Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

У липні 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про визнання права власності на 1/3 та 1/6 частини квартири,що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] (далі - [PERSON] , спадкодавець). Позов обґрунтований такими обставинами. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . У деяких документах його прізвище відрізняється на одну букву - [PERSON] , проте згідно висновку Українського інституту лінгвістичних експертиз ці прізвища є ідентичними. На момент смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло належала 1/3 частина квартири,що розташована за адресою: [ADDRESS] , та 1/6 частина даної квартири, яку він успадкував після смерті матері, але не оформив своїх спадкових прав. Позивач як єдиний спадкоємець чоловіка за законом набула право на спадкування усього належного йому майна, але не може оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку, оскільки брат чоловіка як співвласник спірної квартири [PERSON] утримує у себе і не надає нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на квартиру. Ухвалою від 07.09.2020 суд відкрив провадження за даним позовом, призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 16.11.2020 та витребував копії матеріалів спадкової справи. 12.10.2020 до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] . В підготовчому засіданні 16.11.2020 відповідач заявив, що в цілому не проти врегулювання спору в позасудовому порядку та надав суду для огляду оригінал свідоцтва про право власності на житло, у зв`язку з чим суд встановив строки для подання заяв по суті справи та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 01.12.2020. В підготовчому засіданні 01.12.2020 з`ясувалося, що відповідач не надав нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, а тому протокольною ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.12.2020. 11.12.2020 у зв`язку з хворобою судді судове засідання не відбулося та було перенесене на 12.04.2021. До початку судового засідання від сторін надішли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відзив на позов від відповідача не надійшов. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та її сини [PERSON] і [PERSON] на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» набули у власність в рівних долях (частках) квартиру,що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Відділом приватизації житла Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації 17.12.2007 (розпорядження № 48570). 27.02.2008 право власності вказаних осіб зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації право власності на об`єкти нерухомого майна за реєстровим № 1128. [INFO] [PERSON] померла. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила, а тому відповідно до положень частини 2 статті 1223, статей 1258, 1261 ЦК України право на спадкування її 1\\3 частки квартири одержали спадкоємці першої черги - сини [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] постійно проживали з [PERSON] на час відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявили, а тому у відповідності з положеннями частини 3 статті 1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Відтак після смерті [PERSON] кожен зі спадкоємців успадкував по 1/6 частці спірної квартири (1/3:2), але свої спадкові права на нерухоме майно не оформили. [INFO] помер [PERSON] . Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишив, а відтак спадкування має здійснюватись за законом. У встановлений законом шестимісячний строк дружина спадкодавця [PERSON] звернулася до Восьмої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу № 131/2018. Інші спадкоємці першої черги із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися, а тому право на спадкування усього належного спадкодавцю майна одержала позивач [PERSON] . Наявність розбіжностей у записах прізвища позивача, її чоловіка та його родичів пояснюється некоректною документальною фіксацією українського запису прізвища [PERSON] під впливом його російської вимови або під графічним впливом відповідних записів російською мовою (в даному випадку свідоцтво про народження спадкодавця та свідоцтво про шлюб позивача зі спадкодавцем складені російською мовою), що підтверджується експертним висновком Українського інституту лінгвістичних експертиз. Згідно даного висновку прізвища [PERSON] та [PERSON] / [PERSON] є ідентичними, відповідач не оспорює, що позивач є дружиною його брата, а відтак вказана обставина на вирішення даної справи не впливає. Листом від 06.07.2019 державний нотаріус звернувся до [PERSON] з проханням у місячний строк надати документ, що посвідчує право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , проте відповідач на вказаний лист не відреагував. 06.06.2020 державним нотаріусом Восьмої київської державної нотаріальної контори Чернієнко В.Ю. винесено постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] з підстав відсутності документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. Вищенаведені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи до майна померлого [PERSON] . За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України). Згідно зі статтею 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з визначених законом підстав набуття права власності є спадкування. Перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців посвідчується свідоцтвом про право на спадщину (статті 1296 ЦК України), отримання якого є правом спадкоємця, водночас норма частини 1 статті 1297 ЦК України зобов`язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Покладаючи на спадкоємців обов`язок отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, законодавець тим самим забезпечує їх можливістю реалізовувати набуте право власності щодо успадкованого нерухомого майна. Одним з основних конституційних прав людини є право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (стаття 41 Конституції України), яке знайшло своє закріплення у ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України). Як установив суд, [PERSON] звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на успадковані частки квартири, проте нотаріус відмовив у його видачі з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Такі дії нотаріуса узгоджуються з положеннями п. 4.15 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до якого видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом достовірно установлено, що [PERSON] як співвласник спірної квартири утримує у себе оригінал свідоцтва про право власності на житло і не надає його нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину, а відтак саме він повинен відповідати за даним позовом. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою… (стаття 392 ЦК України). Отже ураховуючи, що [PERSON] після смерті чоловіка на підставі закону успадкувала 1/3 та 1/6 частки квартири,розташованої за адресою: [ADDRESS] , але не може отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно, і, відповідно, реалізувати набуте право власності щодо успадкованого нерухомого майна, і іншим шляхом захистити її право на отримання спадщини неможливо, вимоги про визнання права власності на успадковане майно суд визнає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду з даним позовом позивач не визначила ціну позову, при цьому сплатила судовий збір за максимальною ставкою, встановленою статтею 4 Закону України «Про судовий збір» для позовних заяв майнового характеру, що дату подання позову становило 10 510 грн. 09.04.2021 позивач звернулася до суду з клопотанням про повернення надлишкового сплаченого судового збору та надала звіт про оцінку майна - квартири,розташованої за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого ринкова вартість спірної квартири станом на 06.04.2021 складає 899 819 грн. Оскільки позивачем заявлено вимоги про визнання права власності на 1/2 частину квартири (1/3+1/6), загальна ціна позову становить 449 909,50 грн. Зважаючи на викладене, заявлені позивачем вимоги майнового характеру підлягали оплаті судовим збором в сумі 4 499,10 грн. Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачена можливість повернення сплаченої суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила, у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Отже з огляду на результат розгляду справи суд вбачає підстави для покладення на відповідача сплаченого позивачем судового збору в сумі 4 499,10 грн. та повернення позивачу з державного бюджету надміру сплаченого судового збору в сумі 6 010,90 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved