Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що вона, [PERSON], народилась 26 листопада 1998 року в с. Петрівське, Києво-Святошинського району, Київської області. ЇЇ батьками були [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які перебували у зареєстрованому шлюбі. Її батько [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинув 15 травня 2000 року, коли їй було лише 2 роки. Її мати [PERSON], яка змінила прізвище на «Литвин», загинула в результаті дорожньо-транспортної пригоди 25 вересня 2015 року, коли їй було 16 років. Так як вона була сиротою, то нею опікувався її вітчим [PERSON]. Коли їй виповнилось 17 років, вона вступила до Київського вищого професійного училища будівництва і архітектури та здобуває професію за спеціальністю «маляр-штукатур». В червні 2017 року вона дізналась, що її батьку на праві спільної сумісної власності разом з відповідачами належала квартира [ADDRESS]. Після смерті батька ні її баба [PERSON], ні її рідна тітка [PERSON], до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися та свідоцтва про право на спадщину за законом не отримували, є постійно зареєстрованими та мешкають у вказаній чотирикімнатній квартирі. Вона в силу своєї необізнаності та з урахуванням того, що по 26 листопада 2016 року була неповнолітньою, документів про право власності на вказану квартиру не мала, вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулась, хоча від неї не відмовляється. Зважаючи на ті обставини, що лише 26 листопада 2016 року їй виповнилося повних 18 років, в червні 2017 року вона дізналась про існування спадкового майна її батька та отримала копії правовстановлюючих документів на квартиру, від спадщини, що залишилась після смерті свого батька, не відмовляється, і тому змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права та охоронюваного законом інтересу щодо спадкового майна. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України, просила визначити їй додатковий строк терміном два місяці для прийняття спадщини, що залишилась після смерті її батька [PERSON], який помер 15 травня 2000 року. В судовому засіданні 25 травня 2018 року судом ухвалено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Київській області [PERSON]. У судове засідання позивач і представник позивача не з»явилися, про дату, час і місце розгляду справи позивач і представник позивача повідомлялися належним чином, суду надана заява представника позивача, у якій він позов підтримав і просив його задовольнити та розглянути справу у його відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлялася належним чином, до суду відповідач надала заяву, в якій позов визнала і не заперечувала проти його задоволення, та просила розглянути справу у її відсутності. У судове засідання треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Київській області [PERSON], не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, суду надані заяви про розгляд справи у відсутності третіх осіб. Суд, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Судом встановлено, що 15 травня 2000 року помер [PERSON], і 25 вересня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про смерть. [PERSON] і [PERSON] доводились батьком і матір»ю позивачці у справі [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Згідно наданої суду інформації Макарівської районної державної нотаріальної контори від 31 липня 2018 року № 1400/01-16, за даними Спадкового реєстру та Алфавітних книг обліку спадкових справ спадкові справи до майна померлого 15 травня 2000 року [PERSON] та померлої 29 вересня 2015 року [PERSON] в конторі не лічиться. Згідно свідоцтва про право власності на житло Органу приватизації [PERSON] ВУЖКГ від 10 листопада 1998 року № 194 квартира в [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Загальна площа квартири становить 82,2 кв.м.. 16 вересня 2017 року померла відповідач у справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті відкрилась спадщина, і 21 травня 2018 року [PERSON], відповідач у справі, звернулась до Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] про прийняття спадщини в порядку спадкування після смерті своєї матері [PERSON]. Дані обставини підтверджуються копією Спадкової справи № 06/2018 після смерті 16 вересня 2017 року [PERSON], заведеної приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON]. Позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк не вчинила дій по прийняттю спадщини в порядку спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON], який помер 15 травня 2000 року, оскільки була на той час малолітньою. Як зазначала позивач [PERSON], в червні 2017 року вона дізналась, що її батьку на праві спільної сумісної власності разом з відповідачами належала квартира [ADDRESS], київської області. Позивач [PERSON] вказувала в позовній заяві, що вона в силу своєї необізнаності та з урахуванням того, що по 26 листопада 2016 року була неповнолітньою, документів про право власності на вказану квартиру не мала, вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулась, хоча від неї не відмовляється. Зважаючи на ті обставини, що лише 26 листопада 2016 року їй виповнилося повних 18 років, в червні 2017 року вона дізналась про існування спадкового майна її батька та отримала копії правовстановлюючих документів на квартиру, від спадщини, що залишилась після смерті свого батька, не відмовляється, і тому змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права та охоронюваного законом інтересу щодо спадкового майна. Суд визнає достовірними доказами поважності причин пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини, оскільки, як зазначила в позовній заяві позивач [PERSON], основною причиною пропуску строку для прийняття спадщини є те, що вона за віком, будучи малолітньою і неповнолітньою, не звернулась вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], який помер 15 травня 2000 року. За таких обставин суд визначає позивачу [PERSON] додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини-2 місяці, після смерті 15 травня 2000 року [PERSON], і тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved