Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що між ВАТ «СЕБ БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») та [PERSON] укладено кредитний договір. У подальшому укладались також додаткові угоди до кредитного договору. У якості забезпечення виконання умов кредитного договору, був укладений договір іпотеки та договір поруки з [PERSON] . У результаті електронних торгів та укладеного договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором та забезпечувальними договорами ТОВ «ФК «Сварог Фінанс» є новим кредитором. Вказали, що зобов`язання має виконуватись належним чином. У порушення вимог укладеного договору, боржник належним чином не виконував погоджені умови договору та на час звернення до суду існує заборгованість за тілом та відсотками зак користування в розмірі 59\~952,27 грн. Так, у порушення п.3.1 кредитного договору: боржник без згоди кредитора у 2014 році здійснила обтяження предмету іпотеки, зареєструвавши там місця проживання осіб (штраф 46\~000); порушила умови та у неї відсутні договори страхування предмету іпотеки (штраф 46\~000 грн.); не надання іпотеко держателю копій платіжних документів, що підтверджують сплату страхових внесків (штраф 46000 грн.). У порушення п.3.14.3 договору: відповідач не має дійсних договорів страхування (штраф 25\~579,30 грн.); припинила договори страхування без письмової згоди банку (штраф 25\~579,30 грн.); не сплачувала та не надавала оригінали платіжних документів про сплату таких платежів (штраф 25\~579,30 грн.); ненадання банку щорічної документально підтвердженої інформації про свої доходи за останні 6 місяців (штраф 25\~579,30 грн.). Тому внаслідок систематичного невиконання боржником умов кредитного договору, умов додаткових договорів та договору іпотеки, існує загальна заборгованість в розмірі 300\~269,47 грн. У позасудовому порядку ними здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки та враховано в борг 119\~000 грн. Їх вимога про сплату боргу не виконана у повному обсязі, тому вважають своє право порушеним. Залишок заборгованості становить 118\~469,47 грн. Просили стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сварог Фінанс» заборгованість за кредитним договором №725 від 13.11.2007 року, що становить 118\~469,47 грн.; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сварог Фінанс» понесені судові витрати. 16 липня 2020 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з позовом [PERSON] вказала, що дійсно між нею та ВАТ «СЕБ БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») укладено кредитний договір. У подальшому укладались також додаткові угоди до кредитного договору. У якості забезпечення виконання умов кредитного договору, був укладений договір іпотеки та договір поруки з [PERSON] . У травні 2019 року вона отримала листа від ПАТ «Фідобанк» про заборгованість, яку вже станом на 23 березня 2020 року була погашена у повному обсязі, навіть була переплата в розмірі 2528,70 грн. Тобто дія кредитного договору була закінчена у зв`язку з виконанням. Зазначила, що у свій час повідомляла та погоджувала з банком питання щодо реєстрації її неповнолітніх дітей, надавала їм судові рішення. Також погоджувала та надавала банку підтвердження укладення, виконання умов щодо страхування, інформацію щодо розміру її доходу. Жодних претензій банк за весь період дії договору до неї не пред`являв. Чому банк при передачі кредитного договору не передав новому кредитору всього пакету документів щодо страхування, судових рішень та подану нею інформацію, їй не відомо. Тому вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними як через відсутність у неї будь-яких порушень умов договору, так і через пропуск строку позовної давності. Просили відмовити в задоволенні позову. 27 липня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив. ТОВ «ФК «Сварог Фінанс» вказали, що до свого відзиву відповідач не надав жодного доказу на підтвердження доводів про погодження з банком місця реєстрації дітей, а при розгляді справи судом не було залучено у якості третьої особи банк, хоча рішення суду впливає на права та обов`язки банку. Також відповідачі не подали доказів щодо виконання умов кредитного договору щодо страхування. Тому просив задоволити позов у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив позов задоволити. У судовому засіданні представник відповідача та відповідачі проти позову заперечували. Просили відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 13 листопада 2007 року між ВАТ «СЕБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №725. За умовами даного договору отримано в кредит 11\~500 дол.США, з цільовим використанням для будівництво садового будинку, зі сплатою відсотків та кінцевим терміном повернення до 12 листопада 2027 року. Додатковою угодою №1 від 11 квітня 2008 року до кредитного договору, за яким розмір кредиту сторони визначили 18400 дол.США. Також сторони 07 квітня 2009 року підписали додаткову угоду №2 до кредитного договору. 13 вересня 2012 року ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником ВАТ «СЕБ Банк», та [PERSON] укладено додатковий договір №3 до кредитного договору, за яким сторони погодили надання додатково кредитних коштів в сумі 115\~177,76 грн., відсотки за користування кредитними коштами, змінені та доповнені були також загальні умови кредитування. У якості забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, між Банком та [PERSON] був укладений Договір іпотеки від 13 листопада 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовим Я.Д. за реєстровим номером 3191. За умовами договору, з урахуванням Договору про внесення змін від 11 квітня 2008 року та Договору про внесення змін №1 від 13 вересня 2012, Позичальником було передано в іпотеку належну їй на праві власності земельну ділянку, площею 0,0610 га, що знаходиться за адресою: Петрушківська сільська рада, садове товариство «Мрія», Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер 3222486000:03:003:0266. Договором про внесення змін №2 до Договору іпотеки б/н від 13 листопада 2007 року, Позичальником, окрім вищевказаної Земельної ділянки, було передано в іпотеку належний їй на праві власності садовий будинок, площею 195,6 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також у якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором, між Банком та фізичною особою [PERSON] було укладено Договір поруки №725 від 13 листопада 2007 року. За умовами якого, з урахуванням Додаткового договору від 11 квітня 2008 року та Договору поруки №725 від 13.09.2012 року, Поручитель зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його боргових зобов`язань перед Банком на суму 115\~177, 76 гривень (п. 1.1 Договору поруки). Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 10 грудня 2019 року Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» провело електронний аукціон щодо продажу права вимоги за Кредитним договором №725 від 13.11.2007 року. Переможцем стало Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНКОРД ФАКТОРИНГ», за результатами проведення аукціону оформлено відповідного протоколу електронного аукціону № ПА-ЕА-2019-10-25-000059-а. 23 грудня 2019 року між Банком та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНКОРД ФАКТОРИНГ» був укладений Договір № GL3N012937 про відступлення прав вимоги, за умовами якого Банк відступив Первісному кредитору належні Банку, а Первісний кредитор набув права вимоги Банку до боржників [PERSON] та [PERSON] , що виникають з умов Кредитного договору, Договору іпотеки та Договору поруки. 05 березня 2020 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНКОРД ФАКТОРИНГ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СВАРОГ ФІНАНС» було укладено відповідний Договір про відступлення прав вимоги. За умовами договору Первісний кредитор передав всі права Новому кредитору в рамках Кредитного договору №725 від 13.11.2007, укладеним між Банком та [PERSON] , а також передав права вимоги за договорами забезпечення. Цього ж дня між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНКОРД ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Сварог Фінанс» був укладений Договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки зі всіма змінами та доповненнями до нього. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач набув всіх прав та обов`язків нового кредитора у зобов`язаннях, що виникли на підставі Кредитного договору, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» та [PERSON] . Дана обставина не заперечувалась сторонами при розгляді даної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем вказувалось, що боржник по договору має заборгованість по тілу та відсоткам в розмірі 59\~952,27 грн. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження даних обставин. Відповідач, заперечуючи проти наявної заборгованості надав суду копії квитанцій щодо внесення платежів по кредиту. Представник позивача обмежився лише власними поясненнями. Клопотань про витребування доказів представник позивача не заявив клопотань про їх витребування у разі складнощів в їх отриманні. Тому в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення. Додатковим договором №3 від 13.09.2012 року до Кредитного договору №725 від 13.11.2007 були встановлені певні особливості умов кредитування та покладені на Позичальника певні обов`язки, виконання яких передбачало надання кредитних коштів Банком у користування [PERSON] .. Згідно п. 3.1.1 Додаткового договору, кредитні кошти надаються Позичальнику за умови укладання ним з Страховою компанією договору страхування предмету забезпечувального обтяження від ризиків знищення, пошкодження, псування майна. При цьому, за договорами страхування Банк (а на теперішній час Позивач) виступає єдиним Вигодонабувачем. Частиною 2 розділу 1 Кредитного договору встановлено, що Позичальником укладаються наступні договори страхування: 1. Предмету застави, на суму не меншу 110 відсотків від суми заборгованості Позичальника за Кредитом; 2. Позичальника, від нещасного випадку, на суму заборгованості Позичальника за Кредитом. Пунктом 3.12.7. Додаткового договору встановлено, що Позичальник зобов`язаний забезпечити наявність та дійсність договорів страхування вказаних у п.п. 3.1.1 протягом всього терміну дії цього договору. У випадку, якщо термін дії укладених договорів страхування закінчується, а боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором залишаються невиконаними, Позичальник зобов`язаний до закінчення терміну існуючих договорів страхування укласти нові договори страхування, умови яких не повинні бути гіршими для Вигодонабувача, умов договорів страхування, термін яких закінчується. Пунктом 3.12.8. Додаткового договору встановлено, що Позичальник зобов`язаний не припиняти та не змінювати умов Договорів страхування без попередньої письмової згоди Банку. Відповідно до п. 3.12.10. Додаткового договору, Позичальник зобов`язаний належним чином сплачувати чергові страхові платежі, передбачені договорами страхування. Щорічно, не пізніше 20 (двадцяти) календарних днів до закінчення визначеного в договорах страхування періоду страхування надавати Банку оригінали платіжних документів, що будуть свідчити про сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування, який не може бути меншим 1 (одного) календарного року чи здійснити інші дії, письмово погоджені з Банком. Підпунктом «Л» пункту 3.3. розділу 3 Договору іпотеки від 13.11.2007 року визначено, що Іпотекодавець зобов`язаний застрахувати Предмет іпотеки за свій рахунок на користь Іпотекодержателя на суму не менше 110 (ста десяти) відсотків від суми заборгованості за Кредитним договором на термін дії цього Договору від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування. Відповідно до підпунктів «О», «П», «Р» пункту 3.3. розділу 3 Договору іпотеки від , 13.11.2007 року, Іпотекодавець зобов`язаний не припиняти та не змінювати умови договорів страхування, без попередньо отриманої на те письмової згоди Іпотекодержателя. і Забезпечувати дійсність та належне виконання договорів страхування протягом всього і строку дії цього договору. Щорічно, не пізніше 20 (двадцяти) календарних днів до закінчення відповідного періоду страхування, надавати Іпотекодержателю копії платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування (календарний рік), а також на вимогу Іпотекодержателя копії договорів страхування (полісів), укладених на умовах, що задовольняють Іпотекодержателя та з і визначеною Іпотекодержателем страховою компанією, якщо інше письмово не погоджено з Іпотекодержателем. Відповідно до пункту 3.8,1.1. Додаткового договору, Банк (наразі Позивач) має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній і частині у випадку невиконання Позичальником своїх боргових та інших зобов`язань за І цим договором та/або умов договору забезпечення. Згідно пункту 3.11.1 Додаткового договору, права Банку включають, в тому числі, вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим Договором у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником та/або Поручителем та/або Майновим поручителем своїх зобов`язань і за цим договором та/або договором забезпечення. Відповідно до п. 3.1. Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання забезпечених Предметом іпотеки зобов`язань у випадках: порушення Іпотекодавцем умов зберігання бо експлуатації Предмета іпотеки; використання Іпотекодавцем одержаного кредиту не за призначенням або порушення інших умов Кредитного договору. Звертаючись до суду з даним позовом, Позивач вказав, що на Позичальника покладений обов`язок застрахувати Предмет іпотеки - земельну ділянку та будинок. Застрахувати своє життя від нещасного випадку, а також покладено обов`язок не припиняти та не змінювати умови вищезазначених договорів страхування, забезпечувати їх дійсність та належне виконання, а також щорічно надавати Іпотекодержателеві відповідні платіжні і документи та копії договорів страхування, на підставі пункту 3.12.15 Додаткового договору, Позичальник зобов`язується щорічно, не пізніше чим за два тижні до настання дати річниці отримання Кредиту, надавати Банку документально підтверджену інформацію про свої доходи за останні 6 місяців. Оскільки боржником не укладеного жодного договору страхування Предмету іпотеки, страхування власного життя, а також не надаються відповідні документи щодо підтвердження інформації про свої доходи, тому слід стягнути штрафи, встановлені чинним кредитним договором. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач надав суду копії договорів страхування. Оскільки ні у позовній заяві, ні у судовому засіданні позивач не вказав за який саме період він вважає, що відсутні договором страхування, тому суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині. Позовні вимоги щодо не повідомлення про доходи та відсутність згоди щодо реєстрації місця проживання також не можуть бути задоволенні, оскільки договором не встановлена обов`язкова форма такого повідомлення, погодження. У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач не повідомляв, а первісний кредитор вимагав виконання. За весь час дії кредитного договору відсутні будь-які претензії первісного кредитора до відповідачів щодо невиконання вищевказаних положень договору. Позивач набув прав кредитора лише 05 березня 2020 року, і вже 04 квітня 2020 року звернувся до суду з даним позовом, при цьому не надав суду доказів порушення відповідачем умов договору після березня 2020 року, відсутні докази того, що вони просили у відповідача надати підтвердження виконання таких умов договору, відсутні докази того, що первісний кредитор також мав вимоги до відповідачів щодо невиконання умов договору. Оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed