Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-22 00:00:00

у квітні 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» через свого представника - Волчек Н.М. звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просило стягнути з відповідача кошти у розмірі 49 805,12 грн. та судовий збір в розмірі 2 102,00 грн. Ухвалою від 06.04.2020 року відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 17.08.2020 року (а.с. 76-77). Ухвалою від 17.08.2020 року розгляд справи відкладено на 20.01.2021 року (а.с. 81). Ухвалою від 20.01.2021 року розгляд справи відкладено на 14.05.2021 року (а.с. 83). Ухвалою від 14.05.2021 року розгляд справи відкладено на 23.08.2021 року (а.с. 85). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Позивач подав до заяву те, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 20.06.2019 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» здійснено державну реєстрацію зміни свого найменування на ПрАТ «СК «АРКС» (а.с. 64-70). 06.06.2018 року між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 162484а8к3, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб BMW д.р.н. [NUMBER] (а.с. 45-53). Згідно заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку по договору ОСЦПВВНТЗ, 17.07.2018 року відбувся страховий випадок за участю автомобіля BMW д.р.н. [NUMBER] , який був застрахований в ПрАТ «СК «АРКС», та автомобіля Toyota д.р.н. [NUMBER] (а.с. 28-30). Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки 17.07.2018 року останній о 13 год. 30 хв., керуючи автомобілем Toyota д.р.н. [NUMBER] , при виїзді з вул. Старонаводницької на бул. Дружби Народів порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, а саме: не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем BMW д.р.н. [NUMBER] (водій [PERSON] ), що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, та провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 15). Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Вказані фактичні обставини справи не оспорені стороною відповідача. Згідно звіту № 241 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 24.07.2018 року, складеного оцінювачем [PERSON] , вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу BMW д.р.н. [NUMBER] внаслідок його пошкодження за станом на дату оцінки, становить 64 459,23 грн. з ПДВ на запасні частини (а.с. 31-42). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, страхового акту № АХА2397903 від 03.08.2018 року, страхового акту «Про прмяе врегулювання збитку» № АХА2397904 від 03.08.2018 року, страхового акту № АХА2410576 від 21.09.2018 року та умов Договору страхування № 162484а8к3 від 06.06.2018 року, розмір страхового відшкодування склав 113 264,35 грн., яке у вказаному розмірі ПрАТ «АРКС» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на рахунок СТО згідно платіжного доручення № 481773 від 06.08.2018 року, № 481870 від 06.08.2018 року, № 498378 від 24.09.2018 року (а.с. 12-14, 16-27). Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду заподіяну життю, здоров`ю майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Toyota д.р.н. [NUMBER] була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на страхову суму 100 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн. в АТ «ПРОСТО-Страхування» поліс № АК/8315284 (а.с. 55). Судом встановлено, що сума збитків, які не відшкодовано ПрАТ «АРКС» на дату подання позову становить 49 805,12 грн. (113 264,35 грн. - 63 459,23 грн. (сплачені АТ «ПРОСТО-Страхування»). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з претензією про добровільну сплату вказаної суми, проте, з боку останнього остання проігнорована (а.с. 9-11). Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору ( ст. 979 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до ПрАТ «СК «АРКС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на підставі ст. 993 ЦК України. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як передбачено ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правові підстави права позивача щодо вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування ґрунтуються на законі і повністю є доведеними та вмотивованими. Таким чином, з врахуванням наведеного, позивач у повному обсязі довів свої позовні вимоги, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 49 805,12 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. (а.с. 8), а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved