Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, просить розірвати договір про відступлення прав власника шляхом купівлі-продажу корпоративних прав у ПП «БІДДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ» від 22.07.2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрьковою Н.В., зареєстрованого у реєстрі за № 4268, укладеного між ним та відповідачем, далі Договір; визнати за ним право власності на частку в статутному капіталі ПП «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ» в розмірі 15 відсотків, відновивши становище позивача, яке існувало до укладення договору про відступлення прав власника шляхом купівлі-продажу корпоративних прав у ПП «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ» від 22.07.2011; припинити право власності відповідача на частку у статутному (складеному) капіталі у ПП «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ»; скасувати рішення власників ПП «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ» від 22.07.2011 № 10 та скасувати державну реєстрацію змін до статуту ПП «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ», пов'язану із відступленням частки у статутному (складеному) капіталі ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ» від позивача на користь відповідача, здійснене на підставі рішення власників від 22.07.2011 № 10 та договору про відступлення прав власника шляхом купівлі-продажу корпоративних прав у ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВІ «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ» від 22.07.2011. Мотивуючи свої вимоги позивач посилається на те, що відповідно до рішення власників ПП «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ» від 22.07.2011 № 10 ним було відступлено право власника у цьому підприємстві на користь відповідача. 22.07.2011 між ним та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення прав власника шляхом купівлі-продажу корпоративних прав у ПП «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ». Згідно з умовами вказаного Договору, позивачем була передана відповідачу належна йому частка у статутному (складеному) капіталі ПП «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ», яка становила 15% та згідно статутних документів в грошовому виразі складала 150 000 грн. 00 коп. Пунктом 5 Договору передбачено, що відповідач, як покупець, зобов'язувався сплатити позивачеві 150 000 грн. 00 коп. протягом п'яти днів з дня укладення даного договору, а також вчинити всі необхідні дії для проведення відповідної державної реєстрації Статуту підприємства у новій редакції у строки та порядку, встановлені чинним законодавством України (п.12 договору). В свою чергу, позивач зобов'язався за Договором передати всі необхідні правовстановлюючі документи відповідачу, скласти нотаріально посвідчену заяву до Державного реєстратора виконавчого комітету Ірпінської міської ради про відступлення прав власника шляхом купівлі-продажу корпоративних прав у ПП «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ» від 22.07.2011, вжити вичерпних заходів для сприяння у переоформленні права на частку у статутному капіталі відповідачем шляхом внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців. Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, свої зобов'язання покладені на нього Договором ним виконані у повному обсязі, однак з боку відповідача вони виконані лише частково. Зокрема, позивач зазначає, що в порушення п.3 Договору від 22.07.2011, відповідачем були порушені його права та не було виконано обов'язку щодо оплати за отримане майнове право у строки встановлені Договором. Посилаючись на те, що внаслідок істотного порушення Договору відповідачем, він значною мірою був позбавлений того, на що очікував при укладенні, а також на право позивача згідно ч.4 ст.692 ЦК України як продавця відмовитись від договору купівлі-продажу, позивач просить суд розірвати Договір на підставі ч.2 ст.651 ЦК України. В ході розгляду справи до у часті у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Звєрькову Н.В., яка посвідчувала Договір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача та третьої особи ПП «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ» проти задоволення позову заперечувала, пославшись на необґрунтованість вимог, заявлених позивачем. Представник третьої особи - приватного нотаріуса КМНО Звєрькової Н.В. проти задоволення позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні письмові докази давши їм оцінку в сукупності суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до рішення власників ПП «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ» від 22.07.2011 № 10 позивачем було відступлено право власника у цьому підприємстві на користь відповідача. 22.07.2011 між сторонами було укладено нотаріально посвідчений Договір про відступлення прав власника шляхом купівлі-продажу корпоративних прав у ПП «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ», далі Договір, згідно з умовами якого, позивач передав відповідачеві належну йому частку у статутному (складеному) капіталі ПП «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ», яка на момент відчуження становила 15% та згідно статутних документів в грошовому виразі складала 150 000 грн. 00 коп. Відповідно до пункту 5 Договору відповідач, як покупець, зобов'язувався сплатити позивачеві 150 000 грн. 00 коп. протягом п'яти днів з дня укладення даного договору, а також вчинити всі необхідні дії для проведення відповідної державної реєстрації Статуту підприємства у новій редакції у строки та порядку, встановлені чинним законодавством України (п. 12 Договору). В свою чергу, позивач за договором зобов'язався передати всі необхідні правовстановлюючі документи на підприємство відповідачу, скласти нотаріально посвідчену заяву до Державного реєстратора виконавчого комітету Ірпінської міської ради про відступлення прав власника шляхом купівлі-продажу корпоративних прав у ПП «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ» від 22.07.2011 та вжити вичерпних заходів для сприяння у переоформленні права на частку у статутному (складеному) капіталі відповідачем шляхом внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось представниками відповідача, позивач, свої зобов'язання покладені на нього Договором виконав у повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Правові підстави розірвання договору за рішенням суду регламентовані положеннями частини 2 ст. 651 ЦК України, якою передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до правова позиції, викладеної у Постанові Судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-75цс13 йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Таким чином, Договір між сторонами може бути розірваний за рішенням суду лише у разі доведеності стороною Договору істотного порушення іншою стороною умов договору, що полягає у доведеності самого порушення іншою стороною договору, заподіяння цим порушенням шкоди стороні, яка просить розірвати договір, і значне позбавлення цієї сторони внаслідок понесеної шкоди того, що вона розраховувала отримати при укладенні договору. При цьому, шкода згідно ч.2 ст.651 ЦК України охоплюється змістом положень ст.22 ЦК України, відповідно до яких шкода може полягати у заподіянні збитків особі, пошкодженні її майна (майнова шкода) та заподіянні моральної (немайнової) шкоди. Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги, позивач посилається на те, у порушення п. 3 Договору від 22.07.2011, відповідач не виконав обов'язок щодо оплати за отримане майнове право у строки встановлені Договором. Однак, як викладено вище, само по собі невиконання стороною умов Договору з оплати вартості не є достатньою підставою згідно ст.651 ЦК України для розірвання Договору судом, про що викладено вище. Зокрема, позивачем суду не доведено факт заподіяння позивачу шкоди в розумінні положень ст.22 ЦК України у зв'язку з невиконанням відповідачем умов спірного Договору щодо оплати вартості частки у статутному капіталі, і яка не дозволяє позивачеві отримати очікуване при його укладенні. Також, позивачем не доведено факт того, що всі випадки, які він як сторона міг використати для отримання результату договору, вичерпані, тобто не доведено факт значного позбавлення позивача внаслідок понесеної шкоди того, на що він розраховував при укладенні договору. При цьому, суд, виходячи зі змісту умов Договору, приймає до уваги, що позивач в результаті укладення спірного Договору не тільки мав намір отримати грошові кошти від продажу частки у статуті підприємства, а також і відчужити частку із своєї власності у власність відповідача, що було здійснено позивачем, а тому підстави стверджувати про значне недосягнення позивачем цілей Договору відсутні. Також, суд, оцінюючи доведеність позивачем факту заподіяння шкоди, також приймає до уваги, що згідно заяви позивача від 22.07.2011, зробленої в нотаріальній формі, позивач зазначив що не має будь-яких претензій до власників підприємства, прав одного з яких після укладення спірного Договору набула і відповідач [PERSON],. /а.с.33, т.1/ Виходячи з вищевикладеного, судом протягом судового розгляду не встановлено передбачених ч.2 ст.651 ЦК України підстав для розірвання Договору між сторонами. Разом з тим, виходячи зі змісту умов спірного Договору, до правовідносин сторін, належить застосувати також загальні положення ЦК України, якими регламентовано купівлю-продаж, на які також як на підставу своїх вимог, посилався позивач, зокрема, положення ст.655, ч.4 ст.692 ЦК України. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.4 ст. 692 ЦК України якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Таким чином, позивач як продавець за спірним Договором, у разі невиконання відповідачем обов'язку щодо оплати товару, має право на підставі ч.4 ст.692 ЦК України відмовитись від спірного Договору в односторонньому порядку. Відповідно до ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Таким чином, передбачене ч.4 ст.692 ЦК України право позивача як продавця відмовитись від спірного Договору, згідно ст.651 ЦК України не є підставою для розірвання договору за рішенням суду, і у разі його реалізації позивачем за наявності передбачених ч.4 ст.692 ЦК України обставин матиме юридичним наслідком припинення спірного Договору між сторонами в силу вищенаведених положень ч.3 ст.651 ЦК України. Протилежні доводи позивача ґрунтуються на хибному розумінні положень ст.ст.651, 692 ЦК України. Разом з тим, на здійснення такої відмови позивач суду не посилався, іншого судом не встановлено. Таким чином, відсутні підстави для розірвання рішенням суду спірного Договору між сторонами згідно ч.4 ст.692 ЦК України на яку, як на додаткову підставу своїх вимог послався позивач. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки судом не встановлено підстав для задоволення позову в частині розірвання спірного Договору, не підлягають задоволенню і пов'язані підставами з вимогою про розірвання - вимоги позивача про визнання за позивачем права власності на частку в статутному капіталі, припинення права власності відповідача на вказану частку, скасування рішення власників ПП «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ» від 22.07.2011 №10 та скасування державну реєстрацію змін до статуту ПП «БІЛДГРУПМЕНЕДЖМЕНТ, оскільки відповідно до ч.4 ст.653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позов задоволенню не підлягає у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed