Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Шевченківського району міста Києва» (далі по тексту - відповідач, КП ШЕУ), за участю третьої особи: [PERSON] (далі по тексту - третя особа, [PERSON].) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 вересня 2015 року о 18 год. 30 хв. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] який керував екскаватором Борекс - 2201 № 10201 КС, що належить КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Шевченківського району міста Києва» та позивача, що керувала автомобілем марки «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак [NUMBER]. При цьому, згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП. В результаті даної ДТП автомобіль позивача зазнав механічні пошкодження та згідно Висновку автотоварознавчого дослідження № 69/15 від 02 жовтня 2015 року, проведеного експертом - [PERSON], вартість матеріальної шкоди завданого позивачу становить 156948,69 грн. 30.10.2015 року ПАТ СК «Галицька» перерахувала позивачу кошти у сумі 50000,00 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Так як сума страхового відшкодування не покриває вартість відновленого ремонту пошкодженого автомобіля позивача, а [PERSON] на момент ДТП, який керував екскаватором перебував у трудових відносинах з КП Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Шевченківського району міста Києва», а тому відповідач зобов'язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 106948,69 грн. На підставі зазначеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у загальному розмірі 106948,69 грн. Крім того, позивач зазначав, що внаслідок ДТП, окрім матеріальних збитків відповідач завдав позивачу ще й моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, оскільки у салоні автомобіля під час ДТП перебувала її неповнолітня дочка, яка отримала переляк. На тривалий час після ДТП позивачу та його близьким довелось користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні, багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, позивачу довелося відкласти, а від деяких з них вона взагалі змушена була відмовитись, що спричинило проблеми з роботою. Таким чином, позивач вважає, що з відповідача також слід стягнути і відшкодування моральної шкоди завданої позивачу, яку вона оцінює в розмірі 2000,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині відшкодування моральної шкоди заперечував. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третю особу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 02 вересня 2015 року о 18 год. 30 хв. [PERSON] керуючи транспортним засобом Екскаватор Борекс - 2201 № 10201, що належить КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Шевченківського району міста Києва», виїжджав із прилеглої дороги на головну, не врахував дорожньої обстановки перед початком руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду з транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року [PERSON] було визнано винним у вищезазначеній ДТП, а саме, у порушенні п. 10.1 Правил дорожнього руху, та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 6-7). В результаті ДТП автомобілю марки «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак [NUMBER], яким керував позивач на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 02.04.2011 року (а.с. 37), були завдані механічні пошкодження. Разом з тим, відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження № 69/15 від 02 жовтня 2015 року, проведеного експертом - [PERSON], вартість матеріальної шкоди завданого позивачу становить 156948,69 грн. (а.с. 17-21). 30.10.2015 року ПАТ СК «Галицька» перерахувала позивачу кошти у сумі 50000,00 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи зазначене, а також те що [PERSON] на момент ДТП, який керував екскаватором, перебував у трудових відносинах з КП Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Шевченківського району міста Києва», суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди у розмірі 106948,69 грн. (156948,69 грн. - 50000,00 грн. = 106948,69 грн.), є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог стосовно відшкодування моральної шкоди слід зазначити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 2000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Даючи юридичну оцінку доказам, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували заподіяння моральної шкоди саме відповідачем, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Шевченківського району міста Києва», за участю третьої особи: [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1069,48 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1194 ЦК України та

Outcome: partial