Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до КП «Теплоенерго» ДМР, в якому просить суд: - розгляд скарги від 31 січня 2018 року визнати протиправним, таким що порушує вимоги ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян», ст. 4,10 ЗУ «Про захист прав споживачів»; - інформацію у відповіді на скаргу №311 від 05 лютого 2018 року про відсутність підпитки систем опалювання визнати недостовірною, такою що є обманом споживачів; - визнати факт неякісного надання послуг по виробництву та поставці теплової енергії відповідачем, яка призвела до залиття квартири [ADDRESS] ; - стягнути з відповідача моральну шкоду, спричинену позивачу у зв`язку із порушенням його прав споживача, яке призвело до пошкодження його особистого майна у сумі 192101 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що у нього з відповідачем укладено договір про надання послуг по централізованому опаленню №03155 від 10 квітня 2013 року. В результаті безконтрольної підпитки системи опалення оператором котельні в морози нижче -10?С відбулося обмерзання зовнішньої стіни 5-ти поверхового будинку зі сторони двора з 5-го по 1-й поверхи через переповнення розширювального баку, встановленого на даху будинку. Зайва вода виливалась на дах та замерзала по найближчій водостічній трубі. На інших дев`яти водостічних трубах будинку обмерзання не було. З підвищенням температури повітря, при таненні льоду відбулося намокання зовнішньої стіни будинку з 5-го по 3-й поверх. Це призвело до залиття належної позивачу квартири на 4-му поверсі. В результаті затоплення було пошкоджено стелю, стіну та шпалери зовнішньої стіни квартири, тобто спричинено матеріальну шкоду належному позивачу майну. З цього приводу 31 січня 2018 року позивачем було подано до відповідача скаргу за вх. №785. Відповідачем, всупереч вимогам ЗУ «Про звернення громадян» у відповіді на скаргу [PERSON] №311 від 05 лютого 2018 року, виданої на руки 18 лютого 2018 року, зазначено, що в межах вказаного часу, тобто під час сильних морозів у січні 2018 року, підпитка систем опалення не проводилась. Також зазначено, що переливний трубопровід на 15 см. вище сигнального та виходить на дах. Позивач зазначає, що це підтверджує той факт, що при переливанні розширювального баку відбулося обмерзання стіни будинку, а вказана у відповіді інформація про відсутність підпитки є недостовірною, тобто обманом споживачів. Тому відповідачу було подано інформаційний запит за вх. №814 від 19 лютого. Відповідь на такий запит було надано лише на виконання рішення окружного суду. Позивач зазначає, що зміст такої відповіді підтвердив факт обману споживачів, оскільки відповідачем у відповіді було зазначено, що підпитка системи опалення проводилась 16 січня 208 року т а 25 січня 2018 року, у розмірі 1м3. Об`єм розширювального баку 200 л. (0,2 м3). Тобто об`єм підпитки в п`ять разів перевищує об`єм баку. На думку позивача, це свідчить про результат порушення якості наданої послуги по виробництву та поставці теплової енергії та права на належний розгляд скарги про порушення прав споживачів. Крім того, позивач вважає, що протиправними діями відповідача йому була нанесена моральна шкода, яку [PERSON] оцінює у 192101 грн. та просить суд стягнути на свою користь з КП «Теплоенерго» ДМР. Позивач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог. Також представником відповідача 10 вересня 2019 року було надано суду відзив на позовну заяву, в якому останні зазначив, що позовну заяву [PERSON] вважає необґрунтованою, оскільки позивачем у позовній заяві не доведено будь-якого факту порушення його прав відповідачем, звернення на які позивач посилається є розглянутими належним чином, а відповідь на поставлені питання надана заявнику. 25 вересня 2019 року до суду надійшла відповідь [PERSON] на відзив представника КП «Теплоенерго» ДМР, в якій останній заперечував проти обставин, викладених у відзиві. 07 жовтня 2019 року представником КП «Теплоенерго» ДМР було надано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що здійснення підпитки системи опалення будинку в межах вказаних значень не могло привести до витоку води на дах будинку та до залиття квартири позивача та враховуючи той факт, що відповідачем жодних протиправних дій у відношенні позивача не було вчинено, то підстави для настання наслідків у вигляді стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивача також не існує. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 10 ст. 10 ЦПК України, забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В даній справі судом встановлені такі факти та визначені відповідні до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 січня 1997 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, [PERSON] , [PERSON] та членам їх сім`ї [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6 на звороті). Між КП «Теплоенерго» та [PERSON] укладено договір про надання послуг по централізованому опаленню №03155 від 10 квітня 2013 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3-4). 31 січня 2018 року [PERSON] звернувся до КП «Теплоенерго» ДМР зі скаргою (яку зареєстровано за вх. № 785) в якій зазначив, що через порушення технологій, в результаті безконтрольної підпитки системи опалення в морози нижче -10?С відбулося обмерзання зовнішньої стіни будинку зі сторони двора через переповнення розширювального баку, встановленого на даху будинку. З підвищенням температури повітря, при таненні льоду відбулося намокання зовнішньої стіни будинку з 5-го по 3-й поверх. Це призвело до залиття квартир №36,40. В результаті затоплення було пошкоджено стелю, стіну та шпалери зовнішньої стіни квартир. Тому, у відповідності до п. 33-37 «Правил надання послуг», затверджених Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року просив здійснити заходи для усунення несправності інженерного обладнання та ліквідації завданої шкоди власникам квартир (а.с. 7). На зазначену скаргу КП «Теплоенерго» надано відповідь № 311 за підписом директора підприємства [PERSON], у якій за результатами розгляду звернення повідомлено, що котельня, що знаходиться у підвальному приміщенні житлового будинку [ADDRESS] технологічних порушень не має. Розширювальний бак розташований на даху житлового будинку має сигнальний та переливний трубопроводи. Сигнальний трубопровід виходить у приміщення котельні. Переливний трубопровід (на 15 см. вище за сигнального за технологічною схемою) виходить на дах. В межах вказаного часу підпитка не проводилась. До залиття квартир, розташованих на відстані 12 м. від розширювального баку КП «Теплоенерго» відношення не має (а.с. 7 на звороті). 19 лютого 2018 року [PERSON] було подано до КП «Теплоенерго» ДМР інформаційний запит (який було зареєстровано за вх. № 814), в якому останній на підставі п.п.1,2 п. 19 розділу «Права та обов`язки сторін» договору №03155 від 10 квітня 2013 року просив відповідача: повідомити про дату ремонту двигунів котельні в будинку [ADDRESS] у січні 2018 року та надати відомості журналу оператора котельні про дати підпитки системи опалення та об`ємах води, що використовується для цього за період з 14 січня 2018 року по 28 січня 2018 року (а.с. 8). 23 квітня 2019 року в.о. директора КП «Теплоенерго» Білан В.П . на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року надав [PERSON] відповідь на його інформаційний запит від 19 лютого 2018 року, вх. №81, в якій зазначив, що ремонти обладнання котельні у січні 2018 року не проводились. За даними журналу обліку підпитки води показники приладу обліку використаної води станом на 14 січня 2018 року складали 00869 кубічних метрів, а станом на 28 січня 2018 року значення показників приладу обліку води становило 00871 кубічний метр. Таким чином загальний обсяг води використаної для підпитки системи опалення за вказаний період складав 2 кубічних метри, про що міститься запис у вказаному журналі, де зазначено, що витрати води для підпитки системи опалення використані у період з 8 по 20 годину 16 січня 2018 року складали 1 кубічний метр, а також 1 кубічний метр у період з 20 по 8 годину 25 січня 2018 року (а.с. 8 на звороті). Як видно з вищенаведеного листування, спір між сторонами виник з приводу правомірності дій відповідача КП «Теплоенерго» при розгляду звернень [PERSON] з огляду на положення Закону України «Про звернення громадян». За таких умов слід визнати, що розгляд скарги відповідачем проведено із порушенням вимог ЗУ «Про звернення громадян», а відтак полягає визнанню протиправним. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Статтею 18 ЗУ «Про звернення громадян» передбачено права громадянина при розгляді заяви чи скарги: «Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.» Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам. Згідно ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Так, звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи, заявникам надані вичерпні відповіді. Дослідивши відповідь від 05 лютого 2018 року, надану відповідачем на скаргу позивача, суд дійшов висновку, що уповноваженими особами КП «Теплоенерго» ДМР не в повному обсязі були вирішені поставлені позивачем питання, не надані роз`яснення, з посиланнями на норми діючого законодавства, що свідчить про поверхневий характер розгляду скарги підприємством. Крім того, інформація щодо підпитки систем опалення, зазначена у цій відповіді, не відповідає фактичним обставинам. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України, однак він не є вичерпним. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Стосовно питання про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити настпуне. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (п. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на порушення відповідачем порядку розгляду скарги, а також на те, що надана відповідь не усуває його порушеного права споживача. Обов`язок відшкодувати моральну шкоду у випадку її заподіяння внаслідок неправомірних дій або рішень адміністративного органу при розгляді звернень громадян випливає з положень ст. 25 Закону України «Про звернення громадян», який є спеціальним і таким, що регулює правовідносини щодо порядку та строків розгляду звернень громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про звернення громадян» громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. В даному випадку вимога позивача про стягнення моральної шкоди не підлягає до задоволення, оскільки КП «Теплоенерго» надана відповідь на скаргу у встановлений законом строк, яка хоча і не в повній мірі відповідає ЗУ «Про звернення громадян», однак все ж таки вона була надана. Також слід вважати недоведеним факт страждань позивача через неповідомлення його про розгляд скарги, а тому достатньою сатисфакцією порушеного права [PERSON] є те, що дії відповідача підлягають визнанню судом протиправними та відповідача цим рішенням буде зобов`язано розглянути подану скаргу з дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян». Що стосується вимоги позивача про визнання факту неякісного надання послуг по виробництву та поставці теплової енергії відповідачем, яка призвела до залиття квартири [ADDRESS] , то слід дійти до висновку про можливість відмови у задоволенні такої вимоги, у зв`язку із тим, що позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження такого факту. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768грн. 40коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial