Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

У липні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу та відновлення її дошлюбного прізвища [PERSON]. На обґрунтування вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2010 р. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Їх сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння по усіх питаннях, які стосуються сімейних відносин, розходження поглядів на подружнє життя та виховання дитини. Відповідач не усвідомлює своєї ролі в сім'ї, іноді безпідставно стає агресивним. З цього приводу між ними виникають суперечки та сварки, що негативно впливає на психологічний стан дитини. Це стало причиною припинення сімейних відносин, зникли почуття любові. З травня 2017 р. вони не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з матір'ю. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте в судове засідання він не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмових заперечень на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд відповідно до положень статей 224, 225 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають шлюбі, зареєстрованому 25 серпня 2010 р. Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1589 (а.с. 4). Подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З позовної заяви вбачається, що внаслідок розбіжності у поглядах на сімейне життя, взаємні права і обов'язки подружжя та виховання дитини, сторони втратити почуття любові та припинили шлюбно-сімейні відносини. Наразі сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно положень статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення... Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку, що між сторонами дійсно існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, суперечить інтересам позивача. За приписом статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, а отже вимоги позивача щодо відновлення її дошлюбного прізвища також є обґрунтованими. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд на підставі положень частини 1 статті 88 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved