Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому: - Державного акту серії ІV-ДП № 062993 на право приватної власності на земельну ділянку, площею 3,620, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, виданого Миколаївською сільською радою Новомосковського району, на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання № 6 від 05 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 14398. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що 12 березня 2001 року Миколаївською сільською радою, на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання від 05 березня 2001 року, йому був виданий Державний акт серії ІV-ДП № 0062993 на право приватної власності на земельну ділянку ,620, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Заявник зазначає, що з огляду на свій вік, він вирішив скласти заповіт, однак звернувшись до нотаріуса за консультацією та надавши всі документи для посвідчення заповіту, йому було повідомлено, що в означеному державному акті його прізвище зазначено як [PERSON] , а в паспорті громадянина України прізвище значиться, як [PERSON] . Заявник зазначає, що такі розбіжності у прізвищі могли статися через невірний переклад його прізвища з російської мови на українську, оскільки частина його документів, в тому числі свідоцтво про народження, свідоцтво про укладення шлюбу, а так само трудова книжка видавалися на його ім`я російською мовою. Зазначені розбіжності унеможливлюють складення заповіту, виправлення описки у державному акті не можливе через відсутність організації, яка його видавала, тому заявник звернувся до суду . Ухвалою суду від 12 березня 2021 року відкрито провадження у справі. В судове засідання сторони не з`явилися, представник заявника - адвокат Олійник О.А. звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, представник заінтересованої особи повідомлений належним чином про розгляд справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. У відповідності до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті. Суду подано копію Державного акту серії ІV-ДП № 062993 на право приватної власності на земельну ділянку, площею 3,620, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, виданого Миколаївською сільською радою Новомосковського району, на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання № 6 від 05 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 14398, у відповідності до якого власником земельної ділянки є [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 01 лютого 2002 року на ім`я заявника, прізвище останньої зазначено як « [PERSON] », такі ж дані щодо прізвища заявника містяться в картці фізичної особи - платника податків від 21.02.2002. Вищезазначені розбіжності у прізвищі власника земельної ділянки в Державних актах перешкоджають заявникові у реалізації його прав на земельні ділянки, і не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявникові. Між тим, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник. Так, [PERSON] тримав паспорт громадянина України у 2002 році, тобто після того, як їй були видані зазначені вище державні акти. У державних актах, власником земельних ділянок зазначена особа, як [PERSON] , зареєстрований в [ADDRESS] , що співпадає з даними щодо реєстрації місяця проживання [PERSON] , зазначеними у паспорті [NUMBER] , однак з визначенням номеру будинку [ADDRESS] . Крім того, суду подане свідоцтво про народження, видане російською мовою, у відповідності до якого « [PERSON] » народився [INFO] в с.Миколаївка Новомосковського району (а.с. 10). Трудова книжка № [NUMBER] також містить дані про її отримувача, російською мовою, як [PERSON] , [INFO] , однак трудова книжка колгоспника видана українською мовою та містить дані про її отримувача, як [PERSON] , [INFO] (а.с. 12,13). [PERSON] , [INFO] , успадкував після смерті своєї матері житловий будинок в с.Миколаївка Новомосковського району, про що свідчить відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 15) Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, суду доведений факт належності означеного вище державного акту [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved