Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 06.07.2018 року відповідно до договору купівлі-продажу придбала квартиру [ADDRESS] у ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідно до п. 1.8. договору, позивач була ознайомлена з тим, що на момент укладення цього договору в квартирі зареєстрований [PERSON] 09.07.2018 року позивач, як єдиний власник квартири, подала заяву до органу реєстрації Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, проте їй було відмовлено. Тому вона звернулась до суду. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив зупинити провадження у справі. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 06.07.2018 року [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] (а.с.7). З зазначеного договору купівлі продажу, а саме з п. 1.8., вбачається, що на момент укладення цього договору в квартирі зареєстрований [PERSON] (а.с.7). 09.07.2018 року органом реєстрації Оболонською районною в м. Києві державною адміністрацією було відмовлено [PERSON] у знятті з реєстрації місця проживання [PERSON] , оскільки немає підтвердження, що громадянин [PERSON] втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним». Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. З довідок, які видані Житлово-будівельним кооперативом «ПЕЧЕРСЬКИЙ -ХІІ» встановлено, що у квартирі [ADDRESS] громадянин [PERSON] не проживає з січня 2017 року (а.с.24-25). Позивач, як власник квартири позбавлена можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки у квартирі зареєстрований [PERSON] , який не має будь-якого відношення до неї та до даної квартири. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved