overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

У липні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 288, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], проте, шлюбні відносини з відповідачем не склались у звязку з відсутністю взаєморозуміння та спільних інтересів. Подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітнього сина. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 05.06.2014 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 209957 від 05.06.14 р. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з листопада 2016 р. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

У липні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.07.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 282, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу сторони мають доньку Анастасію, [INFO], проте, шлюбні відносини з відповідачем не склались у звязку з постійним виникненням конфліктів, суперечок, різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків з липня 2016 р. Подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітньої доньки. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 05.07.2012 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 170969 від 05.07.12 р. (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку Анастасію, [INFO] (а.с. 6) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з липня 2016 р. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

У липні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.11.2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 524, мотивуючи позов тим, що сторони мають різні погляди на життя, різні погляди на сімю, побут та розбіжності в характері, крім того, відповідач фактично не займається вихованням дітей. У судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 05.11.2003 р., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії I-ЕД № 140367 від 05.11.2003 р. (а.с.10) Від шлюбу сторони мають двох синів: Артема, свідоцтво про народження серії 1-ЖД № 217872 та Артура, свідоцтво про народження серії 1-ЖД № 217871, [INFO] (а.с. 6-7) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з липня 2017 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

У липні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.08.1995 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського району Одеської області, мотивуючи вимоги тим, що протягом останніх кількох років між ними постійно виникають сварки скандали, через те, то кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, шлюбні відносини припинено у березні 2015 року. Примирення та збереження шлюбу неможливо. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити Відповідач проти задоволення позову заперечував. Заслухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 06.08.1995 р. Від шлюбу сторони мають дітей сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з березня 2015 р. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки позивач наміру не має, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

У липні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.02.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області, актовий запис №64, мотивуючи вимоги тим, шлюбні відносини з відповідачем не склалися у звязку з відсутністю взаєморозуміння. Подружні відносини припинились з вересня 2015 р., з цього часу проживають окремо, спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 17.02.1996 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 037956 від 17.02.1996 р. (а.с.7). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з вересня 2015 р. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

У липні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.10.1991 року Суворовською селищною Радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 32, мотивуючи позов тим, що з відповідачем однією сім'єю не проживають з червня 2017 р., сумісного господарства не ведуть. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, суду пояснила, що у 2016 році також зверталась до суду із позовом про розірвання шлюбу, потів просила залишити позов без розгляду, але сімейні відносини не налагодились, а навпаки відносини погіршились, щодо можливості збереження шлюбу категорично заперечує. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, суду пояснив, що шлюб розірвати не хоче, але якщо позивач наполягає, то згоден. Заслухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 19.10.1991 р., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.10.1991 р. (а.с.3) Від шлюбу сторони мають двох дітей сина [PERSON], 1992 р.н. та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з червня 2017 року. Питання щодо розподілу спільного майна, та сплати аліментів вирішення у судовому порядку не потребує. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

У липні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 623, мотивуючи позов тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, у звязку з відсутністю взаєморозуміння. Життя з відповідачем стало нестерпним, свідком сварок стала малолітня дитина, на якій постійні сварки погано відображаються. Вважає, що можливості зберегти сімю не має. В результаті розмов сторони прийшли до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них, щоб побудувати щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сімю їх спільної дитини. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги можуть бути задоволені, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 24.10.2009 р., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЖД від 24.10.2009 р., актовий запис № 623 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають доньку Аліну, [INFO] (а.с. 4). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено. Питання щодо розподілу спільного майна та місце проживання дитини вирішення у судовому порядку не потребує. Згідно ч.3 ст.109 та ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У липні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.11.1989 року Озернянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області (актовий запис № 34), мотивуючи вимоги тим, що підставою припинення шлюбних відносин з відповідачем є неприязні відносини та відсутність взаєморозуміння, примирення з відповідачем вважає за неможливе. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомила, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 28.11.1989 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІІ-ЖД № 266193 від 28.11.1989 р. (а.с.3). Від шлюбу мають доньку Аліну, [INFO] та доньку Христину, [INFO] Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з січня 2014 р. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

У липні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.06.2013 року відділом РАЦС реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 321, мотивуючи вимоги тим, шлюбні відносини з відповідачем не склалися у звязку з несумісністю характерів та відсутністю взаєморозуміння. У судовому засіданні позивач суду пояснила, що подружні відносини припинились з травня 2016 р., спільне господарство з цього часу не ведеться, спору про спільне майно немає. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 29.06.2013 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 185434 від 29.06.13 р. (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з травня 2016 р. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

У липні 2017 р. [PERSON]звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що вона є інвалідом першої групи з 2002 р., її щомісячний дохід є складає 1 400,00 грн., інших доходів немає, більша частина грошових коштів витрачається на придбання ліків та на оплату за догляд третім особам. ЇЇ чоловік помер [INFO] Має в край важкий матеріальний стан та потребує допомоги. Відповідач ухиляється від догляду за матір'ю та утримання її в добровільному порядку. З січня поточного року Відповідач жодного разу не з'явився вдома, не допомагав та не підтримував її. Відповідач працездатний, має освіту, за станом здоров'я може працювати та заробляти кошти та допомогти. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що кошти в розмірі 2 000,00 грн. сплачувати не може, позов визнає частково, а саме в розмірі 1 500 грн., оскільки має лише мінливий заробіток. Заслухавши представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач на даний час є інвалідом першої групи, непрацездатна в зв'язку з хворобою та не працює. Чоловік позивача помер [INFO] Відповідач ухиляється від догляду за Позивачем та утримання її в добровільному порядку. Є працездатним, має освіту, за станом здоров'я може працювати. Розмір пенсії позивача складає 1 400 грн., інших доходів немає, більша частина грошових коштів витрачається на придбання ліків та на оплату за догляд третім особам. Частиною 1 ст.202 СК України встановлено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Статтею 203 СК України передбачено покладення обов'язку брати участь у додаткових витратах на батьків, які викликані тяжкою хворобою, інвалідністю, немічністю. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: partial