Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

У липні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати за ними по 1/3 частині право власності в порядку спадкування за законом після померлого 28 січня 1999 року [PERSON], на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський (Дніпропетровський) район, с. Новоолександрівка, вул. Українська, буд. 7. В обґрунтування позову позивачі вказали, що вони є спадкоємцями першої черги, незважаючи на те, що їх право на спадкове майно, яке відкрилося після смерті спадкодавця, ніхто не оспорює, вони не в змозі отримати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, в звязку з неможливістю надання ними правовстановлюючого документу на житловий будинок, який би був зареєстрований в встановленому законом порядку на імя померлого. Тому, вони звернулися до суду для визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позивачі в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові. Відповідач та третя особи у судове засідання не з'явилися, але надали суду заяви, про розгляд справи за відсутності їх представників. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що Згідно із Свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 225114 від 20.11.2013 року, виданого виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №11, 28.01.1999 року помер - [PERSON]. Після його смерті, залишилась спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресом: Дніпропетровська область, Дніпровський (Дніпропетровський) район, с. Новоолександрівка, вул. Українська, буд. 7. У встановлений законом строк, позивачі звернулись до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про, що винесено відповідну постанову, оскільки, спадкодавцем за життя, не було зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок, тобто, не підтверджується факт належності йому спадкового майна. Згідно договору дарування від 29.01.1974 року, спадкодавцю на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресом: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Українська, буд. 7. Однак, до моменту смерті спадкодавець, не зареєстрував за собою, у передбаченому законом порядку, своє право власності на вказаний житловий будинок. [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги, у встановлений законом строк, на підставі ст.\~1269,\~1270 ЦК України, звернулися до державного нотаріусу Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернути до суду (а.с.35). Згідно ст. ст.\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1\~ст. 1220 ЦК України\~передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч. 1\~ст. 1221 ЦК України. У відповідності до\~ст.1261 ЦК України\~позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON]. Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до п. 5 ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Згідно архівних даних Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» № 763 від 10.06.2016 року, станом на 31.12.2012 року вбачається, архівна справа та інформація про реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресом: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Українська, буд. 7, на ім'я - [PERSON], відсутні. У відповідності до ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності никається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлому 28 січня 1999 року [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на майно, у зв'язку з чим позивачі не мають можливості скористатися належним їм правом на отримання спадщини. Відповідно до\~ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам\~ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Отже, суд доходить до висновку, що позивачі у встановлений законом строк звернулися у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що є підставою для визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування за законом, так як іншої можливості оформити своє право на спадкування у них немає. Відповідно до чинного законодавства Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивачів на вищезазначене майно та неможливості його оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що їх позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28 січня 1999 року по 1/3 частині на житловий будинок № 7 по вул. Українській в с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved