Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив: стягнути з [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 158\~109 грн. 59 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 25\~000 грн., витрати пов`язані з визначенням матеріального збитку у розмірі 1\~200 грн., витрати на евакуацію автомобіля у розмірі 800 грн., витрати на проведення авто технічного дослідження обставин ДТП у розмірі 675 грн., а також судові витрати; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 50\~000 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що він є власником пасажирського автомобіля Fiat Doblo, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] . 30 серпня 2016 року о 15.00 годині, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Тойота», номерний знак [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі по вул. Янгеля у м. Дніпро, на перехресті з головною дорогою вул. Енергетичною у м. Дніпро, не надав дорогу автомобілю «Фіат», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який є сином позивача, внаслідок чого скоїв зіткнення з вказаним автомобілем. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджені, водію [PERSON] та пасажиру [PERSON] , яка є дружиною позивача, заподіяні тілесні ушкодження, чим спричинена матеріальна та моральна шкода. Своїми діями відповідач [PERSON] грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, зокрема п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.9, 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», невиконання яких знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. В судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення [PERSON] свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнав повністю. Постанова Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року набрала законної сили 4 січня 2017 року. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача було заподіяно технічні пошкодження. Згідно висновку № 146/16А щодо оцінки вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Fiat Doblo 1.6», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 208\~109 грн. 59 коп. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Тойота», номерний знак [NUMBER] , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Скайд», страховий поліс № АЕ [NUMBER] 5638031. Відповідно до полісу страховий ліміт за шкоду завдану майну складає 50 000 грн. Тобто, з урахуванням страхового полісу, відповідач [PERSON] повинен виплатити позивачу 158\~109 грн. 59 коп., а відповідач Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд» повинен виплатити позивачу 50\~000 грн. згідно полісу. На теперішній час відповідачі не відшкодували завдану позивачу шкоду. Крім того, позивачу була завдана також і моральна шкода, яка виразилась у наступному. Позивач є інвалідом другої групи та автомобіль у його родині є необхідним засобом пересування. Крім того, той факт, що у ДТП потрапили його рідний син та його кохана дружина спричинило позивачу істотні моральні хвилювання. У зв`язку з тим, що завдана позивачу шкода у добровільному порядку не відшкодована, виходячи з засад розумності, виваженості та об`єктивності моральну шкоду позивач оцінює у сумі 25\~000 грн. Крім того, витрати пов`язані з визначенням вартості матеріального збитку автомобіля Fiat\~Doblo\~становлять 1200 грн., витрати на евакуацію автомобіля становлять 8оо грн., витрати на проведення автотехнічного дослідження обставин ДТП становлять 675 грн. У зв`язку з викладеним, позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом. 28 грудня 2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд», в якій він просив: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь матеріальні збитки у розмірі 451\~372 грн. 48 коп. заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду у розмірі 25\~000 грн. заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що 30 серпня 2016 року о 15.00 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Фіат», номерний знак [NUMBER] , рухаючись по головній дорозі по вул. Енергетичній у м. Дніпро з перевищенням дозволеної швидкості, скоїв зіткнення на перехресті з вул. Янгеля з раніше належним йому автомобілем «Тойота Прадо», номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобіль «Тойота» зазнав пошкоджень, чим йому спричинена матеріальна та моральна шкода. Так, своїми неправомірними діями [PERSON] порушив вимоги Правил дорожнього руху України, зокрема: п. 1.3, 1.4, 1.5, 12.3 та вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» Правил дорожнього руху України. Порушення [PERSON] вищевказаних вимог ПДР підтверджується висновком автотехнічного дослідження від 09.11.2016 року № 18/10.1-70, долученого [PERSON] до первісної позовної заяви. Протиправні винні дії [PERSON] щодо невиконання вищевказаних вимог ПДР, а саме п 12.3 і дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості (40 км/год) Правил дорожнього руху, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричинених [PERSON] матеріальних збитків. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобілю було заподіяно технічні ушкодження. Згідно висновку № 1610/16/16 від 21.10.2016 року щодо оцінки розмір матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу - автомобіля «Тойота» Land Cruiser Prado, номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 451 372 грн. 48 коп. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Керування автомобілем «Фіат» під час вчинення ДТП на законних підставах здійснював [PERSON] , який є рідним сином власника вказаного автомобіля [PERSON] , відтак саме з зазначених осіб солідарно має бути стягнута шкода спричинена належному [PERSON] майну. Крім того, йому була завдана також і моральна шкода, яка виразилась у наступному. Він є водієм з багаторічним стажем і жодного разу не був учасником ДТП, до відповідальності за порушення правил ПДР не притягався, і тому сам факт, що він потрапив у ДТП спричинив йому істотні моральні хвилювання. Саме розуміння тієї думки, що він міг загинути або зазнати тяжких травм або каліцтва, призводить до емоційних страждань. Разом з цим, його автомобіль зазнав пошкоджень, що значно спотворило його зовнішній вигляд та невідновно зменшило його ринкову вартість. У зв`язку з тим, що завдана йому шкода у добровільному порядку не відшкодована, виходячи із засад розумності, виваженості, та об`єктивності моральну шкоду він оцінює в розмірі 25 000 грн. У зв`язку з викладеним [PERSON] вирішив звернутись до суду з даним зустрічним позовом. Ухвалою суду від 31 січня 2018 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП (а.с. 170). Крім того, 19 січня 2018 року від [PERSON] до суду надійшло письмове заперечення на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги він не визнає та вважає, їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. За фактом ДТП, що сталась 30 серпня 2016 року, о 15.00 годині, відносно нього та [PERSON] було складено адміністративні протоколи за ст. 124 КУпАП, які були направлені для розгляду до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Звертає увагу суду, що постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно нього було закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили. У судовому засіданні під час розгляду справи відносно [PERSON] останній свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав повністю. У зв`язку з цим, у ДТП від 30 серпня 2016 року винною особою є лише [PERSON] . Крім того, заподіяну моральну шкоду позивач за зустрічним позовом обґрунтував виключно словами, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації. Вважає, що позивач за зустрічним позовом не довів ті обставини, на які він посилається як на підтвердження своїх вимог, а тому підстав для задоволення зустрічної позовної заяви не вбачається. У зв`язку з викладеним, просить відмовити [PERSON] у задоволенні зустрічного позову. Також, 12 березня 2019 року від представника [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги [PERSON] не визнає та вважає, їх такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на обставини, аналогічні викладеним у письмовому запереченні [PERSON] на зустрічну позовну заяву від 19 січня 2018 року. Суд, розглянувши клопотання представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] від 27 червня 2019 року про залучення до участі у справі співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Омега», 6 серпня 2019 року вирішив відмовити у його задоволенні, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача залучати до участі у справі співвідповідача лише до закінчення підготовчого засідання у справі. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, вимоги за зустрічною позовною заявою не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] (позивача за зустрічним позовом) - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні, зустрічний позов підтримав та просив суд задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» (третьої особи за зустрічним позовом) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Але раніше у судових засіданнях заперечував проти задоволення позову. Третя особа за первісним позовом [PERSON] (відповідач за зустрічним позовом) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, у письмових запереченнях на зустрічну позову заяву позовні вимоги за зустрічним позовом не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року, яка набрала законної сили, 30 серпня 2016 року, о 15.00\~годині,\~водій [PERSON] ,\~керуючи автомобілем\~«Тойота»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~рухаючись по\~другорядній дорозі\~по вул.\~Янгеля у\~м.\~Дніпро,\~на перехресті\~з головною\~дорогою вул.\~Енергетичною у\~м.\~Дніпро,\~не надав\~дорогу автомобілю\~«Фіат»,\~номерний знак\~ [NUMBER] під\~керуванням водія\~ [PERSON] ,\~внаслідок чого\~скоїв зіткнення\~з вказаним\~автомобілем.\~Внаслідок ДТП\~автомобілі пошкоджені,\~водію [PERSON] \~та пасажиру\~ [PERSON] \~заподіяні тілесні\~ушкодження,\~чим спричинена\~матеріальна шкода.\~При цьому,\~водій [PERSON] \~порушив п.\~16.11\~та вимоги\~знаку 2.1\~«Дати дорогу»\~Правил дорожнього\~руху України\~(а.с.\~65).\~ У вказаній постанові суд дійшов висновку про доведеність вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, однак вказану справу про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2017 року внесено виправлення у постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року, а саме виправлено в описовій частині тексту постанови замість «водій [PERSON] порушив п. 16.11 та вимоги знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України» на вірне «водій [PERSON] порушив п. 16.11 та вимоги знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України (а.с. 97). Відповідно до положень\~ ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що автомобіль Fiat Doblo, номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) VIN - [NUMBER] , 2010 року випуску, якому протиправними діями [PERSON] були спричинені механічні пошкодження, на момент скоєння ДТП, станом на 30 серпня 2016 року, належав позивачу [PERSON] на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 66). 6 вересня 2016 року судовим експертом [PERSON] С [PERSON] в присутності власника транспортного засобу, був складений протокол огляду транспортного засобу Fiat Doblo, номерний знак [NUMBER] , VIN - [NUMBER] , 2010 року випуску, в якому було зафіксовано характер та об`єм пошкодження вказаного транспортного засобу (а.с. 40-41). Згідно висновку експерта № 146/16А по кримінальному провадженню № 12016040030000670, складеного 29 вересня 2016 року судовим експертом Пилипенко О.С. (свідоцтво № 1062 від 27.11.2006 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України) вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Fiat Doblo 1.6, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN - [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП становить 208\~109 грн. 59 коп. (а.с. 25-39). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, номерний знак [NUMBER] , власником якого був [PERSON] , на момент скоєння ДТП була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Скайд», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ [NUMBER] , з терміном дії з 17.09.2015 року до 11.09.2016 року (а.с. 68). 27 січня 2017 року [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» з заявою про відшкодування йому матеріального збитку, отриманого в результаті дорожньо-транспортної пригоди згідно полісу страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів. У зв`язку з тим, що завдана внаслідок ДТП шкода так і не була відшкодована, позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог за первісним позовом [PERSON] та наявності підстав для їх задоволення суд виходить з наступного. Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Таким чином, факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: 1) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; 2) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; 3) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Позивач [PERSON] обрав спосіб захисту своїх порушених прав, який виразився у зверненні до відповідача [PERSON] як особи, яка завдала йому матеріальної шкоди, та до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», як до страховика, у якого [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність. Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. \~ \~ \~ \~ У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5638031 вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, номерний знак [NUMBER] , була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Скайд», а страхова сума за шкоду, заподіяну майну (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить 50\~000 грн., розмір франшизи 0. Таким чином,\~суд зазначає,\~що відповідач\~Публічне акціонерне\~товариство «Страхова\~компанія «Скайд» повинен нести відповідальність у межах вказаної суми, тобто в межах 50\~000 грн. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже,\~позивач [PERSON] \~як власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Як вже було зазначено вище, розмір матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Fiat Doblo 1.6, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, згідно висновку експерта № 146/16А від 29 вересня 2016 року по кримінальному провадженню № 12016040030000670 становить 208\~109 грн. 59 коп. Відповідно до статті 1194\~ЦК\~України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пунктом 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначено, що якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Таким чином,\~з відповідача\~за первісним\~позовом Публічного\~акціонерного товариства\~«Страхова компанія\~«Скайд» на\~користь позивача\~за первісним\~позовом [PERSON] підлягає стягненню сума завданої позивачу внаслідок ДТП матеріальної шкоди у розмірі 50\~000 грн., тобто в даному випадку у максимальному розмірі страхової виплати. Виходячи з аналізу ст. 1187 ЦК України на відповідача за первісним позовом [PERSON] як володільця на момент ДТП джерела підвищеної небезпеки, використанням якого було завдано шкоди автомобілю позивача за первісним позовом, має бути покладена відповідальність за заподіяну позивачу шкоду, у разі якщо розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт страхового відшкодування страховика. Позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з пошкодженням його\~автомобіля Fiat\~Doblo,\~номерний знак\~ [NUMBER] , завдано матеріальних збитків на суму 208\~109\~грн.\~59\~коп. Тобто, фактичний розмір шкоди, завданої позивачу за первісним позовом, є більшим за належну позивачу страхову виплату в результаті ДТП, а саме більшим на 158\~109 грн. 59 коп. (208\~109 грн. 59 коп. 50\~000 грн. = 158\~109 грн. 59 коп.). Таким чином, враховуючи, що страхової виплати недостатньо для відшкодування завданої позивачу за первісним позовом шкоди, суд вважає, що з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка складає 158\~109 грн. 59 коп. Крім того, судом встановлено, що оцінка та визначення розміру збитків, завданих внаслідок ДТП, проводилась за власні кошти позивача за первісним позовом, та було залучено судового експерта Пилипенко О.С., який склав висновок експерта № 146/16А, у зв`язку з чим позивачем за первісним позовом були понесені витрати у розмірі 1\~200 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 146 від 6 вересня 2016 року. Крім того, у зв`язку з евакуацією автомобіля позивача за первісним позовом ним були понесені витрати у розмірі 800 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1688 від 5 вересня 2016 року, виданою ФОП [PERSON] (а.с. 62). Також, позивачем за первісним позовом були понесені витрати за проведення автотехнічного дослідження у розмірі 675 грн. 36 коп., а саме за складання судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру висновку авто технічного дослідження № 18/10.1-70 від 9 листопада 2016 року, що підтверджується квитанцією № 0.0.645259714.1 від 4 листопада 2016 року (а.с. 13), з яких позивач просить стягнути з відповідача за первісним позовом [PERSON] грошові кошти у сумі 675 грн. Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того, згідно приписів ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Враховуючи наведені положення законодавства та приймаючи до уваги те, що позивач за первісним позовом [PERSON] для відновлення своїх порушених прав зазнав додаткових витрат, суд вважає, що з відповідача за первісним позовом [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] також витрати пов`язані з визначенням вартості матеріального збитку у розмірі 1\~200 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 800 грн. та витрати за проведення автотехнічного дослідження у розмірі 675 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача за первісним позовом [PERSON] моральної шкоди у розмірі 25 000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема\~\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;\~ 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Стаття 23 ЦК України передбачає можливість відшкодування моральної шкоди завданої особі внаслідок пошкодження її майна, тобто майна власником якого є ця особа. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом є особою, яка потерпіла внаслідок винних дій відповідача [PERSON] , який скоїв дорожньо-транспортну пригоду та пошкодив майно позивача автомобіль Fiat Doblo 1.6, номерний знак [NUMBER] , якому протиправними діями відповідача були спричинені механічні пошкодження. Вказаний автомобіль на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди належав позивачу на праві власності. Отже, суд вважає, що позивач як власник пошкодженого майна має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його автомобіля.\~ За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] також була завдана і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях через неправомірну поведінку відповідача, та вважає доведеним факт душевних страждань позивача, реальність яких не викликає сумніву, а тому позивач має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди. Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди суд враховує те, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , майно позивача (автомобіль Fiat Doblo 1.6, номерний знак [NUMBER] ), було пошкоджено та розмір завданих матеріальних збитків є значним; позивач, який є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, що підтверджується відповідною довідкою Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську (а.с. 67), зазнав негативних емоцій та стресу, які знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП та протиправними діями відповідача; син позивача, який керував автомобілем під час ДТП, - [PERSON] та дружина позивача [PERSON] в результаті ДТП отримали тілесні ушкодження, що підтверджується довідками № 6908 та 6909 від 30 серпня 2016 року, виданими Комунальним закладом «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 16» Дніпропетровської обласної ради (а.с. 72). Виходячи з засад розумності, справедливості та об`єктивності суд вважає, що розмір завданої позивачу [PERSON] моральної шкоди пред`явлений до стягнення є завищеним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 2 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Підсумовуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, тому з відповідача за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» на користь [PERSON] підлягає стягненню сума завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди матеріальної шкоди у розмірі 50\~000 грн., а з відповідача за первісним позовом [PERSON] - сума завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди матеріальної\~шкоди у\~розмірі 158\~109 грн. 59 коп., витрати пов`язані з визначенням вартості матеріального збитку у розмірі 1\~200 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 800 грн., витрати за проведення автотехнічного дослідження у розмірі 675 грн., та 2\~000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи позовні вимоги зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, суд вважає, що зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Звертаючись до суду з даним зустрічним позовом [PERSON] посилався на те, що дорожньо-транспортна пригода, що сталась 30 серпня 2016 року о 15.00 годині за участю автомобілів «Фіат», номерний знак [NUMBER] , та «Тойота Прадо», номерний знак [NUMBER] , сталась в тому числі у зв`язку з порушенням водієм [PERSON] вимог п. 1.3, 1.4, 1.5, 12.3 Правил дорожнього руху України та вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», яке знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та підтверджується висновком автотехнічного дослідження від 09.11.2016 року № 18/10.1-70. Внаслідок ДТП автомобіль «Тойота» зазнав механічних пошкоджень, чим [PERSON] була спричинена матеріальна шкода у розмірі 451 372 грн. 48 коп., а також моральна шкода. Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року (а.с. 185-186) по вказаній справі було призначено судову автотехнічну експертизу, на вирішення якої були поставлені такі питання: - як повинен був діяти в даній дорожній обстановці водій автомобіля Фіат, номерний знак [NUMBER] , [PERSON] згідно вимог ПДР України, чи мав водій [PERSON] , можливість уникнути зіткнення в даних дорожніх умовах? - як повинен був діяти в даній дорожній обстановці водій автомобіля Тойота, номерний знак [NUMBER] [PERSON] згідно вимог ПДР України, чи мав водій [PERSON] можливість уникнути зіткнення в даних дорожніх умовах? - чи є в діях водіїв [PERSON] та [PERSON] не відповідність вимогам ПДР України,\~та чи знаходяться вони\~в причинному зв`язку з настанням даної ДТП? - чи мав водій транспортного засобу Фіат, номерний знак [NUMBER] , технічну можливість зупинитися до місця наїзду (зіткнення) у момент виникнення небезпеки для руху? - яка була швидкість автомобілів Фіат, номерний знак [NUMBER] та Тойота Прадо, номерний знак [NUMBER] , в момент первинного контакту вказаних автомобілів, враховуючи слідову інформацію, яка була зафіксована схемою доданою до протоколу про адміністративне правопорушення? У висновку експерта за результатами проведення комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 2372/2373-18 від 1 квітня 2019 року, виконаному судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Дем`яненко В.В., зазначено: По питанню\~№ 1. Вирішити поставлене питання, на момент проведення дійсного дослідження, не надається можливим. По питанням № 2-5. Відносно водія автомобіля «Фіат» [PERSON] У даній дорожній обстановці водія автомобіля «Фіат» [PERSON] повинен був діяти згідно технічних вимог п. 16.3., 16.12 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість запобігти зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля «Фіат» [PERSON] залежала від дотримання ним технічних вимог п. 16.3, 16.12 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці водій [PERSON] мав технічну можливість запобігти технічному характеру ДТП - зіткненню з автомобілем «Тойота Прадо». У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Фіат» [PERSON] вбачаються невідповідності до технічних вимог п. 16.3., 16.12. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку технічним характером ДТП - зіткненню з автомобілем «Фіат». Відносно водія автомобіля «Тойота Прадо» [PERSON] У даній дорожній обстановці водія автомобіля «Тойота Прадо» [PERSON] повинен був діяти згідно технічних вимог п. 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України та технічних вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» розділу 33 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Тойота Прадо» [PERSON] мав технічну можливість запобігти технічному характеру ДТП - зіткненню з автомобілем «Фіат». У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Тойота Прадо» [PERSON] вбачаються невідповідності до технічних вимог п. 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України та технічних вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» розділу 33 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку технічним характером ДТП - зіткненню з автомобілем «Фіат». Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно зі статтею 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89\~цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Оцінюючи висновок експерта за результатами проведення комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 2372/2373-18 від 1 квітня 2019 року у сукупності з іншими доказами по справі, суд не погоджується з ним та не бере його до уваги з огляду на наступне. Так, згідно відповіді Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпропетровської міської ради № Ч-43 від 31 жовтня 2016 року, за інформацією Комунального підприємства «Дніпродорсервіс» Дніпропетровської міської ради на перехресті вул. Енергетична та вул. Янгеля (по вул. Янгеля) встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», відповідно цим попереджає, що водій повинен був дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі (а.с. 12). Аналізуючи сукупність вивчених по справі доказів, суд вважає встановленим, що вул. Енергетична [ADDRESS] м. Дніпрі є головною дорогою по відношенню вул. Янгеля у м. Дніпрі. У висновку автотехнічного дослідження № 18/10.1-70 від 9 листопада 2016 року, складеному судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (а.с. 15-17), на який посилається позивач за зустрічним позовом [PERSON] , зазначено, що водій автомобіля «Фіат» [PERSON] мав інформацію про те, що вул. Енергетична є головною дорогою по відношенню до вул. Янгеля. З технічної точки зору в даній дорожній обстановці водій [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 і дорожнього знаку 2.29 «Обмеження максимальної швидкості (40 км/год) Правил дорожнього руху». В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, в діях водія [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які знаходились би в причинному зв`язку з даним зіткненням. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року по справі № 204/7618/16-п, яка набрала законної сили, справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно [PERSON] було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП (а.с. 169). Відповідно до положень\~ ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У вищевказаній постанові Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року по справі № 204/7618/16-п зазначено, що в судовому засіданні були повністю спростовані фактичні обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно [PERSON] Зокрема, порушень Правил дорожнього руху України в діях водія [PERSON] , які б знаходились в причинному зв`язку з даним зіткненням не вбачається, тим паче порушень п. 16.12 Правил дорожнього руху, яке інкримінується [PERSON] . У даній постанові також зазначено, що настання події дорожньо-транспортної пригоди обумовлено діями водія [PERSON] , який на перехресті з головною дорогою вул. Енергетичною у м. Дніпро не надав дорогу автомобілю «Фіат», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та порушив вимоги п. 16.11 та знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що під час розгляду Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська справи про адміністративне правопорушення № 204/7618/16-п відносно [PERSON] судом було досліджено висновок експерта № 5/10.1-877 від 22 вересня 2016 року, в якому, як і у висновку експерта за результатами проведення комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 2372/2373-18 від 1 квітня 2019 року, було зазначено, що у дані дорожній обстановці водій [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.12 Правил дорожнього руху України та при заданому механізмі подій дії водія автомобіля [PERSON] не відповідали вимогам п. 16.12 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даною ДТП. Однак, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 204/7618/16-п відносно [PERSON] суд не прийняв до уваги такий висновок експерта, оскільки з матеріалів справи вбачалось, що вул. Енергетична є головною дорогою по відношенню до вул. Янгеля. Пунктом 16.12 Правил дорожнього руху України визначено, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух. Отже, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вул. Енергетична є головною дорогою по відношенню до вул. [ADDRESS] , то очевидним є висновок про те, що в діях [PERSON] не було порушень п. 16.12 Правил дорожнього руху України. Більш того, як вже було зазначено, вище в діях [PERSON] не вбачається порушень Правил дорожнього руху, які б знаходились в причинному зв`язку з даною ДТП. Всі інші доводи [PERSON] про неправомірність дій [PERSON] та порушення ним Правил дорожнього руху суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, та в діях [PERSON] не вбачається таких порушень Правил дорожнього руху, які б знаходились в причинному зв`язку з даною ДТП. Більш того, вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не була встановлена і під час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення № 204/7618/16-п, а навпаки, винним у даній ДТП є [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності\~вини лише\~особи,\~якій завдано\~шкоди,\~вона їй\~не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Оскільки під час розгляду справи неправомірність дій водія [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди та його вина судом не встановлена, то відсутні і будь-які законні підстави для стягнення з відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а отже у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково, то з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь позивача за первісним позовом [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у загальному розмірі 2 247 грн. 85 коп. (640 грн. за позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та 1\~607 грн. 85 коп. за позовні вимоги майнового характеру), а з відповідача за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» на користь позивача за первісним позовом [PERSON] необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 500 грн. Оскільки у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено, то судові витрати [PERSON] по справі підлягають віднесенню на сторону позивача за зустрічним позовом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial