Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

У липні 2015р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розподіл майна подружжя, вказавши, що 09.05.2005 р. по 08.12.2014 р. перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2014 р. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на теперішній час проживають з позивачкою; на утримання дітей на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2013 р. з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти в розмірі 1091 грн. щомісячно. Молодший син сторін [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в КЗ «Запорізький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Запорізької районної ради з діагнозом - [PERSON], важка розумова відсталість. Він є інвалідом з дитинства і йому встановлена категорія «Дитина - інвалід підгрупи А». Останні роки хвороба дитини прогресує. Він потребує постійного стороннього догляду - фактично не здатний до самообслуговування. Зазначені обставини стали підставою того, що позивачка не має змоги працювати та фактично приймати участь в утриманні обох дітей, оскільки здійснює нагляд за молодшим сином. Єдиним джерелом доходу родини - є аліменти в розмірі 1091 грн. на місяць та державна допомога в розмірі 1950,30грн. в місяць. За період шлюбу з сторони придбали наступне майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності: - Житловий будинок № 46-В по вул. Талаліхіна в м. Запоріжжі, загальною площею 46,9 кв.м, розташований на земельній ділянці площею 380 кв.м з відповідними побутовими та господарськими будівлями та спорудами (літера В - житловий будинок, цегляний, житловою площею 8,7 кв.м, В1- житлова прибудова, цегляна, житловою площею - 22,9 кв.м, 10 - цоколь паркану, 11 - паркан, 15 - хвіртки, 7 - водопровід, 12 - паркан, 9 - ворота, 13 - паркан, І - замощення, 14 - ворота), який був придбаний сторонами під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.09.2011 року, посвідченого 02.09.2011 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3005. Вартість зазначеного будинку згідно з існуючими на даний час ринковими цінами становить - 300 000грн. - Автомобіль MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер АР 8569ВН, 01.01.2008 року випуску, ринкова вартість якого на даний час складає - 180 000грн. Усього майна на загальну суму 480 000 грн. Враховуючи вищевикладені обставини, з приводу того, що позивачка не має можливості працювати в звязку з доглядом за дитиною-інвалідом, вважає за доцільним при розподілі спільного майна, відступити від засад рівності часток подружжя, виділивши позивачу 2/3 частини спільного майна на загальну суму 320\~000 грн. Також враховуючи те, що спірний будинок є єдиним її з неповнолітніми дітьми житлом, вважає за доцільне при розподілі майна виділити їй будинок у власність, а відповідачу залишити у власності автомобіль, яким фактично він на даний час і користується. Позивачка просить суд поділити майно подружжя Постановити рішення яким: Поділити майно, яке належить їй та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності в натурі, збільшивши її частку в спільному майні до 2/3 частин. Виділити позивачу у власність житловий будинок № 46-В по вул.. Талаліхіна в м. Запоріжжі загальною площею 46,9 кв.м, розташований на земельній ділянці площею 380 кв.м (кадастровий номер 2322188801:10:003:0072) з відповідними побутовими та господарськими будівлями та спорудами на суму 300 000грн., а відповідачу автомобіль «Mitsubishi Lanser», 2008 р.в., державний номер - АР 8569 ВН на суму 180 000грн. Стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за різницю в вартості виділеного в натурі майна в розмірі 20 000грн. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, посилаючись на те, що 09.05.2005 року сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Міським відділом державної реєстрації Запорозького міського управління юстиції, актовий запис № 215. Протягом часу сумісного проживання однією сімєю за час шлюбу, сторонами за сумісні кошти придбано наступне майно, яке є спільним, а саме: житловий будинок № 46-В по вул. Талаліхіна у м.Запоріжжі та автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2008 року випуску, д\\н АР8569ВН. Враховуючи те, що автомобіль зареєстрований його ім'я та знаходиться у його користуванні та володінні, а його поділ є неможливим, бажає розділити майно набуте сторонами під час шлюбу таким чином: залишити за ним право власності на автомобіль марки Mitsubishi Lancer. 2008 року випуску, д\\н АР8569ВН - вартістю 180 000 грн., готовий сплатити компенсацію на користь відповідачки його вартість у сумі 90 000 грн. Ніяких договорів щодо майна набутого нами під час проживання однією сім'єю сторони не укладали. Враховуючи наведене, відповідач (позивач за зустрічним позовом) просить суд розділити майно, набуте нами під час шлюбу, припинити право спільної власності подружжя на автомобіль Mitsubishi Lancer, 2008 року випуску. д\\н АР8569ВН після виплати компенсацію в розмірі вартості 1\\2 частини автомобіля - у сумі 90 000 грн., припинивши право спільної часткової власності на зазначене майно з дня отримання компенсації; визнати за ним право власності на ? частину будинку № 46-В по вул. Талалихіна у м. Запоріжжя, розташованій на земельній ділянці площею 380кв.м. з побутовими та господарськими спорудами та будівлями. У судовому засіданні позивачка за первісним позовом (відповідачка за зустрічним) [PERSON] первісний позов підтримала у повному обсязі, зустрічний не з визнала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, при цьому пояснила суду, що спірний будинок, який сторони просять суд поділити як майно, набуте ними в період шлюбу, не пригодний до проживання за своїм технічним станом, через що ані вона з малолітніми дітьми, ані відповідач у цьому будинку не мешкають і ніколи не мешкали, будинок напіврозвалений, у такому ж стані сторони його придбали, за період шлюбу побудували лише паркан навколо цього будинку. Просила суд задовольнити первісний позов, у задоволенні зустрічного відмовити. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) первісний позов не визнав, просив відмовити у задоволенні первісного позову, тобто розділити майно за запропонованим позивачкою варіантом розділу майна подружжя, задовольнити зустрічний позов, розділивши майна між сторонами в рівних частинах, посилаючись на те, що на утримання малолітніх дітей він виплачує позивачці аліменти, майно, набуте у період шлюбу, сторони придбали за спільні грошові кошти, при цьому він не погоджується на грошову компенсацію за житловий будинок при виділі його повність позивачці, просить суд поділити майно між сторонами в рівних частках. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено: 09.04.2005 р. сторони [PERSON] та [PERSON] вступили до шлюбу, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (повторно) 10.05.2014р., актовий запис № 215. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2014 р. шлюб між сторонами розірвано. Позивачка [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя вул. Талаліхіна, 46-В, загальною площею 46,9 кв.м., загальною площею 46,9 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 380 кв. м. з відповідними побутовими та господарським будівлями та спорудами, на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.2011р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер: 3005. Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за позивачкою [PERSON] в ОП ЗМБТІ 06.09.2012р., реєстровий номер 23091134., 02.09.2011р. в державному реєстрі правочинів. Вартість житлового будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя вул.. Талаліхіна, 46-В згідно Звіту про оцінку майна від 19.02.2016р. складає 433456 грн. (а.с.70-91). Власником автомобіля MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер АР 8569ВН, 01.01.2008 року випуску, на підставі Свідоцтва про реєстрацію останнього від 23.4.2015р. є відповідач [PERSON] При цьому сторони не заперечують, що вказаний автомобіль придбаний в період шлюбу за спільні грошові кошти, тобто є набутим в період шлюбу сумісним майном подружжя. Вартість автомобіля MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер АР 8569ВН, 01.01.2008 року випуску, згідно Звіту про оцінку майна від 24.02.2016р.(а.с.60-64) складає 166\~621 грн. 83 коп. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє право спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно ст. 71 СК України, майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Таким чином, вищезазначені автомобіль та житловий будинок є спільним сумісним майном подружжя, яке вони набули під час шлюбу. Дослідивши вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що вищезазначені автомобіль та житловий будинок є спільним сумісним майном подружжя, яке вони набули під час шлюбу, а тому суд вважає, що зустрічний позов про поділ майна подружжя підлягає задоволенню та житловий будинок і автомобіль підлягають поділу між сторонами в рівних частках. При цьому, суд вважає за необхідне автомобіль виділити позивачу за зустрічним позовом [PERSON], стягнувши з останнього компенсацію ? частини вартості останнього на користь відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] При цьому суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову, а саме розподілу майна подружжя шляхом виділення у власність позивачки за первісним позовом усього житлового будинку, а відповідачу - відповідно автомобіля, стягнувши пр. цьому відповідну частину компенсації вартості майна, з тих підстав, що відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти зазначеного позивачем варіанту поділу майна, просив суд поділити як житловий будинок між сторонами в рівних частинах. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Крім того, судом встановлено, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку, [INFO] та сина, [INFO], які на теперішній час проживають з позивачкою; на утримання дітей на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2013 р. з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти в розмірі 1091 грн. щомісячно.. Позивачка посилаючись на те, що молодший син сторін, [INFO], знаходиться на диспансерному обліку у медичній установі з діагнозом: хвороба [PERSON], важка розумова відсталість, він є інвалідом з дитинства і йому встановлена категорія «Дитина - інвалід підгрупи А». Останні роки хвороба дитини прогресує, дитина, не здатна до самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду, зазначені обставини стали підставою того, що позивачка не має змоги працювати та фактично приймати участь в утриманні обох дітей, оскільки здійснює нагляд за молодшим сином. Єдиним джерелом доходу родини - є аліменти в розмірі 1091 грн. на місяць та державна допомога в розмірі 1950,30грн. в місяць. З цих підстав позивачка просила суд при розподілі майна подружжя відступити від засади рівності часток подружжя та поділити майно, набуте в період шлюбу, виділивши їй 2/3 часток спільного майна, а відповідачу 1/3 частку. Відповідно до ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним-договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як встановлено в судовому засіданні, спірний будинок не пригодний для проживання за своїм технічним станом, через що ані позивачка з малолітніми дітьми, ані відповідач у цьому будинку не мешкають і ніколи не мешкали, будинок напіврозвалений, у такому ж стані сторони його придбали, за період шлюбу побудували лише паркан навколо цього будинку. Крім того, позивачкою в судовому засіданні не надано відповідних доказів стосовно тієї обставини, що розмір аліментів, які вона одержує на утримання дітей, а також розмір соціальної допомоги, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини (дітей), а тому суд не вбачає підстав для розподілу майна подружжя шляхом відступлення від засад рівності часток подружжя.

Outcome: approved