Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якій просила суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] згідно заочного рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17 травня 2021 року (справа № 553/420/21) на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до 3\~000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона зазначила, що позов підтримує, просила його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] завчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не вказав, а також шляхом оголошення на сайті суду, від відповідача відзиву до суду не надійшло. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 27.10.2021 судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] » (а.с. 7). У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 червня 2015 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Статтею 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Дана стаття не перешкоджає державам вживати заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і після пологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло і медичне обслуговування. Статтю 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2016 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 600 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто 09 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6). Згідно заочного рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17 травня 2021 року змінено розмір аліментів, стягнутих заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2016 року в справі № 553/3181/16-ц (провадження № 2/553/1126/2016) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину і утримання дружини та стягнуто з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1\~900 (одна тисяча дев`ятсот) грн. 00 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-9). Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Із роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181\~СК України визначено, що аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач [PERSON] посилається на те, що на даний час розмір аліментів, змінений заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17 травня 2021 року в розмірі 1\~900 грн. є меншим ніж встановлений законодавством мінімум. Як встановлено в ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 1921 гривня, з 1 липня 2013 гривень, з 1 грудня 2100\~гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2395 гривень, з 1 липня 2510 гривень, з 1 грудня 2618 гривень. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягнуто з відповідача [PERSON] в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2015 року народження, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17 травня 2021 року, є значно нижчим за мінімальний розмір аліментів, визначений ч. 2 ст. 182 СК України, та є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, в тому числі з урахуванням прожиткового мінімуму як гарантії забезпечення мінімальних потреб дитини, визначеного в ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів до 3\~000 грн. але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved