Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачі звернулись до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири, яка належала останньому на праві власності, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивачі неодноразово зверталися до відповідача з приводу зняття з реєстрації у вказаній вище квартири, однак останнім не вчинено жодних дій з цього приводу. За таких обставин, з урахуванням заяви про зміну предмету позову позивачі просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачі у своїй заяві просили розглянути справу за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 13 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири [ADDRESS], яка належала відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 06 лютого 1997 року. (а.с. 7) Договір укладено в письмовій формі та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 2455. 13 вересня 2013 року внесено інформацію про реєстрацію права приватної власності на 1/3 частину вказаної квартири за [PERSON] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Підставами припинення права власності, зокрема, є відчуження власником свого майна. (ст. 346 ЦК України) Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За приписами ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірваний за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 липня 2011 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 08 листопада 2013 року. Відповідач залишив місце своєї реєстрації, забрав речі, фактично за наведеною адресою не мешкає, однак незважаючи на звернення позивачів, не знявся з реєстрації за зазначеною адресою. За таких обставин, право власності [PERSON] на частку вказаної квартири припинено, до складу сім'ї власників квартири відповідач не входить, фактично за наведеною адресою не мешкає. Доказів про визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним суду не надано. Отже, суд доходить висновку про задоволення позову та вирішує визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 400 гривень та судовий збір у розмірі 229,40грн.

Outcome: approved