Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

У липні місяці 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що 27 червня 1997 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з земельної частки (паю) розміром 4,6 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0128032, виданого Чорнухинською районною державною адміністрацією 21 грудня 1996 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем своєї матері за законом тому має право на спадкування майна померлої, земельної частки (паю). Позивач фактично вступив у володіння майном, так як почав користуватися домоволодінням, розташованим у с.Богданівка Чорнухинського району, прийняв на зберігання земельний сертифікат матері. Інші спадкоємці відсутні. Просив суд визнати право власності на земельну частку (пай) за ним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав та надав суду слідуючі пояснення. [PERSON] проживала в [INFO]. 27 червня 1997 року вона померла, після її смерті залишилась спадщина - земельна частка (пай) розміром 4,6 в умовних кадастрових гектарах, оригінал сертифікату позивач прийняв на зберігання. Позивач є спадкоємцем своєї матері за законом, інші спадкоємці відсутні. Він не пропустив строки для прийняття спадщини, так як фактично вступив у володіння її майном. Просив визнати право власності на земельну частку ( пай) за позивачем. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву, в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі. Проти позову не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 27 червня 1997 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина земельна частка (пай) розміром 4,6 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0128032, виданого Чорнухинською районною державною адміністрацією 21 грудня 1996 року. У свідоцтві про народження [PERSON] у графі мати записана [PERSON]. 13 грудня 1944 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та змінила своє прізвище на «Коломієць», що підтверджується копією актового запису про шлюб, але у всіх колгоспних книгах та відомостях на отримання заробітної плати зазначалося її дівоче прізвище як «Зрібняк». Свідок [PERSON] суду показала, що вона народилася в 1927 році. [PERSON] на декілька років була старша за неї. Свідок разом працювала з нею в колгоспі на фермі, доїли корів в с.Богданівка. Проживали на хуторі Очередьки. Свідок стверджує, що в кінці війни [PERSON] вийшла заміж за [PERSON]. У них народився син [PERSON], який ріс та виховувався у їхній сім»ї. Чоловік спадкодавці помер раніше, так як з війни повернувся інвалідом. Свідок [PERSON] суду показав, що він народився у 1937 році в с.Богданівка. Знав сім»ю [PERSON] та його дружину [PERSON]. Чи реєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] він не знає, але стверджує, що вони мали дитину сина [PERSON], який народився після війни і виховувався ними. Йому відомо, що спадкодавець вказувала своє прізвище, як «Зрібняк», а не [PERSON] Із довідки виданої Хейлівщинською сільською радою від 25 серпня 2016 року вбачається, що згідно запису по господарської книги за 1947-1949 роки в господарстві голови двору [PERSON] в с.Богданівка проживали її дочка [PERSON], [PERSON] зять та онук [PERSON]. Суд, проаналізувавши документи, які є в цивільній справі, заслухавши покази свідків, прийшов до висновку, що [PERSON] є матір»ю [PERSON], [INFO], а тому його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином, у відповідності до ст.1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги майна своєї матері. Відповідно до ст.549 ЦК України ( в редакції 1963 року) позивач не пропустив строки для прийняття спадщини так як він відповідно до названої статті фактично вступив в управління та володіння спадковим майном померлої. Оскільки, [PERSON] є спадкоємцем майна своєї матері за законом, він має право успадкувати його, тобто земельну частку (пай). Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При ухваленні рішення суд бере до уваги відсутність спору, а також те, що іншого шляху реалізувати своє право власності на земельну частку(пай) у позивача немає, тому вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved