Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], як до винуватця ДТП, в якому просить стягнути на його користь 106 103,38 грн. матеріальної шкоди, з яких 71 523 грн. Втраченого заробітку, а інше - витрати на лікування та реабілітацію. В подальшому ухвалою суду за клопотанням сторін до участі в справі залучено в якості співвідповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Глобус». Позивач у минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та слухати справу в подальшому у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав лише в частині витрат на лікування та пояснив, що позивач є пенсіонером, і стягнення середньої місячної заробітної плати є його додатковим доходом. Також зауважив, що є застрахованою особою, отже відшкодовувати збитки потерпілим повинна страхова компанія. Відповідач ТзДВ СК «Глобус» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності позивача та відповідача, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2013, приблизно о 18:10, в м. Миколаєві водій [PERSON], керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer 1.8», реєстраційний номер [NUMBER], рухався в умовах темного часу доби, при включеному вуличному освітлені, по сухій асфальтованій проїзній частині по пр. Героїв Сталінграду від вул.Гайдара у напрямку вул. Софіївської. Рухаючись в обраному напрямку, в районі будинку № 89 по пр. Героїв Сталінграду, водій [PERSON], у порушення вимоги п.п. 2.3 «б», 8.7, 8.7.3 «е», 12.1, 12.3 ПДР України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами (далі - ПДР України), а саме не вибрав безпечну швидкість руху свого транспортного засобу, проявив неуважність в дорожній обстановці та до її змін, не врахував фактичної дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого в ході руху, своєчасно не виявив зміну дорожньої обстановки у вигляді зміну сигналу світлофору, виїхав на регульований пішохідний перехід, на червоний сигнал світлофору, не зупинився при цьому перед світлофором, виїхав на пішохідний перехід, в наслідок чого допустив наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав проїзну частину пр. Героїв Сталінграду, рухаючись по пішохідному переходу на зелений сигнал світлофору з права на ліво по ходу руху автомобіля. У наслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних саден, синців і рани в області голови та лиця, перелому лобної кістки з пошкодженням пазухи лицьового черепа основної кістки і ячейки решетчатого лабіринту, саден в області кінцівок, повного вивиху лівої плечової кістки, кісток правої гомілки, забою лівої легені, посттравматичного невриту малогомілкової нерва зліва, травматичного шоку 2-3 ступеня, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2043 від 31.12.2013 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 липн2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов'язки.На підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, покладено на засудженого [PERSON] наступні обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 7955, 32 грн.( з урахуванням сплачених в добровільному порядку 500 грн) та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. Стягнуто з засудженого на користь держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради в рахунок відшкодування витрат Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги на лікування потерпілого в сумі 4666, 32 грн. Також стягнуто з засудженого [PERSON] на користь НДЕКЦ УМВС України в Миколаївській області витрати на проведення експертиз в сумі 1409, 38 грн. Звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014. Відповідно до довідки про доходи від 08.05.2014 року, виданої ТОВ «Центр ТМ «Пятий Океан», [PERSON] працював на посаді охоронця з 14.03.2013 року, з 31.03.2014 року [PERSON] звільнений за власним бажанням з вказаного вище Товариства. Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON], проходив лікування у травматологічному відділенні ЛШМД з 02.12.до 20.12.2013 року , після чого потребував фіксування гіпсовою повязкою щонайменше 1,5 місяці. Відповідно до Довідки МСЕК №546241, [PERSON] з 31 березня 2014 року є інвалідом ІІ групи, непрацездатний на період тривалої реабілітації. Згідно Довідки Пенсійного фонду ГУ Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 10.02.2015 року за №293,[PERSON] перебуває на обліку у управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та з 27.12.1996 року отримує пенсію за вислугу років призначену відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, т деяких інших осіб». Станом на 01.02.2015 р. загальний розмір пенсійної виплати - 1261,52 грн. Відповідно до повідомлення Міської лікарні №4 від 24.02.2015 року, [PERSON] пропоновано ліки та лікувальні процедури кожні 2 місяці та ЛФК постійно. Відповідно до Полісу №АЕ /2494966 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, [PERSON] застрахований, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життя і здоров'я - 100000 грн. Розмір франшизи -510,00 грн. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1195 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Згідно ст. 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Відповіджно до правил ст. 1202 цього Кодексу, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо). Відповідно до п.12 Постанову Пленуму ВСУ N 6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ» за позовами про відшкодування шкоди», розмір відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою потерпілим заробітку (його частини) у зв'язку з ушкодженням здоров'я, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. При втраті заробітку внаслідок ушкодження здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, його відшкодування має провадитися Фондом у вигляді щомісячних страхових виплат, сума яких при одночасному призначенні пенсії по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком (професійним захворюванням) не повинна перевищувати середньомісячного заробітку до ушкодження здоров'я (при цьому визначені раніше розміри щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності зменшенню не підлягають. Відповідно до ст.23 ЗУ «Про Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. В позовних вимогах позивач просив стягнути з відповідачів майнову шкоду у розмірі 106 103,38 грн., з якої: витрати на лікування - 14580,38 грн., втрата заробітку за 36 місяців - 71523,00 грн. та розмір додаткових витрат на реабілітацію - 20000,00 грн. Так, витрати на лікування та придбання медтехнічних засобів у сумі 14580,38 грн. підтверджується наданими позивачем квитанціями ( від 26.09.2014 р., 16.07.2014 р., 25.07.2014 р.) та повністю узгоджується з призначенням лікарів саме у зв'язку з отриманою травмою. Також позивачу необхідно приймати ліки та постійно щонайменше раз на три місяці проходити курси реабілітації, сума одного курсу складає приблизно 1719 грн., отже з урахуанням пройдених двох курсів та наступного така сума становить 5157 грн.00 коп., що підтверджується повідомленням Міської лікарні №4 про призначений курс лікування , наданоим на запит суду, та Довідкою ПКВО «Фармація» про вартість призначених ліків станом на час їх призначення, таким чином загальний розмір витрат на лікування та додаткових витрат становить 19 737,38 грн., який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] При цьому суд не може взяти до уваги пояснення позивача щодо необхідності стягнути 20 000 грн витрат на реабілітацію на майбутній період, оскільки вони не підтверджені у відповідності до вимог ч.3 ст. 1202 ЦК України. Що стосується позовних вимог про відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою заробітку у сумі 71523,00 грн. (1986,75 грн.х36 місяців), то вказані вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, матеріалами справи підтверджується, що втрата заробітку позивача, який він отримував на посаді охоронця, безпосередньо пов'язана з отриманою травмою і характер завданого ушкодження здоров'я не дозволяє позивачеві виконувати раніш виконувані посадові обов'язки. 05.02.2015 року ТзДВ «СК «Глобус» за платіжним дорученням №7271, здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] по справі №13GL-4650, за договором страхування АЕ №2494966 за наслідками страхового випадку, який трапився 02.12.2013 року, у розмірі 20646 грн. Оскільки відповідач не надав інших відомостей чи заперечень суду, а сума витрат на безпосереднє лікування одразу після завдання шкоди стягнута з винної особи за вироком суду, то суд приходить до висновку, що сплачене страхове відшкодування фактично є виплатою 18 мінімальних заробітних плат ( за вирахуванням франшизи) , у відповідності до ст.26 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тоді як відповідно до довідки про доходи від 08.05.2014 року, виданої ТОВ «Центр ТМ «П'ятий Океан», розмір середньомісячної заробітної плати позивача становить 1986,75 грн. на місяць. Таким чином, з ТзДВ «СК «Глобус» слід стягнути на користь позивача 15 115,50 грн. недоплачену суми відшкодування (35 761,50 грн.( сума заробітку позивача за 18 місяців) - 20646 грн.). Крім того, частиною 2 статті 12 ЗУ «Про Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується. Стосовно вимог про стягнення такої втрати заробітку з [PERSON] одноразовим платежем за 36 місяців, то самостійною підставою для відмови у їх задоволення станом на час розгляду справи є відсутність доведення обставин , встановлених ч. 1 ст. 1202 ЦК України, а про стягнення таких витрат щомісячними платежами позовних вимог не заявлено. На підставі вищевикладеного, суд приходиться до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь держави з відповідачів [PERSON] та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Глобус» слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог з кожного.

Outcome: partial