Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-01 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог вказував, що 05.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Згідно цього договору [PERSON] передав грошові кошти [PERSON], про що відповідач написав відповідну боргову розписку. Грошові кошти у розмірі 3 000,00 доларів США відповідач зобов'язувався повернути у строки передбачені договором, а саме 1 500,00 доларів США - до вересня 2016 року, а решту 1 500,00 доларів США частинами по 100 доларів щомісячно за період з липня 2016 року до вересня 2017 року. Відповідач не виконує свої зобов'язання належним чином, що стало причиною для звернення до суду. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу за його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. 05.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Згідно цього договору [PERSON] передав грошові кошти [PERSON], про що відповідач написав відповідну боргову розписку. Грошові кошти у розмірі 3 000,00 доларів США відповідач зобов'язувався повернути у строки передбачені договором, а саме 1 500,00 доларів США - до вересня 2016 року, а решту 1 500,00 доларів США частинами по 100 доларів щомісячно за період з липня 2016 року до вересня 2017 року. Положеннями ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] повернув [PERSON] частину боргу у розмірі 500,00 доларів США, що встановлено Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2016 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З огляду на ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем). Положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести чи спростувати, ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу ніяких доказів на спростування позовних вимог щодо неналежного виконання умов договору чи виникнення форс-мажорних обставин, що не дали можливість виконати зобов'язання належним чином не надано. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми підлягають задоволенню частково. У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.15, 16, 509, 525-527, 530, 610-612, 625, 837, 839, 846 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: partial