Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

У липні 2014 року з позовом до Березанської міської ради, [PERSON] про визнання неправомірними дій при приватизації квартири, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування звернулися [PERSON] та [PERSON] Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] були переселені у 1995 року до м. Березань, де було отримано ордер на право зайняття 3-кімнатної квартири [ADDRESS]. 24 листопада 1995 року вказана квартира була приватизована [PERSON] на сім'ю у складі 3-х чоловік. До свідоцтва про право власності на квартиру не було включено [PERSON] Невдовзі квартиру було продано, а за виручені кошти придбано будинок [ADDRESS] у м. Березань. [INFO] року помер [PERSON] після чого відкрилася спадщина, однак із заявою про прийняття спадщини позивачі не зверталися, а продовжували проживати у спірному будинку. У зв'язку із вищевикладеним позивачі вказують, що будинок [ADDRESS] у м. Березань слід вважати спільною частковою власністю чотирьох членів сім'ї - по 1/4 частині кожному, а 1/2 частину будинку - спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] Тому [PERSON] і [PERSON] просили суд визнати неправомірними дії Березанської міської ради Київської області при приватизації квартири [ADDRESS] у м. Березань, визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] визнати 1/2 частину будинку[ADDRESS] у м. Березань спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частини будинку [ADDRESS] у м. Березань, визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частини будинку [ADDRESS] у м. Березань. До початку розгляду справи по суті [PERSON] відмовилася від позовних вимог до Березанської міської ради, надавши суду письмову заяву. Ухвалою суду від 28 жовтня 2014 року відмова [PERSON] була прийнята і провадження в частині позовних вимог [PERSON] про визнання неправомірними дії Березанської міської ради при приватизації квартири [ADDRESS] та визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] було закрите. На судові засіданні, які відбулися 28 жовтня 2014 року та 18 листопада 2014 року, тобто двічі поспіль не з'явився позивач [PERSON], який був належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (а.с. 73, 113), причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. За таких обставин 18 листопада 2014 року судом було постановлено ухвалу про залишення позовних вимог [PERSON] без розгляду. Таким чином, у судовому засіданні здійснювався розгляд позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання 1/2 частини будинку [ADDRESS] у м. Березань спільною сумісною власністю подружжя - [PERSON] та [PERSON] та визнання за [PERSON] права власності на 3/8 частини будинку [ADDRESS] у м. Березань. У судовому засіданні позивач [PERSON] зазначені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними у позовній заяві. Окрім цього вказувала, що її мати - відповідач по справі [PERSON] погоджується передати їй у власність частину спірного будинку. Відповідач [PERSON] відносно вимоги про визнання 1/2 частини будинку спільною сумісною власністю подружжя вказала, що її чоловік [PERSON] помер у 1999 році, тому визнавати за ним право власності немає сенсу. Відносно визнання за [PERSON] права власності на 3/8 спірного будинку зазначила, що не заперечує проти проживання [PERSON] у визначених кімнатах, однак у власність будинок зможе перейти до [PERSON] тільки після смерті [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2-4 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ці положення Закону сторонам та їх представникам роз'яснювались у судових засіданнях неодноразово (а.с.71, 88). У позовній заяві [PERSON] вказує, що до правовідносин, які виникли між сторонами, слід застосовувати норми КпШС УРСР. Частиною другою статті 13 КпШС України встановлено, що права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах запису актів громадянського стану. Заявляючи вимогу про визнання 1/2 частини будинку [ADDRESS] у м. Березань спільною сумісною власністю подружжя - [PERSON] та [PERSON] - жодною із сторін та їх представників не було надано суду для дослідження документів, з яких можна було б встановити, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Таким чином, у задоволенні вимоги про визнання частини майна спільною сумісною власністю подружжя слід відмовити. Вимога про визнання за [PERSON] права власності на 3/8 частини будинку [ADDRESS] у м. Березань також не підлягає задоволенню, оскільки позивач обґрунтовувала цю вимогу тим, що після смерті її батька - [PERSON] - відкрилася спадщина, яку вона прийняла, фактично проживаючи у спірному будинку. При розгляді справ про спадкування суд має встановити місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню. Частиною першою статті 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які входять до предмету доказування у вказаній справі, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі [PERSON] Судом було роз'яснено, відповідно до положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, що у випадку, коли щодо отримання доказів у сторін є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Однак сторони та їх представники заперечували проти витребування спадкової справи [PERSON] з нотаріальної контори. Окрім цього, копія свідоцтва про смерть [PERSON], яка була надана суду для дослідження як письмовий доказ (а.с. 21), ніким належним чином завірена не була, а оригінал вказаного документу суду для огляду не надавався. Аналізуючи наведені норми права та здобуті і досліджені у ході судового розгляду докази суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed