Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про встановлення факту належності їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ААІ № 454681, виданого 23.05.1997 року. В обґрунтування заяви вказувала, що під час оформлення договору дарування заявник не змогла реалізувати своє право власності, оскільки нотаріусом Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори відмовлено в оформленні договору з підстав наявності розбіжностей в написанні прізвища заявника у паспорті та свідоцтві про право на спадщину за заповітом. 15.04.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 28.05.2021 року ухвалою судді прийнято справу до провадження, відкрито провадження та призначено розгляд в порядку окремого провадження. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. 10.08.2021 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги просила задовольнити в повному обсязі. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 16.01.1998 року заявнику у справі [PERSON] , [INFO] Міським відділом № 2 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] . Відповідно до картки фізичної особи - платника податків Білоцерківською ОДПІ в Київській області [PERSON] присвоєно ідентифікаціний номер [NUMBER] . Згідно з наявною в матеріалах справи копією свідоцтва від 23.05.1997 року про право на спадщину за заповітом після [PERSON] , померлої [INFO] , зареєстрованого в реєстрі № 4-1728, посвідченою державним нотаріусом державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Базановою Т.В., прізвище спадкоємиці, яка отримала спадкове майно, вказано « [PERSON] ». Відповідно до реєстрового напису Білоцерківського міжміського бюро технічної інвентаризації, що міститься на звороті копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.05.1997 року, в реєстрову книгу внесено запис щодо реєстрації квартири [ADDRESS] за [PERSON] під № 92, реєстр № 10793. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.10.1996 року [PERSON] померла [INFO] . В матеріалах справи також містяться копії свідоцтв про смерть [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику [PERSON] з метою реалізації її прав власника та оформлення договору дарування квартири. Таким чином, оскільки заявник у справі [PERSON] та спадкоємець за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.05.1997 року [PERSON] є однією і тією ж самою особою, тому суд вважає за необхідне встановити юридичний факт належності особі правовстановлюючого документу, отже заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved