Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову ПАТ «Дельта Банк» зазначає, що 25.12.2008 року між Відкритим акціонерним товариством (далі - ВАТ) «Астра Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 310000005839001. За умовами договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 98 320 грн. з розрахунку в розмірі 22% річних на строк до 25.12.2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між ВАТ «Астра Банк», [PERSON] та [PERSON] 25.12.2008 року укладено договір поруки № 310000005839001/П, на умовах якого позичальник та поручитель у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором солідарно відповідають перед банком на умовах кредитного договору. 02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір куплі-продажу прав вимоги, таким чином ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №310000005839001 від 25.12.2008 року. Оскільки [PERSON] умови кредитного договору щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 401 736 грн. 71 коп. заборгованості за кредитним договором № 310000005839001 від 25.12.2008 року на користь ПАТ «Дельта Банк». У судовому засіданні представник позивача -Пономаренко Ю.В. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] проти позову заперечували, у задоволенні позовних вимог просили відмовити, посилаючись на його безпідставність, а також просили застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Ухвалою суду від 25.01.2017 року закрито провадження у справі в частині вимог позову ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № № 310000005839001 від 25.12.2008 року та договором поруки №310000005839001/П від 25.12.2008 року в частині вимог позову про стягнення кредитної заборгованості станом на 06.03.2013 року, яка складається з 64 377 грн. 78 коп. тіла кредиту, 5 075 грн. 62 коп. відсотків та 2 646 грн. 03 коп. пені. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 25.12.2008 року між ВАТ «Астра Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 310000005839001 за умовами якого банком надано [PERSON] кредит на споживчі цілі у сумі 98 320 грн. терміном користування до 25.12.2015 року із щомісячною сплатою 22 відсотків річних за користування кредитом, які нараховуються починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за ним. Кредитний договір діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (а.с. 6-11) В забезпечення зобов'язання за яким між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] укладено договір поруки № 310000005839001/П за яким [PERSON] зобов'язалася перед банком відповідати в повному обсязі за зобов'язаннями позичальника за кредитним договором № 310000005839001 від 25.12.2008 року (а.с. 17-18). 14.01.2011 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] укладеного договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 310000005839001 від 25.12.2008 року, яким внесено зміни до п. 2.5 кредитного договору щодо строку, порядку та місячного розміру погашення визначеної частини кредиту (а.с. 15). 02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі прав вимоги за яким до ПАТ «Астра Банк» відступило ПАТ «Дельта Банк» право вимоги, в тому числі, за кредитним договором № 310000005839001, укладеним 25.12.2008 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON], виконання якого забезпечено договором поруки № 310000005839001/П, укладеним 25.12.2008 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] (а.с. 27-30). З наданого ПАТ «Дельта Банк» розрахунку заборгованості за договором кредиту №310000005839001 від 25.12.2008 року, загальна заборгованість станом на 20.07.2016 року складає 401 736 грн. 71 коп., з них тіло кредиту - 64 377 грн. 78 коп., сума заборгованості за відсотками - 16 771 грн. 43 коп., пеня - 320 587 грн. 50 коп. Разом з цим у березні 2013 року ПАТ «Астра Банк» зверталося до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №310000005839001 від 25.12.2008 року (а.с. 77-79). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.07.2013 року, яке набрало законної сили, позов ПАТ «Астра Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості задоволено: стягнуто солідарно з відповідачів на користь ВАТ «Астра Банк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 72 099 грн. 43 коп. з якої 4 911 грн. 99 коп. прострочена заборгованість за кредитним договором, 59 465 грн. 79 коп. строкова заборгованість за кредитним договором, 4 722 грн. 32 коп. прострочені проценти за користування кредитом, 353 грн. 30 коп. строкові проценти за користування кредитом та 2 646 грн. 03 коп. пеня (а.с. 84-87). Супровідним листом від 31.07.2013 року на адресу ПАТ «Астра Банк» направлялось 4 виконавчі листи у справі за позовом ПАТ «Астра Банк» до [PERSON] та [PERSON] (а.с. 90). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст.ст. 10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що у судовому засіданні установлено, що [PERSON] не виконує взяті зобов'язання за укладеним з ВАТ «Астра Банк» кредитним договором; право вимоги за цим договором перейшло від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк»; є рішення суду, яке набрало законної сили, про стягнення з відповідачів на користь ПАТ «Астра Банк» тіла кредиту в повному обсязі, а також відсотків за користування, пені станом на 06.03.2013 року; за цим судовим рішенням видавались виконавчі документи; провадження у справі в цій частині закрито, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову до [PERSON] в частині стягнення процентів за користування кредитом та пені за період з 06.03.2013 року. Разом із цим, під час судового розгляду відповідачами заявлено про застосування при вирішенні спору наслідків спливу строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частиною 4 ст. 258 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] у 29.07.2016 року, згідно розрахунку заборгованість по відсоткам їх нарахування проводилось у період до грудня 2013 року включно, при цьому місячна заборгованість становить 311 доларів США 95 центів, суд дійшов висновку про стягнення заборгованості в межах позовних вимог та трьохрічного строку, що передував зверненню до суду, а саме за період з серпня по грудень 2013 року у сумі 1 559 доларів США 75 центів, що на день вирішення справи за офіційним курсом НБУ становить 42 471 грн. 71 коп., а також 1 500 грн. 00 коп. пені в межах річного строку звернення до суду з позовом з цією вимогою. Разом з цим, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. При цьому із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Згідно правового висновку Верховного Суду України, зробленого у постанові від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14, який відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим при застосуванні норм права, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Тобто строк, протягом якого діє порука не може бути перерваний пред'явленням вимог до суду, оскільки не є строком позовної давності, тому його закінчення свідчить про припинення зобов'язання поручителя. Враховуючи, що стягненню за позовом ПАТ «Дельта Банк» підлягає сума процентів за користування кредитом за період з серпня по грудень 2013 року, тобто зобов'язання по платежам, які мають строковий характер, суд дійшов висновку про пропущення банком шестимісячний строк від дня настання строку виконання цих зобов'язань для пред'явлення вимог до поручителя. За таких обставин, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] задоволенню не підлягають. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial