Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Дорошівської сільської ради Вознесенського району про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом в якому вказувала, що [INFO] померла її тітка - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли: житловий будинок [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,25 га., надана для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,33 га., надана для ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 12,50 га., розташована в межах території Дорошівської сільської ради Вознесенського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; грошові внески у банківській установі. За життя [PERSON] розпорядилася належним їй майном на випадок смерті наступним чином: -19 жовтня 2007 року о 10-00 год. склала заповіт (посвідчений секретарем виконавчого комітету Дорошівської сільської ради народних депутатів Вознесенського району Вербівською Л.В., зареєстрований в реєстрі за №363), яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, заповіла [PERSON] ; -19 жовтня 2007 року о 10-15 год. склала заповіт (посвідчений секретарем виконавчого комітету Дорошівської сільської ради народних депутатів Вознесенського району Вербівською Л.В., зареєстрований в реєстрі за №364), яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а саме грошові внески, які зберігаються у банківській установі, заповіла [PERSON] . Позивачка, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину у встановленому законом порядку, проте не може оформити свої спадкові права на будинок [ADDRESS] та на земельні ділянки, розташовані за цією ж адресою через органи нотаріату у зв`язку з наявністю помилок та незастережених виправлень в правовстановлюючих документах на спадкове майно в частині зазначення прізвища власника цього майна (спадкодавця), а також наявністю суперечливих заповітів, що унеможливлює встановлення справжньої волі спадкодавця. Враховуючи відмову нотаріуса від оформлення спадкових прав на майно, неможливість внесення змін (виправлень) або іншим чином приведення правовстановлюючих документів у відповідність з вимогами закону в адміністративному порядку, а тому позивачка просила встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів - Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 31 липня 1989 року, Державних актів на право приватної власності на землю серії МК №2100 від 05 січня 1996 року, реєстр. №278 та серії МК №2101 від 05 січня 1996 року, реєстр. №279, а також визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,25 га., надану для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,33 га., надану для ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, проте від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Дорошівської сільської ради Вознесенського району в судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі вказаних осіб. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що [INFO] померла тітка позивачки - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли: житловий будинок [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,25 га., надана для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,33 га., надана для ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] ; інше нерухоме та рухоме майно. За життя [PERSON] розпорядилася належним їй майном на випадок смерті наступним чином: -19 жовтня 2007 року о 10-00 год. склала заповіт (посвідчений секретарем виконавчого комітету Дорошівської сільської ради народних депутатів Вознесенського району Вербівською Л.В., зареєстрований в реєстрі за №363), яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, заповіла [PERSON] ; -19 жовтня 2007 року о 10-15 год. склала заповіт (посвідчений секретарем виконавчого комітету Дорошівської сільської ради народних депутатів Вознесенського району Вербівською Л.В., зареєстрований в реєстрі за №364), яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а саме грошові внески, які зберігаються у у банківській установі, заповіла [PERSON] . Позивачка, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину у встановленому законом порядку, проте не може оформити свої спадкові права на будинок [ADDRESS] та на земельні ділянки, розташовані за цією ж адресою через органи нотаріату у зв`язку з наявністю помилок та незастережених виправлень в правовстановлюючих документах на спадкове майно в частині зазначення прізвища власника цього майна (спадкодавця), а також наявністю суперечливих заповітів, що унеможливлює встановлення справжньої волі спадкодавця. Аналізуючи вимоги позивачки, суд виходить з наступного: 1)в частині встановлення фактів належності правовстановлюючих документів: Суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). В разі наявності спору про право, справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів розглядаються в позовному провадженні разом з вимогами матеріального характеру. Факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів знайшов своє повне підтвердження наступними доказами: - копіями заповітів від 19 жовтня 2007 року, реєстр. №№363, 364 (а.с. 11-12), згідно яких [PERSON] мешкала по [ADDRESS] ; - копією довідки Дорошівської сільської ради Вознесенського району від 09 лютого 2012 року №81 (а.с. 22), згідно якої [PERSON] постійно мешкала та була головою домогосподарства по [ADDRESS] ; - іншими доказами в сукупності. Судом встановлено, що на час розгляду справи втрачена можливість внесення змін або виправлень до правовстановлюючих документів в адміністративному чи іншому порядку (а.с. 36), а тому факти належності спадкодавцю правовстановлюючих документів підлягають встановленню в судовому порядку. 2)в частині визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом: Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). З положень ст.ст. 1217, 1223 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом, а в разі його відсутності та в інших випадках, визначених Цивільним кодексом України - за законом. Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом, в тому числі, шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Матеріали справи вказують на те, що спірне майно на момент відкриття спадщини належало спадкодавцю, яка розпорядилася ним шляхом складання двох окремих заповітів від 19 жовтня 2007 року, реєстр. №№363, 364. В рішенні Вознесенського міськрайонного суду від 21 грудня 2016 року по справі №473/3470/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , Дорошівської сільської ради Вознесенського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом зазначено (цитата): «Згідно ст. 1254 ч. 2 ЦК України заповіт, який був складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Враховуючи тлумачення двох заповітів, які були складено в один день 19 жовтня 2007 року самими спадкоємцями, проаналізувавши їх зміст щодо об`єктів спадкування, суд вважає, що заповіт складений 19 жовтня 2007 року о 10 год. 15 хв. на користь [PERSON] скасовує попередній заповіт складений 19 жовтня 2007 року о 10 год. 00 хв. на користь [PERSON] лише в частині виключення із обсягу спадкового майна, належного спадкодавцю грошових коштів. Таким чином, суд вважає, що діють обидва заповіти складені [PERSON] ». Тому вказана обставина не підлягає повторному доказуванню в судовому засіданні. Позивачка, як спадкоємець за заповітом, належним чином прийняла спадщину. Інших спадкоємців (крім сторін - фізичних осіб), які прийняли спадщину або мають право на її обов`язкову частку, судом не виявлено. Враховуючи те, що позивачка не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спірний будинок та земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Тому,

Outcome: approved