Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 22 листопада 2012 року, близько 12 год. 15 хв. на перехресті вулиці Черняхівського із бульваром Незалежності у м. Броварах Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів марки «Опель Астра» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Шевролет Авео» реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON]. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2013 року у справі № 361/363/13-п провадження № 3/361/209/13 [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушень передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у виді тридцяти годин громадських робіт. Керований [PERSON] автомобіль марки «Опель Астра» реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], а керований [PERSON] автомобіль належить на праві власності йому, позивачу [PERSON]. Внаслідок даної ДТП належному йому транспортному засобу марки «Шевролет Авео» реєстраційний номер [NUMBER], були спричинені значні механічні пошкодження. Дізнавшись про наявність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладеного між власником автомобіля марки «Опель Астра» реєстраційний номер [NUMBER] і Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Лафорт» (далі - ПрАТ «СК «Лафорт» він з метою отримання страхового відшкодування звернувся до неї із заявою про виплату страхового відшкодування, але відповіді так і не отримав. 11 березня 2013 року на свою заяву отримав від Моторного (транспортного) страхового бюро України інформацію про те, що ПрАТ «СК «Лафорт» позбавлено ліцензії на страхову діяльність. Згідно із висновком автотоварознавчого дослідження № 24/11-ТЗ від 07 грудня 2012 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу марки «Шевролет Авео» реєстраційний номер [NUMBER], на день оцінки, а саме: 24 листопада 2012 року, вартість відновлювального ремонту становила з урахуванням ПДВ 9926 грн. 92 коп. За проведення даного автотоварознавчого дослідження він сплатив 750 грн. Відповідно до актуалізованого висновку № 24/11-ТЗ від 07 квітня 2014 року про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу марки «Шевролет Авео» реєстраційний номер [NUMBER], розмір відновлювального ремонту транспортного засобу, який необхідний для усунення механічних пошкоджень, завданих автомобілю в результаті ДТП, відповідно до калькуляції вартості відновлювального ремонту, станом на дату складання звіту збільшився і складає 14469 грн. 86 коп. За проведення цього актуалізованого автотоварознавчого дослідження він сплатив 350 грн. 30 квітня 2013 року він, за власні кошти придбав у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Морріс» (далі - ТОВ «Морріс») частину запасних вузлів та агрегатів для ремонту пошкодженого автомобіля на суму 5626 грн. У зв'язку з тим, що система «Аудатекс», за якою товарознавча експертиза визначила розмір відновлювального ремонту пошкодженого його автомобіля, є системою визначення середньої вартості запчастин, робіт і порядку проведення робіт у державі, і не враховує стан конкретного автомобіля і прихованих дефектів під час ремонту, тому вартість фактичних витрат на відновлювальний ремонт на СТО відрізняється від вартості відновлювального ремонту визначеної товарознавчою експертизою. Його твердження підтверджується складом запасних вузлів і агрегатів та робіт зазначених у матеріалах товарознавчої експертизи та калькуляції СТО, і понесеними ним фактичними витратами. Понесені ним витрати повністю співпадають по своєму призначенню з призначенням визначеним експертизою, а розмір витрат співпадає з розміром витрат встановлених СТО «Універсал Авто». Крім майнової шкоди, йому заподіяно ще й моральну шкоду, яка полягає: у душевних стражданнях; пошкодженням автомобіля; тривалого часу ремонту автомобіля, понесенні витрат для розшуку відповідача [PERSON]; отриманні морального стресу його дружини внаслідок ДТП, порушенні ритму його життя, розмір якої він оцінює в сумі 5950 грн. На розмір моральної шкоди також впливає і той факт, що відповідач [PERSON] відмовляється добровільно відшкодовувати завдану йому майнову та моральну шкоду. Також ним понесені витрати пов'язані із оплатою послуг експерта та актуалізацією висновку експерта, поштовими і банківськими витратами, оплатою судового збору, та витрат на проїзд на власному автомобілі у судові засідання із свого місця проживання до суду. З урахуванням уточнення позовних вимог просить стягнути на його користь: - з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 15683 грн. 72 коп., що складається з актуалізованої вартості відновлювального ремонту в розмірі 14469 грн. 86 коп., витрат на проведення незалежної експертизи, та актуалізації її висновку в розмірі 1100 грн., поштових витрат в розмірі 113 грн. 86 коп., моральну шкоду у розмірі 5950 грн. та судові витрати в розмірі 1197 грн. 71 коп., які складаються із судового збору у розмірі 458 грн. 82 коп., банківських витрат в сумі 9 грн. 18 коп. та витрат на проїзд у судові засідання із свого місця проживання до Броварського міськрайонного суду Київської області у розмірі 729 грн. 71 коп. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладеному вище та змісту позовної заяви, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав частково, а саме: майнову шкоду в розмірі 5000 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., судові витрати, які складаються із сплаченого позивачем судового збору у розмірі 458 грн. 82 коп. при зверненні з цим позовом до суду, витрати пов'язані з оплатою послуг Ощадного банку при сплаті судового збору в розмірі 9 грн. 18 коп. та витрати в сумі 300 грн. пов'язані з явкою позивача у судові засідання суду. З приводу витрат на проведення оплати автотоварознавчих досліджень по встановленню вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП зазначив, що він погоджується із зазначеним розміром оплати у розмірі 750 грн. та 350 грн., але, заперечує проти їх відшкодування, оскільки ці кошти в загальній сумі 1100 грн. не відносить до майнової шкоди та до судових витрат. Крім цього відповідач пояснив, що вини його у скоєнні ДТП, а саме в порушенні правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження автомобіля марки «Шевролет Авео» реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON] не має. Вина його заключається лише в тому, що він самовільно залишив місце ДТП, за що 17 січня 2013 року згідно постанови Броварського міськрайонного суду Київської області його визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Також зазначав, що всі доводи позивача [PERSON] щодо решти майнової і моральної шкоди, включаючи і витрати на проведення оплати автотоварознавчого дослідження по встановленню вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в загальній сумі 1100 грн. та витрати пов'язані з явкою позивача до суду є необґрунтовані. З урахуванням часткового визнання ним позовних вимог просив в іншій частині позову відмовити. Представники третьої особи [PERSON] у судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог позивача [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України зазначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.60 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За змістом 174 ЦПК україни, відповідач може визнгати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адроесованих суду письмових заявах, ці приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову счуд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст.64 цього ж Кодексу письмовими доказами є будь-які документи акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, що 22 листопада 2012 року, близько 12 год. 15 хв. на перехресті вулиці Черняхівського із бульваром Незалежності у м. Броварах Київської області сталася ДТП за участю автомобілів марки «Опель Астра» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Шевролет Авео» реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON]. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2013 року у справі № 361/363/13-п провадження № 3/361/209/13 [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушень передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у виді тридцяти годин громадських робіт. У судовому засіданні встановлено, що керований [PERSON] автомобіль марки «Опель Астра» реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], а керований [PERSON] автомобіль марки «Шевролет Авео» реєстраційний номер [NUMBER], належить на праві власності позивачу [PERSON]. Згідно із висновком № 24/11-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 07 грудня 2012 року складеного суб'єктом оціночної діяльності [PERSON], на підставі заяви [PERSON] відновлювальний ремонт автомобіля, який необхідний для усунення механічних пошкоджень, завданих в результаті ДТП складає 9926 грн. 92 коп. Розмір матеріального збитку, завданого [PERSON] в результаті пошкодження автомобіля марки «Шевролет Авео» реєстраційний номер [NUMBER], за цим же висновком становить 7598 грн. 67 коп. Відповідно до актуалізованого висновку № 24/11-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 07 квітня 2014 року складеного цим же суб'єктом оціночної діяльності, на підставі заяви про актуалізацію висновку № 24/11 від 07 грудня 2012 року розмір відновлювального ремонту цього ж автомобіля, який необхідний для усунення цих же механічних пошкоджень, завданих ДТП, становить уже 14469 грн. 86 коп. Вартість актуалізованого матеріального збитку, завданого [PERSON] в результаті пошкодження автомобіля марки «Шевролет Авео» реєстраційний номер [NUMBER], також збільшився і становить 11076 грн. 10 коп. Матеріальний збиток - це вартісне значення реальних витрат, які несе власник у випадку пошкодження чи розукомплектації транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових. Судом встановлено, що витрати сплачені позивачем пов'язані із оплатою послуг суб'єкта оціночної діяльності у зв'язку із автотоварознавчим дослідженням пошкодженого автомобіля марки «Шевролет Авео» реєстраційний номер [NUMBER], становлять 1110 грн. (750 грн. + 350 грн.) Із платіжного доручення № 1696853877 від 26 квітня 2013 року вбачається, що [PERSON] здійснила оплату в розмірі 5626 грн. за запчастини по рахунку № 4 від 13 лютого 2013 року. Отримувач даного платежу Мале підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Моріс». Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У ч. 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 цього ж Кодексу збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Враховуючи той факт, що позивач [PERSON] на підтвердження розміру матеріального збитку, спричиненого внаслідок пошкодження належного йому на праві власності автомобіля марки «Шевролет Авео» реєстраційний номер [NUMBER], в силу ст. ст. 58, 59 ЦК України надав суду належні та допустимі докази, а саме: висновки про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 07 грудня 2012 року та 07 квітня 2014 року складені суб'єктом оціночної діяльності [PERSON], який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача і сертифікат суб'єкта оціночної діяльності на проведення оцінки об'єктів в матеріальній формі розмір якого становить 11076 грн. 10 коп. та судом встановлено, що позивач здійснив оплату послуг оцінювача за проведення автотоварознавчих досліджень автомобіля, в сумі 1100 (750 +350) грн., суд дійшов висновку, про часткове задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 12176 грн. 10 коп. (11076 грн. 10 коп. + 1100 грн.). В іншій частині стягнення вартості відновлювального ремонту на автомобіль, суд дійшов висновку відмовити позивачу, оскільки вона не відноситься до матеріального збитку. Що стосується 113 грн. 86 коп., які позивач зазначив у позовній заяві як поштові витрати пов'язані з розшуком відповідача та розглядом цієї справи і відніс їх до майнової шкоди, суд також вважає, що вказана сума стягненню не підлягає, оскільки вона не є майновою шкодою і не відноситься до судових витрат. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечуючи проти визначеного розміру відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача визначеного висновком № 24/11-ТЗ від 07 квітня 2014 року не надав суду ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, що розмір відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 5000 грн. Доводи відповідача [PERSON] про відсутність в його діях порушень п. п 16.5 Правил дорожнього руху України та посилання на те, що [PERSON] керуючи автомобілем марки «Шевролет Авео» реєстраційний номер [NUMBER] порушила правила дорожнього руху України і внаслідок чого відбулося ДТП, суд до уваги не приймає, оскільки ці твердження спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні об'єктивних доказів, а саме постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2013 року відповідно до якої саме відповідач [PERSON] був визнаний винним у порушенні п. 16.5 ПДР України внаслідок чого сталося ДТП та автомобіль позивача отримав механічні ушкодження. Крім майнової шкоди позивачу завдано і моральну шкоду, внаслідок пошкодження належного йому автомобіля під час ДТП, яку останній оцінює в розмірі 5950 грн. Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Пленум Верховного Суду України у п. п. 3, 5 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнав [PERSON], отриманих ним внаслідок пошкодження належного йому автомобіля під час ДТП, а також враховуючи принцип розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що моральну шкоду позивачу необхідно визначити в розмірі 3000 грн. Крім того, необхідно зазначити, що моральна шкода не є засобом збагачення, заявлену суму моральної (немайнової) шкоди в розмірі 5950 грн. суд вважає завищеною і такою, що не відповідає моральним стражданням пережитим позивачем і тому позов у цій частині підлягає задоволенню частково. У ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України визнгачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких належать зокрема: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розхгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухївалене рішення, суд стягує з другої сторони понесені й документьально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати стягуються на користь позивача у розмірі, пропорційному до розміру задоволених позховних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду із позовом [PERSON] сплатив судовий збір, який передбачений відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового та немайнового характеру - 458 грн. 82 коп. та оплатив банківські послуги в розмірі 9 грн. 18 коп. при сплаті судового збору. Враховуючи, що [PERSON] не заперечував проти стягнення з нього 458 грн. 82 коп. судового збору та 9 грн. 18 коп. оплачених послуг банку при сплаті судового збору, тому вказані судові витрати позивача підлягають стягненню із відповідача. Також підлягає стягненню і частина витрат [PERSON] в розмірі 300 грн., пов'язаних з його явкою у судові засідання, оскільки відповідач не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача саме цієї суми. Що стосується решти витрат пов'язаних з явкою у судові засідання позивача в розмірі 429 грн. то вони задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надав суду і судом не здобуто будь - яких належних та допустимих доказів того, що його витрати пов'язані з явкою у судові засідання становлять саме 729 грн. 71 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial