Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

У квітні 2019 року заявник [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даною заявою про усиновлення. Свої вимоги мотивував тим, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 10 липня 2018 року. Дружина має неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Вони проживають всі разом, однією сім`єю, виховують спільно [PERSON] . Відомості про батька дитини записані на підставі ст.135 СК України. Батько дитини фактично самоусунувся від виховання дитини, матеріально дитину не забезпечує. Заявник знайомий з усією родиною дружини. Він разом з дружиною виховує її дитину як рідну, чудово проводить з нею час, повністю матеріально забезпечує, займається вихованням, піклується про її здоров`я, сприймає її як власну дитину. Дитина сприймає його своїм батьком. Вказав, що він законослухняний громадянин, зразковий сім`янин, має постійне місце роботи, офіційно працює, має стабільний дохід, що дозволить йому у повному обсязі забезпечити дитині гарне майбутнє. Згідно висновку про доцільність усиновлення, виданого Києво-Святошинською РДА Київської області встановлено, що він має добрий стан здоров`я, піклується про добробут сім`ї та благополуччя дитини, не є засудженим на території України, не перебуває в розшуку. Помешкання, в якому він живе разом із дружиною та дитиною відповідає необхідним санітарним нормам. Стосунки між членами родини доброзичливі, ввічливі, гармонійні, люблячі. Відповідно до вимог закону, [PERSON] надала нотаріальну згоду на усиновлення доньки [PERSON] . Усиновлення проводиться без згоди дитини, так як вона не усвідомлює факту усиновлення у зв`язку зі своїм віком. Тому заявник просив ухвалити рішення про усиновлення ним дитини [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини: змінити прізвище дитини на « [PERSON] », по-батькові змінити на « [PERSON] »; дату та місце народження дитини залишити без змін; вказати батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився. Подав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, вимоги заяви підтримав, просив заяву задовольнити. Представник служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області та органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, [PERSON] подали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, заяву підтримали, просили вимоги заявника задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи знаходить, що заявлені вимоги заявника підлягають до задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 2018 року з громадянкою [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] спільних неповнолітніх дітей не мають. Разом проживають та виховують повнолітнього сина [PERSON] , - [PERSON] , 1995 року народження, та неповнолітню дитину дружини - [PERSON] , [INFO] , як рідну і заявник має бажання її усиновити. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання чи перебування запис про матір та батька дитини провадиться відповідно до цієї статті, за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька №00012853646 від 09 жовтня 2013 року відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України. За ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. [PERSON] надала нотаріальну заяву від 27 березня 2019 року, посвідчену приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В.В., згідно якої надала згоду на усиновлення своєї дитини: [PERSON] , [INFO] , своїм чоловіком [PERSON] . Заявник разом з дружиною проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки МВС України, громадянин [PERSON] (довідка №18274409978933983659) засудженим на території України не значиться та в розшуку не перебуває. [PERSON] має добрий стан здоров`я, піклується про добробут сім`ї та благополуччя дитини, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває. Відповідно до ч. 2 ст. 207 СК України усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільності та гармонійних умов її життя. За ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Особи, які не перебувають у шлюбі між собою, не можуть усиновити одну і ту ж дитину. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Якщо дитина має лише батька, вона не може бути усиновлена жінкою, з якою він не перебуває у шлюбі. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір або лише батька, які у зв`язку з усиновленням втрачають правовий зв`язок з нею, усиновлювачем дитини може бути один чоловік або одна жінка. Кількість дітей, яку може усиновити один усиновлювач, не обмежується. Частиною 1 ст. 208 Сімейного кодексу України передбачено, що усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 220 СК України, на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Відповідно до ч.1 ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Виходячи зі змісту ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Забезпечення дитині такого захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом є обов`язком держави. Згідно з п. «а» ст. 21 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку, і вони забезпечують, щоб усиновлення дитини дозволяли лише компетентні власті, які визначають згідно з застосовуваними законом і процедурами та на підставі всієї інформації, що має відношення до справи і достовірна, що усиновлення допустимо з огляду на статус дитини щодо батьків, родичів і законних опікунів і що, якщо потрібно, зацікавлені особи дали свою усвідомлену згоду на усиновлення на підставі такої консультації, яка може бути необхідною. Обмежень, встановлених ст. 212 СК України судом не встановлено. Згідно висновку від 02 квітня 2019 року №07-21/1057 Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області вважає за доцільним усиновлення неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , - громадянином України [PERSON] таким, що відповідає інтересам дитини. Громадянин [PERSON] розуміє всі аспекти, що пов`язані з усиновленням, із правовими наслідками ознайомлений. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов до висновку, що заява про усиновлення ним малолітньої дитини підлягає задоволенню, оскільки таке рішення відповідатиме інтересам дитини та відповідатиме принципам, закріпленим Декларацією прав дитини, якими, зокрема, визначено: дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності; при ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини; дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявник за своїм станом може та бажає виховувати дитину, піклуватися про неї, здатен забезпечити стабільні і гармонійні умови для життя дівчинки, яка вже перебуває на його утриманні та вихованні, підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено, тому усиновлення буде відповідати інтересам дитини. Частиною 1 ст. 229 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Відповідно до ст. 233 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Згідно абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за наявності клопотання заявників суд вирішує питання про зміну прізвища, імені та по батькові, дати й місця народження дитини відповідно до статей 229 - 231 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміни вносяться не до свідоцтва, а до актового запису про народження дитини. Перешкод для усиновлення, встановлених ст. 212 Сімейного кодексу України та внесення змін до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , суд не вбачає. Згідно з ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення.

Outcome: approved