постійного проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка з місця відкриття спадщини, за Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 12.12.2016 спадкова справа не заводилася та не видавалася / ас. 17,64-65/. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається зі спадкової справи № 303/2016, розпочатої 11 листопада 2016 року, позивачі звернулися до Краснопільської районної державної нотаріальної контори для оформлення своїх прав на спадщину за законом після померлого 9.01.2008 [PERSON] /копія спадкової справи ас. 72-76/, проте 21 листопада 2016 року отримали відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Родина» розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі після померлої 16 жовтня 2004 року [PERSON], спадщину після смерті якої фактично прийняли, але юридично не оформили її чоловік [PERSON] та її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та після померлого 09 січня 2008 року [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа /ас. 30-31/. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку), але позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірне майно, оскільки Сертифікат на право на земельну частку /пай/ втрачений спадкодавцем за життя. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до статті 392 ЦК України лише власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] зверталась до відділу Управління Держземагенства у Краснопільському районі Сумської області з заявою про видачу дублікату Сертифікату на земельну частку /пай/ серія СМ № 0171718 на імя [PERSON] взамін втраченого, але їй в цьому було відмовлено по причині смерті його власника та відсутності факту встановлення спадкоємця. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що втрата Сертифікату на право на земельну частку (пай) та неможливість отримання його спадкодавцем, який би підтверджував факт права на спірну земельну частку/пай/, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. У теперішній час права позивачів на спадщину за законом ніким не оспорені і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Славгородська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, немає. Відповідно до статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Так, право власності, яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини. Це право після її смерті перейшло в порядку спадкування за законом до її дітей та чоловіка: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], котрі прийняли спадщину фактичним проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але юридично не оформили своїх спадкових прав. Частки кожного із спадкоємців після смерті [PERSON] складають по 1/6 кожному. Право власності яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини не припинилося внаслідок його смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини. Це право після його смерті перейшло в порядку спадкування за законом до його дітей, позивачі по справі, котрі прийняли спадщину шляхом подачі нотаріусу заяв про прийняття спадщини. Таким чином, Позивачу [PERSON] частка у спадковому майні становить 2/3, Позивачу [PERSON] 1/3 частка, проте вони позбавлені можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом на вказані частки у земельних ділянках загальною площею 3,18 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу, тому їх право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Частки кожного із спадкоємців після смерті [PERSON] складають по 1/20 кожному, проте вони позбавлені можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом на вказані частки паю у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Родина» розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, у зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу, тому їх право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Відповідно до частини третьої статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі \~частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved