Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

У липні 2017 року позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору міни нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 26 грудня 1995 року вона [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], і [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір міни. Згідно умов вказаного договору позивач обміняла належну їй та [PERSON], [PERSON] і [PERSON] квартиру [ADDRESS] на квартиру № 79 по пр. Богоявленському (раніше пр. Жовтневий) в м. Миколаєві, що належала відповідачу. Цей договір міни нерухомого майна, був зареєстрований на Південній Товарній Біржі в журналі реєстрації біржових угод за Реєстровим № 3346 та право власності за позивачем та за [PERSON], [PERSON] і [PERSON] було зареєстровано в ММБТІ та внесено запис в реєстрову книгу за реєстровим № 7913 від 05.01.1996 р. Дана угода була виконана сторонами повністю, однак на момент укладення договору, сторони по справі ухилилися від її нотаріального посвідчення. 09 квітня 2016 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку в праві спільної власності на квартиру № 79 по пр. Богоявленському (раніше пр. Жовтневий) в м. Миколаєві. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] (дружина) та [PERSON] і [PERSON] (діти), яку спадщину прийняли подавши відповідні заяви за місцем відкриття спадкової справи, відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України. Але приватним нотаріусом у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на належну частку спадкодавцю в праві спільної власності на квартиру № 79 по пр. Богоявленському (раніше пр. Жовтневий) в м. Миколаєві, було відмовлено через те, що договір міни не відповідав вимогам законодавства щодо нотаріальної форми правочину. На підставі викладеного, позивач змушена була звернутися до суду із вищезазначеним позовом. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, була повідомлена про час та місце судового засідання належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, доказів про поважність причин неявки суду не надала. Треті особи Південна Товарна Біржа, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] та [PERSON], надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, щодо задоволення позову не заперечують. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані стороною письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Відповідно до ст. 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Судом встановлено, що 26 грудня 1995 року [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], і [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони уклали договір міни. Згідно умов вказаного договору позивач обміняла належну їй та [PERSON], [PERSON] і [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30.08.1994 року за р. № 56086, зареєстрованого в МБТІ від 03.11.1994 року за р. № 19514, квартиру [ADDRESS] на квартиру № 79 по пр. Богоявленському (раніше пр. Жовтневий) в м. Миколаєві, що належала [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23.02.1994 року за р. № 80660, зареєстрованого в МБТІ від 17.11.1995 року за р. № 7913. Договір міни нерухомого майна, був зареєстрований на Південній Товарній Біржі в Журналі реєстрації біржових угод за реєстровим № 3346 та право власності за позивачем та за [PERSON], [PERSON] і [PERSON] було зареєстровано в ММБТІ та внесено запис в реєстрову книгу за реєстровим № 7913 від 05.01.1996 р. 09 квітня 2016 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку в праві спільної власності на квартиру № 79 по пр. Богоявленському (раніше пр. Жовтневий) в м. Миколаєві. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] (дружина) та [PERSON] і [PERSON] (діти), яку спадщину прийняли подавши відповідні заяви за місцем відкриття спадкової справи, відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України. Але приватним нотаріусом у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на належну частку спадкодавцю в праві спільної власності на квартиру № 79 по пр. Богоявленському (раніше пр. Жовтневий) в м. Миколаєві, було відмовлено через невідповідність вищевказаного договору міни вимогам діючого законодавства. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ГК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч.2 ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги, які нададуть позивачу можливість реалізувати своє право на належне оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після [PERSON], який помер 09.04.2016 року.

Outcome: approved