Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення позовних вимог, просив вселити його у квартиру №\~230, розташовану у житловому будинку №\~23-Б по вулиці Черняховського у місті Бровари Київської області, та зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкоди у користуванні цією квартирою. В обґрунтування позову зазначав, що з 18 жовтня 1986 року він перебуває у шлюбі із відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. У 1994 році, працюючи на Броварському алюмінієвому заводі, він отримав на сімю трикімнатну квартиру, загальною площею 78,2 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS], у якій зареєстровані він, дружина та двоє їхніх синів. Дана квартира приватизована ними в рівних частках на чотирьох осіб. У 2014 році захворіла його (позивача) мати [PERSON], яка проживає у [INFO]. Оскільки його мати похилого віку, проживає в селі одна, він змушений був поїхати та доглядати за нею. Коли повернувся, відкрити двері квартири він не зміг, так як замки у дверях були замінені, у квартиру його ніхто не впустив. Зателефонувавши дружині [PERSON], щоб дізнатися, чому він не може потрапити до квартири, відповідач повідомила його, що впускати його до квартири не збирається. У квітні 2015 року він звернувся із заявою до Броварського МВ ГУ\~МВС України, під час виїзду дільничного інспектора до належної йому квартири, двері ніхто не відчинив. Відповідач на телефонні дзвінки не відповідала, добровільно впустити його до квартири, де залишилися його речі, та визначитися із порядком користування квартирою вона не бажає, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, дали аналогічні пояснення, просили суд позовні вимоги задовольнити повністю. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечували. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду теж не надходила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 грудня 1998 року Фондом комунального майна Броварського міськвиконкому, трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 78,2 м2, житловою площею 42,8 м2, на праві спільної сумісної власності належить чотирьом особам: позивачу [PERSON], відповідачу [PERSON] та двом їхнім синам: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Частки співвласників у квартирі не визначені. Згідно із технічною характеристикою дана квартира складається із трьох житлових кімнат площею 15,2 м2, 10,2 м2 і 17,4 м2, кухні площею 9,1 м2, санвузла площею 1,0 м2, ванної кімнати площею 2,7 м2, коридору площею 11,5 м2, веранди площею 7,4 м2 та двох лоджій площею 1,8 та1,9 м2. Із довідки №\~03-16/278 від 16 вересня 2015 року, виданої Бакаївською сільською радою Ічнянського району Чернігівської області, вбачається, що позивач [PERSON] з 01 квітня 2014 року проживає без реєстрації у селі Бакаївка Ічнянського району Чернігівської області по вулиці Шевченка, буд.\~10, здійснює догляд за своєю матірю [PERSON], [INFO]. У ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом положень ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У ч. ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За змістом норми ч. 1 ст. 383 ЦК України в ласник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Враховуючи викладене, належність вказаної вище квартири на праві спільної сумісної власності чотирьом особам, позивач [PERSON] має право на користування 10,7 м2 житлової площі даної квартири. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Із висновку старшого дільничного інспектора міліції Броварського МВ ГУ\~МВС України [PERSON] по заяві позивача від 08 квітня 2015 року видно, що 01 квітня 2015 року надійшла заява [PERSON] про те, що дружина [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні квартирою №\~230 у будинку №\~23-Б по вулиці Черняховського у місті Бровари Київської області та до квартири його не впускає. Вселити [PERSON] до квартири не вдалося, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. Опитати [PERSON] не представилось можливим. Виходячи з відсутності кримінального правопорушення та наявності між сторонами цивільно-правових відносин, позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи право позивача [PERSON] на користування належною на праві спільної сумісної власності зазначеною квартирою, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved