Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на своє утримання на період навчання в розмірі 1000 грн. щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що є студенткою Новоград-Волинського медичного коледжу (далі Коледж) і для продовження та здобуття освіти потребує значних матеріальних витрат та допомоги, оскільки не працює, крім того, часто хворіє, та на лікування витрачає додаткові кошти. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позові, просить їх задовольнити. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з судовими повістками, про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], позивача по справі, яка з 01.09.2015 року навчається в Коледжі. Строк навчання до 30.06.2018 року. Форма навчання денна, контрактна. Домовленості про утримання спільної дорослої доньки, яка продовжує навчання, відповідач з матірю позивачки не досягли. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обовязок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Як слідує з матеріалів справи, донька відповідача [PERSON], яка на момент розгляду справи досягла повноліття, навчається в Коледжі, який розташований в м. Новоград-Волинський; їй не виповнилось 23 роки та вона додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, неможливість його працевлаштування, незадовільний стан здоровя або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду надано не було. Відповідач є працездатною особою 48 років; не надає добровільно своїй доньці матеріальну допомогу на її утримання; будучи належним чином повідомленим про дату слухання справи, в судове засідання не прибув та не надав жодних заперечень проти позову; будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй доньці [PERSON], на момент розгляду справи не існує, відтак він спроможний сплачувати аліменти на її утримання. Матеріальне становище повнолітніх доньки, сина, які продовжують навчання, визначається не з урахуванням вартості їх лікування, яке охоплюється ст. 185 СК України і застосовується до відносин щодо обовязку батьків утримувати неповнолітні дітей, а з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання і матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Таким чином, враховуючи визначений розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу (з 01.01.2017 року 1600 грн. Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»); відсутність у позивачки інших джерел фінансування, окрім матеріальної допомоги з боку батьків, які в свою чергу обоє працездатні; вартість навчання, яка складає 8500 грн. на рік, та 25500 грн. загальна вартість безперервної освітньої послуги; розмір середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області станом на лютий 2017 року вона становила 4986 грн.); суд приходить до висновку, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в сумі 1000 грн. щомісячно. Це відповідатиме як інтересам доньки, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання повнолітніх доньки, сина, які навчаються, на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне утримання позивачки. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved