Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 11.10.2006 року між сторонами було укладено кредитний договір №KIV0GK00830140, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 43000,00 грн. на термін до 11.10.2026 р., а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку,встановлених кредитним договором. Так позивач зазначає, що відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти (щомісячні платежі) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотами, комісією, а також інші витрати за кредитним договором. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором, у зв»язку чим відповідач станом на 05.06.2015 року має заборгованість 39268,29 доларів США. Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват банк» заборгованість за кредитним договором № KIV0GK00830140\~ від 11.10.2006 року у розмірі 39268,29 доларів США, що за курсом 21,0 відповідно до службового розпорядження НБУ\~ від 05.06.2015 року складає 825026,77 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином відповідно до вимог ст.\~74,\~75,\~76,\~77 Цивільного процесуального кодексу України. Виходячи з цього та вимог\~ст. 77 ЦПК України\~суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.10.2006 року між [PERSON] акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №KIV0GK00830140. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобов»язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк з 11.10.2006 року по 11.10.2026 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 43\~000,00 доларів США на наступні цілі: купівлі житла, а також у розмірі 9800,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3.,2.2.7. даного договору , зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного договору. Періодом сплати вважати період з «20» по «20» число кожного місяця. Відповідно до п.п.2.1.1.,2.2.2. позичальник зобов»язується використати кредит на цілі, зазначені в п.1.1. даного договору. Сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до п. 1.1.,3.1.,3.2. даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного погашення кредиту. Встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов'язання за договором № KIV0GK00830140 від 11.10.2006 року належним чином не виконав. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача, відповідно до розрахунку заборгованості перед позивачем, станом на 05.06.2015 року складається з: 35202,79 дол. США - заборгованість за кредитом; 3201,73 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 774,00 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 89,77 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 550 ЦК України\~право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 610 Цивільного кодексу України\~визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як передбачено\~ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 Цивільного кодексу України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані\~Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», положеннями якого встановлено, що за прострочку платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений\~статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином в силу наведених положень законодавства, пеня може бути стягнута саме в разі, якщо таке передбачено договором (встановлено за згодою сторін). Пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій. Відповідно до ч. 3\~ст. 6 ЦК України\~сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає з закону чи із суті відносин сторін, що дозволяє здійснити відповідне врегулювання у договорі. Згідно\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з нього суми заборгованості за кредитом, відсотками та штрафні санкції на загальну суму 39268,29 доларів США, що за курсом 21,0 відповідно до службового розпорядження НБУ\~ від 05.06.2015 року складає 825026,77 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 3654,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved