Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 01 вересня 2001 року Садівською сільської радою Баришівського району Київської області, актовий запис № 04. В обґрунтування позову зазначала, що з 01 жовтня 2007 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя у них не склалося, через відсутність між ними взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, права та обов'язки подружжя, внаслідок чого між ними виникали сварки. З березня 2017 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб існує формально, подальше його збереження суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу їхня дочка буде проживати з матір'ю, спору щодо утримання та виховання дитини між ними на даний час не існує. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, сплачений нею при подачі позовної заяви судовий збір з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позовні вимоги він визнає повністю, просив суд позов задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 01 вересня 2001 року [PERSON] і [PERSON], уклали шлюб, який зареєстрований Садівською сільською радою Баришівського району Київської області, актовий запис № 04. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з березня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved