Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

У листопаді 2017 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.1996 року №4443-2302 їй належить квартира [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача, що підтверджується заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2017, відповідно до якого шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Починаючи з липня 2016 року відповідач у вищевказаній квартирі не проживає та на день звернення до суду з позовом встановити його місцезнаходження не вдалося можливим. Враховуючи, що відповідач відсутній за місцем реєстрації більше року без поважних причин, а його реєстрація порушує права позивача як законного власника квартири, в тому числі позивач змушена нести додаткові витрати на її утримання, [PERSON] просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти з реєстраційного обліку. В судове позивач не з'явилася, проте представником позивача було подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якій вимоги позовної заяви підтримав та просив задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи за останньою відомою суду адресою його реєстрації. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявності зібраних по справі матеріалів, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 19.06.1996 року №4443-2302 власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] (а.с. 6-7) Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, однак заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2017 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с. 5) Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 12.02.2018, за адресою: [ADDRESS] зареєстрованими значяться четверо осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24) Відповідно до актів від 30.07.2016 та 29.07.2017, складених та підписаних мешканцями сусідніх квартир, зазначано, що відповідач [PERSON] починаючи з липня 2016 року у квартирі [ADDRESS] не проживає та його особистих речей в квартирі не має. (а.с. 8,9) Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Відповідач не мешкає в спірній квартирі, але зареєстрований, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Факт реєстрації в квартирі, завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальної шкоди. Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved