Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів», в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок пожежі 10 вересня 2015 року в розмірі 32109, 83 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. та судовий збір в розмірі 487,20 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 вересня 2015 року виникла пожежа автомобіля ВАЗ 21063, 1988 року випуску, р.н. [NUMBER], власником якого є [PERSON], в результаті розповсюдження пожежі було пошкоджено вогнем сусідній автомобіль «ЗАЗ Daewoo Т13110 «Sens 1.3Si», 2005 року випуску, р.н. [NUMBER], власником якого є [PERSON], чим завдано позивачу матеріальну шкоду у розмірі 32109,83 грн. Рішенням Деснянський районний суд м. Чернігова від 31 серпня 2016 року позовні вимоги [PERSON] задовольнив частково. Стягнув із [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 32109,83 коп. та судові витрати в сумі 2254,67. В іншій частині позову відмовив. В апеляційній скарзі [PERSON], вважаючи оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та винесеним з порушенням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду повністю та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду про відповідальність [PERSON] за шкоду, завдану позивачу, є припущенням. Так, акт про пожежу від 10 вересня 2015 року та звіт про причину виникнення пожежі 10 вересня 2015 року, складені провідним експертом Чернігівського МВ УДСУ з надзвичайних ситуацій в Чернігівській області [PERSON], містять один і той же висновок про ймовірну причину пожежі - недолік конструкції та виробництва електроустановок, коротке замкнення електромережі, що є припущенням експерта, а не ствердженням. Висновок про причини пожежі, викладений у постанові слідчого СВ ЧМВ УМВС України про закриття кримінального провадження від 08 жовтня 2015 року, повністю повторює висновки зроблені провідним експертом [PERSON] за виключенням слова «ймовірно», при цьому невідомо на підставі яких доказів слідчим зроблено такий висновок, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України лише вирок у кримінальному провадженні та ще й ухвалений стосовно особи є обовязковим для суду. Заявник також зазначає, що висновок №30(Пт) від 02.08.2016 року не є підтвердженням його вини у заподіянні шкоди майну позивача, оскільки за його висновками встановити причину виникнення пожежі автомобіля [NUMBER], не є можливим, встановити чи мали місце порушення роботи електричної мережі автомобіля ВАЗ-21063 під час його експлуатації не є можливим. В письмових запереченнях ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів», вважаючи оскаржуване рішення ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права та не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу [PERSON] відхилити, а рішення суду - залишити без змін. Вислухавши суддюдоповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням звіту від 10 вересня 2015 року, акту про пожежу від тієї ж дати, постанови про закриття кримінального провадження від 08 жовтня 2015 року позивачем доведено той факт, що [PERSON] при здійсненні права власності на автомобіль [NUMBER], допустив порушення правил пожежної безпеки - недолік конструкції та виробництва, коротке замкнення електромережі, що призвело до пошкодження автомобіля «ЗАЗ Daewoo Т13110 «Sens 1.3Si», 2005 року випуску, р.н. [NUMBER]. Разом із тим, [PERSON] не довів, що пожежа сталася не через технічні несправності його автомобіля. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів», суд першої інстанції вважав, що за умовами договору зберігання від 16 лютого 2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів», останній відповідно до п.п. 7.1, 7.2 договору звільняється від відповідальності за невиконання його умов, оскільки таке порушення є наслідком обставин непереборної сили, зокрема пожежі. З такими висновками районного суду не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного. По справі встановлено, що [PERSON] є власником легкового автомобіля «ЗАЗ Daewoo Т13110 «Sens 1.3Si», 2005 року випуску, р.н. [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія САЕ №279421 виданого Чернігівським ВРЕР 25.12.2010 року (а.с.6). Відповідно до акту про пожежу провідного інспектора Чернігівського МВ УДСУ з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області старшого лейтенанта служби цивільного захисту [PERSON] від 10 вересня 2015 року, 10 вересня 2015 року о 23 год. 48 хв. виникла пожежа автомобіля ВАЗ-21063, д.р.н. СВ6382АО, власником якого є [PERSON], місце виникнення пожежі - відсік двигуна, пожежа виникла за адресою: м. Чернігів, вул. Одинцова, біля будинку 25, в результаті якої було пошкоджено вогнем сусідній автомобіль «ЗАЗ Daewoo Т13110 «Sens 1.3Si», д.р.н. СВ9140АР, власником якого є [PERSON] Причина пожежі ймовірна - недолік конструкції та виробництва електроустановок, коротке замкнення електромережі (а.с.7-10). Згідно звіту про причину виникнення пожежі 10.09.2015 року, складеного провідним інспектором Чернігівського МВ УДСУ з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області старшим лейтенантом служби цивільного захисту [PERSON], ймовірною причиною пожежі став недолік конструкції та виробництва електроустановок, коротке замикання електромережі (а.с.9-10). Згідно висновку №313 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 24 вересня 2015 року експертом автотоварознавцем [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля «ЗАЗ Daewoo Т13110 «Sens 1.3Si», р.н. [NUMBER], внаслідок його пошкодження під час пожежі 10 вересня 2015 року, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості в сумі - 0,00 грн., становить 32109,83 грн. (а.с.51-65). Постановою слідчого СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області Пишенка В.О. від 08 жовтня 2015 року закрито кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015270010007701 від 06.10.2015року у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. У цій постанові зазначено, що автомобіль [PERSON] був пошкоджений внаслідок загорання сусіднього автомобіля [NUMBER], яке сталося внаслідок недоліку конструкції та виробництва електроустановок, коротке замкнення електромережі (а.с.13). Відповідно до висновку експерта №30(Пт) від 02 серпня 2016 року, осередкова зона пожежі (зона в одній із точок якої знаходиться місце виникнення початкового горіння) знаходиться у транспортному засобі ВАЗ 21063 р.н. [NUMBER] в районі розміщення двигуна автомобіля більше з лівої сторони та панелі приладів в салоні автомобіля. Згідно дослідницької частини встановити точні геометричні координати місця першопочаткового виникнення горіння (осередком пожежі) не виявляється можливим у звязку з втрачанням осередкових ознак виникнення горіння через великий проміжок часу між виникненням пожежі 10.09.2015 року в автомобілі [NUMBER] та проведенням огляду даного автомобіля 26 липня 2016 року експертом під час проведення пожежотехнічної експертизи та у звязку з майже повним вигоранням пожежного навантаження в моторному відсіку та салоні вищезазначеного автомобіля. Встановити чи мали місце порушення роботи електричної мережі автомобіля ВАЗ21063 під час його експлуатації по матеріалам кримінального провадження та враховуючи значний проміжок часу між виникненням пожежі та проведенням пожежотехнічної експертизи не є можливим Джерелом запалювання на даній пожежі могло бути як відкритий вогонь (полумя сірника, запальничка, свічки, факела і т.п.), так і теплові прояви електричного струму (терміни згідно ДСТУ 2272-93), але точно встановити яке джерело запалювання було в місці виникнення першопочаткового горіння в автомобілі ВАЗ 21063 не виявляється можливим у звязку з неможливістю встановити точні геометричні координати осередку пожежі (а.с.155-158). Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний звязок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Апеляційний суд, враховуючи наведені норми, вважає, що заслуговують на увагу доводи заявника про те, що висновки суду про наявність вини [PERSON] у заподіянні шкоди позивачу є припущенням, враховуючи наступне. Як зазначено у акті про пожежу від 10 вересня 2015 року та звіті про причину виникнення пожежі від тієї ж дати, ймовірною причиною виникнення пожежі став недолік конструкції та виробництва електроустановок, коротке замикання електромережі. У постанові про закриття кримінального провадження від 06 жовтня 2015 року встановлено, що автомобіль [PERSON] був пошкоджений внаслідок загорання сусіднього автомобіля [NUMBER], яке сталося внаслідок недоліку конструкції та виробництва електроустановок, коротке замкнення електромережі. Висновок суду першої інстанції про те, що постанова про закриття кримінального провадження від 06 жовтня 2015 року підтверджує наявність вини [PERSON] як власника автомобіля [NUMBER], є помилковим, оскільки при її постановленні не досліджувалась та не встановлювалась вина [PERSON] При цьому, висновком експерта №30(Пт) від 02 серпня 2016 року не виявилося можливим встановити джерело запалювання в місці виникнення першопочаткового горіння в автомобілі ВАЗ 21063 у звязку з неможливістю встановити точні геометричні координати осередку пожежі. Відтак, належних та беззаперечних доказів того, що 10 вересня 2015 року пожежа сталася саме з вини [PERSON] як власника автомобіля [NUMBER], який допустив порушення правил пожежної безпеки, матеріали справи не містять. Висновок суду першої інстанції про те, що [PERSON] при здійсненні права власності на автомобіль [NUMBER], допустив порушення правил пожежної безпеки - недолік конструкції та виробництва, коротке замкнення електромережі, що призвело до пошкодження автомобіля «ЗАЗ Daewoo Т13110 «Sens 1.3Si», 2005 року випуску, р.н. [NUMBER], власником якого є позивач, є ймовірним, тобто припущенням, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України. При цьому, вказуючи на порушення відповідачем правил пожежної безпеки, суд першої інстанції не вказав, яким чином недоліки конструкції та виробництва транспортного засобу, відповідальність за які несе виробник автомобіля, тягнуть за собою порушення правил пожежної безпеки та не послався на конкретний пункт правил, який на його думку, порушив [PERSON] Таким чином, задовольнивши позов в частині вимог, заявлених до [PERSON], суд першої інстанції безпідставно стягнув із [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 32109,83 коп., оскільки вина [PERSON] як власника автомобіля [NUMBER], у спричиненні шкоди позивачу є недоведеною. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів», суд першої інстанції не звернув увагу на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 16 лютого 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів» було укладеного договір зберігання № 111, за яким поклажодавець [PERSON] передає, а зберігач ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів» приймає на зберігання автомобіль [NUMBER] строком до 16 лютого 2018 року (а.с.78-79). Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобовязується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. За змістом ч. 1 ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі, зокрема, у випадку укладення договору між фізичною та юридичною особою. Відповідно до положень ст.950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах, тобто, на зберігача покладено відповідальність у всіх випадках втрати(нестачі), пошкодження прийнятої на зберігання речі. Так, відповідно до п. 5.2 договору зберігання № 111 від 16 лютого 2013 року зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність майна з моменту передання майна на зберігання і до моменту його повернення поклажодавцеві. У випадку втрати (нестачі) або пошкодження майна, яке передано на зберігання, або його частини, зберігач повинен відшкодувати поклажедавцеві повязані з цим збитки. Дійсно п. 7.1 наведеного вище договору визначено, що сторона звільняється від умов договору, якщо таке порушення є наслідком обставин непереборної сили, які настали після укладення договору незалежно від волі сторони (Форс-мажор). За змістом п. 7.4 договору форс-мажорні обставини підтверджуються довідкою Торгово-промислової палати України (її регіональними відділеннями). Виходячи з цих умов договору, колегія суддів вважає хибним висновок суду першої інстанції про те, що зберігач звільняється від відповідальності за невиконання умов договору через існування форс-мажору, оскільки суду на підтвердження обставин непереборної сили визначених договором доказів стороною ПАТ «ЧеЗаРа» не надано. Апеляційний суд не бере також до уваги твердження відповідача про невиконання [PERSON] обовязку відключення акумуляторної батареї та зняття гальм та передачі належного йому автомобіля, оскільки про невиконання [PERSON] цих вимог свідчать лише письмові пояснення охоронців стоянки, які перебувають з відповідачем в трудових відносинах. Інших даних, які б свідчили про те, що факт порушення відповідачем [PERSON] зберігання транспортних засобів на автостоянках мав місце або що він спричинив збільшення розміру завданої транспортному засобу позивача шкоди, матеріали даної цивільної справи не містять, відповідні клопотання з цього привиду стороною відповідача ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не заявлялись. Крім цього, пояснення охоронців скеровані не до представників ДСНС України у Чернігівській області, які встановлювали причину пожежі належного позивачу транспортного засобу, а на імя керівника ПАТ ЧеЗаРа», вони не містять відбитку їх реєстрації як вхідних документів, не надано і жодного рішення за результатами цих складених пояснювальних записок. Отже, колегія суддів вважає доводи ПАТ «ЧеЗаРа» про грубу необережність поклажодавця припущеннями, на яких не може ґрунтуватись судове рішення. Апеляційний суд вважає також неправильним висновок суду першої інстанції про те, що [PERSON] не надав доказів технічно справного автомобіля станом на 10 вересня 2015 року, оскільки поклажодавець прийняв транспортний засіб на зберігання без будь-яких зауважень щодо його несправності або некомплектності. Аналіз вищезазначених правових норм, що регламентують дані правовідносини, та умови договору зберігання, дають підстави для висновку про те, що оскільки автомобіль позивача «ЗАЗ Daewoo Т13110 «Sens 1.3Si», р.н. [NUMBER] під час пожежі 10 вересня 2015 року перебував на зберіганні у ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів», то останній повинен відшкодовувати завдану позивачу матеріальну шкоду. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів» є обґрунтованими, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню 32109,83 грн. матеріальної шкоди, розмір якої підтверджується висновком №313 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 24 вересня 2015 року. Враховуючи наведене вище, колегія суддів на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України та у звязку із задоволенням позову, заявленого до ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів», з останнього на користь [PERSON] підлягає стягненню 487,20 грн. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції (а.с.1) та витрати позивача на оплату послуг адвоката [PERSON] у розмірі 1767,47 грн. (1400 грн. за збір та вивчення документів щодо складання позову, попередню консультацію щодо складання позову та складання позовної заяви з додатками та 367,47 грн. за представництво позивача безпосереднього в судовому засіданні), а всього 2254 грн. 67 коп. судових витрат. У звязку з частковим задоволенням апеляційної скарги [PERSON], з ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів» на користь [PERSON] підлягає стягненню 535 грн. 92 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (а.с. 180).

Outcome: partial