Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У квітні місяці 2015 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас», про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2014 року у справі № 199/13357/13-ц, та ухвалою суду від 15.09.2014 року про виправлення арифметичної помилки, було частково задоволено її позов до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас». Вказаним рішення суду з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2\~804, 89 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 11.10.2013 року по 04 вересня 2014 року у розмірі 48\~919, 51 грн, моральну шкоду у розмірі 500, 0 грн, всього 52\~224, 40 грн. На виконання вказаного рішення, 29.10.2014 року стягувачу був виданий виконавчий лист та 12.11.2014 року відкрито виконавче провадження, проте рішення суду боржник виконав 15.04.2015 року, зазначена вище сума заборгованості по заробітній платі була сплачена відповідачем з затримкою. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку за період з 05.09.2014 року по 15.04.2015 року у розмірі 34\~221, 72 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2014 року у справі № 199/13357/13-ц, та ухвалою суду від 15.09.2014 року про виправлення арифметичної помилки частково задоволено позов [PERSON] до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» та з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2\~804, 89 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 11.10.2013 року по 04 вересня 2014 року у розмірі 48\~919, 51 грн, моральну шкоду у розмірі 500, 0 грн, всього 52\~224, 40 грн. На виконання вказаного рішення, 29.10.2014 року стягувачу був виданий виконавчий лист та 12.11.2014 року відкрито виконавче провадження, проте рішення суду боржник виконав 15.04.2015 року сплативши позивачу суму заборгованості по заробітній платі. Таким чином, виплата позивачу заробітної плати та належних при звільненні сум відбулося з порушенням строків, встановлених ст.. 116 КЗпП України. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки , підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 21.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день фактичного постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З матеріалів справи убачається, що з часу постановлення судового рішення 05.09.2014 року по день розрахунку 15.04.2015 року кількість робочих днів по затримці із виплати заробітної плати складає 156 днів. Так, як відповідач затримав виплату позивачу заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 34\~221, 72 грн ( середній заробіток: 219, 37 грн х період прострочи виплати 156 днів = 34\~221, 72 грн. , а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved