Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

У липні 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: Третя кременчуцька державна нотаріальна контора, про визнання права власності. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що 24 грудня 2016 року померла її бабуся [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована та фактично проживала за адресою: [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина. За життя бабусею складено заповіт, який посвідчено 21.08.2013 року секретарем Червонознамянської сільської ради та внесено до реєстру за №102. Згідно вказаного заповіту єдиним спадкоємцем всього майна, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, є позивач [PERSON], інших спадкоємців ані за заповітом, ані за законом не існує. З 15.01.13 року, позивач перебуває на обліку у службі у справах дітей як дитина-сирота і фактично з вказаного часу вона проживала разом з бабусею [PERSON] за адресою: Полтавська область, с. Вільна Терешківка, вул. Берегового, 21. В серпні 2014 року позивача знято з реєстрації за вказаною адресою у звязку переїздом до м. Києва на навчання. Навіть перебуваючи на навчанні в Києві, позивач регулярно, кожні вихідні та під час канікул, приїжджала до бабусі, піклувалася про неї. Оскільки в м. Києві [PERSON] зареєстрована в гуртожитку навчального закладу в якому на теперішній час навчається, і після закінчення навчання за клопотанням навчального закладу її буде знято з реєстрації у звязку з припиненням підстав на право користування житловим приміщенням (згідно п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077 від 22.11.12 року закінчення строку навчання в навчальному закладі), дане житло є тимчасовим. Більш того, позивачем як спадкоємцем вживались дії для прийняття спадщини. Вона неодноразово зверталася до третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори. Але на прийом до нотаріуса для того, щоб подати документи на оформлення спадщини, вона потрапила лише з третього разу, оскільки нотаріус був постійно зайнятий. Постановою державного нотаріуса третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори від 05.07.17 року, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Мотивом прийнятого рішення стало те, що нею протягом шести місяців не подано заяву про прийняття спадщини. Спадщина відкрилася 23.12.16 року, тобто шестимісячний строк скінчився 26.06.17 року. До нотаріуса позивач звернулася 05.07.17 року, тобто із запізненням на 12 днів. Зважаючи на те, що позивач навчається в іншому місті, шестимісячний строк для прийняття спадщини прийшовся на другий навчальний семестр і протягом червня 2017 року вона перебувала у Києві де здавала екзаменаційну сесію, вважає, що існувала поважна причина пропуску строку подачі заяви для прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, просила суд ухвалити рішення, яким: встановити факт того, що вона, [PERSON], постійно проживала разом з [PERSON] за адресою: Полтавська область, с. Вільна Терешківка, вул. Берегового, 21, на час відкриття спадщини. Визнати за нею [PERSON], в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON], право власності на: - домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Полтавська область, с. Вільна Терешківка, вул. Берегового, 21, що складається з житлового будинку та господарських споруд; - земельну ділянку площею 0,1210га, яке знаходиться за адресою: Полтавська область, с. Вільна Терешківка, вул. Берегового, 21, кадастровий номер 5322486302:02:002:0157; - земельну ділянку площею 0,2410га, яке знаходиться за адресою: Полтавська область, с. Вільна Терешківка, вул. Берегового, 21, кадастровий номер 5322486302:02:002:0158; - земельну ділянку площею 4,52га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, кадастровий номер 5322486300:04:000:0076. Судові витрати покласти на відповідача Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Представник на адресу суду надіслав заяву про слухання справи за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву про слухання справи за його відсутності. Представник третьої особи Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву про слухання справи за його відсутності. Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними доказами у справі, що 24 грудня 2016 року померла бабуся позивача [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом серії І-КЕ № 340741, видане Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, за актовим записом № 87. На день смерті [PERSON] була зареєстрована та фактично проживала за адресою: [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя бабусею складено заповіт, який посвідчено 21.08.2013 секретарем Червонознамянської сільської ради та внесено до реєстру за №102. Згідно вказаного заповіту єдиним спадкоємцем всього майна, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, є позивач [PERSON], інших спадкоємців ані за заповітом, ані за законом не існує. З 15.01.13 року, позивач перебуває на обліку у службі у справах дітей як дитина-сирота і фактично з вказаного часу вона проживала разом з бабусею [PERSON] за адресою: Полтавська область, с. Вільна Терешківка, вул. Берегового, 21. В серпні 2014 року позивача знято з реєстрації за вказаною адресою у звязку переїздом до м. Києва на навчання, що підтверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради №367/2 від 05.07.17 року та довідкою Національного медичного університету ім.Богомольця № 3035 від 11.11.2014 року. Навіть перебуваючи на навчанні в Києві, позивач регулярно, кожні вихідні та під час канікул, приїжджала до бабусі, піклувалася про неї. У відповідності до ст. 1261 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ч. 3 ст. 1268 ЦК України тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини законом не визначається. Спадкоємець вважатиметься таким, що постійно проживав разом із спадкодавцем, і в тому випадку, коли за певний, навіть значний, час до настання смерті спадкодавця, він відбув з місця проживання спадкодавця на навчання, з якого повернувся після закінчення строку для прийняття спадщини. Аналогічна позиція закріплена і у листі №24-753/0/4-13 від 16.05.13 ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Так, в листі зазначено, що «…в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. У випадках, якщо встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК, суди не повинні задовольняти вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Оскільки в м. Києві [PERSON] зареєстрована в гуртожитку навчального закладу в якому на теперішній час навчається, і після закінчення навчання за клопотанням навчального закладу її буде знято з реєстрації у звязку з припиненням підстав на право користування житловим приміщенням, згідно п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077 від 22.11.12 року закінчення строку навчання в навчальному закладі,- дане житло є тимчасовим. Більш того, у відповідності до п. п. 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом №296/5 від 22.02.12 року, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. На підтвердження факту її постійного проживання та догляду за [PERSON], депутатом [PERSON] сільської ради складено відповідний акт. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, зважаючи на те, що позивач постійно проживала з бабусею за адресою с. Вільна Терешківка, вул. Берегового, 21, протягом 6 місяців від дня відкриття спадщини не заявляла про відмову від неї, вона вважаюсь такою, що прийняла спадщину. При таких обставинах, у відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до осуду за правилами позовного провадження. Згідно статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути і визнання права. У відповідності до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Таким чином, враховуючи те, що по прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з [PERSON] за адресою: Полтавська область, с. Вільна Терешківка, вул. Берегового, 21, подала нотаріусу відповідну заяву про видачу свідоцтва про спадщину, при цьому після смерті спадкодавця будь-яке оформлення правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця є також неможливим, що є перешкодою для набуття права в порядку спадкування, суд вважає, що є законні підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved