Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок разом з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами за № 22/5 по вулиці Лесі Українки в м. Миколаєві, а також на земельну ділянку на якій він розташований, площею 512 кв.м, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по вулиці Лесі Українки, № 22/5 в м. Миколаєві, в порядку спадкування за законом після смерті його дружини - [PERSON], яка померла 24 листопада 2011 року. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що після смерті його дружини відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами за № 22/5 по вулиці Лесі Українки в м. Миколаєві, а також на земельну ділянку на якій він розташований, площею 512 кв.м, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Спадкодавець на випадок своєї смерті заповіту не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач [PERSON], який спадщину прийняв, а також їх діти - [PERSON] та [PERSON], які спадщину не прийняли. У встановлений законом строк позивач звернувся до П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно через те, що позивачем надано правовстановлюючий документ на право власності на спадкове майно, право власності на яке у встановленому законному порядку, не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. Тому на підставі ст.ст. 47, 49, 68 Закону України Про нотаріат нотаріус запропонувала позивачу звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання за ним права власності у порядку спадкування за законом на спадкове майно. Посилаючись на неможливість в позасудовому порядку оформити належну йому спадщину, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву із проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Миколаївської міськради надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, своїх заперечень проти позову не направив. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 24 листопада 2011 року в м. Миколаєві померла дружина позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований по вулиці Лесі Українки № 22/5 в м. Миколаєві, та на земельну ділянку на якій він розташований, площею 512 кв.м., цільове призначення якої - обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд. Із копії спадкової справи № 224/2015, заведеної П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою до майна померлої [PERSON] вбачається, що на випадок своєї смерті вона заповіту не залишала. Після її смерті в установлений законом строк із заявою про прийняття спадщини звернувся її чоловік, позивач по даній справі, [PERSON] Інші спадкоємці першої черги за законом, діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON], на спадкове майно після смерті матері не претендують, заяв до нотаріуса про прийняття спадщини не надавали, в спірному будинку зареєстровані на момент смерті матері не були, тобто спадщину після смерті своєї матері [PERSON] в установленому законом порядку не прийняли. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ГК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.5 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до Закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У відповідності до ч.2 ст.3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації. Із матеріалів справи вбачається, що житловий будинок з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами за № 22/5 по вулиці Лесі Українки в м. Миколаєві належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради від 05.05.2009 року САС 033397, зареєстрованого в Миколаївському МБТІ за № 13750 в книзі № 201 від 05.05.2009 року (а.с.10). Земельна ділянка площею 512 кв.м, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по вулиці Лесі Українки, № 22/5 в м. Миколаєві належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Миколаївської міської ради від 25.06.2010 року за № 47/51 (а.с.16-17). Оригінали вказаних правовстановлюючих документів були втрачені, що підтверджується наявним у справі оголошенням від 05.09.2015 р. За таких обставин, відповідно до вимог п.п. 1,5 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved