Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

У квітні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із указаним позовом, у якому просив визнати виконавчий напис № 89132, виданий 31.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у березні 2021 року за допомогою додатку «Дія» він отримав копію постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 23.12.2020 року про відкриття виконавчого провадження №63984475 по примусовому виконанню вищевказаного виконавчого напису, а також постанову від 28.12.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Як вбачається із отриманих від приватного виконавця документів, виконавчий напис вчинено на користь ТОВ «Таліон Плюс» для стягнення заборгованості у розмірі 16095 грн та винагороди приватного виконавця в розмірі 1609,50 грн. Однак з відповідачем він будь-яких договорів, в тому числі кредитних, не підписував, та не має ніяких правовідносин. Окрім того, він не отримував жодного письмового повідомлення про наявну заборгованість, оскільки ніколи не проживав та не був зареєстрований у м. Києві, про що зазначено у постанові приватного виконавця. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, тому виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: a) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Переліком в редакції від 29.11.2001 року взагалі не передбачено вчинення виконавчого напису з підстав, що виникають з кредитних правовідносин. Отже, у приватного нотаріуса не було жодних законних підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення боргу за кредитним договором. Ухвалою судді від 09.04.2021 року було відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін у судове засідання. Також ухвалою судді від 09.04.2021 року було витребувано докази за клопотанням позивача. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовну заяву та просили її задовольнити, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник відповідача в судові засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, при цьому копію позовної заяви отримано 06.05.2021 року, однак станом на день розгляду справи відзив на позов до суду не надходив. Слід зауважити, що клопотання відповідача від 19.05.2021 року, 11.06.2021 року про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю всіх представників товариства у інших судових засіданнях не були підтверджені жодними доказами. Окрім того, судом не встановлено перешкод для направлення представником відповідача своєї письмової заяви по суті спору відзиву на позов, у якому було можливо викласти свої доводи та заперечення щодо позовних вимог, та надати відповідні докази, однак своїм правом представник відповідача не скористався. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином за місцезнаходженням, причини неявки суду не відомо. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В., в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомила. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 31.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. винесено виконавчий напис №89132, за яким стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №447753842 від 15.02.2019 в розмірі 14895 грн, яка розрахована за період з 03.05.2019 року по 20.10.2020 року, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5000 грн, прострочена заборгованість за відсотками 7395 грн, заборгованість за штрафами і пені 2500 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом отримано плату зі стягувача у розмірі 1200 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню, становить 16095 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Малковою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.12.2020 року №63984475. Вказаний виконавчий напис вчинено на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до п. 19 ст.\~34\~Закону України\~«Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з пункту 1 постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «Таліон Плюс» нотаріально посвідчений кредитний договір, первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Так, з наданого відповідачем до нотаріуса розрахунок заборгованості, який є по суті випискою по особовому рахунку, взагалі неможливо встановити яким чином нараховувалася заборгованість за відсотками та пенею у розмірі 7395 грн та 2500 грн відповідно. Також відповідачем не було надано суду жодних письмових доказів на підтвердження існування свого права вимоги за кредитним договором №447753842, який було укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Окрім того, слід зауважити, що копія наданого приватним виконавцем договору взагалі не містить підпису [PERSON] . Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу на користь позивача у розмірі 3000 грн, які документально підтверджені Договором про надання правової допомоги від 05.04.2021 р., розрахунком витрат на правову допомогу, актом виконаних робіт від 05.04.2021 року, розрахунковою квитанцією № 03/04/21 від 05.04.2021 року, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю [PERSON] . Також з відповідача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в сумі 908 грн на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved