Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

У квітні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкою, в якому просив зобов`язати [PERSON] знести самочинно збудовану огорожу на ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , є власником земельної ділянки № [NUMBER] кадастровий номер 3222481601:01:051:5007, площею 0,1222 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Власником сусідньої земельної ділянки № [NUMBER] кадастровий номер 3222481601:01:051:036, що розташована за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , який протягом періоду з 2001 по 2017 роки збудував капітальний паркан (огорожу) зі сторони ділянки позивача. Позивач зазначає, що будівництво паркана відповідач здійснював самочинно, без погодження з ним, крім того на зауваження стосовно дотримання встановлених меж земельних ділянок, відповідач зухвало стверджував, що відступив в сторону своєї ділянки на один метр. Відповідач збудував свою огорожу з відступом від меж на 0,54 м з боку [ADDRESS] та з тильної частини 0,36 м. 11.04.2017 року НВФ «Азімут груп» відповідно до рішення Гатненської сільської ради перенесла межі земельної ділянки в натурі (на місцевість), згідно абрису земельної ділянки підтверджена вищезазначена різниця між фактом та базою Держкадастру. 27 січня 2021 року Шостим апеляційним адміністративним судом розглянуто справу №640/13820/19/7490/2021 за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до [PERSON] , третя особа [PERSON] та зобов`язано відповідача знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт будівництва, а саме господарський блок літ. «Б», що розташований по [ADDRESS] . Позивач вказує, що багаторазові звернення до відповідача про звільнення земельної ділянки від встановленої ним огорожі, залишені останнім без уваги, встановлена відповідачем огорожа створює перешкоди у користуванні та володінні земельною ділянкою, що стало підставою для звернення до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 12.04.2021 р., зазначена справа передана в провадження судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.04.2021 року, відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкою. 17.08.2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В поданому відзиві зазначив, що згідно Акту про перенесення в натурі меж земельної ділянки від «Азимут групп», кадастрова лінія межі перетинається з фактичною лінією межі на 36 см заходить в глибині його ділянки. 27.08.2021 року від позивача надійшли заперечення на відзив, відповідно яких позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 27.08.2021 року закрито підготовче провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкою, призначено розгляд справи по суті на 27.09.2021 року. У судовому засіданні 27.09.2021 року позивач підтримав задоволення позову у повному обсязі, відповідач заперечив проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1222 га з кадастровим номером 3222481601:01:051:5007 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія та номер: ІІІ-КВ № 107825 виданий 24.07.1998 р. Відповідач [PERSON] є власником сусідньої земельної ділянки № [NUMBER] кадастровий номер 3222481601:01:051:036, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту про перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки [PERSON] від 11 квітня 2017 року, виконаного ТОВ «НВФ «Азимут груп», перенесені в натуру (на місцевість) межі земельної ділянки загальною площею 0,1222 га наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] як власник земельної ділянки, яка межує із земельною ділянкою та перебуває у користуванні відповідачазвернувся на підставі ст. 391 ЦК України з вимогами про усунення порушення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення самочинно збудованої огорожі н земельній ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Судом також з`ясовано, що позивач, як на підставу своїх позовних вимог посилавсь на акт обстеження земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] . З наявної в матеріалах справи копії акту обстеження земельної ділянки гр. [PERSON] вбачається, що земельна ділянка гр. [PERSON] знаходиться в [ADDRESS] , та межує з земельною ділянкою громадянина [PERSON] , [ADDRESS] . На земельній ділянці громадянина [PERSON] побудовано господарській блок, літера « Б» з порушенням межі із сусідом громадянином [PERSON] 02.06.2009 року, архітектором Гатненської сільської ради, перевіркою на місці було установлено факт самовільного будівництва двоповерхового, господарського блоку громадянином [PERSON] (попередження 925/38 від 02.06.2009р). 11.04.2017 року Науково виробнича фірма «АЗИМУТ ГРУП» відповідно до рішення Гатненської сільської ради, перенесла межі земельної ділянки гр. [PERSON] в натуру (на місцевість) кадастровий номер 3222481601:01:051:5007. Згідно абрису земельної ділянки гр. [PERSON] , вказана різниця між фактом та базою Держгеокадастру, яка з боку [ADDRESS] дорівнює - 0,54 м, а з тильної частини - 0,36 м. Судом також встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 640/13820/19 від 27.01.2021 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.10.2020 року скасовано. Зобов`язано [PERSON] знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт будівництва, що знаходиться по [ADDRESS] , а саме - господарський блок літ. «Б». У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності особи може бути захищено лише у випадку його існування та у разі його порушення, оспорювання чи невизнання. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення (негаторний позов). При цьому, власник, за правилами цієї статті, може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Підставою для подання такого позову є вчинення третьою особою перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідачів у створенні позивачу перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 17.04.2019 р. року у справі № 523/4591/16-ц та від 16.02.2021 р. у справі №127/33179/19. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем чиняться перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Більш того, факт порушеного права позивача міг бути встановлений при умові наявності висновку експерта. Суд не володіє спеціальними знання для встановлення вказаних обставин, а позивачем не було заявлено клопотання про призначення та проведення судової земельної експертизи. Акт обстеження земельної ділянки позивача від 21.11.2018 року, де зазначено, що на земельній ділянці громадянина [PERSON] побудовано господарській блок , літера « Б» з порушенням межі із сусідом громадянином [PERSON] суд оцінює критично, оскільки складений особами, що не володіють необхідними спеціальними знаннями. При цьому, судом враховано що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 640/13820/19 від 27.01.2021 року рішення зобов`язано [PERSON] знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт будівництва, що знаходиться по [ADDRESS] , а саме - господарський блок літ. «Б». Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилається, підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, суд не вбачає.

Outcome: dismissed