Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

У квітні 2021 року до Оріхівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] з позовом до Оріхівської міської ради Запорізької області про визнання за ним в порядку спадкування за законом після матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , права власності на таке майно: 1)житловий будинок за адресою Запорізька область, Пологівський (до 17.07.2020 року [ADDRESS] , який складається з житлового будинку площею літ. «А», сіней літ. «а» та літ. «в», басейну літ. «Б», літньої кухні літ. «В», сараїв літ. «Г», «Д» і «Ж», погрібу літ. «пг» та паркану № 1; 2)земельну ділянку площею 0,557 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Копанівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області; 3)земельну ділянку площею 11,60 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Копанівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, з кадастровим номером 2323982000:02:002:0054. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] послався на те, що він є сином, та, відповідно, єдиним спадкоємцем за законом першої черги [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказане у позовній заяві спадкове майно вона, в свою чергу, прийняла в порядку спадкування за законом після свого рідного брата, [PERSON] , який помер [INFO] , але не встигла отримати правовстановлюючі документи на це майно. Позивач прийняв спадщину після [PERSON] шляхом подання відповідної заяви, на підставі якої Третьою Макіївською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 240/2011, в межах якої позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] на Ѕ частку квартири за адресою [ADDRESS] , а також направлені запити до Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області з приводу об`єктів нерухомого майна, які належали [PERSON] , розташовані на території Оріхівського району Запорізької області. Однак з початком у квітні 2014 року антитерористичної операції на території окремих районів Донецької та Луганської областей і тимчасовою втратою органами державного контролю за ними подальше оформлення спадкових прав позивачем в нотаріальному порядку стало неможливим. Відтак, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав на вказане у позові майно. При цьому інших спадкоємців майна [PERSON] ані за законом, ані за заповітом, немає, тому відповідачем за своїми вимогами позивач визначив Оріхівську міську раду Запорізької області, яка є представницьким органом Оріхівської об`єднаної територіальної громади, до складу якої у 2016 році увійшли землі колишньої Копанівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. Ухвалою від 30.04.2021 року провадження у справі було відкрите, а її розгляд визначений в порядку загального позовного провадження. Учасникам справи був наданий час для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування. За клопотанням позивача, в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України, від Оріхівської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) були витребувані матеріали спадкової справи № 102/2010, заведеної після смерті [PERSON] . Письмових заяв по суті вимог від відповідача та третьої особи не надійшло. Явку своїх представників відповідач та третя особа в підготовче судове засідання не забезпечили, подавши заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач, крім того, зазначив у заяві про повне визнання ним позовних вимог. Представник позивача, адвокат Чесняк Ф.Ф., в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пославшись на факти та норми права, викладені в позовні заяві. Не заперечував проти ухвалення рішення суду в підготовчому судовому засіданні з урахуванням заяви відповідача про визнання позову. З урахуванням надходження від відповідача письмової заяви про визнання позову, а також з огляду на достатність зібраних у справі доказів, суд вважав за можливе ухвалити рішення по суті справи в порядку ст. ст. 200, 206 ЦПК України, тобто у підготовчому провадженні. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на таке. Як випливає з матеріалів справи, позивач [PERSON] є сином [PERSON] , [INFO] , що встановлено, зокрема, Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим позивачу Третьою макіївською державною нотаріальною конторою 12.02.2012 року в межах спадкової справи № 240/2011 на підставі ст. 1261 ЦК України. Відповідні відомості внесені також до Спадкового реєстру за номером 51416385, що підтверджується витягом № 29615129 від 14.02.2012 року. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Копанівською сільською радою Оріхівського району Запорізької області 25.01.2011 року. У свою чергу, [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ) була рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Копанівською сільською радою Запорізької області 14.12.2009 року. Батьками [PERSON] та [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується архівною довідкою № 01/1-10/1313 від 16.07.2010 року з Державного архіву Донецької області та Посвідкою про народження серії [NUMBER] , виданою Бюро ЗАГС Оріхівського району Запорізької області. 13.07.1956 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та прийняла його прізвище, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00003467564 від 08.06.2010 року та відповідним Актом про шлюб № 709. Після смерті [PERSON] його рідна сестра, [PERSON] , 26.05.2010 року подала до Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області заяву про прийняття спадщини за законом як спадкоємець другої черги, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 102/2010. Відомостей про інших спадкоємців майна [PERSON] за законом або заповітом матеріали вказаної спадкової справи не містять. За життя [PERSON] йому на праві приватної власності належали дві земельні ділянки, а саме: 1)площею 0,557 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території Копанівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, - на підставі Державного акту про право приватної власності серії ІІ-ЗП № 0319497, виданого 08.01.2002 року за Рішенням Копанівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 08.08.1995 року № 53; 2)площею 11,60 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Копанівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, з кадастровим номером 2323982000:02:002:0054, - на підставі Державного акту про право приватної власності серії ЗП № 003918, виданого 30.08.2002 року за Розпорядженням Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області від 22.08.2002 року № 234. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] проживав у житловому будинку за адресою Запорізька область, Пологівський (до 17.07.2020 року [ADDRESS] , який належав на праві власності [PERSON] (матері [PERSON] та [PERSON] ) на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Оріхівської районної ради народних депутатів 20.12.1988 року (реєстр. № 39 у реєстровій книзі № 1). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Копанівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 16.02.1994 року. Відтак, [PERSON] прийняв у спадок за законом після [PERSON] й вказаний будинок в порядку ст. 549 ЦК УРСР, який був чинним на час смерті [PERSON] , хоча й не отримав правовстановлюючого документа про це. Таким чином, подавши заяву про прийняття спадщини за законом після [PERSON] , мати позивача, [PERSON] , в порядку ст. 1268 ЦК України прийняла у спадщину все вказане майно. Крім того, факт прийняття позивачем спадщини після своєї матері [PERSON] підтверджується наявністю відкритої спадкової справи № 240/2011,в межах якої позивач вже отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на інше майно спадкодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~1258\~ЦК України\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). При цьому потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в захисті прав наступного спадкоємця. Таким чином, згідно з матеріалами справи спадкодавець набула спадкове майно у власність відповідно до законодавства, чинного на момент придбання цього нерухомого майна, у зв`язку з чим воно може виступати об`єктом спадкування. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийняв в порядку ст. 1268 ЦК України, спору щодо спадкового майна не існує, однак через відсутність правовстановлюючих документів позивач не може в позасудовому порядку оформити право власності в порядку спадкування, що саме по собі не може бути підставою для відмови у захисті права. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 1223, 1225, 1233, 1268, 1275, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved