Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

у липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 49 192,32 грн., а також судових витрат. Свої вимоги мотивував тим, що 06.11.2018 року між ним та ФОП [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу світлотехнічного обладнання, відповідно до умов п. 1.1. якого продавець продає, а покупець купляє світлотехнічне обладнання (далі іменується товар). Номенклатура та кількість товару узгоджується сторонами в Додатках до цього Договору, що є його невід`ємною частиною. Згідно п. п. 2.2, 3.1, 3.2 Договору купівлі-продажу світлотехнічного обладнання від 06.11.2018 року, строки поставки, ціна товару, умови поставки та умови оплати передбачені Додатками до Договору. У відповідності до п. 1 додатку № 1 до Договору купівлі-продажу світлотехнічного обладнання від 06.11.2018 року продавець зобов`язався продати покупцю товари у кількості 3 одиниць на загальну суму 40 015,48 грн. Пунктом 3.1.1. додатку № 1 до Договору купівлі-продажу світлотехнічного обладнання від 06.11.2018 року передбачено зобов`язання покупця здійснити попередню оплату у розмірі 100,00% від суми даного додатку № 1, що складає 40 015,48 грн. Вказана сума була ним сплачена 06.11.2018 року. Відповідно до п. 4.1. додатку до Договору купівлі-продажу світлотехнічного обладнання від 06.11.2018 року строк поставки при умові дотримання п. 3.1.2. - 16.01.2019 року. Проте, товар не поставлений, а відповідач на його звернення не реагує, тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Зважаючи на поведінку відповідача просив суд стягнути з останнього 40 015,48 грн. передплати, неустойку відповідно до п. 5.3. договору в розмірі 6 963,48 грн., а також у відповідності до ст. 625 ЦК України інфляційні втрати у розмірі 1 667,36 грн. та 3% річних у розмірі 546,00 грн. Ухвалою від 23.07.2019 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 09.10.2019 року (а.с. 22-23). 09.10.2019 року справа не розглядалась, судовий розгляд відкладено на 12.12.2019 року (а.с. 28). 12.12.2019 року справа не розглядалась, судовий розгляд відкладено на 16.03.2020 року (а.с. 34). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Судом встановлено, що 06.11.2018 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу світлотехнічного обладнання, відповідно до умов п. 1.1. якого продавець продає, а покупець купляє світлотехнічне обладнання (далі іменується товар). Номенклатура та кількість товару узгоджується сторонами в Додатках до цього Договору, що є його невід`ємною частиною (а.с. 7-9). Згідно п. п. 2.2, 3.1, 3.2 Договору купівлі-продажу світлотехнічного обладнання від 06.11.2018 року, строки поставки, ціна товару, умови поставки та умови оплати передбачені Додатками до Договору. У відповідності до п. 1 додатку № 1 до Договору купівлі-продажу світлотехнічного обладнання від 06.11.2018 року продавець зобов`язався продати покупцю товари у кількості 3 одиниць на загальну суму 40 015,48 грн. Пунктом 3.1.1. додатку № 1 до Договору купівлі-продажу світлотехнічного обладнання від 06.11.2018 року передбачено зобов`язання покупця здійснити попередню оплату у розмірі 100,00% від суми даного додатку № 1, що складає 40 015,48 грн. Відповідно до п. 4.1. додатку до Договору купівлі-продажу світлотехнічного обладнання від 06.11.2018 року строк поставки при умові дотримання п. 3.1.2. - 16.01.2019 року. В якості передоплати позивачем 06.11.2018 року згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 317 було сплачено відповідачу 40 015,48 грн. (а.с. 10). Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини щодо поставки товару відповідно до договору купівлі-продажу. Умови договору відповідачем виконано не було, товар не доставлено. В зазначений строк відповідачем зобов`язання не виконані, грошові кошти не повернуто. Відповідно до п. 5.3 Договору при порушенні постачальником строку поставки обладнання покупцю, постачальник зобов`язаний сплатити покупцю за кожен день прострочення 0,1% від ціни обладнання, вказаної у відповідній специфікації договору. Частиною 3 ст. 693 ЦК України передбачено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 ЦК України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Таким чином, відповідач має сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 6 963,48 грн. (40 015,48 грн. * 0,1% * 174 дні). Таким чином, враховуючи вищевикладене та наявність між сторонами договірних відносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач свої зобов`язання порушив, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. При дослідженні наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено вірно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та стверджує порушення відповідачем обов`язків за договором. Вказане відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростовано. Договір недійсним в установленому законом порядку не визнаний. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що в судовому засіданні не було надано будь-яких доказів щодо спростування вищезазначених обставин, позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме: з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмір 768,40 грн. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно частин 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. 01.07.2019 року між адвокатом Алишевою Г.М. та [PERSON] укладено договір № 01/07-2019 про надання правової допомоги, на підставі якого виписаний ордер ДН 3 091902 (а.с. 26). Проте, в розпорядження суду не надано доказів отримання позивачем правничих послуг. Суду не надано ні договору, ні акту приймання - передачі наданих послуг за договором, ні розрахункових документів про оплату наданих послуг та їх розмір. Тому, вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає з огляду на їх недоведеність. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial