Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» про стягнення заборгованості по оплаті лікарняних листів, заборгованості з відпускних, заборгованості компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона працювала у відповідача з 04.08.1992 року. З 03.03.2015 року її звільнили з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. В цей же день розрахунок з нею всіх належних виплат при звільненні не провели. Вважає, що відповідач несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, тому повинний виплатити заборгованість по оплаті лікарняних листів в сумі 2482,62 грн., заборгованість з відпускних в сумі 6993,38 грн., заборгованість компенсації за невикористану відпустку в сумі 1873,52 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 49070,43 грн. Позивач в судове засідання не зявилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, був повідомлений належно про місце та час розгляду справи. Приймаючи до уваги думку позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 \~ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються КЗпП України. Позивач з 04.08.1992 року знаходилася у трудових відносинах з Комунальною лікувально-профілактичною установою «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки», 03.03.2015 року вона була звільнена з займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно довідки від 28.02.2015 року Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» заборгованість перед [PERSON] складає: по оплаті лікарняних листів в сумі 2482 грн. 62 коп., заборгованість з відпускних в сумі 6993 грн. 38 коп., заборгованість по компенсації за невикористану відпустку в сумі 1873 грн. 52 коп., заборгованість по заробітній платі в сумі 28981,93 грн. 31.10.2017 року Дзержинським міським судом Донецької області видано судовий наказ про стягнення з Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в сумі 28981,93 грн., який на момент ухвалення дійсного судового рішення не набрав чинності. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний\~в день звільнення видати працівникові належно оформлену\~трудову книжку\~і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Однак, в порушення вказаних положень КЗпП України підприємство остаточний розрахунок з позивачем належних до сплати сум не провели. Згідно до ст. 116 КЗпП України \~при звільненні\~працівника\~виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.\~Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати \~з \~вини \~власника \~або \~уповноваженого \~ним \~органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього \~Кодексу, \~\~при \~відсутності \~спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки \~по \~день \~фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі,\~ \~\~\~ наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період. Таким чином, суд приходить до висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачем є порушенням статей 47 та 116 Кодексу. У звязку з цим позивачу необхідно сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку належних до сплати сум \~за період з 03.03.2015 року по 06.02.2018 року \~у розмірі середнього заробітку. Відповідно довідки Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» середньогодинний заробіток позивача становить 24,63 грн. Отже, при восьмигодинному робочому дні середньоденний заробіток позивача складає 197,04 грн. Враховуючи зазначене, положення Порядку про обчислення середньої заробітної плати, а також \~встановлені судом фактичні обставини справи, розмір середнього заробітку за період з 03.03.2015 року по 06.02.2018 року складає 734 робочих днів при середньоденному заробітку у розмірі 197,04 грн. на загальну суму \~144627,36 грн. ( 734 х 197,04), яка підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними, тому підлягають задоволенню. \~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved