overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

У листопаді 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 27 листопада 2015 р. на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], 2010р. народження аліменти в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 03 липня 2013р. (а.с. 6). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обов'язку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч. 1 ст. 182 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

У листопаді 2015 р. [PERSON] звернулася суду з позовом до відповідачів, яким просила визнати дійсним договір, укладений на товарній біржі, за яким позивачка купила квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що усі умови цього договору виконані. Представник позивачки в судовому засіданні вимоги позову підтримала. Відповідачі та представник третьої особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до копії договору купівлі-продажу нерухомого майна, реєстровий №137 оформлений 21 серпня 1997 р. універсальною товарною біржою «Нерухомість Н», [PERSON] купила належну [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір нотаріально не посвідчувався, але сторонами фактично виконаний і право власності [PERSON] на дану квартиру зареєстровано БТІ 26 вересня 1997 р., згідно реєстраційного посвідчення до договору купівлі-продажу. /а.с. 10/. Позивачка зареєстрована в даній квартирі з 11 жовтня 1997 р., що вбачається з копії паспорту та довідки форми № 3 (а.с. 9,35). Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір виконано повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони не мають, а тому,позов можливо задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У листопаді 2015 р. Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 35621,38 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, судом отримана заява про слухання справи у його відсутність, згоду на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 09 грудня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] укладений кредитний договір № 500966588, за умовами якого Банк надав відповідачці в кредит кошти в сумі 28729,70 грн. з процентною ставкою за користування кредитом 15,99 % строком до 10 грудня 2019 року (п.п. 2.1., 2.2., 2.3). Позичальник зобовязався, повертати отриманий кредит, сплачувати проценти, у разі прострочення повернення кредиту та сплати процентів сплатити штраф в розмірі за кожне допущене прострочення платежу (п. 12). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до довідки банку про заборгованість, станом на 08 жовтня 2015 р. загальна сума заборгованості [PERSON] по кредиту становить 35\~621,38 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 28270,12 грн., по відсоткам 2 224,52 грн., штраф 1000,00 грн. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 554, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю, в сумі 35621,38 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1218,00 грн. судового збору, оплаченого при подачі позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У листопаді 2015 р. Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 61920,73 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, в матеріалах позову наявне клопотання про розгляду справи у його відсутність, підтримку позовних вимог, погодження на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 20 травня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] укладений кредитний договір № 500941281, за умовами якого Банк надав відповідачці в кредит кошти в сумі 44143,59 грн. з процентною ставкою за користування кредитом 15,99 % строком до 21 травня 2019 року (п.п. 2.1., 2.2., 2.3). Позичальник зобовязався, повертати отриманий кредит, сплачувати проценти (п. 8.1). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до довідки банку про заборгованість, станом на 21 жовтня 2015 р. загальна сума заборгованості [PERSON] по кредиту становить 62320,73 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 42507,63 грн., по відсоткам 8471,35 грн., комісії 8541,75 грн., штраф 2800,00 грн. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 554, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Втім позивач просить стягнути заборгованість на суму 61920,73 грн., що підлягає задоволенню, оскільки суд розглядає позов в межах позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1218,00 грн. судового збору, оплаченого при подачі позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У листопаді 2015 р. Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 62446,39 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 624,46 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, судом отримана заява про слухання справи у його відсутність, згоду на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 12 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] укладений кредитний договір № 500515638, за умовами якого Банк надав відповідачці в кредит кошти в сумі 48653,38 грн. з процентною ставкою за користування кредитом 17,99 % строком до 15 вересня 2017 року (п.п. 2.1., 2.2., 2.3). Позичальник зобовязався, повертати отриманий кредит, сплачувати проценти (п. 8.1). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до довідки банку про заборгованість, станом на 15 квітня 2015 р. загальна сума заборгованості [PERSON] по кредиту становить 62\~446,39 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 48\~653,38 грн., по відсоткам 5\~100,42 грн., комісії 7\~492,59 грн., штраф 1200,00 грн. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 554, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю, в сумі 62446,39 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 624,46 грн. судового збору, оплаченого при подачі позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У листопаді 2015 р. Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 63\~292,77 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, в матеріалах справи надав заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримку позовних вимог, погодження на заочний розгляд справи. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що отримала на руки суму кредиту менше, ніж 38\~000 грн. за вирахуванням страхування. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 15 березня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] укладений кредитний договір № 500468518 за умовами якого Банк надав відповідачці в кредит кошти в сумі 48958,17грн. з процентною ставкою за користування кредитом 11,99 % строком до 17 березня 2017 року (п.п. 2.1., 2.2., 2.3). Позичальник зобовязався, на вимогу Банку повернути кредит достроково (п.11). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до довідки банку про заборгованість, станом на 17 жовтня 2015 р. загальна сума заборгованості [PERSON] по кредиту становить 63\~292,77 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 43025,36 грн., по відсоткам 6009,69 грн., комісії 11857,72 грн., штраф 2400,00 грн. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 554, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню на суму 63\~292,77 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1218,00 грн. судового збору, оплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

У листопаді 2015 р. Банк звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 11 жовтня 2006 р. в сумі 8416,01 грн., посилаючись на невиконання останньою своїх зобовязань. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю і згоду на заочний розгляд. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Відповідно до копії кредитного договору №0292011079 від 11 жовтня 2006 р. Банк відкрив Позичальнику Кредитну лінію, в межах якої надав кредит з лімітом не більше 9000,00 грн. з процентною ставкою за користування кредитосм 28,00 % річних. Позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Строк припинення дії кредитної лінії 28.02.2017р. Пунктом 7.2. передбачено, що у разу прострочення сплати заборгованості та/або процентами, Позичальник сплачує Банку пеню за кожен день прострочення. Відповідач, за розрахунком позивача, має борг перед Банком у 8\~416,01 грн., який включає в себе 7295,96 грн. заборгованість за кредитом, 303,33 грн. заборгованість за процентами, пеня 816,72 грн. (а.с. 19). Прийнятого на себе обовязку за договором відповідачка не виконала, а тому у відповідності до ст. 509, 525, 526, 530, 536, 611, 614, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю шляхом стягнення на користь Державного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 8416,01 грн. та 1218,00 грн. судового збору відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У листопаді 2015р. заявник звернулась до суду із заявою, в якій, з урахуванням наступних уточнень, просить встановити факт перебування у зареєстрованому шлюбі зі своїм померлим чоловіком [PERSON] на час його смерті, оскільки через розбіжність імені чоловіка в документах їй відмовлено в оформлені свідоцтва на спадщину. До судового засідання заявник надала заяву, в якій вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Заінтересована особа до суду не з'явилася, про час та місце розгляду заяви повідомлялася. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про смерть, 16.03.2015р. в м.Миколаєві помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина. Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, але отримати свідоцтво на спадщину не має можливості, оскільки в свідоцтві про шлюб від 18.11.1967р., виданом ЗАГС м.Тбілісі, вказано, що чоловіком [PERSON] є [PERSON]. Згідно інших документів, наданих заявником, (копії паспорту серія ЕР 093722, водійського посвідчення, виданого 18.11.1982р., пенсійного посвідчення, трудової книжки, свідоцтва про смерть серія I-ФП №217941, виданого міським відділом ДРАЦС РС ММУЮ 19.03.2015р., - ім'я померлого значиться як [PERSON]. Виходячи з наведених даних, наданих документів, суд визнає достовірним той факт, що заявник [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON], який помер 16 березня 2015р., тобто померлий був чоловіком заявника. Оскільки даний факт має для заявника правове значення, його підтвердження необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину, то він має бути встановлений судовим рішенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 23 червня 2007 року вони у Відділі реєстрації актів цивільного стану Армянського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим зареєстрували шлюб, актовий запис за № 68. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, різні погляди щодо життя та життєвих цінностей, тривалий час сторони не ведуть спільне господарство, збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя, їх неповнолітньої дитини. 24 листопада 2015 року між подружжям укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини. До судового засідання заявники не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на розірванні шлюбу наполягають. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви, оскільки судом встановлено, що між подружжям втрачене взаєморозуміння, заявники разом не проживають тривалий час, між подружжям укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини та збереження шлюбно-сімейних відносин між ними неможливе і суперечить інтересам подружжя та їх неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON]В, звернулася в суд з позовом до [PERSON] про покладання додаткових витрат на утримання, посилаючись на те, що 05.09.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. В даний час сторони по справі припинили своє спільне проживання. У звязку з тим, що позивач не працює, перебуває у декретній відпустці, коштів на утримання дитини не вистачає, а тому просить винести рішення про стягнення з відповідача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно до досягнення сином - [PERSON] трьохрічного віку. В судове засідання представник позивача зявилася, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, проти позову заперечив. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-БВ № 128887 від 05.09.2014 року, який проживає разом з матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою Гуківською сільською радою Чемеровецького району Хмельницької області від 08.10.2015 року за №1460. Згідно ст. 140 Сімейного Кодексу України - стягнення з особи, яка записана батьком, матір'ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач грошей на утримання [PERSON] не надає, сторони тривалий час проживають окремо, позивач перебуває у декретній відпустці, коштів на утримання дитини не вистачає, а також те що відповідач ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на утримання [PERSON], аліменти, у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, до досягнення [PERSON]Б, [INFO] трьох річного віку. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] (далі по тексту - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - Відповідач), третя особа: ВГІРФО Дарницького району м. Києва про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона проживає в [ADDRESS]. Квартира не приватизована, особовий рахунок зареєстрований на Позивача. Відповідач колишній чолові. Після розлучення відповідач в квартирі не проживає, особистих речей відповідача у квартирі немає, місце знаходження невідоме, кошти на оплату комунальних послуг останній не надавав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] до суду подано заяву про розстрочку виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 04.06.2014 року у справі №756/10748/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи ПАТ СК «Українська Страхова група», АТСК «АХА Страхування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування заяви заявник вказував, що у даній справі Апеляційним судом м. Києва ухвалено рішення від 04.06.2014 року за яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 56 794,08грн. Заявник звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання рішення посилаючись на те, що не має можливості сплатити заборгованості в повному обсязі у зв»язку з погіршенням умов праці. Відтак, [PERSON] стверджує, що зможе добровільно погасити заборгованість перед [PERSON] поетапно з наступним графіком в частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 04.06.2014року: грудень 2015р. - 1000 грн..; січень 2016р. - 1000 грн.; лютий 2016р. - 1000 грн.; березень 2016р. - 1000 грн.; квітень2016р. - 1000 грн.; травень 2016р. - 1000 грн.; червень 2016р. - 1000 грн.; липень 2016р. - 1000 грн.; серпень 2016р. - 1000 грн.; вересень 2016р. - 1000 грн.; жовтень 2016р. - 1000 грн.; листопад 2016р. - 1000 грн.; грудень 2016р. - 1000 грн.; січень 2017р. - 1000 грн.; лютий 2017р. - 1000 грн.; березень 2017р. - 1000 грн.; квітень2017р. - 1000 грн.; травень 2017р. - 1000 грн.; червень 2017р. - 1000 грн.; липень 2017р. - 1000 грн.; серпень 2017р. - 1000 грн.; вересень 2017р. - 1000 грн.; жовтень 2017р. - 1000 грн.; листопад 2017р. - 900 грн.; Сторони до судового засідання не з'явилися про дату, місце та час повідомлялися належним чином про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява відповідача [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст. 373 ЦПК України вбачається, що за наявності обставин, які утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для відмови у розстроченні виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 04.06.2014 року за заявою відповідача [PERSON] На підставі викладеного і

Outcome: approved