Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФОП [PERSON] про захист прав споживача, стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання послуг від 19.12.2014 року №38, відповідно до умов ФОП [PERSON] зобовязалася спроектувати, виготовити та передати [PERSON] меблі (двоярусне ліжко, сходи-комод, етажерка), а позивач, в свою чергу, зобовязалася прийняти зазначений товар та оплатити його вартість у сумі 8800,00 грн., а саме: сплатити 4300,00 грн. у день підписання договору, а решту вартості товару сплатити до моменту установки придбаних меблів. Позивач зазначила, що вона належним чином виконала взяті на себе за договором про надання послуг від 19.12.2014 року №38 зобовязання, сплативши продавцеві у день підписання договору авансовий платіж у сумі 4300,00 грн. Проте відповідач у строк, визначений договором, не передав товар покупцеві, на його вимоги щодо виконання умов договору чи повернення авансових платежів не реагує. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь кошти, сплачені за договором про надання послуг від 19.12.2014 року №38 у сумі 8800,00 грн., пеню за невиконання умов договору у сумі 16632,00 грн., 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з матеріалів справи, між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання послуг від 19.12.2014 року №38, відповідно до умов ФОП [PERSON] (виконавець) зобовязалася зобовязалася спроектувати, виготовити та передати [PERSON] меблі (двоярусне ліжко, сходи-комод, етажерка), а позивач (замовник), в свою чергу, зобовязалася прийняти зазначений товар та оплатити його вартість у сумі 8800,00 грн., а саме: сплатити 4300,00 грн. у день підписання договору, а решту вартості товару сплатити до моменту установки придбаних меблів (а.с.10-12). Нормою ч.1 та ч.2 ст.903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Ч.1 ст.905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ч.1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, у строк, визначений відповідно до ст.530 цього Кодексу. Відповідно до п.3.1. договору про надання послуг від 19.12.2014 року №38 [PERSON] взяла на себе обовязок оплатити товар наступним чином: сплатити авансовий платіж у сумі 4300,00 грн. у день підписання договору, а решту вартості товару сплатити до моменту установки меблів. Позивач сплатила авансові платежі за договором про надання послуг в розмірі та в строки, встановлені цим договором (а.с.10). Ст.526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, як було встановлено судом, ФОП [PERSON] не виконала обовязок щодо виготовлення та передачі товару позивачеві, безпідставно ухилившись від зобовязань, взятих на себе за договором про надання послуг від 19.12.2014 року №38. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). [PERSON] вимагала від відповідача поставити замовлений товар або повернути сплачені грошові кошти у розмірі 8800,00 грн. (а.с.13-24). Ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] кошти, сплачені нею за договором про надання послуг від 19.12.2014 року №38, у сумі 8800,00 грн. Абз.1 ч.1 ст.10 Закону України Про захист прав споживачів встановлено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України Про захист прав споживачів у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі, коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Пеня за невиконання відповідачем умов договору про надання послуг від 19.12.2014 року №38, яку просила стягнути позивач, складає 16632,00 грн. Ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зважаючи на очевидну невідповідность розміру пені, нарахованої позивачем, розміру збитків, які вона понесла внаслідок невиконання умов договору ФОП [PERSON] стосовно зобовязання щодо надання послуг з виготовлення та поставки меблів, з метою недопущення безпідставного збагачення позивача за рахунок відповідача, суд зменшує розмір пені, яка підлягає стягненню за договором про надання послуг від 19.12.2014 року №38, до 8800,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня\~1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У п.5 зазначеної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до вимог п.9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала [PERSON], виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 1000,00 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 487,20 грн. в дохід держави. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.15, 16, 22, 526, 551, 610, 693, 901-907, 1167 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: partial