Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

У липні 2013 року позивач [PERSON], звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою до [PERSON], в якій він просить суд розірвати між ними шлюб, посилаючись на те, що 27 серпня 2010 року вони зареєструвала шлюб. Від спільного подружнього життя сторони мають дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Починаючи з лютого 2013 року по теперішній час сторони разом не мешкають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, втратили почуття взаємного порозуміння, поваги, любові, тому просить укладений між ними шлюб розірвати. Позивач в судове засідання з'явився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання також з'явилася, але надала до суду заяву в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, та просила розглянути справу без її участі. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи сторони з 27 серпня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, яке було видане Заводським відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області та актовим записом № 311. З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі мають дитину, доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Заводським відділом державної РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області та актовим записом №998, де в графі мати зазначено відповідачку та в графі батько зазначено позивача. Судом встановлено, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбні відносини, разом не мешкають, спільного господарства не ведуть. Крім того, сторонам, ухвалою суду від 30 серпня 2013 року було надано строк для примирення терміном шість місяців, але не зважаючи на це, сторони не примирились. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved