overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] у 2003 році. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося у зв'язку з наявністю розбіжностей у побутових та подружніх питаннях, внаслідок чого часто виникали сварки. В сім'ї відсутнє порозуміння, шлюбні відносини припиненні з червня 2013 року. В судове засідання позивач не прибув, проте подав суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву у якій просив справу розглянути у його відсутності, позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу.. У зв'язку з неявкою у судове засідання осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового процесу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно зі ст.112 СК України, - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що сторони уклали шлюб 22.02.2003 року, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Керченського міського управління юстиції АР Крим, запис в книзі реєстрації актів про одруження № 105. Мають двох спільних неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Як зазначено у позовній заяві сторони з тривалий час однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, не бажаючи в подальшому зберігати шлюбні відносини. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги наявність повнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно наданого свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] при реєстрації шлюбу змінила прізвище з «[PERSON] » на «[PERSON]», у зв'язку з побажаннями позивача, після розірвання шлюбу повернути дошлюбне прізвище, суд вважає за можливим задовольнити клопотання позивача та залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 229,40 грн., що підтверджується квитанцією. Отже, ці витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 88, 105 ч.2, 109, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем у 1991 році. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося, почуття любові втрачені, подальше спільне життя та відновлення сім'ї неможливо, однією родиною не проживають з травня 2012 року, мають спільних повнолітніх дітей: доньок [PERSON], 1991 року народження та [PERSON] 1995 року народження. На зазначених підставах просить позов задовольнити. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила суд його задовольнити. Додатково пояснив суду, що відповідач пішов з родини, у нього зараз склалась нова сім*я. Відповідач у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду телеграми та телефонограму у яких позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення.(а.с. 11,19,20) Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача засновані на законі та повинні бути задоволені за наступних підстав: Згідно зі ст.112 СК України, - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.04.1991 року, однак з травня 2012 року однією сім'єю не проживають.(а.с.4) Від шлюб мають повнолітніх доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Враховуючи фактичні взаємини сторін, приймаючи до уваги те, що шлюб має формальний характер, суд вважає, що подальше їх спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно наданого суду позивачем свідоцтва про реєстрацію шлюбу, відповідач при реєстрації шлюбу прізвище не змінювала, залишила дошлюбне прізвище - [PERSON]. Таким чином, очевидні правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Позивачем сплачені витрати у вигляді судового збору в сумі 229,40 грн., що підтверджується квитанцією. Отже, ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. (а.с.1) На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем у 2010 році. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, наявності різних поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення суспільного господарства, виховання дитини - доньки [PERSON] [INFO]. Через що постійно виникали конфлікти, які негативно впливають на малолітню дитину. У зв'язку відсутності суспільного побуту, почуття любові та взаєморозуміння, подальше знаходження в шлюбі неможливо. На зазначених підставах просить позов задовольнити. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила суд задовольнити у повному обсязі, додатково пояснила суду, що сумісне не проживають однією родиною з відповідачем з січня 2013 року, після розірвання шлюбі бажала повернути собі дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву у якій просив справу розглянути у його відсутності та не заперечує проти задоволення позову.(а.с.17) Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача засновані на законі та повинні бути задоволені за наступних підстав: Згідно зі ст.112 СК України, - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], сторони перебувають у шлюбі з 20.11.2010 року, зареєстрованому у Слов'янській сільській раді Межівського району Дніпропетровської області , запис в книзі реєстрації шлюбів № 29, однак з січня 2013 року однією сім'єю не проживають.(а.с.3) Від шлюб мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO].(а.с.4) Враховуючи фактичні взаємини сторін, приймаючи до уваги те, що шлюб має формальний характер, суд вважає, що подальше їх спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін по справі та інтересам дитини. Відповідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно наданого суду позивачем свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] при реєстрації шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», позивач висловила бажання після розірвання шлюбу повернути дошлюбне прізвище - [PERSON]. Таким чином, очевидні правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Позивачем сплачені витрати у вигляді судового збору в сумі 229,40 грн., що підтверджується квитанцією. Отже, ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку з тих підстав, що відповідно до свідоцтва про народження батьком її дитини [PERSON] є [PERSON]. Добровільної згоди між позивачкою та відповідачем на сплату аліментів для її утримання не досягнуто, тому позивачка просить суд стягнути з нього аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини всіх його доходів (заробітку), до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку, в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] був належним чином сповіщений про дату розгляду цивільної справи, однак у судове засідання не з'явився. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Як видно з матеріалів справи батьком [PERSON] в свідоцтві про народження зареєстрований [PERSON] (а.с.5). В теперішній час син мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Добровільної згоди між позивачкою та відповідачем на сплату аліментів для утримання дружини, до досягнення дитиною трирічного віку не досягнуто. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 ст.174 ЦПК України зазначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує те що, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, у зв'язку з чим позивачка не має можливості працювати, вважає доцільним стягнути кошти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини всіх заробітків (доходів) відповідача [PERSON], щомісячно. На підставі висловленого,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Пояснила, що [PERSON] не проживає в сім'ї та не надає коштів на утримання дітей близько чотирьох років. [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавав. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.03.2000 року по про теперішній час, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Вороньківською сільською радою Бориспільського району Київської області, актовий запис № 03 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 2240 та видано свідоцтво (а.с.3) та [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 3295 та видано свідоцтво (а.с.2). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища сторін та враховуючи ту обставину, що відповідач не допомагає матеріально утримувати дітей, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судові витрати. На підставі ст.ст.180-183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Пояснила, що вони з [PERSON] в шлюбі не перебувають, з березня 2013 року разом не проживають. Останній допомогу на утримання дитини надає нерегулярно та не в достатньому обсязі. [PERSON] позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із пояснень сторін вбачається, що вони не перебувають в зареєстрованому шлюбі. Мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 586 та видано свідоцтво (а.с.3). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища сторін та враховуючи ту обставину, що відповідач не допомагає матеріально утримувати дитину, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судові витрати. На підставі ст.ст.180-183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що вона з чоловіком перестали розуміти один одного, шлюбні відносини не підтримують, ведуть окремі бюджети, просила розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON], і [PERSON] 27 жовтня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 155. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, однак подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала. [PERSON] у судове засідання не з`являвся неодноразово, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. 25 листопада 2013 року подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати в його відсутність, проти розірвання шлюбу заперечував, просив надати строк для примирення (а.с. 14). Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, ведуть окремі бюджети, разом як подружжя не проживають, шлюб має формальний характер. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 12 грудня 2013 року подружжю за клопотанням [PERSON] було надано строк для примирення до 14 лютого 2014 року. Після закінчення вказаного строку сторони по справі в судове засідання неодноразово не з`являлись, причин неявки не повідомляли, жодних клопотань не подавали, що суд розцінює як недосягнення подружжям примирення. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Враховуючи складність виготовлення мотивувальної частини рішення, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні оголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позов мотивує тим, що шлюб укладений між нею та відповідачем розірвано, щодо поділу спільно нажитого під час шлюбу майна згоди між ними не досягнуто, а тому вона змушена звернутися в суд з даним позовом. Просить суд визнати спільною сумісною власністю її та відповідача майно, придбане ними під час шлюбу. В судовому засіданні позивачка зменшила позовні вимоги та просила суд виділити їй автомобіль марки «FORD Transit», 1998 року випуску, д/н [NUMBER]; автомобіль марки «Daewoo Lanos», д/н [NUMBER]; гарнітур-стінку з дитячим двухярусним ліжком. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив в їх задоволенні відмовити. Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 28 травня 2012 року розірвано шлюб, зареєстрований 19.10.2004 року між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Судом встановлено, що автомобіль марки «FORD Transit» перебуває у володінні, користуванні та розпорядженні відповідача, автомобіль марки «Daewoo Lanos», правовстановлюючі документи на який відсутні в матеріалах справи, перебуває в користуванні позивача. Крім того. В матеріалах справи відсутні документи на гарнітур, що є предметом спору. У відповідності до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вищезазначеному, позивачкою не надано доказів, які б достовірно підтверджували, що подружжя під час шлюбу набуло за спільні грошові кошти рухоме майно, а саме автомобілі марки «FORD Transit», 1998 року випуску, д/н [NUMBER] та марки «Daewoo Lanos», д/н [NUMBER]; що спільне майно подружжя гарнітур-стінка з дитячим двухярусним ліжком є в наявності на даний час чи відповідач розпорядився спільним майном на власний розсуд без згоди іншого з подружжя, а тому відсутні правові підстави для визнання вказаного майна спільною сумісною власністю подружжя та здійснення його поділу в натурі в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні зменшених позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 30.01.2012 року і спільно проживали до липня 2013 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, постійні скандали в сім'ї, розходження поглядів на сімейні відносини. В судове засідання позивач та її представник з'явилися, подану позовну заяву підтримали і просили її задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позову не заперечив. Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, внаслідок чого вони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і не може бути збережена, в зв'язку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення три місяці і за цей період відносини між сторонами не змінилися. Оскільки позивач не надала доказів на підтвердження розрахунку, пов'язаного з оплатою правової допомоги, тому суд вважає за необхідне в цій частині позову відмовити.

Outcome: partial