Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

У листопаді 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про стягнення суми за прострочення виконання грошового зобов'язання, а саме: інфляційних втрат в розмірі 11 291,45 грн. та трьох процентів річних в розмірі 2 924,34 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.11.2014 у справі № 753/16655/14-ц з Турчина І.Г. на користь Суліми І.Г. стягнуто грошову компенсацію вартості ? частини будівельних матеріалів, будівельно-монтажних робіт, експлуатації машин та механізмів при будівництві будинку в розмірі 159 142,50 грн. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.11.2017 з Турчина І.Г. на користь Суліми І.Г. стягнуті інфляційні втрати та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за вищевказаним рішенням Дарницького районного суду м. Києва за період з 31.03.2016 по 06.04.2017. Зважаючи на те, що станом на 17.11.2017 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.11.2014 не виконане, з відповідача відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України мають бути стягнуті інфляційні втрати та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 07.04.2017 по 17.11.2017. До початку розгляду справи по суті позивач збільшив розмір позовних вимог, заявивши вимоги про стягнення суми за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 07.04.2017 по 13.06.2018, а саме: інфляційних втрат в сумі 19 823,01 грн. та трьох процентів річних в сумі 5 619,34 грн., а усього 25 442,35 грн. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач повідомлявся про розгляд справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання та за зазначеною у позовній заяві адресою його фактичного місця проживання, проте в судове засідання він не з'явився без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подав. Зважаючи на неявку відповідача в судове засідання та неподання ним відзиву на позов, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог, суд встановив такі обставини. 20.11.2014 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення про стягнення з [PERSON] на користь його колишньої дружини [PERSON] грошової компенсації вартості ? частини будівельних матеріалів, будівельно-монтажних робіт, експлуатації машин та механізмів при будівництві будинку в сумі 159 142,50 грн. та судових витрат в сумі 1 591,43 грн. (а.с. 18-20). 30.03.2016 вказане рішення набрало законної сили, що встановлено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.11.2017 (а.с. 21-26). Вищевказаним рішенням Апеляційного суду м. Києва з боржника [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто інфляційні втрати та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, що виникло на підставі судового рішення, за період з 31.03.2016 по 06.04.2017. З позовної заяви вбачається, що в рамках виконавчого провадження з виконання рішення суду від 20.11.2014 з відповідача на користь позивача стягнуті певні суми, а саме: 31.05.2017 - 904,86 грн., 19.07.2017 - 597,74 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 27, 28). В решті рішення суду залишається невиконаним. Відповідно до положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов'язанням. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Ч. 5 ст. 11 ЦК України передбачає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписом ст. 599 цього Кодексу зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Аналізуючи наведені норми цивільного закону суд дійшов висновку, що наявність судового рішення про задоволення грошових вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. 526, 599 цього Кодексу. За період з 07.04.2017 по 13.06.2017 прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, яке виникло на підставі рішення суду від 20.11.2014, склало 433 дні, з них: на 54 дні прострочено виконання грошового зобов'язання на усю суму боргу (159 142,50 грн.); на 49 днів прострочено виконання грошового зобов'язання на суму боргу в розмірі 158 237,64 грн.; на 330 днів прострочено виконання грошового зобов'язання на суму боргу в розмірі 157 639,90 грн. . Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції). Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. На підтвердження розміру позовних вимог позивачем надано розрахунки, відповідно до яких інфляційні втрати внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 07.04.2017 по 13.06.2018 склали 19 823,01 грн., а три проценти річних від простроченої суми - 5 619,34 грн. Вказані розрахунки суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки вони виконані за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення та не спростовані відповідачем. Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення матеріального законувимоги [PERSON] суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до положень ст. 141 ЦПК України покладає на відповідача судовий збір в сумі 704,80 грн. та витрати, пов'язані з направленням відповідачу копії заяви про збільшення розміру позовних вимог, в сумі 9 грн. Зайво сплачена сума судового збору в розмірі 640 грн. може бути повернута позивачу за його заявою відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір», а тому підстав для її покладення на відповідача суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: approved