Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

у листопаді 2015 року позивач звернувся до суду із позовом у якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 31.05.2013 року у розмірі 15962 грн. 32 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом 3951 грн. 87 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 8924 грн. 15 коп.; заборгованість за пенею та комісією 1850 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 736 грн. 30 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 31.05.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами Банку, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору [PERSON] зобовязувався надати відповідачу грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором, а [PERSON] в свою чергу зобовязувалася слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення [PERSON]. Позивач в повному обсязі виконав свої зобовязання за кредитним договором, натомість відповідач не виконував належним чином зобовязання за договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 30 вересня 2015 року складає 15 962 грн. 32 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, разом з позовною заявою подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибула. Про день, час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. У судовому засіданні встановлено, що 31 травня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами Банку, складає між ним та Банком договір. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір дії на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно пункту 1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника боргових обовязків та інших обовязків за цим Договором (а.с. 9-32). Однак, відповідач умови договору не виконала, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 30 вересня 2015 року складає 15 962 грн. 32 коп. та складається з: -заборгованість за кредитом 3951 грн. 87 коп.; -заборгованість по процентам за користування кредитом 8 924 грн. 15 коп.; -заборгованість за пенею та комісією 1850 грн. 00 коп.; -штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; -штраф (процентна складова) 736 грн. 30 коп. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України жодних доказів щодо недостовірних даних у розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до статті 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 1 статті 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1049 ЦК України позивальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відсоткова ставка по кредиту була встановлена за домовленістю сторін, Кредитний Договір, підписаний як позивачем так і відповідачем; відповідач не вимагав від позивача зменшення відсоткової ставки по кредиту, не ставив питання про розірвання Кредитного договору чи визнання його недійсним. З усіма умовами банку щодо надання коштів відповідач ознайомлений, що підтверджується його підписом на відповідних документах. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а порушене право позивача захисту. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача по справі на користь позивача підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 грн. 00 коп.

Outcome: approved