Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.06.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 006-28007-130611(далі - договір), відповідно до умов якого, позивач відкриває відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України та встановив ліміт кредитної лінії на рахунку у розмірі 4800 грн.. Станом на 12.06.2015 року відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконує, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 5534,92 грн., яка складається з: тіло кредиту - 5534,92 грн., прострочене тіло кредиту - 0,00 грн., заборгованість за відсотками - 0,00 грн., заборгованість за комісіями - 0,00 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити і розглядати справу без його участі та проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у зв`язку з закінченням позовної давності. До матеріалів справи додано заперечення. Повно та всебічно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У судовому засіданні було встановлено, що 13 червня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 006-28007-130611 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, згідно умов якого, банк відкриває клієнту поточний рахунок з використаням платіжної картки [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Відповідно до п. 1.3 договору, банк надає клієнту кредит шляхом відкриття клієнту відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100000 грн. та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4800,00 грн. Згідно п. 2.3 договору, клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Пунктом 3.6 договору передбачено, що клієнт картки зобов`язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов`язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у тарифах. Обов`язковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу омп можуть включатися інші платежі. Відповідно до п. 3.7 договору, у разі порушення клієнтом строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом, процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом, а також інших платежів, що є складовими ОМП, клієнт сплачує банку пеню в розмірі, в строки та порядку, які визначені правилами та тарифами. Згідно п. 3.8 договору, при надходженні на рахунок коштівпогашення існуючої заборгованості відбувається у наступній послідовності: в першу чергу погашається прострочена заборгованість за цим договором, а потім поточна. Послідовність погашення існуючої заборгованості визначається банком самостійно, та сторони встановлюють, що зміна черговості погашення заборгованості клієнта за рахунок коштів, які надійшли на рахунок не являється зміною умов цього договору, у зв`язку з чим, такі дії банку не потребують двохстороннього погодження. Пунктом 1.5 договору передбачено, що кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернулася до суду з заявою про застосування строків позовної давності, у якій зазначено, що останній платіж був зроблений нею 08.02.2012 року, а за кредитним договором сальдо простроченої заборгованості виникло 09.02.2012 року, тобто з цього дня розпочався перебіг позовної давності щодо вимог позивача, який закінчився 09.02.2015 року. Позовна заява подана у липні 2015 року, тобто пізніше моменту закінчення позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Проте, позивачем на підтвердження того, що останній платіж був зроблений нею 08.02.2012 року доказів не надано, а тому суд відмовляє у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності. Згідно із розрахунком заборгованості, заборгованість відповідача станом на 12.06.2015 року за кредитним договором № 006-28007-130611 становить 5534,92 грн., яка складається з: тіло кредиту - 5534,92 грн., прострочене тіло кредиту - 0,00 грн., заборгованість за відсотками - 0,00 грн., заборгованість за комісіями - 0,00 грн. Згідно вищезазначеного розрахунку, останній платіж відповідачем зроблено 03.12.2012 року, позовну заяву подано до суду 07.07.2015 року, тобто, в межах строку позовної давності. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, відкривши відповідачу картковий рахунок та встановивши ліміт кредитної лінії, а відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг за кредитною лінією в розмірі 5534,92 грн.. Частиною 1 п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved