Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

у липні 2013 року позивач звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з вказаним позовом. В обґрунтування останнього зазначив про те, що 30 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та відповідачем було укладено кредитний договір № 2621/0508/71-115, за яким останній отримав кредит в розмірі 200 000,00 доларів США строком до 28 травня 2033 року зі сплатою 11,9 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідач за іпотечним договором № 2621/0508/71-115-Z -1 передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. Вказав, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору і станом на 30 квітня 2013 року його заборгованість за кредитом становить 266 828,90 США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на вказану дату складає 2 132 763,41 грн. Тому, на підставі Закону України «Про іпотеку», умов іпотечного договору, приймаючи до уваги те, що згідно договорів факторингу № 11 та відступлення прав за іпотечним договором, укладеними між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» 02 лютого 2012 року, товариство набуло права вимоги заборгованості за кредитним договором № 2621/0508/71-115 від 30 травня 2008 року, а за іпотечним договором № 2621/0508/71-115-Z -1 від 30 травня 2008 року, як іпотекодержатель, - права на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2621/0508/71-115 від 30 травня 2008 року станом на 30 квітня 2013 року в розмірі 2 132 763,41 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], вартістю 899 080,00 грн., шляхом набуття зазначеного майна у власність ТОВ «Вердикт Фінанс»; визнати за ТОВ «Вердикт Фінанс» право власності на квартиру [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] В.В. передати ТОВ «Вердикт Фінанс» всі необхідні документи, що характеризують об'єкт нерухомості (технічний паспорт на квартиру), та інші документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22 червня 2011 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно»; виселити [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS], а також стягнути з відповідача судовий збір у справі в розмірі 3 441,00 грн. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд, приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 30 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та відповідачем було укладено кредитний договір № 2621/0508/71-115, за яким останній отримав кредит в розмірі 200 000,00 доларів США строком до 28 травня 2033 року зі сплатою 11,9 % річних за користування кредитом (а.с. 7-14). Встановлено, що з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідач за іпотечним договором № 2621/0508/71-115-Z -1 передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] (а.с. 15-21). Встановлено, що в період дії кредитного договору відповідач не дотримувався його умов; внаслідок чого станом на 30 квітня 2013 року має заборгованість в розмірі 266 828,90 США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на вказану дату складає 2 132 763,41 грн. Встановлено, що 02 лютого 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договори факторингу № 11 та відступлення прав за іпотечним договором, за умовами яких товариство набуло права вимоги заборгованості за кредитним договором № 2621/0508/71-115 від 30 травня 2008 року, а за іпотечним договором № 2621/0508/71-115-Z -1 від 30 травня 2008 року, як іпотекодержатель, - права на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 27-47). Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Пунктом 12.3.1. п. 12 іпотечного договору № 2621/0508/71-115-Z -1 від 30 травня 2008 року визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із перерахованих у цьому пункті способів, у тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань у порядку, установленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (а.с. 18). Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Відповідно до ч. 2 с. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Тому суд, враховуючи викладене, дослідивши іпотечний договір № 2621/0508/71-115-Z -1 від 30 травня 2008 року, яким передбачено такий вид звернення стягнення на предмет іпотеки як визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, через що останні підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України слід відшкодувати понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору в сумі 3 441,00 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 572, 574-577, 589, 590 ЦК України, ст. ст. 33, 35, 37, 40 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved