Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

У квітні 2021 року до Подільського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа - Третя київська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 11 квітня 2006 року на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (зареєстровано у реєстрі № 6-167). Позивач мотивував свої вимоги тим, що рішенням Подільського районного суду м.Києва від 21 жовтня 2020 року, що набрало законної сили 20.11.2020 року, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Третя київська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним. Цим рішенням визнано недійсним заповіт від 03 березня 2005 року, складений [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори 03 березня 2005 року, зареєстрований в реєстрі за №3-396, згідно якого спадкоємцем визначено [PERSON] . Оскаржуючи заповіт від 03.03.2005 з підстав відсутності волевиявлення [PERSON] (ст.225 ЦК України), позивач стверджує про те, що в силу визнання заповіту від 03.03.2005 недійсним, відновиться дія заповіту від 19.09.2002, складеного на його користь. Зазначає, що [INFO] помер його дідусь - [PERSON] , [INFO] . За життя ним було складено два заповіти: 19 вересня 2002 року (посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори; зареєстрований в реєстрі за №1-1988) на користь позивача та 03 березня 2005 року (посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори; зареєстрований в реєстрі за №3-396 ) на користь відповідача, який є двоюрідним онуком спадкодавця. На момент звернення до суду з позовом про визнання недійсним заповіту державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори вже було видано правовстановлюючий документ на майно, що належало спадкодавцеві, а саме - Свідоцтво про право на спадщину від 11 квітня 2006 року на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (зареєстровано у реєстрі № 6-167) на ім`я відповідача - [PERSON] . Ухвалою суду від 31.05.2021 року вжито заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони відчуження 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 26.06.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, проте до суду не з`явився та не повідомив про причини відсутності. Відзив на позов не подавався. Позивач позов підтримав та просив його задовольнити, подав заяву про згоду на ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином законодавцем встановлено судовий порядок визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , було складено два заповіти: 19 вересня 2002 року (посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори; зареєстрований в реєстрі за №1-1988) на користь [PERSON] та 03 березня 2005 року, посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №3-396, згідно якого спадкоємцем визначено [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] до Третьої Київської нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Спадщина складалась із 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори 11.04.2006 року видано Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (зареєстровано у реєстрі № 6-167) на ім`я відповідача - [PERSON] . Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року, що набрало законної сили 20.11.2020 року, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Третя київська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним. Цим рішенням визнано недійсним заповіт від 03 березня 2005 року, складений [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори 03 березня 2005 року, зареєстрований в реєстрі за №3-396, згідно якого спадкоємцем визначено [PERSON] . Відповідна позовна вимога не заявлялась позивачем при зверненні до суду із позовом про визнання недійсним заповіту. Іншим способом усунути порушення спадкових прав позивача неможливо. Таким чином, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, оскільки заповіт від 03 березня 2005 року, посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №3-396, згідно якого спадкоємцем визначено [PERSON] , визнано недійсним, то і свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (зареєстровано у реєстрі № 6-167), що видане на його підставі також слід визнати недійсним. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] судового збору у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved