Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що 05 травня 2015 року померла її баба [PERSON], якій належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Полониця, 19 у с. Сошичне Камінь-Каширського району. Згідно заповіту, який залишила остання, спадкоємцем належного їй майна є вона. Спадкоємцем першої черги за законом є її тітка [PERSON], яка спадщину не прийняла. У шестимісячний строк вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та надвірні будівлі у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, а тому просить суд визнати за нею на це нерухоме майно право власності. Ухвалою суду від 07 грудня 2015 року до участі у справі залучено [PERSON], як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачки. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позові підстав і просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала і не заперечила щоб право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Полониця, 19 у с. Сошичне Камінь-Каширського району визнати за позивачкою. Окрім того пояснила, що спадщину у передбачений законом спосіб не прийняла. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності і визнання позову (а.с. 46). Заслухавши пояснення позивачки та відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно зі ст. 1216 цього Кодексу являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із змісту ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі статтями 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 05 травня 2015 року (а.с. 4). Останній на праві власності належав деревяний житловий будинок А-1, загальна площа будинку, згідно зі звітом про оцінку житлового будинку, виготовленого субєктом оціночної діяльності [PERSON] - 86 кв.м., та надвірні будівлі і споруди: сарай Б-1, убиральня В-1, огорожа 1-1, що знаходяться у с. Сошичне по вул. Полониця, 19, Камінь-Каширського району, Волинської області, побудовані у 1987 році, що стверджується витягом з погосподарської книги № 6 за 2011-2015 рік та довідками № № 2133, 2134 від 12 листопада 2015 року Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району (а.с. 6, 7, 8, 10-19, 41). Оскільки спірний житловий будинок з надвірними будівлями був збудований у сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, то він вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. Ще за життя [PERSON] склала заповіт, нотаріально посвідчений секретарем Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області [PERSON] 29 жовтня 2014 року та зареєстрований в реєстрі за № 34, яким спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами заповіла [PERSON] Даний заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 36). Відповідачка [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги за законом, на час відкриття спадщини постійно з [PERSON] не проживала і не звернулася протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а відтак спадщину не прийняла. 08 червня 2015 року [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], тобто у встановлений законом строк прийняла спадщину (а.с. 34), однак нотаріус, як вбачається з повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області № 691/02-14 від 12 листопада 2015 року, відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що належали [PERSON], оскільки позивачка не надала правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння та витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 5). Таких документів спадкодавець [PERSON] за життя не мала, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 48139928 від 23.11.2015 р. (а.с. 26), а тому позивачка [PERSON] позбавлена можливості оформити своє право власності на спірне нерухоме майно у нотаріальній конторі. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги, що відповідачка позов визнала і таке визнання позову не суперечить закону і не порушує права та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що за позивачкою [PERSON] належить визнати право власності на спірне нерухоме майно. За згодою позивачки суд не стягує з відповідачки судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved