Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що у неї та відповідача є син [PERSON], [INFO]. Син знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не бере участі в утриманні сина. Тепер сину виповнилось 18 років та він навчається в Державному навчальному закладі Вінницький центр професійно-технічної освіти переробної промисловості на державній формі навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Позивачка зазначає, що вона на даний час не працює, перебуває в декретній відпустці, самостійно утримувати сина їй важко, тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду. Позивачка просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до закінчення навчання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Судом установлено, що у сторін є син [PERSON], [INFO] (а. с. 2). Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як установив суд [PERSON], який є сином сторін, досяг вісімнадцяти років, тобто є повнолітнім, та не досяг двадцяти трьох років. Також [PERSON] є студентом денної форми навчання Державному навчальному закладі Вінницький центр професійно-технічної освіти переробної промисловості (а. с. 2,3). Суд уважає, що [PERSON] у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яка полягає у витратах на харчування, проїзд, проживання, придбання спеціальної літератури та інших витрат, що виникають у зв'язку з навчанням. Також суд уважає, що відповідач [PERSON] має можливість надавати допомогу на утримання сина, що він особисто визнає. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я платника аліментів, який є працездатним, матеріальне становище, крім того враховує те, що відповідач згідний сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Також при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сина [PERSON], яке у зв'язку з навчанням у населеному пункті не за місцем проживання не може бути достатньо задовільним. Таким чином, суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] на період його навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн, щомісячно до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років або до припинення навчання без урахування часу канікул, та таким чином позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю. Суд уважає, що згідно поданих судом доказів, такий розмір аліментів повинен бути до стягнення. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено нею особисто до суду 22 липня 2014 року. Тобто саме з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн, тобто 0,2 розміру мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved