Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою якою просив стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № 014/151822/3177/74 від 04 серпня 2008 року в розмірі 87095, 54 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1 830200 грн. 69 коп., де: 75951,70 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1596027 грн. 23 коп. непогашена сума кредиту, в тому числі прострочена 1153,09 доларів США; 6669,52 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 140151 грн. 38 коп. несплачені проценти; 4474, 32 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 94022 грн. 08 коп. пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків, а також судові витрати по справі у розмірі 3654 грн. В обґрунтування позову вказав, що 04 серпня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обовязками є ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/151822/3177/74, згідно п. 1.1 якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 113000 доларів США строком до 04 серпня 2018року, а [PERSON] прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 15,1% річних відповідно до Графіку погашення кредиту. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором належним чином, видавши [PERSON] кошти в розмірі 113000 доларів США. 30 червня 2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору. відповідно до умов якої, сторони погодили строк кредиту збільшити на 108 календарних місяців, у звязку із чим дата остаточного погашення кредиту 04 червня 2027 року. Також, сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав. 21 червня 2011 року між Банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 2 № 014/151822/3177/74/2 до кредитного договору. відповідно до умов якої, сторони погодили строк кредиту збільшити на 12 календарних місяців, у звязку із чим, дата остаточного погашення кредиту 04 серпня 2028 року. Також, 27 листопада 2012 року між Банком та позичальником укладено додаткову угоду № 014/151822/3177/74/3 до кредитного договору, відповідно до умов якої з 27 листопада 2012 року за користування кредитом позичальник сплачує Банку плату у вигляді процентів за наступною фіксованою відсотковою ставкою 13,85% річних. В забезпечення виконання всіх зобовязань за кредитним договором позивачем було укладено договір поруки № 16012/3177/305653/132 від 04 серпня 2008 року з [PERSON] згідно якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням [PERSON], а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі та в строки передбачені кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки за виконання інших умов кредитного договору в повному обсязі. Сторони договору визначили, що у випадку невиконання позичальником всіх або окремих взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобовязань у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодувати збитки. Позичальник зобовязаний здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів. [PERSON] не виконує свої зобовязання за кредитним договором і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календаря. Банк має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов кредитного договору та договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених кредитним договором. За порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених кредитним договором, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. У звязку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, на його адресу були направлені вимоги щодо погашення заборгованості, які були залишені боржником без задоволення. Станом на 05 червня 2015 року сума заборгованості [PERSON] перед Банком за кредитним договором складає 87095, 54 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1830200 грн. 69 коп., де 75951,70 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1596027 грн. 23 коп. непогашена сума кредиту, в тому числі прострочена 1153,09 доларів США; 6669,52 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 140151 грн. 38 коп. несплачені проценти; 4474, 32 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 94022 грн. 08 коп. пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків. У звязку з тим, що відповідачі не виконують свої зобовязання за кредитним договором та договором поруки вони вимушені звернутися з даним позовом до суду. 20 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «[PERSON] Аваль» в якому просив визнати удаваним правочином кредитний договір № 014/151822/3177/74 від 04 серпня 2008 року укладений між ним та ПАТ «[PERSON] Аваль». В частині визначення розміру кредиту у 113 00 доларів США, а правочин, який реально був укладений між сторонами кредитний договір з розміром кредиту в 526284 грн. 85 коп. та визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 30 червня 2009 року та від 21 червня 2011 року до кредитного договору № 014/151822/3177/74 від 04 серпня 2008 року; визнати кредитний договір та всі зобовязання [PERSON] за ним протиправними, а також стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» на його користь судові витрати. В обґрунтування позову вказав, що 04 серпня 2008 року він уклав з відповідачем кредитний договір № 014/151822/3177/74 за яким відповідач надав йому кредит у розмірі 113000 доларів США для придбання цінних паперів для набуття в майбутньому права власності на квартиру строком по 04 серпня 2018 року під 15,1% річних. В забезпечення виконання умов Договору був укладений договір про заставу цінних паперів № 15994/3177/305653/31 від 04 серпня 2008 р. за яким він передав в заставу відповідачу цінні папери, вартість яких за домовленістю сторін на момент укладення зазначеного договору становила 787 244 гри. 85 коп. Після завершення будівництва квартири дію договору про заставу цінних паперів № 15994/3177/305653/31 від 04 серпня 2008 р. було припинено. 23 квітня 2012 р. між ним та відповідачем був укладений договір іпотеки № 12/С04-0000-101/001. Відповідно до його умов він передав відповідачу в іпотеку нерухоме майно - трикімнатну квартиру, загальною площею 103,9 кв. м, яка знаходиться у [ADDRESS], та яка на теперішній час є постійним місцем проживання його сім'ї. Заставна вартість предмета іпотеки сторонами визначена у сумі 787 244 гри. 85 коп. Разом з тим, вважає, що кредитний договір № 014/151822/3177/74 від 04 серпня.2008 р. за яким відповідач надав йому кредит у розмірі 113 000 доларів США є удаваним правочином в частині визначення валюти кредитування з огляду на наступне. Згідно з договором № 262031637144 від 04 серпня 2008 р. відповідач відкрив йому поточний рахунок № 262031637144 «Для виплат» у доларах США. Згідно з договором № 262051637137 відповідач відкрив йому поточний рахунок № 26205163713 у гривнях. Як вбачається з договору, у ньому не зазначено, яким саме чином відповідач має надати йому кредитні кошти. Так, відповідно до п.4.1. договору, відповідач повинен відкрити йому позичковий рахунок № 223337556 та надати кредитні кошти. Разом з тим, такий рахунок на його імя не відкривався. Крім того, відповідно до п.п. 6.2, 6.4. Постанови Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» для відкриття поточного рахунку необхідна, зокрема, заява клієнта, а також укладення договору банківського рахунку. Банк навіть не запропонував йому написати заяву на відкриття рахунку, а також не укладав з ним відповідного договору, що підтверджує неможливість отримання ним кредитних коштів в іноземній валюті. 04 серпня 2008 р. він отримав з каси відповідача не 113 000 доларів США, а 526 284 грн. 85 коп. кредитних коштів, які того ж дня і вніс на свій поточний рахунок № 262051637137, що підтверджується квитанцією № ON5C54905 від 04 серпня 2008 р. Того ж дня він перерахував 525 784 гри. 85 коп. на рахунок ТОВ «Укрсоц-Капітал» на виконання договору купівлі-продажу цінних паперів № 550/8-Б-504/13-Г від 16 квітня 2008 p., що підтверджується копією платіжного доручення № 1 від 04 серпня 2008 р. Крім того, зазначив, що у нього не було жодної причини укладати кредитний договір в іноземній валюті, адже всі його зобов'язання за іншими угодами були виражені лише в національній валюті. Також звертає увагу суду на те, що відповідно до п. 3.11 Постанови Правління НБУ від 01. червня 2011 р. N 174 «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні» операції з виплати готівки іноземної валюти з поточних, вкладних (депозитних) рахунків або фізичним особам за переказами без відкриття поточних рахунків здійснюються через операційну касу за наявності цієї валюти в повній сумі. Разом з тим. він не робив відповідачу заявку на видачу валютних коштів, валюту в необхідному розмірі не доставляли до відділення в якому укладався договір, зазначена валюта йому не видавалась. Зазначене є додатковим підтвердженням отримання ним кредитних коштів в національній валюті. Відповідач при укладенні договору, запевнив його про те, що вираження валюти кредиту в доларах США є лише формальністю і не вплине на вартість кредиту, що він буде сплачувати кошти, виходячи з гривневого еквіваленту суми договору на момент його укладення (526 284 гри. 85 коп.). У зв'язку з тим, що він був постійним та сумлінним клієнтом відповідача, він повірив останньому та підписав договір у тій редакції, який надав банк. Аж до загострення суспільно-політичної ситуації в України (2014 р.) він сумлінно виконував свої зобов'язання за договором, однак у зв'язку з бойовими діями на сході країни, різким зниженням економічних показників України, стрімким підвищенням цін, його бізнес почав приносити значно менші прибутки, що й зумовило виникнення заборгованості за кредитом. Не дивлячись на це він продовжив виконувати свої зобов'язання за договором, однак у трохи меншому розмірі. Постановою Правління НБУ від 30.05.2007 р. № 200 «Про затвердження Правил використання готівкової іноземної валюти на території України та внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» визначені напрями використання готівкової іноземної валюти. Зазначеним нормативним актом не передбачено можливість зняття фізичними особами-резидентами зі своїх кредитних (позичкових) рахунків готівки в іноземній валюті. У зв'язку з тим, що договір є удаваним, а валюта кредитування за ним - національна, сторони не вправі були визначати заборгованість за договором в іноземній валюті не вносячи зміни до п. 1.L договору, а також вносити зміни до графіку погашення кредиту в іноземній валюті. Тому, додаткові угоди до договору в силу ст. 215 ЦК є недійсними. На теперішній час він сплатив відповідачу 1095 416 грн. 58 коп., що підтверджується відповідними квитанціями та достроково повернув кредит разом з процентами за час користування грошовими коштами. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у первісному позові. В задоволенні зустрічної позовної заяви просив відмовити. Суду пояснив, що відповідачем було чітко підписаний кредитний договір та додаткові угоди до нього. Він розумів, що договір укладається в іноземній валюті. У заяві про видачу кредиту [PERSON] вказав, що бажає отримати кредит в доларах США. Погашення кредиту теж здійснювалося в доларах США. [PERSON] підписав графік погашення заборгованості по кредиту, де зазначена сума в іноземній валюті. У судовому засіданні відповідач [PERSON] первісні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Зустрічний позов підтримав з підстав викладених у зустрічній позовній заяві та просив його задовольнити. Суду пояснив, що для придбання житла йому не вистачало коштів і він звернувся до Банку для отримання кредиту у гривнях, але [PERSON] йому відмовив видати кредит у гривнях, запропонувавши йому взяти кредит у доларах США, сказавши, що у договорі хоча і буде вказана сума у доларах США, проте на його платоспроможність це не вплине. Він буде сплачувати заборгованість за кредитом у національній валюті. Оскільки у нього не було вибору. Він погодився на дані умови банку та уклав кредитний договір. Він отримував кредит у гривнях. Вважає, що звертатися з завою до банку про видачу кредиту у доларах США та отримувати його у гривнях це різні речі. Він здійснював оплату у національній валюті. Сплачував щомісячно, але після того як у країні відбулися політичні та економічні негаразди він не в змозі сплачувати. До останнього часу він не знав, що сплачує кредит у іноземній валюті. Виходить, що він сплачував у гривнях, а банк самостійно конвертував цю суму у долари США. Він також не розумів, що збільшення розміру ставки по кредиту буде залежати він курсу валюти. У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволені відмовити у повному обсязі. Зустрічну позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити з підстав викладених у ній. Суду пояснив, що згідно кредитного договору валюта була визначена в іноземній валюті, проте [PERSON] отримував кредит у національній валюті. Будь-яких документів на підтвердження того, що [PERSON] отримував кредит в іноземній валюті у позивача немає. [PERSON] не подавав відповідачу заявку на видачу валютних коштів, валюту в необхідному розмірі не доставляли до відділення в якому укладався договір, зазначена валюта не видавалась [PERSON] На теперішній час [PERSON] сплатив банку 1095 416 грн. 58 коп., що підтверджується відповідними квитанціями та достроково повернув кредит разом з процентами за час користування грошовими коштами, тим самим, повністю виконав умови кредитного договору. Тому вважає, що первісний позов не обґрунтований і такий що не підлягає задоволенню. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Вислухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» про визнання правочину удаваним слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що 04 серпня 2008 року між ВАТ «[PERSON] банк «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/151822/3177/74. відповідно до умов якого кредитор на погодженнях та умовах цього договору надає позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 113\~000 доларів США, а позичальник зобовязується належним чином виконувати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та Графіків кредитора та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки визначені договором. Кредит надається на строк по 04 серпня 2018 року включно для використання на: кредит у сумі 111330, 05 доларів США для використання на придбання цінних облігацій для придбання права власності на квартиру ізольоване приміщення (будівельний № 242, корпус 4 за проектом, загальною будівельною площею 103,11 кв.м., розташовану на 11 поверсі у жилому будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дмитра Кедріна, в районі будинку № 55, 3 черга будівництва; кредит у сумі 1669,95 доларів США для використання на сплату додаткового проценту, згідно п. 1.4 договору. За користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати кредитору проценти в розмірі 15,1% річних за перший рік користування сумою кредиту, зазначеною в п. 1.2.1 договору. Додаткові проценти в сумі 1669,95 доларів США позичальник зобовязується сплатити кредитору авансом одноразово в день надання кредиту. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, передбачено, що щомісячно до 04 числа кожного місяця, починаючи с місяця наступного за місяцем отримання кредиту слід частково погашати кредит згідно з Графіком та остаточно погасити кредит слід до 04 серпня 2018 року включно. Пунктом 6.5 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов цього договору та договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим договором. За порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених кредитним договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки (п.10.1 кредитного договору) (а.с. 16-22). 04 серпня 2008 року було укладено договір № 262051637137 та № 262031637144 про відкриття та ведення поточного рахунку. [PERSON] відкриває поточний рахунок «Для виплат» доларах США (а.с. 77-78). Позивач умови кредитного договору виконав у повному обсязі, що підтверджується заявою про видачу готівки № ON5C54691 від 04 серпня 2008 року, з якої вбачається, що [PERSON] 04 серпня 2008 року об 15:58:21 отримав через касу банку готівкою 113000 доларів США, випискою по рахунку (а.с. 40) та меморіальним валютним ордером № 042Н53654 від 04 серпня 2008 року, де [PERSON] отримав 113000 доларів США, що в еквіваленті складає 547496 грн. 30 коп.( а.с.41); меморіальним валютним ордером № 042Н53845 від 04 серпня 2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримав 1669,95 доларів США. 30 червня 2009 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/151822/3177/74 від 04 серпня 2008 року, відповідно до якої строк кредиту збільшився на 108 календарних місяців і тому п. 1.2 кредитного договору викладений в наступній редакції: «Кредит надається на строк по 04 червня 2027 року включно, згідно з графіку надання кредиту», а також сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, складає 12927,10 доларів США, у тому числі за: 3130,21 доларів США - заборгованість за погашення суми кредиту та 9796,89 доларів США - заборгованість з погашення процентів. Тимчасово на період з 04 липня 2009 року по 04 червня 2010 року сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного в Графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до даної додаткової угоди в такому порядку, протягом строку кредитних канікул сукупна заборгованість позичальника по сплаті процентів за кредитом становить 19030, 57 доларів США. Сукупна заборгованість за процентами підлягає сплаті позичальником на таких умовах: протягом кредитних канікул позичальник зобовязується сплатити 38,64% сукупної заборгованості за процентами шляхом здійснення платежів у розмірі 610 доларів США (а.с. 23-29). 21 червня 2011 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено додаткова угода № 014/151822/3177/2 до кредитного договору № 014/151822/3177/74 від 04 серпня 2008 року, згідно умов якої сторони домовилися про зміну умов погашення кредиту, а саме: строк кредиту збільшився на 12 календарних місяця, у звязку з чим, дата остаточного погашення кредиту 04 серпня 2028 року. Строк користування кредитом складає 240 місяців. Згідно з п.п. 2.1 2.3.1 додаткової угоди № 2, станом на дату укладання угоди, фактична заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 131483,87 доларів США. В період з 04 липня 2011 року по 03 липня 2012 року сукупна заборгованість позичальника по сплаті процентів за кредитом становить 20273,07 доларів США. Тимчасово на період з 04 липня 2011 року по 03 липня 2012 року сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеному у Графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до цієї додаткової угоди. Протягом відстрочки сплати процентів позичальник зобовязується сплатити 56,84% сукупної заборгованості за процентами шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірі: з 04 липня 2011 року 970,40 доларів США; з 04 серпня 2011 року 968,64 доларів США; з 04 вересня 2011 року 966,85 доларів США; з 04 жовтня 2011 року 965,05 доларів США; з 04 листопада 2011 року 963,22 доларів США; з 04 грудня 2011 року 961,37 доларів США; з 04 січня 2012 року 959,49 доларів США; з 04 лютого 2012 року 957,59 доларів США; з 04 березня 2012 року 955,67 доларів США; з 04 квітня 2012 року 953,73 доларів США; з 04 травня 2012 року 951,76 доларів США; з 04 червня 2012 року 949,76 доларів США. Різниця між сукупною заборгованістю за процентами і пільговою заборгованістю за процентами є залишковою заборгованістю за процентами і становить 8749, 56 доларів США та складається із щомісячної залишкової заборгованості за процентами (а.с. 30-36). 27 листопада 2012 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору № 014/151822/3177/74 від 04 серпня 2008 року, відповідно до умов якої змінено п.1.4 кредитного договору та викладено в наступній редакції: « за користування кредитом позичальник сплачує кредитору плату у вигляді процентів за наступною фіксованою відсотковою ставкою: з 04 серпня 2008 року по 26 листопада 2012 року 15,1% річних; з 27 листопада 2012 року 13,85% річних. З метою врегулювання проблеми заборгованості за кредитним договором 14 травня 2015 року був складений протокол зустрічі, у якому зазначені відомості про заборгованість, а саме: сума кредиту зазначена 113000 доларів США, процентна ставка 13,85% річних; Основна сума заборгованості складає 81698,98 доларів США, з яких: по сумі кредиту 75951, 70 доларів США; прострочені проценти 5747, 28 доларів США, пеня 6134,98 доларів США. 30 червня 2015 року відповідач [PERSON] звертається до начальника ПАТ «[PERSON] Аваль» з заявою, в якій просить розглянути питання про добровільне урегулювання кредитного боргу шляхом погашення ним суми у розмірі 41300 доларів США у відношенні 50х50 на умовах списання залишку боргу, списання пені та виводу із залогу квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. У разі прийняття позитивного рішення зобовязався на протязі календарного місяця внести дану суму. 27 серпня 2015 року був складений протокол зустрічі, у якому зазначені відомості про заборгованість, а саме: сума кредиту зазначена 113000 доларів США, процентна ставка 13,85% річних; Основна сума заборгованості складає 83457 доларів США, з яких: по сумі кредиту 75951,70 доларів США; прострочені проценти 7505, 30 доларів США, пеня 6930,35 доларів США. У судовому засіданні встановлено та визнано відповідачем [PERSON] те, що кредитний договір, додатки до нього, де передбачені Графіки погашення кредиту; додаткові угоди разом зі графіком повернення кредиту та інших платежів, а також сукупна вартість кредиту, протоколи зустрічі та заява про врегулювання кредитного договору були власноруч підписані [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Тому не підлягає доказування той факт, що відповідач [PERSON] дійсно укладав з ПАТ «[PERSON] Аваль» 04 серпня 2008 року кредитний договір № 014/151822/3177/74 та додаткові угоди до нього. В забезпечення виконання умов кредитного договору між ВАТ «[PERSON] Аваль». Правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено 04 серпня 2008 року договір поруки № 16012/3177/305653/132, згідно якого, поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням [PERSON], а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі та в строки передбачені кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки за виконання інших умов кредитного договору в повному обсязі. Сторони договору визначили, що у випадку невиконання позичальником всіх або окремих взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобовязань у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодувати збитки (а.с.38-39). 16 квітня 2008 року між ТОВ «Компанія по управлінню активами «Укрсоц-Капітал» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів за № 550/8-Б-504/13-Т, згідно якого загальна вартість договору складає 783636 грн. (а.с. 69-70). 23 квітня 2012 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки за № 12/С04-0000-101/001, де предметом іпотеки зазначено нерухоме майно, яке складається з 3-х кімнатної квартири будівельний номер 242, загальною будівельною площею 103,9 кв.м., будівельна адреса: м. Дніпропетровськ, вул. Дмитра Кедріна, буд. 53а. даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 231 (а.с. 72-76). У звязку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору 20 березня 2015 року, на його адресу та на адресу відповідачки [PERSON] були направлені вимоги щодо погашення заборгованості (а.с.42-43). Згідно розрахунку за кредитним договором, станом на 05 червня 2015 року сума заборгованості [PERSON] перед Банком за кредитним договором складає 87095, 54 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1830200 грн. 69 коп., де 75951,70 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1596027 грн. 23 коп. непогашена сума кредиту, в тому числі прострочена 1153,09 доларів США; 6669,52 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 140151 грн. 38 коп. несплачені проценти; 4474, 32 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 94022 грн. 08 коп. пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків (а.с. 6-9). Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідачі не надали до суду доказів підтверджуючих виконання ними своїх обов'язків в повному обсязі по кредитному договору, а також докази, які б спростовували доводи позивача, тому з них необхідно стягнути заборгованість по кредитному договору, яка складається з: непогашена сума кредиту у розмірі 75\~951,70 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 6\~669,52 доларів США, а всього 82 621,22 доларів США, та суму пені у розмірі 94\~022 грн. 88 коп. В задоволенні зустрічного позову про визнання договору удаваним та визнання зобов'язання виконаним, необхідно відмовити у зв'язку з наступним. Так, статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6\~ ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Позивач [PERSON] у зустрічному позові вказує на те, що Банком\~не було надано жодних доказів на підтвердження заяви про видання йому та отримання ним кредитних коштів в іноземній валюті, що свідчить про відсутність підстав для задоволення вимог Банку щодо стягнення заборгованості, розрахованої, виходячи з того, що ним начебто отримано від Банку\~кредит в іноземній валюті. Окрім цього, такі обставини свідчать про те, що Банком\~не спростовано доводи зустрічного позову про те, що Банком\~видано, а [PERSON] отримано кредитні кошти в національній валюті, що свідчить про те, що між Банком\~та ним було укладено удаваний правочин в іноземній валюті, а також те, що [PERSON]\~вже виконав правочин, який насправді було укладено між Банком\~та [PERSON]\~(видання та отримання кредиту в національній валюті), що підтверджується наданими квитанціями, які свідчать про те, що [PERSON] вніс на користь Банку\~суму, яка повністю покриває заборгованість по кредитному договору. Законодавчими актами, що встановлюють право банку здійснювати операції в іноземній валюті, є: Закону України «Про банки і банківську діяльність», декрет кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Закон України «Про національний банк України».\~Зазначені нормативні акти визначають, що банк має право здійснювати свою діяльність на підставі виданої Національним банком України ліцензії. З матеріалів справи вбачається, що 27 березня 1992 року Національним банком України видано ВАТ «[PERSON] Аваль» банківську ліцензію № 10 та Дозвіл № 10-4 від 11 жовтня 2006 року на право здійснювати операції . визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою ст. 47 Закону України «Про банківську діяльність» (а.с.51-52). Відповідно до вимог Цивільного кодексу України \~ліцензія - це документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності за умови виконання ліцензійних умов. Відносини, пов'язані з ліцензуванням певних видів господарської діяльності, регулюються Законом України «Про банківську діяльність», в якому визначено, що [PERSON] має право здійснювати банківську діяльність тільки після отримання банківської ліцензії. Банківська ліцензія надається Національним банком України. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банківську діяльність»\~\~на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Частиною 1\~ст. 49 цього Закону розміщення залучених коштів від свого імені визнається кредитною операцією. Відповідно до ст. 2 Закону,\~коштами є гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про банківську діяльність»,\~банк на підставі банківської ліцензії має право здійснювати кредитування в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 628 ЦК України регламентує, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Підписання обома сторонами кредитного договору підтверджує той факт, що між такими сторонами було досягнуто згоди по усіх істотних умовах цього договору, а отже кредитний договір був укладений. Протягом строку чинності кредитного договору [PERSON] вчиняв дії, спрямовані на його виконання, зокрема здійснював платежі за кредитним договором у валюті кредиту - доларах США, що засвідчує згоду [PERSON] з умовами кредитного договору (а.с.79-106). Зокрема з копій квитанцій наданих представниками позивача за зустрічним позовом вбачається, що [PERSON] здійснював сплату за кредитним договором в доларах США. Тому. [PERSON] не має матеріальних підстав відмовлятися від виконання усіх своїх зобов'язань перед Банком. Крім того положення вказаного договору викладені у письмовій формі, не є незрозумілими\~\~та під час ознайомлення відповідача [PERSON] з ними не могли залишитись поза його увагою або бути ним неправильно сприйнятими. В той же час відповідач з положеннями зазначеного договору погодився, підписавши його без зауважень, і тим самим добровільно прийняв на себе обов'язки, що з нього випливають. Договір укладався за власним волевиявленням сторін, без примусу, у встановленій законом формі, з необхідним обсягом повноважень, були спрямовані на реальне настання правових наслідків, сторони усвідомлювали значення своїх дій. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої\~ постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року за № 492\~та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис. (п.1.8, 1.9 Інструкції). Пункт 7.12 Інструкції передбачає, що на поточні рахунки в іноземній валюті фізичних осіб-резидентів зараховуються, у тому числі готівкова валюта внесена/переказана власником рахунку або його довіреною особою. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Виходячи зі змісту частини 3 статті 10 ЦПК України та частини 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Діюче законодавство, а саме:\~ стаття 235 ЦК України\~визначає удаваний правочин таким, що вчинено сторонами для приховування іншого правочинну, який вони насправді вчинили. За змістом даної статті удавані правочини вчиняються з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді мали на увазі. Отже, тут завжди має місце укладення двох правочинів: реального правочину, вчиненого з метою створити певні юридичні наслідки, та правочину, вчиненого для приховання реального правочину. Удаваний правочин завжди є нікчемним і сам по собі жодних юридичних наслідків не породжує. Сторони, здійснюючи удаваний правочин, маскують іншу юридичну дію, іншу мету, яку вони мали насправді на увазі. Якщо правочин, який сторони насправді вчинили, відповідає вимогам закону, відносини сторін регулюються правилами, що його стосуються. Якщо ж правочин, який сторони насправді вчинили, суперечить законодавству, суд виносить рішення про визнання недійсним цього правочину із застосуванням наслідків, передбачених для недійсності правочинів такого типу. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України,\~позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладання правочину, що за його думкою є удаваним, 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети ніж приховати інший правочин, 3) настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином. Спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені договором кредиту тобто відсутність, на момент його укладання у сторін іншої мети ніж приховати інший правочин позивачем та його представником за зустрічним позовом в судовому засіданні не доведено. Таким чином, суд вважає що підстав для задоволення вимог про визнання договору удаваним та визнання зобов'язання виконаним немає. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому слід стягнути у рівних частках з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» судовий збір по справі у розмірі по 1\~827 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved