Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 014/0131/82/0075034 від 19.06.2013 року в розмірі 81 190 грн. 76 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 19 червня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, згідно умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 59 906 грн. 86 коп. строком до 19.06.2019 року, з виплатою процентів за користування кредитом у розмірі 35,3 % річних відповідно до графіку погашення кредиту. Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином, у зв'язку з чим станом на 08.07.2014 року сума заборгованості відповідачки перед банком становить 81 190 грн. 76 коп., яка складається з: непогашеної суми кредиту у розмірі 58 327 грн. 34 коп., несплачених процентів у розмірі 11 338 грн. 34 коп., пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків у розмірі 11 525 грн. 08 коп. Тому, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала частково. У зв'язку з скрутним фінансовим становищем просила суд знизити суму пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків до 1 000 грн. та слухати справу без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 19 червня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір № 014/0131/82/0075034, про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, згідно умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 59 906 грн. 86 коп. строком до 19.06.2019 року, з виплатою процентів за користування кредитом у розмірі 35,3 % річних відповідно до графіку погашення кредиту (а.с.5). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається із матеріалів справи, та як зазначає позивач, відповідачка не виконала умови кредитного договору, погашення кредиту не здійснювала належним чином, чим порушила зобов'язання, щодо щомісячної сплати кредитних коштів та процентів за користування наданими кредитними коштами, що прямо передбачалось умовами кредитного договору. Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином, у зв'язку з чим станом на 08.07.2014 року сума заборгованості відповідачки перед банком становить 81 190 грн. 76 коп., яка складається з: непогашеної суми кредиту у розмірі 58 327 грн. 34 коп., несплачених процентів у розмірі 11 338 грн. 34 коп., пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків у розмірі 11 525 грн. 08 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмірі збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка просить суд зменшити непропорційно великий розмір нарахованої пені до 1 000 грн., у зв'язку з скрутним матеріальним становищем та неможливістю її сплати. Тому суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) до 1 000 грн. Враховуючи вище викладе, вважаю, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 014/0131/82/0075034, яка станом на 08.07.2014 року становить 70 665 грн. 68 коп., та складається з: непогашеної суми кредиту у розмірі 58 327 грн. 34 коп., несплачених процентів у розмірі 11 338 грн. 34 коп., пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків у розмірі 1 000 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі по 706 грн. 65 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial