Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просила встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав, а саме спільного проживання її матері [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] з 1996 року по день його смерті за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування заяви вказала, що її матір`ю була [PERSON] , яка померла [INFO] . Мати перебувала у шлюбі із [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої зокрема увійшов житловий будинок, який мати успадкувала після смерті [PERSON] , однак своїх спадкових прав не оформила. Зазначає, що на момент смерті [PERSON] її мати [PERSON] проживала разом із ним в [ADDRESS] , а тому остання прийняла спадщину в силу вимог статті 1268 ЦК України. Будучи спадкоємцем за законом, заявник вирішила реалізувати свої спадкові права та звернулася до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте їй було відмовлено у зв`язку з неможливості довести факт спільного проживання між [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому звернулася до суду. Заявник [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала (арк.спр. 45). Заінтересована особа - Новоушицька селищна рада Хмельницької області надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника, заяву визнала (арк. спр. 29). Процесуальні дії у справі 15 липня 2021 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів та виклик свідків. Фактичні обставини справи, встановлені судом 15 березня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що свідчить витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян (арк. спр.15). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ( арк.спр.28). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння [PERSON] є власником житлового будинку в [ADDRESS] (арк. спр.11). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (арк.спр.30-31). Заявник [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження (арк.спр.7). Зміна прізвища заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] », підтверджується копією свідоцтва про шлюб (арк. спр.8). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (арк. спр.6). Даними спадкової справи №333-2020, підтверджується, що заявник [PERSON] 22 грудня 2020 року подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Окрім того спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у виді житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] прийняла [PERSON] (арк. спр. 32-43). Заявнику нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину майна, яке залишилось після смерті [PERSON] в зв`язку з тим, що заявник не може довести факт спільного проживання [PERSON] , померлої [INFO] з [PERSON] , який помер [INFO] , про що свідчить постанова нотаріуса від 06 липня 2021 року (арк.спр.10). Даними довідок № 222, 223 від 25 червня 2021 року підтверджується, що спадкодавець [PERSON] був власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , у якому він проживав та був зареєстрований. Разом з ним з 1996 року без реєстрації прожила та вела спільне господарство [PERSON] (арк. спр.12,13). Актом про встановлення фактичного місця проживання від 25 червня 2021 року підтверджується, що [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично з 1996 року по день своєї смерті ( [INFO] ) проживала в [ADDRESS] (арк. спр.14). Показаннями свідка [PERSON] , [PERSON] , які є односельцями та сусідами померлих, підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] проживали майже через дорогу один від одного у с. Губарів. Після смерті дружини [PERSON] . [PERSON] перейшла до нього жити, проживали у шлюбі близько 20 років. Першим помер [PERSON] , [PERSON] його поховала та продовжила проживати у його будинку до дня своєї смерті. У будинку [PERSON] спочатку проживав син [PERSON] , далі проживала [PERSON] , яка купила цей житловий будинок, однак на даний час будинок порожній. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обґрунтовуючи свою заяву, [PERSON] вказала, що є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , яка була дружиною та постійно проживала із [PERSON] , після смерті якого своїх спадкових прав не оформила, проте вважала себе такою, що прийняла спадщину в силу постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті. Наявні у справі письмові докази та показання свідків свідчать про підставність заявлених вимог, оскільки суд установив, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] у будинку [ADDRESS] в період з 1996 року по 01 червня 2008 року, тобто по день смерті останнього. Таким чином з огляду на викладене, варто зазначити, що відсутність єдиного зареєстрованого місця проживання спадкоємця та спадкодавця не може бути доказом того, що останні не проживали постійно разом на момент смерті спадкодавця, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту постійного спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] з 1996 року по день його смерті за адресою: [ADDRESS] . Метою встановлення даного юридичного факту є реалізація спадкових прав заявником після смерті [PERSON] . Розподіл судових витрат Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved