Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

У липні 2019 року позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Мамаєва Д.Ю. звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (надалі -АТ «Альфа-Банк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі -ТОВ «Кредитні ініціативи») та просить суд визнати зобов`язання за кредитним договором №500984184 від 18.09.2015 року припиненим по сплаті заборгованості у розмірі 58640,01 грн., виконавчого збору у розмірі 5864,00 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 199,99 коп.; визнати вимоги за кредитним договором №500984184 від 18.09.2015 року припиненими; стягнути з відповідачів на свою користь понесені судові витрати, які складаються з витрат на надання правової допомоги в розмірі 8000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 18 вересня 2015 року між позивачем [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» укладений кредитний договір №500984184. Строк дії кредитного договору встановлений 21 вересня 2020 року. Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Чуловський В.А. 20 червня 2016 року вчинив виконавчий напис №12328 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» 58640,01 грн. Державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 02 вересня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження» ВП №52086897 на підставі виконавчого напису №12328 від 20.06.2016 року та стягнення на користь держави виконавчий збір в розмірі 10%у у розмірі 5864,00 грн. та витрати виконавчого провадження в розмірі 199 грн. Постановою державного виконавця Чечелівського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 17 квітня 2019 року закінчено виконавче провадження ВП №52086897 у зв`язку з повним виконанням. Тому відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання було припиненим. Після звернення стягнення та повного виконання виконавчого напису №12328 від 20.06.2016 року позивач дізналась про договір факторингу №4-АБ/КІ від 14 листопада 2016 року, за умовами якого АТ «Альфа-Банк» відступив право вимоги за кредитним договором №500984184 від 18.09.2015 року на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». Посилаючись на положення ст.516 ЦК України, що позивачем виконано кредитне зобов`язання у повному обсязі на підставі виконавчого напису нотаріуса, просить суд задовольнити пред`явлені вимоги. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями 26 липня 2019 року справу передано головуючому судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року відкрито спрощене провадження. Відповідно ч. 1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Від представника відповідачів АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» 14 січня 2020 року надійшли письмові пояснення в яких він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Вважає помилковим твердження позивача про припинення кредитних правовідносин, оскільки встановлений договором строк виконання зобов`язання 21 вересня 2020 року на час подання позову не закінчився. Також вважає, що позивач не враховує вимоги ст.625 ЦК України, як право кредитора на стягнення з позичальника грошових коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання. 29 жовтня 2019 року від Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що позивач не зверталась до служби із заявою про порушення відповідачем її прав, тому заходи перевірки не проводились, просить розгляд справи здійснити за відсутності представника. В судовому засіданні представник позивача адвокат Мамаєв Д.Ю. підтримав заявлений позов наполягав на його задоволенні з підстав та мотивів викладених у позовній заяві. Представник відповідачів адвокат Сидорова Ю.В. в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні пред`явленого [PERSON] позову, з мотивів викладених у письмових поясненнях. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відмову [PERSON] в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, та сторонами не оспорюється, що 18 вересня 2015 року між позивачем [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» укладений кредитний договір №500984184. За умовами укладеного договору, [PERSON] отримала в кредит кошти в сумі 52213,79 грн. зі сплатою 15,99% річних. Пунктом 4 договору передбачена дата остаточного повернення кредиту 21 вересня 2020 року (а.с.7,8). Згідно виконавчого напису, вичиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 20 червня 2016 року №12328 стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за період з 21 листопада 2015 року по 11 травня 2016 року в сумі 58640,01 грн., з яких заборгованість за кредитом 51640,07 грн., заборгованість за відсотками - 4585,93 грн., заборгованість по комісії -2414.01 грн. (а.с.13). Державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 02 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження» ВП №52086897 на підставі виконавчого напису №12328 від 20.06.2016 року. В межах виконавчого провадження прийнято постанову від 09 вересня 2016 року про стягнення на користь держави виконавчий збір в розмірі 10% в сумі 5864,00 грн. та постановою від 21 листопада 2016 року витрати виконавчого провадження в сумі 199 грн. Постановою від 21 листопада 2016 року звернуто стягнення на доходи боржника. (а.с.14-17). Постановою державного виконавця Чечелівського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 17 квітня 2019 року закінчено виконавче провадження ВП №52086897 у зв`язку з повним виконанням (а.с.20). Звертаючись до суду із позовом [PERSON] , як на правову підставу задоволення її вимог посилалась на положення ст.ст. 516,598 ЦК України та вважала, що кредитні зобов`язання припинені, з підстав виконання виконавчого напису нотаріуса в межах виконавчого провадження. Згідно ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк/термін. Відповідно до ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.1, 2 ст.598 ЦК України). Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (дані висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (№ 14-10цс18). Отже, наявність виконавчого напису нотаріуса від 20 червня 2016 року про дострокове стягнення заборгованості з позичальника, яке фактично позичальником виконано у повному обсязі лише 17 квітня 2019 року не позбавляє права кредитора отримати від боржника кошти за користування кредитом в порядку, передбаченому ст.625 ЦК України та не свідчить про припинення грошових зобов`язань. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позичальник [PERSON] виконала виконавчий напис нотаріуса від 20 червня 2016 року про стягнення з неї на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за період з 21 листопада 2015 року по 11 травня 2016 року в сумі 58640,01 грн., з яких заборгованість за кредитом 51640,07 грн., заборгованість за відсотками - 4585,93 грн., заборгованість по комісії -2414.01грн., проте це не свідчить про припинення між сторонами кредитних правовідносин. Посилання представника позивача в позовній заяві на правові висновки Великої палати верховного суду від 04 липня 2018 рок та від 28 березня 2018 року, в яких містяться висновки, що кредитор в разі пред`явлення вимоги до позичальник про дострокове стягнення кредитної заборгованості в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України, змінює строк дії договору та втрачає право нараховувати відсотки по договору, не може бути застосовано до спірних правовідносин, оскільки предмет спірних правовідносин не стосується визначення розміру заборгованості позивача за укладеним договором. Кредитор не пред`явив вимог до позичальника [PERSON] про стягнення заборгованості. Припинення права кредитора на стягнення відсотків по договору не позбавляє його права на отримання виплат в порядку ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже позивач так само несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Жодних належних та допустимих доказів в підтвердження наявності правових підстав, передбачених положенням ст.598 ЦК України для визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором № 500984184 від 18 вересня 2015 року позивачем не надано, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ «Альфа-Банк», ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання зобов`язання припиненим слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно положення п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою позивачу в задоволені позовних вимог, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed