Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку 30 травня 2016 року уточнив, та остаточно просив ухвалити рішення, яким припинити з 12 листопада 2015 року право [PERSON] на аліменти на її утримання в розмірі ? частини від усіх його видів заробітку до досягнення [PERSON], [INFO] трирічного віку, тобто до 27 лютого 2017 року включно, що присуджені рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2014 року. В обґрунтування позову вказав, що згідно із рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2014 року з нього на користь [PERSON] стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку, починаючи з 29 травня 2014 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 27 лютого 2017 року включно, тобто на час розгляду цієї справи, суд дійшов до висновку про те, що він на підставі ч.4 ст. 84 СК України може надавати таку матеріальну допомогу, проте на сьогоднішній день він неспроможний надавати матеріальну допомогу у вигляді сплати аліментів на утримання [PERSON], оскільки він немає доходу, якого б вистачало на утримання відповідачки. З 08 грудня 2014 року між ним та ТОВ «Барєр-Сервіс припинені і до даного часу він немає можливості працевлаштуватися. Відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2007 року він щомісячно сплачує аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) на утримання [PERSON], [INFO]. У відповідності до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2015 року з нього на користь відповідачки присуджені аліменти на утримання їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2014 року і до його повноліття. З 12 листопада 2015 року він перебуває на обліку, як безробітний в Новомосковському міськрайонному центрі зайнятості. До теперішнього часу він не працевлаштований і перебуває на обліку як безробітній. Максимальна сума допомоги по безробіттю у березні-квітні 2016 року становила 544 грн. 00 коп. Оскільки він неспроможний надавати матеріальну допомогу, то у відповідності до ч. 3 ст. 82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду можуть бути припинені, тому він вимушений звернутися з даним позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідачки позовні вимоги не визнала та просила у задоволенні позову відмовити. Суду пояснила, що позивач пішов з сімї, коли відповідачка була ще вагітною і ніякої допомоги не надавав. Навіть після народження дитини позивач не приймав ніякої участі в житті дитини, не цікавився його майбутнім ні піклується про його фізичний і духовний розвиток. Матеріально позивач не допомагає, має заборгованість по сплаті аліментів. Разом з тим, позивач звертався до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 04 квітня 2014 року Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON]. У своїй заяві просив зменшити розмір аліментів у звязку з тим, що відрахування від його заробітної плати складає більш від 70% від заробітної плати. Рішенням від 05 червня 2015 року з позивача стягнуті аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх нарахувань його заробітку (доходу). Далі позивачем було подано позовну заяву про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини. Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2015 року було призначено судово-генетичну експертизу щодо встановлення батьківства. Вищезазначена експертиза довела, що батьком [PERSON] є саме позивач. Загалом поведінка позивача свідчить про свідоме нехтування ним своїх батьківських обовязків та не бажання ним фінансово допомагати, адже фізично здоровому чоловіку легше знайти роботу чим жінці, котра знаходиться в декретній відпустці. Разом з тим позивач не шкодує кошти на судові збори та апеляційні скарги, оплату допомоги адвокатам, оплату генетичної експертизи у розмірі 5\~325 грн. 75 коп. при цьому маючи заборгованість зі сплати аліментів не тільки на утримання відповідачки, а й на утримання дитини. Відповідачка з сином потребує матеріальної допомоги і ця допомога є необхідною. Також зазначила, що дані правовідносини регулюються вимогами ст. ст. 84, 85 СК України, тому не може бути застосована правова норма ст. 82 СК України, яка регулює своє право на утримання, яке виникає на підставі ст. ст. 75, 76 СК України, а не право, яке виникає у звязку з доглядом за дитиною до трьох років, що передбачено ч. 2, 4 ст. 84 СК України. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2007 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття або до зміни матеріального стану сторін, починаючи з 14 травня 2007 року на користь матері [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2014 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання його дружини: [PERSON] до досягнення їхнім сином [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 20 травня 2014 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 27 лютого 2017 року включно (а.с. 3). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2015 року стягнуто з [PERSON] на утримання їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2014 року і його повноліття, в особі матері [PERSON] Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2015 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2015 року змінено в частині негайного виконання рішення вказавши: допустити по справі негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. В іншій частині рішення залишено без змін. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 08 грудня 2014 року не перебуває у трудових відносинах, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.4-5), з 12 листопада 2015 року перебуває на обліку як безробітний в Новомосковському МРЦЗ та згідно довідки Державного центру зайнятості МРЦЗ за № 4418 [PERSON] за період з лютого по травень 2016 року отримав 1875 грн. 86 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 82 СК України, право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Норма ст. 82 СК України, на які посилається позивач у даному випадку не може бути застосована до правовідносин з приводу утримання того з подружжя, з ким проживає дитина, оскільки ці правовідносини врегульовані іншою нормою права, а саме ст. 85 СК України. Згідно ст. 85 СК України, право дружини на утримання, передбачене статтею 84 СК України, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі а також у разі смерті дитини. Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст.\~ст. 10, 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні представник позивача не надав жодного доказу на підтвердження настання обставин, яка б давала право на припинення аліментів, передбачених ст. 85 СК України. Крім того, також стороною позивача не надано належних та допустимих доказів щодо неможливості надавати матеріальну допомогу, оскільки як встановлено у судовому засіданні на момент стягнення аліментів з позивача він взагалі був безробітний, а на момент звернення з даним позовом про припинення права на аліменти він перебуває на обліку як безробітний в Новомосковському МРЦЗ та згідно довідки Державного центру зайнятості отримує допомогу по безробіттю. Таким чином, підстав для припинення стягнення аліментів суд не вбачає, тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,\~ стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, то суд вважає що не має підстав для розподілу судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed