Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

У квітні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина. Вимоги позовної зави обґрунтовані тим, що 16 березня 2012 року [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, про що зроблено актовий запис № 157. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 березня 2011 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. З моменту розірвання шлюбу, дитина [PERSON] , 2002 року народження проживає разом із матір`ю, тобто позивачем у справі, та перебуває на повному її утриманні. 24 січня 2011 року рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська на [PERSON] покладено обов`язок щомісяця сплачувати на користь позивача аліменти у розмірі 300,00 грн. на утримання спільної дитини: сина [PERSON] , 2002 року народження. В добровільному порядку відповідач збільшив розмір аліментів до 500,00 грн. на місяць з вересня 2015 року. Посилаючись на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача не забезпечує необхідний та достатній рівень для гармонійного розвитку дитини, є меншим за встановлений ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просила змінити розмір аліментів, та стягувати щомісяця з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 3500, 00 грн. на утримання спільного сина [PERSON] , [INFO] . В подальшому вказані позовні вимоги були змінені заявою позивача від 05 серпня 2019 року, відповідно до якої [PERSON] просила ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, який стягується за рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2011 року, встановивши їх у розмірі 30% від розміру заробітної плати відповідача та стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання спільної дитини у розмірі 3 490,00 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. За вказаним рішенням суду змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2011 року в розмірі 300,00 грн. та вирішено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дати набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також за вказаним заочним рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] фактично понесені додаткові витрати на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] в сумі 8115,00 грн., понесені витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп. 14 листопада 2019 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про перегляд вказаного вище заочного рішення суду від 24 вересня 2019 року, за наслідками розгляду якої ухвалою суду від 15 січня 2020 року заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року скасовано, а справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15 січня 2020 року, після перегляду заочного рішення суду, головуючим суддею у справі визначено суддю Слюсар Л.П. При новому розгляді справи, 07 лютого 2020 року на адресу суду надійшла заява позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просила ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, що стягується з відповідача [PERSON] на підставі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2011 року, встановивши їх у розмірі 30 % від розміру заробітної плати відповідача, та стягнути з відповідача на свою користь грошову суму у розмірі 32 027,50 грн. в якості відшкодування половини фактично понесених нею додаткових витрат на утримання їх спільної з відповідачем дитини. Вказана сума обумовлена тим, що спільний син позивача та відповідача [PERSON] має здібності до вивчення іноземних мов. Зокрема, на заняття з англійської мови, загалом було витрачено 34 300,00 грн. (30 800,00 грн. на зайняття з репетитором + 3 500,00 грн. екзамен з англійської мови Cambridge English Exam). Крім цього, [PERSON] упродовж свого життя мав певні дефекти зубів, що потребувало лікування та лікарем-стоматологом було вирішено встановити брекет-систему, з огляду на оптимальність такого методу лікування. За вказане лікування дефекту зубів, позивачем було сплачено суму у розмірі 6 300,00 грн. Також задля гармонійного та всебічного розвитку сина, позивач понесла додаткові витрати пов`язані з відвідуванням сином занять з плавання - 450,00 грн. та відвідуванням спортивно-оздоровчого комплексу - 450,00 грн. За період з грудня 2018 року по липень 2019 року, позивач несла додаткові витрати на розвиток музичних здібностей сина, що підтверджується відповідними квитанціями про оплату навчання та свідоцтвом про позашкільну освіту № 1352 від 31.05.2019 року у міському комунальному закладі Культури «Дніпровська дитяча музична школа № 7 імені Леоніда Когана». Загалом, додаткових витрат на розвиток музикальних здібностей сина позивачем було витрачено 3 150,00 грн. Станом на сьогоднішній час, [PERSON] навчається у Національному Авіаційному Університеті та перебуває на утриманні позивача. Позивач звернула увагу суду на те, що завдяки знанню англійської мови [PERSON] поступив до цього навчального закладу та його навчання ведеться саме на англійській мові за спеціальним проектом, вартість якого додатково становить 2 950,00 грн. за семестр, відповідно ці витрати несе саме позивач та вважає їх такими, що відносяться до додаткових витрат на утримання дитини. [PERSON] вважає, що у зв`язку із навчанням сина у Національному Авіаційному Університеті за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року, вона понесла витрати на утримання сина у загальному розмірі 16 455,00 грн. з яких: оплата за проживання у гуртожитку - 5 200,00 грн.; побутові витрати на утримання сина (переказ коштів від позивача на особистий картковий рахунок) - 11 255,00 грн. Враховуючи викладене, позивач зазначила, що додаткові витрати, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, тощо), які вона понесла становлять суму у загальному розмірі 64 055,00 грн., з яких: витрати на послуги репетитора з англійської мови - 30 800,00 грн.; екзамен з англійської мови Cambridge English Exam - 3 500,00 грн.; встановлення брекет-системи - 6 300,00 грн.; відвідування занять з плавання та спортивно-оздоровчого комплексу - 900,00 грн.; витрати на розвиток музикальних здібностей сина - 5 150,00 грн.; плата за англомовний проект в університеті - 2 950,00 грн.; оплата за проживання у гуртожитку - 5 200,00 грн.; побутові витрати на утримання сина (переказ коштів від позивача) - 11 255,00 грн. Таким чином, на думку позивача, з відповідача підлягають стягненню половина додаткових витрат на утримання їх спільної дитини, що становить грошову суму у розмірі 32 027,50 грн. (64 055,00 : 2 = 32 027,50). Представник позивача в судовому засіданні вимоги уточненої позовної заяви підтримав в повному обсязі та наполягав на її задоволенні. Суду надав пояснення аналогічні тим, що викладені в уточненій позовній заяві. Позивач в судовому засіданні вимоги уточненої позовної заяви підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просив ухвалити рішення, яким встановити розмір аліментів, що буде стягуватись з нього на користь позивача на утримання їх спільного сина із врахуванням його матеріального стану у розмірі, що відповідає чинному законодавству, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Звернув увагу на те, що він з власної ініціативи збільшив розмір сплачуваних аліментів та сплатив на користь відповідача у період з листопада 2019 року по березень 2020 року грошові кошти у розмірі 4600,00 грн. В частині позовних вимог про стягнення з нього додаткових витрат на утримання сина у розмірі 32027,50 грн. просив відмовити, посилаючись на те, що він не спілкується із позивачем та остання чинить перешкоди у його спілкуванні із сином та виключно [PERSON] приймались рішення про відвідування їх сином курсів з англійської мови, та він згоди на відвідування саме цих курсів не надавав, у зв`язку із чим не погоджується із витратами на курси з англійської та екзамен у сумі 34300,00 грн. Також зазначив, що [PERSON] самостійно та за свій рахунок, без обговорення з ним прийняла рішення про проведення у 2019 році косметологічної процедури по встановленню [PERSON] брекет-системи зубів на суму 6300,00 грн. Так само, позивач [PERSON] на власний розсуд без обговорення з ним, прийняла рішення про відвідування їх сином курсу плавання та спортивно-оздоровчого комплексу, у зв`язку із чим не погоджується із заявленою сумою на ці витрати у розмірі 450,00 грн. Також відповідач не погоджується із заявленими вимогами про стягнення додаткових витрат на відвідування музичної школи на загальну суму 3150,00 грн., оскільки він своєї згоди на її відвідування також не надавав. Витрати ж пов`язанні із навчанням їх з позивачем сина в м. Києві повинна нести виключно позивач як ініціатор переїзду сина до м.Київ. На думку відповідача, заявлені позивачем побутові витрати не можна віднести до додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, оскільки дані витрати відносяться до загальних витрат на утримання дитини, які в якості аліментів і так стягуються з нього. Звернув увагу суду на те, що окрім сплачуваних аліментів, розмір яких він з власної ініціативи збільшив, він також надавав грошові кошти для розвитку та лікування дитини на загальну суму 14000,00 грн. впродовж серпня 2019 - березня 2020 року. Суд, вислухавши учасників процесу та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В ході судового розгляду встановлено, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська (а.с.8). Зазначений шлюб розірвано 21 березня 2011 року на підставі заочного рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська (а.с.9). Під час шлюбу у сторін народилася спільна дитина: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська (а.с.12). Спільна дитина позивача та відповідача зареєстрована за адресою позивача, що підтверджено довідкою № 24730 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25 грудня 2014 року (а.с.15) та перебуває на її утриманні. Рішенням Бабушкінького районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2011 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 300,00 гривень щомісяця на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішення суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З приводу заявлених вимог щодо зміни розміру стягуваних аліментів, суд виходить з наступного. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань стосовно дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці. В силу ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2019 року становить 2118 гривні, тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому (300 грн.), ніж встановлено чинним законодавством (1059 грн.). Стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Однак, батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказаного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові за № 6-143цс13 від 05.02.2014 року. Отже, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. При цьому, прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Такого висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові від 03.05.2018 року у справі № 581/638/17-ц, провадження № 61-11279св18, де касаційна скарга була мотивована перед усім тим, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів не може бути підставою для перегляду ухвалених раніше судових рішень про їх стягнення. Таким чином, суд погодився з позицією позивача, що прийняті у законодавстві зміни, які спрямовані на посилення захисту права дитини на належне утримання, є підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів, у разі якщо їх розмір (розмір стягуваних аліментів) не відповідає мінімальному розміру, передбаченого законодавством. Враховуючи вищенаведені обставини, а також право дитини на достатній життєвий рівень, з метою захисту прав дитини та те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, станом на дату подання позову, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням ст. 192 СК України, суд доходить висновку, що відповідач, будучи батьком [PERSON] , [INFO] , має передбачений законом обов`язок щодо його утримання, принаймні у мінімальному розмірі, і не повинен покладати весь матеріальний тягар на позивача з утримання їхнього сина. Отже, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, таким чином, враховуючи вимоги діючого законодавства, встановлені по справі обставини, з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, та беручи до уваги, що у відповідача відсутні будь-які інші утриманці, та протилежне відповідачем не підтверджено, тому суд доходить висновку, що є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог про зміну розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з 300,00 грн. щомісячно та стягувати щомісячно на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Оскільки на думку суду, саме такий розмір аліментів, сприятиме гармонійному розвитку дитини та забезпеченню його достатнього життєвого рівня. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, таким чином, період стягнення аліментів у зміненому розмірі має здійснюватись з дня набрання даним рішенням суду законної сили. З приводу заявлених [PERSON] вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. В пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року увагу судів звернуто на те, щодо передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Виходячи з вищенаведеного, як встановлено в судовому засіданні, та зазначено позивачем та її представником, позивачем фактично понесені додаткові витрати на утримання спільного з відповідачем сина [PERSON] , 2002 року народження, грошові кошти на загальну суму 64 055,00 грн., половину з яких просить стягнути з відповідача та які складаються з наступного: витрати на послуги репетитора з англійської мови - 30 800,00 грн.; екзамен з англійської мови Cambridge English Exam - 3 500,00 грн.; встановлення брекет-системи - 6 300,00 грн.; відвідування занять з плавання та спортивно-оздоровчого комплексу - 900,00 грн.; витрати на розвиток музикальних здібностей сина - 5 150,00 грн.; плата за англомовний проект в університеті - 2 950,00 грн.; оплата за проживання у гуртожитку - 5 200,00 грн.; побутові витрати на утримання сина (переказ коштів від позивача) - 11 255,00 грн. Щодо понесених позивачем додаткових витрат на дитину, то як вбачається з матеріалів позовної заяви та підтверджено позивачем та її представником в судовому засіданні, неповнолітня дитина [PERSON] має здібності до вивчення іноземних мов, зокрема англійської мови. На заняття з англійської мови, позивачем загалом було фактично витрачено 34 300,00 грн. (30 800,00 грн. на зайняття з репетитором + 3 500,00 грн. екзамен з англійської мови Cambridge English Exam), що підтверджено копіями відповідних квитанцій, які суд приймає до уваги та вважає вказані вимоги такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Вказані витрати суд приймає до уваги як витрати обумовлені здібностями дитини, оскільки саме завдяки поглибленому вивченню та відповідно знанням англійської мови, які підтверджено відповідними сертифікатами (а.с.39-40), [PERSON] , 2002 року народження, вступив до Національного авіаційного університету, навчання в якому здійснюється саме англійською, що підтверджено договором № 19-1/ОАП-37 від 02 квітня 2019 року (а.с.149). Також суд приймає до уваги додаткові витрати, обумовлені лікуванням дитини, а саме встановленням брекет-системи у розмірі 6300,00 грн., половина з яких підлягає стягненню з відповідача. Та в свою чергу не приймає до уваги заперечення відповідача щодо даного виду лікування зубів та їх вартості, оскільки встановлення брекет-системи у Стоматцентрі «Ортанол» на суму 6300,00 грн., що підтверджено товарним чеком № 18 від 05 серпня 2019 року (а.с.50), є наступним етапом лікування, на який раніше погоджувався відповідач. Так само, суд приймає до уваги і додаткові витрати у розмірі 3150,00 грн., обумовленні розвитком музичних здібностей дитини позивача та відповідача, що підтверджується свідоцтвом про позашкільну освіту № 1352 від 31 травня 2019 року, з якого вбачається, що [PERSON] навчався у МКЗК ДДМШ № 7 ім. Леоніда Когона з 01 вересня 2011 року по 31 травня 2019 року, фортепіанний відділ та склав кваліфікаційний іспит (а.с.130). В свою чергу, додаткові витрати на відвідування занять з плавання та спортивно-оздоровчого комплексу у розмірі 900,00 грн. не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки в матеріалах справи відсутні докази та безпосередньо не доведено позивачем та її представником в судовому засіданні, що дані витрати обумовлені особливими обставинами, зокрема дані заняття потребує стан здоров`я дитини та зокрема не надано доказів необхідності відвідування саме цього спортивно-оздоровчого комплексу. З приводу заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на англомовний проект в університеті у розмірі 2950,00 грн., оплата за проживання у гуртожитку у розмірі 5 200,00 грн., побутові витрати на утримання дитини у розмірі 11 255,00 грн., суд виходить з того, що дані витрати не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України. Таким чином, в ході судового розгляду підтверджено, що позивачем додатково понесені витрати на утримання спільної з відповідачем дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 43 750,00 грн. Виходячи із вищевикладеного, позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина, витрачених позивачем на лікування та розвиток дитини підлягають задоволенню частково, а саме підлягає стягненню з відповідача половина від понесених витрат в розмірі 21 875,00 грн. Зауваження відповідача з приводу понесених ним додаткових витрат на утримання дитини впродовж серпня 2019 - березня 2020 року у розмірі 14 000,00 грн. суд не приймає до уваги, оскільки документально ці витрати відповідачем не підтверджено. Згідно положень ст.5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України та ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої позивача звільнено від сплати судового збору, а тому з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1536,80 грн., оскільки предметом розгляду було дві позовні вимоги (768,40 Х 2).

Outcome: partial