overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-05 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій посилається на те, що з 19.08.2000 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що припинили шлюбні відносини у зв`язку з суперечками на побутовому грунті, які привели до розпаду сім`ї. Спору про майно між нею і відповідачем не має. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить після розірвання шлюбу змінити прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивачка в судове засідання не з`явилася , письмово повідомила, що просить задовольнити її позовні вимоги та розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, пояснив що згоден на розірвання шлюбу, тому що з позивачкою вони різні люди. Він не заперечує щоб неповнолітня донька після розірвання шлюбу залишилась проживати з матір`ю, буде надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Спору про майно між ними немає. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 19 серпня 2000 року. Шлюб у них перший , зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Баглійського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області , актовий запис №180 Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. на утримання якої з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти. Відповідач підтвердив, що з квітня 2019 року вони не підтримують шлюбні відносини і проживають окремо. Суд надавав їм строк для примирення, але вони не бажають зберігати сім`ю. Не заперечує, щоб неповнолітня донька після розірвання шлюбу залишилась проживати з матір`ю. Спору про майно між ними немає. Витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору 768,40 грн., просить покласти на позивачку, тому що вона їх сплатила при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Арсеналець-19» про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку 3-и кімнатної квартири [ADDRESS] . У позовній заяві однією із вимог позивачем ставиться питання про зменшення розміру судового збору. Згідно ч.1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Частина 3 ст. 136 ЦПК України дає можливість суду з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, які пов`язані з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. З аналізу ст. 136 ЦПК України вбачається, що внаслідок незадовільного майнового стану сторони суд може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, які пов`язані з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Ця норма стосується лише витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України належать витрати: -на професійну правову допомогу; -пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; -пов`язані з витребуванням доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; -пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. При цьому, до судового збору дана стаття не застосовується, тому звільнити від сплати судового збору або зменшити його розмір суд не може. У відповідності до Закону України «Про судовий збір» від 04.08.2011 року визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Закон України «Про судовий збір» не містить пільг щодо сплати судового збору для пенсіонерів за віком. Згідно ч.2 ст. 4 цього Закону ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою складає 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За ст. 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади. З огляду на зазначене, враховуючи обґрунтування заяви, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 19 грудня 2015 року, від даного шлюбу у них є одна малолітня дитина. Спільне життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо з осені 2018 року. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, а тому і звернулася з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області 19 грудня 2015 року за актовим записом № 194, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Сім`я розпалася, намірів на відновлення сімейних стосунків сторони не мають. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову йому зрозумілі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 22 вересня 2017 року у Вознесенському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №230. Мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини не склалися та з початку 2019 року припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім`ї. Спір щодо поділу спільного майна подружжя відсутній. В зв`язку з цим позивач вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на примирення не згодна. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав повністю, на примирення не згодний. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому, судом встановлено, що 22 вересня 2017 року у Вознесенському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №230. Мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких\~обставин,\~враховуючи відносини\~між позивачем\~та відповідачем,\~відсутність у\~них бажання\~досягти примирення,\~суд вважає,\~що подальше\~сумісне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечило б\~їх інтересам,\~що мають\~істотне значення,\~і шлюб\~між сторонами,\~відповідно до\~вимог ч.\~3\~ст.\~105,\~ст.\~112Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

У квітні\~2019\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про розірвання\~шлюбув якому вказувала, що 27 вересня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №224. Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини не склалися та припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім`ї. В зв`язку з цим позивач вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що спори щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя відсутні. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги визнав повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому, судом встановлено, що 27 вересня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №224. Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких\~обставин,\~враховуючи відносини\~між позивачем\~та відповідачем,\~відсутність у\~них бажання\~досягти примирення,\~суд вважає,\~що подальше\~сумісне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечило б\~їх інтересам,\~що мають\~істотне значення,\~і шлюб\~між сторонами,\~відповідно до\~вимог ч.\~3\~ст.\~105,\~ст.\~112Сімейного кодексу України має бути розірвано. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що з 2000 року вона перебуває у не зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Так як дитина знаходиться на утриманні позивача і батько матеріальної допомоги на її утримання не надає, позивач прохала стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у відкрите судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, прохала його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, просив задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступних висновків. Як було встановлено в судовому засіданні, з 2000 року сторони перебувають у не зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки Козіївської сільської ради № 662 від 24.04.2019 року, [PERSON] зареєстрована та проживає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як передбачає ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. В силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд, враховуючи вищезазначені норми закону, приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, те, що стягнень за іншими виконавчими листами він не має, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина. На думку суду, аліменти в такому розмірі достатні для забезпечення мінімальних потреб дитини та не будуть ставити у скрутне становище платника аліментів. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того, позивач, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв`язку з чим просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Від представника позивача адвоката Ольшанської О.Б. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду через оголошення на сайті «Судова влада», в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини неявки. 02.10.2019 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 травня 2018 року. (а.с.5) Шлюб між ними не розірвано Від даного шлюбу [INFO] року у сторін [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] (а.с.7). Відповідач не надає допомоги на утримання сина. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що відповідач по справі фактично не надає допомоги на утримання дитини, суд вважає за можливе стягнення аліментів в розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення позивачем з даним позовом і до досягнення повноліття дитиною. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просила суд розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 вересня 1993 року. У обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що вона перебуває в шлюбі з [PERSON], зареєстрованим 18 вересня 1993 рокуТроїцькою сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис F 8. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені з жовтня 2018 року у зв'язку з втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сім'ї є неможливим та просто недоцільним. Позивач у судове засідання не зFявилася, надала суду заяву, просила розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зFявився, надав суду заяву, просив розглянути справу за його відсутністю, у задоволенні позову не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 18 вересня 1993 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Троїцькою сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис F 8. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовFязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ладижинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що [INFO] помер її дядько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим [INFO] Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №73. Після смерті дядька залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки і гаража, які розташовані в [ADDRESS] . У 2018 році після смерті [PERSON] вона успадкувала частину майна померлого [PERSON] , а саме квартиру та частину будинку. До дня смерті дядько проживав постійно у місті Ладижин Вінницької області, а тому згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є Тростянецький нотаріальний округ. Після смерті [PERSON] спадкоємцем до його майна за законом є вона - його племінниця, про що свідчить лист завідувача Другої Тростянецької державної нотаріальної контори. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. На підставі наведеного та

Outcome: partial