Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить зобов`язати Петропавлівську районну організацію Українського товариства мисливців та рибалок Дніпропетровської області припинити дію (бездіяльність), що порушує його право на полювання, а саме: поновити мене в її членах та повернути йому вилучені 21.05.2021 року посвідчення мисливця та мисливський квиток, у зв`язку з незаконністю цих дій. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням зборів членів Петропавлівської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок Дніпропетровської області від 21.05.2021 року в зв`язку з незаконним відстрілом ним дикого кабана його було позбавлено членства в цій організації, а також вилучено мисливський квиток та посвідчення мисливця. 03.06.2021 року постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області закрито провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 85 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Отже, позивач зазначає, що Петропавлівська районна організація Українського товариства мисливців та рибалок Дніпропетровської області прийняла незаконне рішення про виключення його з членів товариства, вилучила мисливський квиток, а також взагалі вийшла за межі своїх повноважень, вилучивши у нього посвідчення мисливця, позбавивши його права на полювання, що і зумовило позивача звернутися до суду. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини неналежної поведінки позивача протягом всього часу перебування його в членах організації, повідомили, що позивач на зборах 21.05.2021 року не заперечував своєї провини, не оскаржував прийняте рішення про його виключення, а також заперечували обставини вилучення у нього мисливського квитка та посвідчення мисливця. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань від представника не надходило. Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні сторони, свідка, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Петропавлівської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок Дніпропетровської області від 21.05.2021 року шляхом одноголосного голосування [PERSON] було виключено з членів товариства за браконьєрські дії. Відповідно до довідки Петропавлівської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок Дніпропетровської області у [PERSON] мисливські документи не вилучались. Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03.06.2021 року закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Позивач вважає своє виключення з членів товариства таким, що порушує його право на полювання, не погоджується із вказаним виключенням, що і зумовило його звернення до суду. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Так, звернувшись до суду за захистом свого порушеного права, позивач просить зобов`язати відповідача припинити дію, що порушує його право, а саме: поновити його в членах, з яких його було виключено рішенням від 21.05.2021 року. В той же час, покладення обов`язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб`єктивного права. Як встановлено судом, виключення позивача з членів рішенням від 21.05.2021 року не є триваючим правопорушенням, а є рішенням, прийнятим певним органом, яке тягне за собою певні наслідки. Крім того, відновлення становища, яке існувало до порушення, як спосіб захисту цивільного права та інтересу, застосовується у тому разі, якщо покладення обов`язку на особу, яка його порушила, припинити дії не відновлює повністю суб`єктивне право, а цього можна досягти вчиненням інших, передбачених законом заходів. З цього слідує, що відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання незаконним, протиправним, або недійсним рішення, акту, наказу, з прийняттям якого, як вважає позивач, відбулось порушення його права. Отже, у разі порушення прав позивача прийняттям уповноваженим органом певного рішення, позовні вимоги повинні містити посилання на вказане рішення, підстави незгоди з його прийняттям і проханням застосування відповідних юридичних наслідків до вказаного рішення. Вказаних вимог позовна заява [PERSON] не містить. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed