Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

У листопаді 2011 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору №014/2548/73/51991 від 31.01.2007 р. укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 42500,00 доларів США, строком до 31.01.2014 р. та сплатою 13,5% річних. 23.04.2010 р. між сторонами була укладена додаткова угода, відповідно до умов якої сторони збільшили строк надання кредиту до 01.03.2016 р. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.07.2012 р. позовні вимоги позивача задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 111067,59 грн. заборгованості та 1230,68 грн. судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.04.2013 р. відмовлено в задоволенні апеляційної скарги [PERSON] , вказане рішення суду залишено без змін. Однак, після винесення рішення суду, відповідач продовжував не виконувати умови договору щодо сплати відсотків, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 21.07.2013 р. по 10.10.2017 р. в розмірі 10513,39 доларів США, які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Крім того, за прострочення виконання рішення суду від 31.07.2012 р. позивач просить, відповідно до ст. 625 ЦК України, стягнути з відповідача 3% річних за період з 16.04.2013 р. по 10.10.2017 р.: за прострочення сплати кредиту у розмірі 13497,66 грн., за прострочення сплати відсотків - 903,60 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в уточненій редакції підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі; відповідач та його представник в судове засідання не з`явились. про дату, час та місце розгляду були повідомлені належним чином, з письмовими заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у їх відсутність до суду не звертались. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 31.01.2007 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/2548/73/51991, відповідно до умов якого отримав кредит у розмірі 42500,00 доларів США, строком до 31.01.2014 р. та сплатою 13,5% річних. 23.04.2010 р. між сторонами була укладена додаткова угода, відповідно до умов якої сторони збільшили строк надання кредиту до 01.03.2016 р. У відповідності до ч.1, ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до cт. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У зв`язку з не належним виконанням взятих на себе зобов`язань перед банком, останній звернувся до Дарницького районного суду м. Києва, яким 31.07.2012 р. винесено рішення та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 111067,59 грн. заборгованості станом на 01.08.2011 р. в розмірі 13933,61 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 111067,59 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 12577,45 доларів США (еквівалент по курсу НБУ 100257,37 грн.) та заборгованості по відсоткам 842,00 доларів США (еквівалент по курсу НБУ 67,75 грн.), пеню 4098,47 грн. та 1230,68 грн. судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.04.2013 р. відмовлено в задоволенні апеляційної скарги [PERSON] , вказане рішення суду залишено без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з постанови Верховного суду України від 25.05.2016 р. у справі №6-157цс16, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке на виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до п. 3.3. кредитного договору, сторони встановили, що обчислення сторону надання кредиту, нарахування відсотків до договору здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом. При цьому, відсотки за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Як визначено у п. 8.1. кредитного договору, останній набуває чинності з часу надання позичальнику кредитних коштів та діє до повного погашення кредитної заборгованості (суми кредиту, відсотків за користування, штрафі та пені). В судовому засідання з`ясовано, що відповідач після винесення вказаного рішення, продовжує не виконувати його умови, у зв`язку з чим, згідно наданого позивачем розрахунку, за ним рахується заборгованість по сплаті відсотків за період з 02.08.2011 р. по 10.10.2017 р. в розмірі 10513,39 доларів США. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку, за прострочення виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31.07.2012 р. по сплаті кредиту та процентів за кредитом за період з 16.04.2013 р. по 10.10.2017 р. складає: за прострочення сплати кредиту у розмірі 13497,66 грн., за прострочення сплати відсотків - 903,60 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦПК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 6 Додаткової угоди №2 від 23.04.2010 р. до кредитного договору, сторони домовились, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю 70 років. Відповідно до п. 8 зазначеної угоди, дана додаткова угода є невід`ємною частиною кредитного договору і відповідні положення кредитного договору застосовуються з урахуванням змін умов кредитування, внесених цією додатковою угодою. Аналізуючи наведене вище, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача 10513,39 доларів США в рахунок стягнення заборгованість по сплаті відсотків за період з 02.08.2011 р. по 10.10.2017 р.; 13497,66 грн - 3% річних за прострочення сплати кредиту у період з 16.04.2013 р. по 10.10.2017 р. та 903,60 грн. - 3% річних за прострочення сплати відсотків по кредиту у період з 16.04.2013 р. по 10.10.2017 р. Крім того, згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 8728 грн. 27 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved