Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ автомобілів, як спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги мотивував тим, що між ним та відповідачем був укладений шлюб з 04 березня 1994 року по 18 червня 2013 року. Від шлюбу спільних дітей немає. Під час шлюбу під час шлюбу придбали рухоме майно та побутові речі. Позивач вважає за необхідним поділити майно та в позовних вимогах просив поділити транспортні засоби: ГАЗ 2705-414, 207 р.в., д.н.з. [NUMBER], ЗАЗ 110558, 2009 р.в., д.н.з. [NUMBER], ВАЗ 21723, 2010 р.в., д.н.з. [NUMBER] загальною вартістю 125 090,00 грн., між позивачем та відповідачем, а саме виділити в натурі та визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ 21723, 2010 р.в.. д.н.з. [NUMBER], вартістю 57 230,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5 315,00 грн. грошової компенсації. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, а саме: судовий збір, витрати на правову допомогу та витрати на проведення оцінки ринкової вартості транспортних засобів. У вересні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В позові просила прийняти до розгляду зустрічний позов до розгляду в одному провадженні з позовом [PERSON] про поділ автомобілів, як спільного майна подружжя. В своїх позовних вимогах просила визнати за [PERSON] право власності на обладнання для очистки води вартістю 110 638,37 грн. Визнати за [PERSON], право власності на мобільний телефон вартістю 2 247,00 грн., пилосос «Самсунг» WC 6752V3RXEX вартістю 940,00 грн.; телевізор «Філіпс» вартістю 7 000,00 грн., ліжко-диван вартістю 5 000,00 грн., туристичний моточовен «BRІGBALTIK», вартістю 24 000,00 грн.; туристичний моточовен «Прогрес - 2М» [NUMBER], вартістю 8 000,00 грн., комп'ютер вартістю 4 800,00 грн., комп'ютер вартістю 8 000,00 грн., комп'ютерну програму комплекс «Mobile Taxi» для організації підприємницького діяльності служби таксі вартістю 24 000,00 грн., кулери для води вартістю 19 581,80 грн., бутлі для розливу води вартістю 6 020,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 6 824,50 грн. як компенсацію за сплачений кредит на купівлю моточовна. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 9 790,50 грн. половину вартості кулерів на воду. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 85 459,50 грн. як компенсацію за збільшення його частки у праві спільної сумісної власності. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] послуги юриста у розмірі 8 000,00 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.11.2013 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до розгляду в одному провадженні з позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ автомобілів, як спільного майна подружжя. В судовому засіданні позивач по первісному позову [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, зустрічний позов - відмовити. Відповідач по первісному позову [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні у задоволені первісного позову просили відмовити, а зустрічний позов - задовольнити в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], заперечення відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 березня 1994 року по 18 червня 2013 року (а.с. 6). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (надалі - Постанова) вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу придбали рухоме майно на праві спільної сумісної власності, а саме: автомобіль марки ГАЗ 2705-414, 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER], автомобіль марки ЗАЗ 110558, 2009 р.в., д.н.з. [NUMBER], автомобіль марки ВАЗ 21723, 2010 р.в., д.н.з. [NUMBER]. Під час розгляду справи позивач по зустрічному позову визнала, що автомобіль марки ГАЗ 2705-414, 207 р.в., д.н.з. [NUMBER], автомобіль марки ЗАЗ 110558, 2009 р.в., д.н.з. [NUMBER], автомобіль марки ВАЗ 21723, 2010 р.в., д.н.з. [NUMBER] придбані подружжям під час шлюбу, однак з оцінкою не погоджувалась, зазначивши, що оцінка рухомого майна завищена. Так, вартість майна визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п. 10 Постанови). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до актів оцінки транспортних засобів від 12.07.2013 року ринкова вартість спірних автомобілів становить 125 090,00 грн.(ВАЗ 21723, д.н.з. [NUMBER] оцінка становить 57 230,00 грн. + ЗАЗ 110558, д.н.з. [NUMBER] оцінка становить 24 780,00 грн. + ГАЗ 2705-414, д.н.з. [NUMBER], оцінка становить 43 080,00 грн. = 125 090,00) (а.с. 9-13). Також, судом встановлено, що відповідач по первісному позову під час розгляду справи відчужила автомобілі самостійно, про що не заперечувала в судовому засіданні та дані обставини підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи (а.с. 160, 162, 163, 166-168). Приписами статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Статтею 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна є рівними, якщо інше не зазначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, спірні автомобілі є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до п. 30 Постанови, у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Враховуючи, що на момент винесення рішення автомобілі були відчужені відповідачем [PERSON] без згоди [PERSON], позовні вимоги позивача по первісному позову підлягають частковому задоволенню, а саме слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за автомобілі марки ГАЗ 2705-414, 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER], ЗАЗ 110558, 2009 р.в., д.н.з. [NUMBER], ВАЗ 21723,2010 р.в., д.н.з. [NUMBER] в сумі 62 545,00 грн. (125 090,00 : 2 = 62 545,00) в іншій частині позову слід відмовити. В зустрічному позові позивач [PERSON] посилається на те, що подружжям було придбане наступне майно: пилосос «Самсунг» WC 6752V3RXEX вартістю 940,00 грн.; телевізор «Філіпс» вартістю 7 000,00 грн., ліжко-диван вартістю 5 000,00 грн., туристичний моточовен «BRIGBALTIK», вартістю 24 000,00 грн.; туристичний моточовен «Прогрес - 2М» [NUMBER], вартістю 8 000,00 грн., мобільний телефон вартістю 2 247,00 грн., комп'ютер вартістю 4 800,00 грн., комп'ютер вартістю 8 000,00 грн., обладнання для очистки води вартістю 110 638,37 грн., кулери для води вартістю 19 581,80 грн., бутлі для розливу води вартістю 6 020,00 грн., комп'ютерну програму комплекс «Mobile Taxi» для організації підприємницького діяльності служби таксі вартістю 24 000,00 грн., та для підприємницької діяльності нею було відкрито поточний рахунок в ПАТ «Ві Ей Бі Банку», де були кошти у розмірі 96 300,00 грн. Судом встановлено, що подружжям було придбані речі для спільного користування, які є в наявності на час звернення з позовом до суду, а саме: телевізор «Філіпс» вартістю 7 000,00 грн., ліжко-диван вартістю 5 000,00 грн., комп'ютер вартістю 5 500,00 грн., комп'ютер вартістю 7 000,00 грн. Інші речі зазначені позивачем по зустрічному позову не знайшли свого документального підтвердження використання їх саме в інтересах сім'ї. Оскільки побутові речі, а саме: телевізор «Філіпс» вартістю 7 000,00 грн., ліжко-диван вартістю 5 000,00 грн., комп'ютер вартістю 5 500,00 грн., комп'ютер вартістю 7 000,00 грн. , на загальну суму 24 500,00 грн. були визнані сторонами, то наявність переліченого майна не викликає сумніву. Враховуючи, що позивач по зустрічному позову просить визнати право власності на речі за відповідачем по зустрічному позову [PERSON] та стягнути з нього на її користь компенсацію вартості речей. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме визнання за [PERSON] право власності на речі: телевізор «Філіпс» вартістю 7 000,00 грн., ліжко-діван вартістю 5 000,00 грн., комп'ютер вартістю 7 000,00 грн., ноутбук вартістю 5 500,00 грн. Та в рахунок компенсації цих речей стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 24 500,00 грн. (7 000,00 + 5 000,00 + 7 000,00 + 5 500,00 = 24 500,00). Відповідно до ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, грошові кошти, отримані одним з подружжя за кредитним договором, укладеним в інтересах сім'ї, слід вважати спільними коштами подружжя. Пунктом 24 Постанови, вказано, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). В зустрічному позову позивач посилається на те, що вона в інтересах сім'ї оформила договір банківського обслуговування та отримала кредит на купівлю туристичного моточовна «BRІGBALTIK» в розмірі 6 824,50 грн. Виплатила кредит у повному обсязі, проте вказаним човном не користувалася, оскільки відповідач по зустрічному позову залишив його у своєму володінні. Судом встановлено, що [PERSON] є фізичною особо підприємцем з 24.09.2001 року (а.с. 98). Відповідно до п. 29 Постанови відповідно до положень ст.ст. 57, 61 Сімейного кодексу України, ст. 52 Цивільного кодексу України майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Позивач по первісному позову [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала того факту, що вона використовувала кредитні кошти для зайняття підприємницькою діяльністю. Разом з тим позивачем не доведено, що ці дії були в інтересах родини. Отже, позовні вимоги, щодо визнання права власності за [PERSON] на обладнання для очистки води вартістю 110 638,37 грн., не знайшли свого документального підтвердження відповідно до вимог ст.ст. 58, 60 ЦПК України. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. ст. 84 ЦПК України витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн. з [PERSON] на користь [PERSON], оскільки представник позивача по первісному позову є адвокатом, діяв на підставі договору про надання правової допомоги, що знайшли своє документальне підтвердження (а.с. 17-19). Витрати на проведення оцінки ринкової вартості транспортних засобів документально не підтвердженні та задоволенню не підлягають. Позовні вимоги позивача по зустрічному позову [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн. задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивач по зустрічному позову [PERSON] уклала договір про надання правової допомоги з ПП «Аква - Україна», а представником у судовому засіданні був працівник цієї компанії, який діяв на підставі нотаріально засвідченої довіреності, виданої позивачем на ім'я [PERSON] (а.с. 36). В даному випадку, хоча особа, що представляє інтереси позивача і має визначений ст. 56 ЦПК статус, але вона діє, як представник за довіреністю в порядку ст. 38 ЦПК, а тому відсутні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу. Суд, вислухавши учасників, які приймали участь у справі, дослідивши доказі по справі, з'ясувавши обставини справи, врахувавши інтереси позивача, відповідача приходить до висновку про задоволення позовів частково. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Та з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір по первісному позову в розмірі 625,46 грн., та з [PERSON] на користь з [PERSON] слід стягнути судовий збір по зустрічному позову в розмірі 2 125,13 грн.

Outcome: partial