Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування збитків, обгрунтовуючи свій позов наступним. 10 лютого 2012 року між позивачем та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки «Шевролет Авео», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Факт укладення вищевказаного договору купівлі-продажу підтверджується: передачею позивачу ключів та технічного паспорту на автомобіль; отриманням відповідачами коштів у розмірі 64 500 грн.; видачею [PERSON] позивачу довіреності на володіння, користування та розпорядження автомобілем, що посвідчена [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та іншими письмовими доказами. Також про факт вчинення дій, якими підтверджується укладення правочину, свідчать: обставини кримінального провадження №12013110050007550, відповідно до якого встановлено [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 64 500,00 грн. у ході здійснення угоди купівлі-продажу автомобіля; - показання [PERSON], який був присутнім при передачі грошових коштів на виконання договору купівлі-продажу автомобіля. Однак, під час укладення договору купівлі-продажу відповідачі не повідомили позивача про наявність виконавчих проваджень у відділі державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення з [PERSON] боргу на загальну суму 2 016 766,77 грн. У результаті неповідомлення про наявність вищевказаних виконавчих проваджень 18 травня 2012 року державним виконавцем ВДВС Оболонського районного управління юстиції міста Києва Вовк С.В. було накладено арешт на автомобіль за борговими зобов'язаннями [PERSON] 05 червня 2013 року було проведено торги щодо автомобіля для подальшого його відчуження на аукціоні ТОВ «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП», переможцем якого став [PERSON]. Для відновлення права власності на автомобіль позивач був змушений укласти із [PERSON] попередній договір купівлі-продажу автомобіля та сплати суму за автомобіль у розмірі 26 000 грн., а також послуги нотаріуса за посвідчення договору у розмірі 1 060 грн.., що підтверджується договором, розпискою та довідкою нотаріуса. Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідачів, що проявилися у неповідомленні про наявність виконавчих проваджень, позивач зазнав втрат і для відновлення свого права власності на автомобіль у розмірі 27 060 грн. З огляду на положення ст.ст. 16, 22, 610, 611, 673, 678 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь збитки у розмірі 27 060 грн., а також судові витрати у розмірі 270, 60 грн. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов у повному обсязі, та просили його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про місце, день і час розгляду справи були повідомлені судом належним чином. Звернулись до суду з заявами, в яких просили провести розгляд справи за їх відсутності. З змісту заперечень відповідачів вбачається, що відповідачі просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі у зв'язку з його необґрунтованістю та безпідставністю. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого УДАІ ГУ МВС України 28.03.2008 року власником автомобіля марки «Шевролет Авео», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] був співвідповідач [PERSON] (а.с. 23). Зазначена обставина не оспорюється сторонами по справі. 10.02.2012 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу посвідчив довіреність видану [PERSON], якою він уповноважив позивача [PERSON] розпоряджатись належним йому на праві власності автомобіля марки «Шевролет Авео», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 23). Позивач у суді зазначив, що 10.02.2012 року він став власником автомобіля, оскільки у цей день йому були передані автомобіль, ключі від нього, технічний паспорт на автомобіль, відповідачі отримали від нього кошти у розмірі 64 500 грн. За своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобов'язується діяти від імені довірителя. Крім того, згідно зі ч. 3 ст. 238 ЦК Українипредставник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК Україниу письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу;. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбаче\-на й постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку ав\-томобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Так, пунктами 7, 8 Правил, передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі-власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, правомірність придбання транспортних засобів, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами - виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. Відповідно до абз. 4. п. 8. Правил, для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться. Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК Україниякщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишав\-ся зареєстрованим за [PERSON] Заява від останнього про зняття з об\-ліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійсню\-вався. Позивачем не надано суду доказів, якими б підтверджувався факт вибуття спірного автомобіля із власності відповідача [PERSON], як і не надано доказів на підтвердження зняття автомобіля з обліку в підрозділі ДАІ. Передача транспортного засобу позивачу на підставі виданої [PERSON] довіреності від 10.02.2012 року не має наслідком набуття позивачем права власності на автомобіль, оскільки видача довіреності [PERSON] не створює для позивача будь-яких інших прав та обов'язків, крім тих, що виникають з правовідносин представництва. Доводи позивача про те, що підставою набуття права власності на автомобіль є довіреність та інші письмові докази є безпідставним, оскільки суперечить вищезазначеним вимогам закону. Показання свідка [PERSON], який підтвердив у суді факт передачі коштів позивачем співвідповідачу [PERSON] 10.02.2012 року, а також факт передачі транспортного засобу, ключів та технічного паспорту транспортного засобу, не свідчить про набуття права власності позивачем на автомобіль. Обгрунтовуючи свій позов позивач також зазначив, що під час укладення договору купівлі-продажу відповідачі не повідомили позивача про наявність боргових зобов'язань [PERSON] Внаслідок реалізації автомобіля на прилюдних торгах позивач, для відновлення свого права власності був змушений укласти з переможцем торгів [PERSON] попередній договір купівлі-продажу автомобіля сплативши 26 000 грн., а також сплативши 1 060 грн. за посвідчення цього договору, що є збитками, які мають бути стягнуті на його користь з відповідачів. Згідно з ст. ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа робила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. До реальних збитків мають зараховуватися, в тому числі витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Оскільки судом було встановлено відсутність у позивача права власності на спірний автомобіль, суд вважає, що позивачем не доведено факту порушення відповідачами його цивільного права. Також суд вважає, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про наявність причинно-наслідкового зв'язку між можливим порушеним правом позивача, діями відповідачів, та настанням реальних збитків. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування збитків слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 22, 208, 238, 328, 334, 610, 611, 673, 678, Постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed