Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання недійсним заповіту [PERSON], посвідченого 24 жовтня 2012 року секретарем виконавчого комітету Ходорківської сільської ради Попілянського району Житомирської області Талько І.М., зареєстрованого у реєстрі за номером 82. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вказуючи на безпідставність його вимог. Треті особи надіслали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність і своїх представників у судове засідання не направили. Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи позовної заяви, заперечень проти позову, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову, виходячи із такого. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Третього жовтня 2012 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений ПН КМНО [PERSON] та зареєстрований у Спадковому реєстрі під № 1348 від 03.07.2012 року, яким належну їй частку квартири [ADDRESS] вона заповіла [PERSON]. (а.с. 8 - 9) 24 жовтня 2012 року [PERSON] склала інший заповіт, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Ходорківської сільської ради Попілянського району Житомирської області Талько І.М., що був зареєстрований у реєстрі за номером 82 та зареєстровано у Спадковому реєстрі 17.12.2012 року, яким все її майно, яке знаходиться у селі Ходорків Житомирської області вона заповіла [PERSON] (а.с. 10 - 11 ). Підставою для подання даного позову про визнання заповіту нікчемним стало те, що вказаний заповіт від 24 жовтня 2012 року було зареєстровано у спадковому реєстрі лише 17 грудня 2012 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 11). Відповідно до статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу; заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу; заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 статті 1257 встановлено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Водночас, вимоги даного позову не підтверджуються встановленими судом обставинами справи і не ґрунтуються на приписах норм матеріального права. Так, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказав на те, що оскаржуваний заповіт було посвідчено в установленому законом порядку, визначеному статтею 1251 ЦК України, за положенням якої якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відтак, посвідчення даного заповіту секретарем виконавчого комітету Ходорківської сільської ради Попілянського району Житомирської області Талько І.М. відповідає вказаному положенню цивільного законодавства. Крім того, наявним у матеріалах справи листом-відповіддю на запит суду голови Ходорківської сільської ради Попілянського району Житомирської області від 30.04.2014 року суду було повідомлено про те, що несвоєчасність направлення оскаржуваного заповіту для реєстрації у районний центр пов'язана із відсутністю марок і конвертів у місцевому поштовому відділенні. Із викладеного вбачається те, що при здійсненні такого правочину, як складення заповіту, тобто при його оформленні, [PERSON] і відповідними посадовими особами місцевої сільської ради були здійсненні усі визначенні Законом дії для його посвідчення і реєстрації у Спадковому реєстрі. При цьому фактичне направлення сільським поштовим відділенням вказаного заповіту і реєстрація його через п'ятнадцять днів після смерті спадкодавця не може свідчити про ухилення спадкодавця чи відповідною уповноваженою особою від дотримання його форми і порядку складання, визначених статтею 1247 ЦК України. Наведене свідчить про відсутність підстав вважати заповіт [PERSON] від 24 жовтня 2012 року нікчемним. Крім того, визнання правочину нікчемним не може бути самостійним способом судового захисту цивільних прав і законних інтересів особи, оскільки за змістом частини 2 статті 215 ЦК України, недійсність нікчемного правочину визначена приписами Закону, а відтак визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи викладене, даний позов задоволенню не підлягає, з огляду на відсутність правових підстав для визнання вказаного заповіту у судовому порядку нікчемним. На підставі ст.ст. 1247, 1257 ЦК України та

Outcome: dismissed