Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк» квартири в рахунок погашення кредитної заборгованості. В подальшому позивач скориставшись правом наданим йому ч. 2 ст. 31 ЦПК України змінив предмет позову та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 13260943,42 грн., з яких: 7086685,99 грн. - тіло кредиту, 4761049,93 грн. - відсотки, 1413207,50 грн. - пеня, посилаючись на невиконання відповідачем договірних зобов'язань. В судове засідання представник позивача не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також зазначив, що проти заочного порядку розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час, місце судового засідання були належним чином повідомлені, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідачів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 19.10.2007 між ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір №8В_41/29/07-НВС, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 658000 доларів США з розрахунку 11% річних - перемінна процентна ставка; 1,83% річних - фіксована ставка за користування кредитом на строк з 19.10.2007 по 19.10.2032. Згідно з п.3.3.20 Частини №2 кредитного договору, позичальник зобов'язаний достроково погасити заборгованість за кредитним договором та сплатити проценти за користування ним, а також пені та штрафи, передбачені цим договором, у разі невиконання позичальником зобов'язань, передбачених цим договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Банк виконав умови договору та надав позичальнику кредит, проте останній умов договору щодо його повернення не виконує, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача становить 13260943,42 грн., з яких: 7086685,99 грн. - тіло кредиту, 4761049,93 грн. - відсотки, 1413207,50 грн. - пеня, а тому з урахуванням вищезазначених приписів закону суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення.

Outcome: approved