Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

У квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за проживання у гуртожитку. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач є власником гуртожитку загальною площею 3002,4 кв.м, розташованого по [ADDRESS] . В кімнаті [NUMBER] (площею 18,0 кв.м) цього гуртожитку проживає відповідач [PERSON] разом зі сином [PERSON] [INFO] . Позивач є споживачем житлово-комунальних послуг та на підставі договорів з виробниками/виконавцями комунальних послуг, забезпечує експлуатацію гуртожитку. Відповідач у безпосередніх договірних відносинах з виконавцями житлово-комунальних послуг не перебуває, а тому повинна сплачувати тарифи за проживання в гуртожитку, встановлені банком. Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» від 21.02.2017 № 70-р встановлені тарифи на проживання у гуртожитку, зокрема, для інших категорій мешканців за кімнату площею 18,0 кв.м тариф складає 2500,00 грн. Оскільки [PERSON] не працює у банку, то з урахуванням цього розпорядження повинна щомісячно сплачувати за проживання в гуртожитку 2500,00 грн. Однак, починаючи з 01.03.2017 відповідач порушує свої зобов`язання, за проживання в гуртожитку не платить, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка за період з 01.03.2017 по 01.03.2018 становить 30 000,00 грн. У добровільному порядку відповідач борг не повернув, у зв`язку з чим просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у сумі 23500,00 грн. за проживання в гуртожитку, а також на підставі ст. 625 ЦК України інфляційні втрати у розмірі 4201,64грн., а всього 34201,64 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Також 28.02.2019 представником позивача подано заяву про зміну предмету позову щодо [PERSON] , в якій вона також просила стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у сумі 30 000,00 грн. за проживання в гуртожитку, а також на підставі ст. 625 ЦК України інфляційні втрати у розмірі 4201,64грн., а всього 34201,64 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у суді проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що він на підставі Положення про гуртожитки, затвердженого 27.04.2015, щомісячно перераховує кошти за проживання в гуртожитку, про розмір яких йому в усному порядку повідомляли посадові особи позивача. Будь-якого договору з відповідачем він не укладав, жодного розрахунку (інформації про розподіл житлово-комунальних послуг) не отримував, з внутрішніми документами про підняття цін за проживання в гуртожитку позивач його не ознайомлював і звідки взялася та з чого складається сума нарахованої позивачем заборгованості йому не відомо. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. ПАТ «Промінвестбанк» є власником об`єкту житлової нерухомості - гуртожитку загальною площею 3002,4 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» №758-р від 18.08.2015 затверджено Правила внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк», які передбачали право банку в односторонньому порядку змінювати, зокрема, вартість проживання, комунальних послуг в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв тощо (пункт 4.2 Правил) . Відповідно до загальних положень цих Правил, вони є обов`язковими для всіх категорій мешканців гуртожитку, мешканці зобов`язані знати та дотримуватися цих Правил. Пунктом 2.2 Правил встановлено, що особа, якій надається місце в гуртожитку, зобов`язана, зокрема, ознайомитись з Правилами, з Інструкцією про заходи пожежної безпеки та з Інструкцією по організації пропускного і внутрішньооб`єктового режиму в гуртожитку. Ознайомлення з цими документами проводиться під розпис. Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» «Щодо встановлення тарифів на проживання в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» від 21.02.2017 № 70-р з метою збільшення доходів та впорядкування щомісячної вартості категорій мешканців гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , встановлено з 01.03.2017 тарифи на проживання в гуртожитку в залежності від категорії мешканців та займаної ними площі, зокрема, при площі кімнати 13,2 кв.м інші категорії (не працівники банку та не студенти) сплачують плату за проживання у розмірі 2000 грн., а при площі кімнати 18,0 кв.м - 2500,00 грн. Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» №80-р від 03.03.2017 затверджено нові Правила внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк». Так, пунктом 4.2 цих Правил визначено обов`язок мешканця гуртожитку проводити оплату за проживання у гуртожитку на рахунок Банку. Банк має право в односторонньому порядку змінювати вартість проживання, комунальних послуг в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв тощо. Пункт 2.2 цих Правил також є ідентичним, викладеному у Правилах, затверджених Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» №758-р від 18.08.2015. Банк не являється суб`єктом, що надає послуги, та суб`єктом, що спеціалізується на виконанні окремих послуг, банк є споживачем житлово-комунальних послуг, а тому на підставі ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання послуг проводиться споживачам відповідно до умов укладених позивачем договорів. ПАТ «Промінвестбанк» надав ряд договорів укладених з постачальниками щодо отримання житлово-комунальних послуг, з метою обслуговування будівлі будинку гуртожитку, а тому саме позивач встановлює плату за проживання в гуртожитку, так як є власником будинку. Згідно із ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг (ст..4 цього Закону). Відповідно до ст.13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (центральне постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів. Освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд ( заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Положенням про гуртожитки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 3 липня 2015 року за № 778/27223 визначено, що гуртожитки за своїм призначенням поділяються на два види: для проживання окремих осіб ( жилі приміщення перебувають у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах); для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні однієї сім`ї). Згідно з п.4 розділу Ш цього Положення особи, які проживають в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги. Відповідно до п.7 розділу Ш Положення особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженим власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, яка проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги. За таких умов мешканці гуртожитку оплачують вартість комунальних послуг, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також інші послуги, якщо вони надаються за згодою мешканців гуртожитку та оплачуються на договірних засадах. Пунктом.5 частини 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживачів оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом установлено, що відповідач проживають та займає квартиру жилою площею 18,00 кв.м. Відповідач є споживачами житлово-комунальних послуг, які їм надаються на підставі укладених ПАТ «Промінвестбанк» договорів. Отже, враховуючи те, що відповідач фактично користувалася житлово-комунальними послугами, проти чого не заперечувала остання в судовому засіданні, вона зобов`язана нести витрати по оплаті спожитих послуг. Зважаючи на те, що витрати по оплаті за надані та спожиті послуги в 2017 році поніс власник будівлі, позивач має право вимагати у мешканці гуртожитку відшкодувати понесені ним витрати у разі їх доведеності. Так, позивачем до суду надані: договір № 205009/14 про надання послуг по збиранню, вивезенню та захороненню твердих побутових відходів від 1 квітня 2011 року, укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та ПАТ «Київспецтранс» (т.1 а.с.8-10), договір про умови поставки газу балансоутримувачам № 3.3.1595 від 18 березня 2015 року, укладеного між ДП «КиївГазЕнерджи», ПАТ «Київгаз» та ПАТ «Промінвестбанк» (т.1 а.с.19-20), договір № 3412083 на постачання електричної енергії від 18 серпня 2015 року (т.1 а.с.12), договір № 58/1198-10 про співпрацю виконавця послуг з централізованого постачання холодної (питної) води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) з Балансоутримувачем під час надання послуг з централізованого постачання холодної (питної) води та приймання стічних вод (з використанням внутрішньо будинкових мереж) (т.1 а.с.21-24), договір про надання клінінгових послуг № 09-1014/12-4 від 28 липня 2016 року, договір № 9-79/10 від 1 січня 2017 року, укладені між ПАТ Промінвестбанк» та ТОВ «Асканія -Сервіс Клінінг», договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 240023 від 21 жовтня 2003 року . Отже, суд вважає доведеними витрати, які поніс позивач в 2017 році на оплату житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що надавалися саме мешканцям будинку гуртожитку по проспекту Оболонському в м . Києві . В 2017 році власник розраховував плату за житлово-комунальні послуги, виходячи із житлової площі квартир, які займають відповідачі, та витрат на обслуговування 1 кв.м. жилої площі гуртожитку. Крім того, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 4201 грн.64 коп. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 1762 гривень 00копійки.

Outcome: approved