Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У липні 2014 року Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в належній їй на праві власності квартирі [ADDRESS] зареєстрована, але останні роки фактично не проживає Відповідач по справі. Відповідач проживала за вказаною адресою з братом Позивачки - [PERSON] В січні 2013 року Відповідач виїхала з квартири, забравши усі особисті речі. З цього часу Відповідач за місцем реєстрації не проживає, участі у оплаті житлово-комунальних послуг не приймає. Квартира належить Позивачці на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.01.2003 року. На сьогоднішній день в квартирі зареєстровано шестеро осіб - Позивач, Відповідач, мати Позивачки, брат, та племінник із племінницею. Відповідач за місцем реєстрації з січня 2013 року не проживає. Всі обов'язки, що витікають з договору найму жилого приміщення, покладені на Позивачку і тільки вона несе витрати по його утриманню. Відповідач в свою чергу після від'їзду квартирою не користуються, особистих речей в ній не має. Той факт, що Відповідач з січня 2013 року не проживає у вказаній квартирі, підтверджується актом від 12.09.2014 року, складеним працівниками ВСП «Батиївське» та підписаним свідками - [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є сусідами Позивачки. На підставі викладеного, [PERSON] просить визнати Відповідача такою, що втратили право на користування спірним жилим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась за місцем реєстрації. Свідки - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що Відповідач з січня 2013 року у квартирі не проживає, особистих речей в ній не має. Вислухавши думку Позивачів, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та постановлення заочного рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить Позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.01.2003 року. (а.с. 5) На сьогоднішній день в квартирі зареєстровано шестеро осіб - Позивач, Відповідач, мати Позивачки, брат, та племінник із племінницею (а.с. 6). Як встановлено з матеріалів справи, Відповідач з січня 2013 року по теперішній час в спірній квартирі не проживають, особистих речей в ній не мають. Комунальні платежі, та повне утримання житлового приміщення здійснює Позивач. Згідно зі ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 317, 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved