Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] комітету Павлоградської міської ради, про визнання права власності, в якому просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16 листопада 2006 року Відділом по обліку та розподілу житлової площі Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, їй належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Її право власності було зареєстровано у встановленому законом порядку. Проте, нею було втрачено оригінал правовстановлюючого документу, що підтверджує її право власності на 1/2 частину квартиру. Відсутність правовстановлюючого документу позбавляє її можливості укласти договори з обслуговуючими житлово-експлуатаційними організаціями. Отримати дублікат свідоцтва вона не має можливості. У зв'язку з зазначеним, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом по справі встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16 листопада 2006 року Відділом по обліку та розподілу житлової площі Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] належить 1/2 частина квартири [ADDRESS], що підтверджується копією вказаного свідоцтва, довідкою КП Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації від 21.06.2017 року. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 91927570 від 13.07.2017 року [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності №24739 від 16.11.2006 року, виданого Павлоградським житвідділом. Оригінал свідоцтва про право власності на житло позивачем втрачено. Отримати дублікат правовстановлюючого документу також не можливо. Вказані обставини позбавляють позивача можливості реалізувати права власника майна. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, у звязку з тим, що позивачем було доведено той факт, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16 листопада 2006 року Відділом по обліку та розподілу житлової площі Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved