Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила припинити її право спільної часткової власності на 43/400 частини [ADDRESS]; стягнути з інших співвласників будинку [PERSON] та [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію вартості зазначеної частки будинку в розмірі 49 000 грн. В судовому засіданні 24 жовтня 2018 року позивач уточнила позовні вимоги та остаточно просить припинити її право спільної часткової власності на 43/400 частини [ADDRESS], визнавши право власності на вказану частину будинку за іншим співвласником будинку - [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію вартості 43/400 частини будинку в розмірі 26 000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник уточнені позовні вимоги визнали. [PERSON] не заперечує щодо сплатити нею 26 000 грн. [PERSON] у рахунок грошової компенсації вартості 43/400 частин спірного будинку, припинення права власності позивача на вказану частину будинку та визнання за [PERSON] права власності на 43/400 частин спірного будинку. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнала та не заперечила, щодо припинення права власності позивача на 43/400 частини будинку; стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача грошової компенсації вартості 43/400 частини будинку та визнання за [PERSON] права власності на вказану частину будинку. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 12 вересня 1981 року по 30 жовтня 2001 року (а.с. 12). У період перебування у шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. У період перебування у шлюбі, 1 вересня 1989 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу з [PERSON], відповідно до умов якого [PERSON] придбав у [PERSON] 43/100 частин [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель. 19 травня 2006 року [PERSON] зареєстрував шлюб з позивачкою [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Оскільки [PERSON] прибав 43/100 частин житлового будинку в період шлюбу з [PERSON], то 43/100 частин будинку є спільною сумісною власністю подружжя, а тому померлому [PERSON] та [PERSON] належить по 43/200 частини будинку за кожним. 14 березня та 4 вересня 2017 року дружина [PERSON] та дочка [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 7 грудня 2017 року позов [PERSON] задоволено; визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] 43/100 частини вищевказаного житлового будинку; визнано за [PERSON] право власності на 43/200 частини будинку (а.с. 12). 8 червня 2018 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] в розмірі 43/400 частин спірного будинку (а.с. 7). Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. За змістом частин першої та третьої статті 367 ЦК України поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов'язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Згідно із частинами першою-третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частини першої статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі. Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року № 7 судам роз'яснено, що при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні позивач та відповідачі у справі визнали, що належну позивачу на праві спільної часткової власності 43/400 частини спірного будинку (будинок складається із двох кімнат та перебуває у спільній власності трьох осіб) неможливо виділити в натурі з обладнанням самостійного виходу (квартири). Сторони у справі визнали, що вартість належної позивачу на праві власності 43/400 частини спірного будинку становить 26 000 грн. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] уточнені позовні вимоги [PERSON] визнали та не заперечили щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості 43/400 частини будинку в розмірі 26 000 грн.; припинення права спільної часткової власності [PERSON] на 43/400 частини будинку та визнання за [PERSON] права власності на вказану частину будинку. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим, підтверджуються належними доказами, визнається відповідачами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved