Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

У липні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, у якому просив суд зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Києво-Святошинського районного суду від 12 травня 2020 року на користь відповідачки [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття на 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.05.2020 року (справа № 369/16138/19) було розірвано шлюб між ним, [PERSON] , та [PERSON] , а також з нього за рішенням суду було стягнуто на користь відповідача - [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Їхня спільна із відповідачкою дитина проживає разом із нею, що не заперечується відповідачкою. Він, як батько приймаю участь у вихованні та утриманні дитини. Із сином вони ходять на прогулянки , проводять час разом , відпочиваютьо, займаються різноманітними розвиваючими іграми відповідно його віку. По мірі своїх можливостей він купує для сина речі та іграшки. З грудня 2019 року ( коли у них фактично припинилися шлюбні відносини) і по теперішній час він сам виявляв ініціативу у наданні матеріальної допомоги сину, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення своєї дитини та регулярно сплачував аліменти надсилаючи кошти шляхом переказів на картку відповідачки [PERSON] та поштовими переказами для утримання сина, загалом з 18 грудня 2019 року по теперішній час ним було сплачено 22 600,00 грн. на користь Відповідачки . Проте на сьогоднішній день змінився його матеріальний та сімейний стан, а саме: 16 березня 2020 року він звільнився з роботи в зв`язку з відсутністю житла у м. Боярка, де проживав з колишньою дружиною та сином та відповідно не знайшовши іншого місця роботи має тимчасові нерегулярні підробітки і змушений був стати на облік як безробітний у Києво- Святошинському районному центрі зайнятості з 25 травня 2020 року. На даний час він не має постійного місця роботи та відповідно і відсутній стабільний дохід. 04 липня 2020 року він уклав шлюб з [PERSON] , актовий запис № 127 від 04.07.2020 року , який зареєстрований Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво- Святошинського району. [PERSON] його теперішня дружина - вагітна, відповідно непрацездатна, та чекає від нього дитину, що підтверджується довідкою, виданою Боярською жіночою консультацією за № 659 від 01.07.2020 року, тобто зараз на його утриманні знаходиться вагітна дружина та скоро народиться малюк, який теж потребуватиме матеріального забезпечення. Своє житло у нього відсутнє, відповідно тепер проживаю на житловій площі своєї дружини, разом з ними проживають і її неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які також потребують матеріальної підтримки. Враховуючи вищевикладене, стягнення аліментів у вигляді 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є у його ситуації неможливим. Він належним чином виконує свої батьківські обов`язки, сплачує аліменти на утримання сина, однак, на даний час у нього склались обставини, що унеможливлюють сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом. У випадку збільшення його заробітної плати, він не проти і збільшення розміру виплати аліментів. Тобто у даному випадку для отримання Відповідачкою щомісячного розміру аліментів є доцільним змінити розмір аліментів із 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частини від заробітку (доходу), на утримання спільного із Відповідачкою сина. Зважаючи на вищевикладене позивач вважає, що за рішенням суду повинно бути зменшено розмір аліментів шляхом зменшення частки від заробітку (доходу), при стягненні аліментів. 31.07.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Дубас Т.В. Ухвалою суду від 19.08.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. 26.10.2020 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому [PERSON] просить суд відмовити позивачу в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів, на підтвердження обставин щодо погіршення його матеріального становища. Зменшення розміру аліментів поставить в скрутне становище відповідача та спільного з відповідачем малолітнього сина, той розмір аліментів, який просить встановити позивач не забезпечить гармонійного розвитку дитини. 18.11.2020 року до суду позивачем було подано відповідь на відзив. В своїй відповіді зазначає, що знаходиться в скрутному матеріальному становищі, оскільки на його утриманні знаходиться дружина, яка наданий час від нього чекає дитину та двоє дітей його теперішньої дружини, які потребують постійної допомоги. З урахуванням викладеного просить задовольнити свої позовні вимоги. 17.02. 2021 року від позивача на адресу суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до яких просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] визначеним за рішенням Києво-Святошинський районним судом Київської області від 12.05.2020 р. по справі № 369/16138/19, у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а саме зменшити до 1/7 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Заява про збільшення розміру аліментів обґрунтована тим, що організація, де працював позивач, ліквідувалось і наразі позивач є безробітною, особою, у зв`язку із тим, що дохід зменшився [PERSON] не зміг інвестувати кошти в розвиток підприємницької діяльності і вимушений був припинити діяльність. Матеріальне становище зменшилось до критичного стану. Наразі позивач став на облік, як безробітний. Грошей критично не вистачає, і [PERSON] шукає постійний заробіток, але у кризу в період карантину важко із пошуком роботи. Зазначає, що підтверджую той факт, що в родині позивача народилась дитина, тому фактично матеріально становище позивача з моменту подачі позову ще більше погіршилось, а тому позивач вирішив змінити позовні вимогу та просив суд зменшити розмір аліментів. 18.05. 2021 року на адресу суду від відповідача надійшли письмові пояснення з приводу заяви про збільшення розміру позовних вимог, у якій вона просила судв задоволенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що достовірних доказів погіршення матеріального стану та здоров`я з моменту прийняття Києво-Святошинським районним судом Київської області рішення про стягнення аліментів позивачем не надано. Зокрема, не надано документальних підтверджень, стосовно того, що позивач щомісяця несе витрати на утримання другої дитини, і в яких розмірах, оскільки сина відповідача позивач фінансово не забезпечує. У судовому засіданні позивач та його представник позов, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримали у повному обсязі, просили суд його задовольнити, Відповідачка та її представник проти задоволення позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 листопада 2016 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 589, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2020 року. Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2020 року стягнуто з [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , ІПН: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , ІПН: [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частин 1,2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Обґрунтовуючи позов в частині зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що в нього змінився матеріальний стан. Як вбачається з матеріалів справи, що 04 липня 2020 року позивач [PERSON] , уклав шлюб з [PERSON] , актовий запис №127 від 04.07.2020 року, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво- Святошинського району , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . [INFO] у позивача та його дружини [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 листопада 2020 року, яке видано виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво- Святошинського району, Київської області. Крім того, як вбачається з копії трудової книжки позивач [PERSON] , [INFO] звільнився за власним бажанням з ПП «ВОВ 15», з посади охоронника. Проте, як вбачається з довідки, яка видана ГФ «Департамент охорони Крюківщина» похивач працює на посаді - члена громадського формування з охорони громадського порядку державного кордону з 01 вересня 2020 року і до теперішнього часу. Як вбачається з виписки Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка складено 23.10. 2020 року позивач є фізичною особою-підприємцем. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (правовий висновок, висловлений Верховним Судом України у справі № 6-143цс13 від 5 лютого 2014 року). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача щодо зміни його матеріального становища та вважає, що зазначені позивачем обставини є підставою для зменшення розміру аліментів у розумінні вимог ст. 192 СК України. Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», були внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розмірі аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір не повинен бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вимог ст. 192 СК України стягнення аліментів у зміненому розмірі мають проводитися від дня набрання чинності рішення суду, а не від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням матеріального становища сторін, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, визначених рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.05.2020 на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , з 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на 1/4 частини від заробітку (доходу) батька дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цього рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Виходячи з цих обставин, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Outcome: partial