Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, у якому просить: - розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 22 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції у Київській області; -стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1\~000 грн., щомісячно з моменту звернення до суду із цим позовом і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути із [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі - 500 грн., щомісячно, з моменту звернення до суду із цим позовом і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років; - стягнути із [PERSON] на свою користь понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що із 22 листопада 2014 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO] Разом із тим, сімейне життя не склалося, позивач і відповідач не підтримують подружніх відносини, не ведуть спільного господарства та не проживають разом. За таких обставин, шлюб сторін носить формальний характер, подальше його збереження суперечить їх спільним інтересам. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач надає не своєчасно, участі у вихованні дитини не приймає. Забезпечувати малолітнього сина всіх необхідних позивач одноособово не може, так як перебуває у відпустці до догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З підстав розірвання шлюбу та стягнення аліментів змушена звернутися до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Надала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути дану справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Вказав, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, в частині стягнення аліментів позов визнає частково у розмірі 400 грн. на утримання дитини та 200 грн. на утримання дружини, так як на даний час не працює, перебуває у пошуках роботи. Дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 22 листопада 2014 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис за № 203. Прізвище після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від спільного подружнього життя у сторін народився син: [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до статей 104, 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, не проживають разом, продовжувати подальше спільне життя не бажають, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. З огляду на викладене, та з урахування визнання відповідачем позову у частині розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що він підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із частинами першою, третьою статей 181, 184 СК України способи виконання обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошові сумі. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» в 2016 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2016 року 1 330 гривень, з 1 травня 1 399 гривень, з 1 грудня 1 496 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року 1 167 гривень, з 1 травня 1 228 гривень, з 1 грудня 1 313 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року 1 455 гривень, з 1 травня 1 531 гривня, з 1 грудня 1 637 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2016 року 1 378 гривень, з 1 травня - 1 450 гривень, з 1 грудня 1 550 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року 1 074 гривні, з 1 травня 1 130 гривень, з 1 грудня 1 208 гривень. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 06 вересня 2016 року, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області [PERSON] за адресою: [ADDRESS] дійсно зареєстрована та проживає [PERSON] разом із своїм сином [PERSON], [INFO]. У звязку із викладеним вище, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, виходячи з того, що обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню й з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення повноліття. При цьому судом враховується, що відповідач працездатний за віком та станом здоровя, будь-яких протипоказань щодо умов праці не має. Наведені ним заперечення щодо відсутності на даний час місця роботи, не можуть бути прийняті судом до уваги, так як не є підставою для звільнення від обовязку щодо утримання малолітньої дитини. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини, суд приходить до наступного. Відповідно до частини четвертої статті 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно із частиною першою статті 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Звернувшись до суду із позовом, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 500 грн. Відповідно до наказу публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» № 889-В від 07 травня 2015 року [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 07 травня 2015 року по 23 січня 2018 року. Вирішуючи позов у цій частині, суд приходить до висновку, що відповідач відповідно до вимог статті 84 СК України зобов'язаний утримувати дружину до досягнення сином трирічного віку, аліменти на утримання дружини у розмірі 500 грн. є обґрунтованими. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня предявлення позивачем до суду позову, а саме із 16 листопада 2016 року. Згідно із статтею 367 СК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. Суд приходить до висновку про необхідність допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина. Відповідно до статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Одночасно стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. сплачений нею при подачі позову за вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: approved