Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що вона являється співвласником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку з 20.05.2014 зареєстрований відповідач. З 20.05.2014 і по даний час відповідач у спірному будинку не проживає, будинком не цікавиться, його речей у будинку немає, покинув його добровільно, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла, а також не бере участь у спільному побуті. Ніяких перешкод у проживанні відповідача нею не чинилося. Реєстрація відповідача в будинку створює їй перешкоди в користуванні житловою площею. Відповідач не являється членом її сім`ї та не проживає у спірному будинку з 20.05.2014 по даний час. Договір найму жилого приміщення між ними про порядок користування жилим приміщенням не укладався, і в подальшому вона не має наміру його укладати. В добровільному порядку [PERSON] знятись із реєстрації за вказаною адресою не бажає. Ухвалою суду від 23.04.2021 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено у справі судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі, позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Ухвала судді про відкриття провадження у справі, а також копія позовної заяви з додатками були направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Проте вказані документи були повернуті оператором поштового зв`язку до суду з відміткою від 03.06.2021 про те, що «за вказаною адресою адресат не проживає». Відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128, п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач вважається таким, який належним чином 03.06.2021 отримав повідомлення суду про дату судового засідання та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Станом на день розгляду справи відповідач відзив або зустрічну позовну заяву не подав, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , відповідно до Договору обміну від 14.09.1994, посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Довгань О.Я., та Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 250677157 від 31.03.2021. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в будинку [ADDRESS] , що підтверджується будинковою книгою на зазначений будинок та відповіддю за вих. № 01/01-20/3751/01/3362 від 09.04.2021 Виконавчого комітету Уманської міської ради на запит суду. Відповідач [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою реєстрації в будинку [ADDRESS] понад 7 років. Зазначене підтверджується актом обстеження місця проживання особи від 02.04.2021 за підписом голови квартального комітету № 4 та письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] від 02.04.2021. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в будинку [ADDRESS] , але не проживає за цією адресою понад 7 років. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, тому позов належить задовольнити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір, який сплатила позивач при зверненні до суду, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved