Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просили визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] відповідно до запропонованого експертом варіанту, виділивши їй у користування житлову кімнату літ. № 4 площею 15,5 кв.м, балкон літ. № 10 площею 0,8 кв.м, відповідачу [PERSON] житлову кімнату літ. № 6 площею 11,1 кв. м., вбудовану шафу літ. № 8 площею 1,2 кв.м, відповідачу [PERSON] житлову кімнату літ. № 5 площею 11,4 кв.м, коридор літ. № 1 площею 9,3 кв.м., ванну літ. № 2 площею 2,4 кв.м, кухню літ. № 3 площею 9,00 кв.м, вбиральню літ. № 7 площею 1,1 кв.м.,балкон літ. № 9 площею 0,9 кв.м. залишити в загальному користуванні співвласників квартири. Як на підставу позовних вимог вказала, що їй та відповідачам по справі згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.12.2007 на праві спільної часткової власності належить вищевказана квартира в рівних частках по 1/3 частині кожному. Усі вони зареєстровані та проживають у даній квартирі, однак власником особових рахунків на комунальні платежі є лише вона. Зазначає, що на теперішній час без її згоди відповідач [PERSON] вселив у спірну квартиру свою цивільну дружину і квартплату, у тому числі за використання електричної енергії, водопостачання та інші види комунальних платежів, він не сплачує, скандалить, створює умови неможливі для сумісного проживання. Відповідач [PERSON] частково допомагає їй в сплаті витрат по квартирі, проте їй, як пенсіонеру з мінімальним розміром пенсії все одно важко матеріально утримувати всю квартиру по її користуванню. Посилаючись на викладені обставини, враховуючи, що у досудовому порядку визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] не є можливим, позивач звернулась до суду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити, пояснила, що вона та відповідача є співвласниками квартири, але відповідач [PERSON] , який є її сином проживає в цивільному шлюбі з іншою жінкою, яка має власне житло, в спірній квартирі та зайняв дві кімнати, в т.ч. кімнату іншого відповідача, який мешкає за іншою адресою. Але [PERSON] не приймає участі в утриманні спільного майна, внаслідок чого постійно утворюється заборгованість за комунальні послуги, які вона сплачує із своєї пенсії та допомоги, яку надає старший син. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, так як з його слів приймає участь у витратах по користуванню спірною квартирою, факт зайняття двох кімнат не оспорював. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та причини неявки суду не повідомив. Вислухавши присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.12.2007 позивачу [PERSON] та відповідачам [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] по 1/3 частині кожному. Право власності вказаних осіб зареєстровано в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 16.04.2008 за № 18452. Вказане також підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до експертного дослідження № 125-050 будівельно-технічної експертизи від 18.06.2019 по заяві позивача судовим експертом Лесків С.А. запропоновано суду один варіант порядку користування приміщенням квартири, згідно ідеальної частки кожного співвласника, а саме: виділити в користування співвласникам: [PERSON] кімнату літ. № 4 площею 15,5 кв.м, балкон літ. № 10 площею 0,8 кв.м, [PERSON] житлову кімнату літ. № 6 площею 11,1 кв. м., вбудовану шафу літ. № 8 площею 1,2 кв.м, [PERSON] житлову кімнату літ. № 5 площею 11,4 кв.м. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з\~частиною 1\~статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.95 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною часткою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або ті, які можна переобладнати в такі квартири.\~У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом\~\~встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки\~\~будинку\~\~в\~\~натурі\~\~або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, визначення порядку користування. Враховуючи те, що сторони є співвласниками спірної квартири та домовлені про встановлення порядку користування спірною квартирою вирішити у позасудовому порядку не змогли, а подальший порядок користування квартирою порушує право позивача, на яку відповідачі поклали основний тягар з утримання спільного нерухомого майна, при тому що позивач займає лише частині площі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Також суд погоджується із запропонованим позивачем порядком користування квартирою, який раніше склався між сторонами, що відповідач підтвердив в судовому засіданні та вказаний у експертному дослідженні № 125-050 від 18.06.2019, зробленому на замовлення позивача. Крім того, встановлення такого порядку користування квартирою максимально відповідає часткам співвласників в квартирі та не порушує їх прав. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача в рівних частинах підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн., витрати на оплату якого понесено позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved