Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У листопаді 2013 року ПАТ «Мегабанк» звернулося до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, 05.06.2008 року між ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 12-316П/2008, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит на споживчі цілі в розмірі 19 000,00 грн. на строк з 05.06.2008 року по 04.06.2010 року включно зі сплатою 36% річних. Для забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за договором між Банком і [PERSON] був укладений договір поруки № 47-122-П від 05.06.2008 року та між Банком і [PERSON] - договір поруки № 47-123-П від 05.06.2008 року. Відповідно до п. 1.1. Договорів поруки [PERSON] та [PERSON] поручилися перед позивачем за виконання [PERSON] у повному обсязі обов'язків, що виникли з кредитного договору № 12-316П/2008 від 05.06.2008 року. У зв'язку із невиконанням зобов'язань за договорами Банк звернувся до суду та рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.12.2009 року розірвано кредитний договір № 12-316П/2008, укладений 05.06.2008 року між ВАТ «Мегабанк» та [PERSON], стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 361 грн. 64 коп., вирішено питання про судові витрати. Вказаним рішенням було задоволено позовні вимоги Банку до відповідачів щодо стягнення суми боргу станом на 01.07.2009 року. Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.12.2009 року набрало законної сили 10.01.2010 року. На даний час вказане рішення не виконано, заборгованість за кредитним договором № 12-316П/2008 від 05.06.2008 року повністю не погашена та в рамках відкритого виконавчого провадження проводиться примусове стягнення заборгованості. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором за період з 01.07.2009 року по 10.01.2010 року в сумі 3167,14 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, просила застосувати до вимог Банку позовну давність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 05.06.2008 року між ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 12-316П/2008, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит на споживчі цілі в розмірі 19 000,00 грн. на строк з 05.06.2008 року по 04.06.2010 року включно зі сплатою 36% річних. Для забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за договором між Банком і [PERSON] був укладений договір поруки № 47-122-П від 05.06.2008 року та між Банком і [PERSON] - договір поруки № 47-123-П від 05.06.2008 року. Відповідно до п. 1.1. Договорів поруки [PERSON] та [PERSON] поручилися перед позивачем за виконання [PERSON] у повному обсязі обов'язків, що виникли з кредитного договору № 12-316П/2008 від 05.06.2008 року. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.12.2009 року розірвано кредитний договір № 12-316П/2008, укладений 05.06.2008 року між ВАТ «Мегабанк» та [PERSON], стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 361 грн. 64 коп., вирішено питання про судові витрати. Вказаним рішенням було задоволено позовні вимоги Банку до відповідачів щодо стягнення суми боргу станом на 01.07.2009 року. (а.с. 4-5) Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.12.2009 року набрало законної сили 11.01.2010 року. (а.с. 54) Загальна сума заборгованості за кредитним договором за період з 01.07.2009 року по 10.01.2010 року станом на 01.10.2013 року складає 3167,14 грн., а саме: прострочені відсотки - 2495,16 грн.; сума штрафу, нарахованого згідно з п. 7.2. Договору за невиконання прийнятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту в розмірі 475,20 грн.; сума штрафу, нарахованого згідно з п. 7.2. Договору за невиконання прийнятих на себе зобов'язань щодо сплати процентів в розмірі 196,78 грн. (а.с. 3) Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у статті 1054 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частинами 1 та 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог ст. 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Згідно п. 8.2 кредитного договору № 12-316П/2008 від 05.06.2008 року договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до строку, вказаного в пункті 1.1 Договору. Закінчення строку Договору не звільняє Позичальника від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Мегабанк» про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на його користь заборгованісті за кредитним договором на загальну суму 3167,14 грн. підлягають задоволенню. Щодо посилання [PERSON] на пропущення позивачем строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначає наступне. За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилами ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як вбачається з Виписки/Особовий рахунок з 01.01.201 по 29.01.2014 року, заборгованість за кредитним договором від 05.06.2008 року сплачується поручителем [PERSON] (останній платіж 31.12.2013 р.), що свідчить про про визнання нею боргу та переривання строку позовної давності. Таким чином, строк позовної давності ПАТ «Мегабанк» при зверненні до суду із вказаним позовом не пропущений. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів на користь Банку слід стягнути понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved