Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулась до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі рішення Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради № 55 від 22.03.2017 року, вона є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . У квартирі зареєстровані її донька [PERSON] та онуки [PERSON] та [PERSON] , проте за вказаною адресою вони не мешкають з 2015 року. Вони не сплачують комунальні послуги та не приймають участі в утриманні квартири. У квартирі не знаходиться ніяких особистих речей відповідачів. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачці користуватись квартирою, вона не може оформити субсидію. Позивачка просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням- квартири [ADDRESS] . Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. [PERSON] , яка також діє в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду нотаріально посвідчену заява про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та висновок, в якому рішення просили прийняти на розсуд суду у зв`язку з тим, що відповідачі мешкають за межами м. Маріуполя та від них мається заява про визнання позовних вимог. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі рішення Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради № 55 від 22.03.2017 року, позивачка є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Відповідно до інформації, виданою відділом аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідачка [PERSON] та її діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до акту № 148, виданому 30.06.2020 року КСН «сел.Мирний» відповідачка [PERSON] та її діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , проте не мешкають за вказаною адресою з 2015 року. У відповідності до копії паспортів громадян РФ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані у [ADDRESS] . Згідно із копією свідоцтва № [NUMBER] про реєстрацію за місцем мешкання (форма№8) [PERSON] , [INFO] , у [ADDRESS] . Свідки [PERSON] та [PERSON] у письмових поясненнях вказали, що доводяться позивачці сусідами, у 2015 року відповідачка та її діти по справі виїхали з квартири [ADDRESS] , фактичного місця проживання їм не відомо,у зв`язку з тим, що вони виїхали до Російської федерації. Оскільки правовідносини між позивачкою та відповідачами виникли під час знаходження квартири в будинку державного житлового фонду, тому суд при вирішенні спору по суті застосовує норми права, які регулюють правовідносини щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, які закріплені в главі 2 ЖК Української РСР. Згідно вимог ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення на протязі шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях. У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п.10 керівних роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. В ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені норми права, матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачкою в суді доведено, що відповідачі не мешкають в квартирі [ADDRESS] , з 2015 року, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Outcome: approved