Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив зменшити розмір аліментів, встановлених судовим наказом Красногвардійського талонного суду м. Дніпропетровська по справі № 204/2586/18 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів зі [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з 1/4 від заробітку (доходу) на 1/6 від заробітку (доходу) платника аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що 24 травня 2008 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя сторін не склалось та 05 січня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. У квітні 2018 року відповідач звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, у зв'язку з чим 03 травня 2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська винесено судовий наказ за заявою [PERSON], яким призначено стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Позивач вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою про зменшення розміру аліментів, оскільки від першого шлюбу зі [PERSON] він має малолітнього сина - [PERSON], [INFO], на утримання якого на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2007 року він також сплачує аліменти у розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 12 листопада 2007 року до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, 27 квітня 2018 року позивач втратив постійне місце роботи та станом на теперішній час є не працевлаштованим, постійного заробітку (доходу) не має. Вказані обставини не були досліджені судом під час видачі судового наказу, однак вони прямо впливають на встановлення розміру аліментів на утримання дитини та є підставами для зменшення судом встановленого розміру для забезпечення позивача можливістю утримувати обох дітей в рівних умовах. У зв'язку з цим, виходячи зі встановлених законодавством розмірів стягнення аліментів на двох дітей, позивач просить змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], з 1/4 від заробітку (доходу) на 1/6 від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. У зв'язку з цим, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. 27 грудня 2018 року представник відповідача - [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає та заперечує проти задоволення позову з огляду на наступне. З 24 травня 2008 року по 05 січня 2016 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. На момент укладення шлюбу з відповідачкою у позивача від першого шлюбу вже була дитина - [PERSON], [INFO]. На момент народження спільної доньки позивач вже мав аліментні зобов'язання по відношенню до першої дитини. Оскільки позивач після розірвання шлюбу з відповідачем не приймав фінансової участі у житті спільної дитини [PERSON], то відповідач [PERSON] 18 квітня 2018 року була вимушена звернутись до суду в порядку наказного провадження з заявою про стягнення аліментів, у зв'язку з чим 03 травня 2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ. Твердження позивача про те, що він втратив постійне місце роботи не відповідає дійсності, адже звільнення за п. 1 ст. 36 КЗпП України є добровільним, що відповідач трактує як намагання ухилитись від сплати аліментів. Позивачем не надано доказів поважності втрати роботи. Позивач є особою працездатного віку, без встановлених вад, які б не дозволяли йому працювати, а тому посилання позивача на те, що він не працює, не є підставою для зменшення розміру аліментів. Після розлучення позивач майже не спілкується з донькою, на зустрічах не наполягає та не прагне проводити з нею час. Крім того, донька [PERSON] окрім відвідування шкільного закладу додатково відвідує курси англійської мови, танці, на які її водить виключно мати - відповідач у справі. Отже позивач не приймає участі не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а й також у її повноцінному зростанні, вихованні та розвитку. За таких обставин вважає, що підстав для задоволення позову немає, у зв'язку з чим просить суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач та її представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З пояснень сторін та їх представників судом встановлено, що у період з 24 травня 2008 року по 05 січня 2016 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2018 року (справа № 204/2586/18, провадження № 2-н/204/59/18) за заявою [PERSON] було стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 11). Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з даним позовом про зменшення розміру аліментів позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що під час видачі судового наказу не було враховано, що позивач від першого шлюбу зі [PERSON] має ще одну дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2007 року він також сплачує аліменти, а також 27 квітня 2018 року позивач втратив постійне місце роботи та на теперішній час він постійного заробітку (доходу) не має. Так, судом встановлено, що від спільного шлюбу зі [PERSON] позивач [PERSON] має також малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 24 жовтня 2006 року, актовий запис № 433 (а.с. 13). У вищевказаному свідоцтві про народження батьком дитини зазначений позивач [PERSON]. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2007 року по цивільній справі № 2-2298/2007 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі ј зі всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2007 року до повноліття дитини (а.с. 14-15). Отже, судом встановлено, що винесення судового наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2018 року (справа № 204/2586/18, провадження № 2-н/204/59/18) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], призвело до стягнення аліментів з позивача на двох дітей - [PERSON] та [PERSON] у загальному розмірі 1/2 частина від усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з наданих позивачем - платником аліментів доказів, на теперішній час загальний розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання малолітніх дітей, становить 1/2 частину, тобто половину, його заробітку (доходу), та саме у зв'язку з цим, не погоджуючись з розміром аліментів, які стягуються з нього, позивач вирішив звернутись до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як вже було встановлено вище, на утриманні позивача перебуває також інша дитина - [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивач є не працевлаштованим, оскільки 27 квітня 2018 року він був звільнений з посади експедитора відділу транспорту СНС (Дніпро Запоріжжя) Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін, що підтверджується Витягом з наказу № 504-к від 27 квітня 2018 року (а.с. 16), а також відповідним записом у трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 17). При цьому, позивач перебуває в працездатному віці, а отже суд вважає, що він спроможний надавати відповідачу аліменти на утримання спільної дитини. Малолітня дитина - [PERSON], [INFO], має добрий стан здоров'я. Відповідач [PERSON] згідно довідки № 8 від 23 листопада 2018 року, працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Бітекс» на посаді заступника директора з фінансових питань та на теперішній час (з 25 вересня 2017 року по 31 липня 2020 року знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Беручи до уваги встановлені обставини, суд приходить до переконання про наявність підстав для зменшення розміру аліментних зобов'язань [PERSON], оскільки стягнення з нього аліментів за двома окремо судовими рішеннями по 1/4 частині на кожну дитину, призвело до стягнення з нього аліментів у загальному розмірі який дорівнює 1/2 частині від його заробітку, в той час як стягнення аліментів на двох дітей повинно відбуватися у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу. За таких обставин, суд,

Outcome: approved