Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

У квітні 2020 року позивачі звернулися до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилалися на те, що 09 жовтня 1982 року зареєстровано шлюб між ними (позивачами) [PERSON] та [PERSON] , який не розірваний. Вказували, що [PERSON] на підставі договору обміну від 31 грудня 2003 року, посвідченого Іщенко А. В., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу за реєстровим № 9726, із додатком - акт приймання передачі нежилого приміщення від 14 грудня 2004 року, обміняв належні йому іменні цінні папери в кількості 51 184 штуки, із них 18 016 штук номінальною вартістю 4 504 грн., а 33 168 штук номінальною вартістю 8 292 грн. та набув у власність 1/100 частину нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 70760073101. Зазначають, що відповідно до акту прийому-передачі нежилого приміщення від 14 грудня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А. В., зареєстрованого в реєстрі за № 9287, № 9288, складеного [PERSON] та ВАТ «Чернівці-Елекстронсеервіс» на підставі договору обміну від 31 грудня 2003 року, [PERSON] передав ВАТ «Чернівці-Електронсервіс» 51 184 іменних цінних паперів, а ВАТ «Чернівці-Електронсервіс» передало [PERSON] частину нежилого приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 65 кв.м. Стверджують, що обмін відбувся за 51 184 штуки іменних цінних паперів, з яких 18 016 штук були власністю [PERSON] згідно виписки з реєстру власників іменних цінних паперів, а 33 168 штук іменних цінних паперів, номінальною вартістю 8 292 грн., були викуплені ним у інших власників іменних цінних паперів за спільні кошти подружжя, а тому враховуючи вищевказані норми закону та встановлені судом фактичні обставини набуття у власність спірного нерухомого майна та іменних цінних паперів, набуте в подальшому нерухоме майно шляхом обміну на іменні цінні папери, з урахуванням кількість належних [PERSON] цінних паперів та придбаних ним у період шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя. Посилаються на те, що при цьому, умовами вищевказаного акту визначено, що згідно договору обміну від 31 грудня 2003 року, право власності на передане приміщення переходить до [PERSON] з моменту підписання сторонами даного акту прийому-передачі та реєстрації права власності відповідно до чинного законодавства. Вказують, що в подальшому, на підставі договору про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, посвідченого нотаріусом 18 травня 2007 року за реєстровим № 4438, зареєстрованого Чернівецьким обласним бюро технічної інвентаризації 22 травня 2007 року та укладеного між [PERSON] , ТОВ фірма «Новоторг», МП підприємством «Виробничо-експериментальна спілка Прут» та ВАТ «Чернівці-Електронсервіс», на підставі\~статті 364 ЦК України\~виділено в натурі частку з нерухомого спільного майна, яка належить [PERSON] , а саме 1/100 ідеальних частин нежитлових приміщень, за адресою: [ADDRESS] та припинено спільну часткову власність [PERSON] на 1/100 ідеальних частин нежитлових приміщень, за цією адресою. Стверджують, що право власності на\~\~ вищевказане нежитлове приміщення за [PERSON] було зареєстровано 22 травня 2007 року. Зазначають, що оскільки спірне нерухоме майно було набуто у власність [PERSON] у період шлюбу, то воно відповідно до норм сімейного законодавства є спільною сумісною власністю подружжя, а тому при відчуженні даного майна необхідно було отримати письмову згоду [PERSON] , як його співвласника Тобто, позивачі є співвласниками майна - нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 70760073101, загальною площею 65,8 кв. м. на праві спільної сумісної власності, що підтверджується Постановою Верховного суду України від 07.08.2019 року у справі №725/3829/16-ц. Вказують, що зазначеною постановою також встановлено, що паспорт [PERSON] містив відмітку про припинення шлюбу з [PERSON] із зазначенням актового запису № 222 від 27 вересня 1998 року Чернівецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Однак зазначені відомості були внесенні невідомою особою протиправно, про що свідчить факт звернення [PERSON] із заявою про вчинення кримінального правопорушення. На підставі вищевикладеного, просили суд визнати спільною частковою власністю (по 1/2 частки кожного) подружжя [PERSON] та [PERSON] , нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 70760073101, загальною площею 65,8 кв. м Витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 70760073101, загальною площею 65,8 кв. м. Від представника відповідачів до суду надійшов відзив на позов, у якому позов не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити з причин безпідставності та необґрунтованості. Представники позивачів та позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, посилались на доводи, викладені в позовній заяві. Просили суд позов задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, посилався на доводи, викладені у відзиві на позов. Просив суд в задоволенні позову відмовити з причин безпідставності та необґрунтованості. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, судом встановлено, що 09 жовтня 1982 року зареєстровано шлюб між позивачами [PERSON] та [PERSON] /а.с. 19/. [PERSON] на підставі договору обміну від 31 грудня 2003 року, посвідченого Іщенко А. В., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу за реєстровим № 9726, із додатком актом прийому-передачі нежилого приміщення від 14 грудня 2004 року, обміняв належні йому іменні цінні папери в кількості 51 184 штуки, із них 18 016 штук номінальною вартістю 4 504 грн., а 33 168 штук номінальною вартістю 8 292 грн. та набув у власність 1/100 ідеальної частки нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . /а.с. 16-17/. Відповідно до акту прийому-передачі нежилого приміщення від 14 грудня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А. В., зареєстрованого в реєстрі за № 9287, 9288, складеного [PERSON] та ВАТ «Чернівці-Елекстронсервіс» на підставі договору обміну №042049 від 31 грудня 2003 року, [PERSON] передав ВАТ «Чернівці-Електронсервіс» 51\~184 штуки іменних цінних паперів, а ВАТ «Чернівці-Електронсервіс» передало [PERSON] частину нежилого приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 65 кв.м. /а.с. 17/. Обмін відбувся за 51 184 штуки іменних цінних паперів, з яких 18 016 штук були власністю [PERSON] згідно виписки з реєстру власників іменних цінних паперів, а 33 168 штук іменних цінних паперів, номінальною вартістю 8 292 грн., були викуплені ним у інших власників іменних цінних паперів за спільні кошти подружжя, а тому, на думку суду, набуття у власність спірного нерухомого майна та іменних цінних паперів, набуте в подальшому нерухоме майно шляхом обміну на іменні цінні папери, з урахуванням кількість належних [PERSON] цінних паперів та придбаних ним у період шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя. При цьому, умовами вищевказаного акту визначено, що згідно договору обміну від 31 грудня 2003 року, право власності на передане приміщення переходить до [PERSON] з моменту підписання сторонами даного акту прийому-передачі та реєстрації права власності відповідно до чинного законодавства. Згідно ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства,догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~ч.1 ст.\~70\~СК \~України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В подальшому, на підставі договору про виділ у натурі частки нерухомого майна, посвідченого нотаріусом 18 травня 2007 року за реєстровим № 4438, зареєстрованого Чернівецьким обласним бюро технічної інвентаризації 22 травня 2007 року та укладеного між [PERSON] , ТОВ фірма «Новоторг», МП підприємством «Виробничо-експериментальна спілка Прут» та ВАТ «Чернівці-Електронсервіс», на підставі\~статті 364 ЦК України\~виділено в натурі частку з нерухомого спільного майна, яка належить [PERSON] , а саме 1/100 ідеальних частин нежитлових приміщень, за адресою: [ADDRESS] та припинено спільну часткову власність [PERSON] на 1/100 ідеальних частин нежитлових приміщень, за цією адресою. Право власності на\~\~ вищевказане нежитлові приміщення за [PERSON] було зареєстровано 22 травня 2007 року. Оскільки спірне нерухоме майно було набуто у власність [PERSON] у період шлюбу, то воно відповідно до норм сімейного законодавства є спільною сумісною власністю подружжя. Тобто, позивачі є співвласниками майна - нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 70760073101, загальною площею 65,8 кв. м. на праві спільної сумісної власності. Дана обставина встановлена Постановою Верховного суду України від 07.08.2019 року у справі №725/3829/16-ц./а.с. 7-12/. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно\~ч.2 ст.372\~ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, нежитлове приміщення, яке було придбане за час перебування сторін в шлюбі в інтересах сім`ї, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За загальним правилом їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов, в частині визнання спільною частковою власністю, по 1/2 частки кожного, подружжя [PERSON] та [PERSON] , нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 70760073101, загальною площею 65,8 кв.м., підлягає задоволенню. Щодо іншої частини позову, а саме: витребування у [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 70760073101, загальною площею 65,8 кв. м., то суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити, виходячи з наступного: Як убачається з копії технічного паспорту нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] та довідки Чернівецького міського комунального БТІ, вказане нежитлове приміщення, під час перебування у власності добросовісного набувача (відповідно до ст.12 ЦК України) [PERSON] , видозмінювалось та було перероблене, а саме: площа та нумерація приміщень змінилась за рахунок внутрішнього перепланування та загальна площа становить 64,40 кв.м. /а.с. 173-181/. Згідно кошторисної документації, вартість перепланування вищезазначеного нежитлового приміщення становить 421\~802 грн. /а.с. 180-181/. При цьому, характерною ознакою такого способу захисту права власності, як витребування майна з чужого незаконного володіння є те, що він покликаний захистити право власності, а також інше речове право на майновий об`єкт, що є індивідуально визначеним і зберігся в натурі. Таким чином, об`єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову. Такі ж способи захисту застосовуються і до речей, визначених родовими ознаками, оскільки із чужого незаконного володіння може бути витребувана лише індивідуально визначена річ. При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. За таких обставин, позов про витребування майна від особи, у незаконному володінні якої це майно перебувало, але в якої його на момент розгляду справи в суді немає, не підлягає задоволенню, що не виключає можливості стягнення з цієї особи відшкодування завданих збитків, якщо про це заявлено вимогу. Якщо річ, перебуваючи в чужому володінні, видозмінилась, була перероблена чи знищена, застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності відповідно до положень гл. 83 ЦК України. Враховуючи те, що об`єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання \~позову, проте з матеріалів справи вбачається, що нежитлове приміщення, перебуваючи у володінні відповідачки [PERSON] видозмінилось та було переробленим таким чином, суд вважає, що позов, в частині витребування у [PERSON] на користь позивачів вищевказаного нежитлового приміщення, задоволенню не підлягає. Беручи до уваги вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial