Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який був уточнений 26.08.2021 року, до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ПрАТ «СК «Уніка», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07.12.2020 року о 17 год. 40 хв. в м.Ізмаїлі [PERSON] керував автомобілем «BMW 740і», д.н.з. [NUMBER] по вул.Шевченка у дворі будинку №1, рухаючись заднім ходом не впевнившись в безпечності, скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Lexus GX 460», д.н.з. [NUMBER] , чим порушив п.1.9. ПДР України. При ДТП автомобіль «Lexus GX 460», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні ушкодження, чим завдано матеріальні збитки. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року [PERSON] визнано винним у вченні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «BMW 740і», д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», що підтверджується полісом №201308147. 28.01.2021 року на підставі страхового акту/наказу №00390235 за страховим випадком ПрАТ «СК «Уніка» була визначена вартість матеріального збитку з урахуванням зносу в сумі 7007,77 грн., частина якого позивачці була відшкодовано страховиком в розмірі 4507,77 грн., сума франшизи визначена в страховому акті в розмірі 2500 грн. позивачці не відшкодована. Крім того, внаслідок винних та неправомірних дій [PERSON] позивачці було заподіяно моральну шкоду, що полягає в душевних стражданнях, які виразилися в порушені звичайного устрою життя, втрачання часу та сил під час отримання страхового відшкодування, переживання з приводу нахабної, зухвалої та цинічної поведінки відповідача по відношенню до наслідків того, що ним вчинено, зусиль і часу для відновлення транспортного засобу, яку позивачка оцінює у 5000 грн. З огляду на вказане, позивачка просить суд стягнути на свою користь з [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду (суму франшизи) у сумі 2500,00 грн., моральну шкоду у сумі 5000 грн. та судовий збір у сумі 908,00 грн. В судову засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст. 280, ч.4 ст. 223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Представник третьої особи - ПрАТ «СК «Уніка» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що 07.12.2020 року о 17 год. 40 хв. в м.Ізмаїлі Одеської області по вул. Шевченка у дворі будинку №1 [PERSON] , керуючи автомобілем «BMW 740і», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, в порушення вимог п.10.9. ПДР України, не впевнився в безпечності руху та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Lexus GX 460», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.5-8). Дані обставини встановлені постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року, якою [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відомості про те, що дана постанова суду оскаржувалась сторонами суду надано не було. Постанова набрала законної чинності 29.12.2020 року (відповідно до даних Єдиного держаного реєстру судових рішень http://www.reestr.court.gov.ua/Review/93581741). Згідно з ч.ч. 4, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року, матеріалів страхової справи (а.с. 39-51) та копії схеми місця ДТП [PERSON] є власником автомобіля «Lexus GX 460», д.н.з. [NUMBER] . Отже, судом встановлено, що з вини [PERSON] сталася ДТП, в результаті якої автомобіль «Lexus GX 460», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як вбачається зі ст.317 ЦК України за змістом права власності власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.20 Закону України «Про страхування», серед обов`язків страховика визначено, шо при настанні страхового випадку він має здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування», страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. За змістом ст.ст. 9, 22 - 31, 35, 36 згаданого закону, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201308147, строк дії з 22.09.2020 року до 21.09.2021 року включно, за яким забезпечений транспортний засіб «BMW 740і», д.н.з. [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність водія на час дорожньо-транспортної пригоди була забезпечена у ПрАТ «СК «Уніка» (а.с.40). Відповідно до умов страхового договору сума франшизи становить 2500,00 грн. [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про виплату матеріального збитку в наслідок ДТП 09.12.2020 року (а.с.47). Згідно із Страхового акту/наказу №00390235 від 21.09.2020 року сума страхового відшкодування складає 4507,77 грн., франшиза - 2500,00 грн. На підставі цього Акту та Полісу ОСЦПВВНТЗ №201308147 наказано виплатити [PERSON] страхове відшкодування згідно сертифікату у розмірі 4507,77 грн. (а.с.49). Відповідно до Акту узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди) №00390235 від 27.01.2021 року сторони, ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] , погодили та визнають, що розмір страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку (ДТП, яка сталася 07.12.2020 року) становить 4507,77 грн. (а.с.48). (вартість матеріального збитку з врахуванням зносу 7007,77 грн. - франшиза 2500,00 грн. = 4507,77 грн.) Як вбачається з платіжного доручення №197806 від 29.01.2021 року [PERSON] отримала від ПрАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування у сумі 4507,77 грн. Таким чином, страховою компанією ПрАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування було зменшено на розмір франшизи - 2500,00 грн. відповідно до ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України відповідач доказів щодо сплати позивачці франшизи у розмірі 2500,00 гривень під час розгляду справи не надав. Таким чином, сума франшизи в розмірі 2500,00 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов в цій частині є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивачки щодо стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] в poзмірі 5 000 грн., суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. №5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.2 ст.78 того ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи факт заподіяння позивачці моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням її майна, протиправність дій відповідача [PERSON] , причинний зв`язок між такими діями та їх наслідками, вину відповідача [PERSON] в завданні моральної шкоди, суд приходить до висновку, щодо необхідності стягнення з відповідача на користь позивачки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості у відшкодування моральної шкоди грошової компенсації в сумі 3000 грн., отже вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Матеріали справи містять документальне підтвердження понесених позивачкою при зверненні до суду судових витрат (судового збору) в розмірі 908,00 (а.с. 1-3). За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] , на користь позивачки [PERSON] суми матеріальної шкоди (франшизи) у розмірі 2500,00 грн., суми моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн. та судового збору у сумі 908,00 грн. підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Outcome: partial