Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути солідарно: - з [PERSON], [PERSON] й [PERSON] 16907 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної й 15000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, 1900 грн. 00 коп., сплачених ним адвокатові за представництво його інтересів як потерпілого у кримінальному провадженні, і судові витрати по даній справі, - з [PERSON] та [PERSON] 16907 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної й 15000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, 1900 грн. 00 коп., сплачених ним адвокатові за представництво його інтересів як потерпілого у кримінальному провадженні, і судові витрати по даній справі. Заявлені вимоги мотивував тим, що 05 березня 2013 року [PERSON] спільно з [PERSON] незаконно проникли на територію подвір'я позивача, звідки викрали належний [PERSON] легковий автомобіль. Пізніше, рухаючись на ньому, не впоралися з керуванням на небезпечному повороті та з'їхали у кювет, внаслідок чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. За вказані діяння [PERSON] й [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності. У рамках кримінального провадження встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого позивачеві вищевказаними протиправними діями [PERSON] й [PERSON], становить 33814 грн. 17 коп. Цими ж діями останніх [PERSON] завдано і моральної шкоди у вигляді страждань внаслідок пошкодження його майна, порушення звичного способу життя і необхідності докладання значних зусиль для його відновлення. Рішенням Менського районного суду від 25 січня 2014 року позов задоволено частково: стягнуто з [PERSON], а у разі відсутності в нього коштів - з [PERSON] на користь [PERSON] 16907 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної і 3000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, у задоволенні решти вимог відмовлено; з [PERSON], а у разі відсутності в нього коштів - з [PERSON] до бюджету стягнуто 243 грн. 60 коп. судового збору. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до [PERSON], [PERSON] й [PERSON], а також в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з [PERSON] та [PERSON] коштів, сплачених ним адвокатові за представництво його інтересів як потерпілого у кримінальному провадженні, судових витрат по даній справі і задовольнити ці вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого: - на стадії досудового розслідування кримінального провадження по справі № 738/1630/13-к винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з недосягненням [PERSON] на момент вчинення кримінального правопорушення віку кримінальної відповідальності. Місцевий суд дійшов висновку про те, що цією постановою не визначено ступеня вини останнього і що судом у ході розгляду кримінального провадження не перевірялася причетність [PERSON] до викрадення належного [PERSON] автомобіля. Цей висновок суперечить матеріалам вказаного кримінального провадження, - відмова у відшкодуванні понесених [PERSON] судових витрат суперечить ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України і ст. 59 Конституції України. Зокрема, судом не взято до уваги, що заявлений ним у ході кримінального провадження цивільний позов залишено без розгляду. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 18 березня 2014 року оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з [PERSON] й [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] відшкодування судових витрат, сплачених ним адвокатові за представництво його інтересів як потерпілого у кримінальному провадженні, скасовано і провадження у справі в цій частині закрито. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, суд І інстанції виходив з того, що у рамках кримінального провадження по справі Менського районного суду № 738/1630/13-к причетність [PERSON] до викрадення належного позивачеві автомобіля не перевірялася, у зв'язку з чим у задоволенні вимог [PERSON] до нього, його опікуна - [PERSON] і батька - [PERSON] задоволені бути не можуть. Згідно з вироком суду шкоду позивачу спричинено неповнолітнім [PERSON] У зв'язку з цим з останнього і його матері на користь [PERSON] належить стягти відшкодування матеріальної шкоди у заявленому ним розмірі і моральної шкоди у сумі 3000 грн. 00 коп. Понесені позивачем судові витрати по даній цивільній справі не підлягають відшкодуванню, оскільки адвоката, що надавав йому правову допомогу, не було залучено до участі у справі процесуальним документом суду. З таким висновком суду першої інстанції частково погоджується апеляційний суд, зважаючи на наступне. Згідно з довідкою Березнянської селищної ради від 24 січня 2014 року за № 163, неповнолітній відповідач [PERSON] проживає разом з матір'ю - відповідачем [PERSON] і братами (а.с. 73). Рішенням Менського районного суду від 27 грудня 2012 року, яке набрало законної сили, відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього відповідача [PERSON], [INFO], та призначено над ним опікуном відповідача [PERSON] (копія даного рішення на а.с. 82-84). У цьому рішенні також зазначено, що мати відповідача [PERSON] померла [INFO]. Постановою Менського РВ УМВС України в Чернігівській області від 29 липня 2013 року кримінальне провадження в частині притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за ч.ч. 1, 2 ст. 289 КК України за фактом незаконного заволодіння ним автомобілем марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачеві, закрито у зв'язку із недосягненням [PERSON] віку кримінальної відповідальності (а.с. 170 т. 2 кримінального провадження Менського районного суду № 738/1630/13-к). У цій постанові зазначено, що 05 травня 2013 року [PERSON] разом з [PERSON], який не досяг віку кримінальної відповідальності, не маючи дозволу власника, проникли на територію домогосподарства [PERSON], де умисно незаконно заволоділи належним останньому легковим автомобілем марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак [NUMBER], після чого, рухаючись на цьому автомобілі по дорозі Чернігів - Грем'яч, у с. Волосківці Менського району на небезпечному повороті [PERSON] не впорався із керуванням та з'їхав у кювет, внаслідок чого даному автомобілю було заподіяно механічних пошкоджень, чим позивачеві завдано матеріального збитку на суму 33814 грн. 17 коп. Ця постанова є чинною по даний час. Вироком Менського районного суду від 10 вересня 2013 року у кримінальному провадженні Менського районного суду № 738/1630/13-к, який набрав законної сили, в тому числі, встановлено, що 05 травня 2013 року [PERSON] спільно з особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, не маючи дозволу власника, проникли на територію домогосподарства [PERSON], де умисно незаконно заволоділи належним останньому легковим автомобілем марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак [NUMBER], після чого, рухаючись на цьому автомобілі по дорозі Чернігів - Грем'яч, у с. Волосківці Менського району на небезпечному повороті [PERSON] не впорався із керуванням та з'їхав у кювет, внаслідок чого даному автомобілю було заподіяно механічних пошкоджень, чим позивачеві завдано матеріального збитку на суму 33814 грн. 17 коп. (а.с. 119-129 т. 3 кримінального провадження). У даному вироку також зазначено, що допитаний судом як обвинувачений [PERSON] (такий статус він має по інших епізодах цього ж кримінального провадження) показав, що вину у заволодінні автомобілем позивача у описаний вище спосіб він повністю визнав. Таким чином, вина [PERSON] й [PERSON] у неправомірному заволодінні автомобілем, що належить [PERSON], встановлена наведеною вище постановою та вироком суду. В силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України ці постанова та вирок є належними та допустимими доказами по справі, а отже посилання районного суду на те, що у рамках кримінального провадження по справі Менського районного суду № 738/1630/13-к причетність [PERSON] до викрадення належного позивачеві автомобіля не перевірялася, спростовуються наявними у справі наведеними вище доказами. Положеннями ч. 1 ст. 1179 Цивільного кодексу України визначено, що неповнолітня особа відповідає за завдану нею шкоду на загальних підставах. Таким чином, необхідною умовою для стягнення заявленої в позові суми коштів з [PERSON] за пошкоджений транспортний засіб, що належить позивачу, є встановлення причинно-наслідкового зв'язку між крадіжкою та дорожньо-транспортною пригодою. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач [PERSON] прямо причетний до спричинення позивачу матеріального збитку, оскільки за кермом викраденого транспортного засобу він не знаходився, прав керування автомобілем не мав, будь-яких дій щодо створення умов для виникнення ДТП не вчиняв. Пояснення представника позивача відносно того, що відповідачі мають відповідати за спричинений матеріальний збиток в рівних частинах, оскільки незаконне заволодіння транспортним засобом вчинено їх спільними діями, не беруться до уваги при розгляді даного спору, оскільки твердження про спільність вини [PERSON] та [PERSON] у спричиненні позивачу матеріального збитку, а отже і у скоєній дорожньо-транспортній пригоді, є припущенням, на якому не може ґрунтуватись судове рішення, якщо їх заперечує інша сторона. Виходячи з наведеного, апеляційна скарга [PERSON] не підлягає задоволенню в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з неповнолітнього [PERSON] з наведених вище підстав. Доказів того, що спричинена неповнолітнім [PERSON] [PERSON] шкода завдана не з вини його матері - [PERSON], суду не надано. Розмір відшкодування неповнолітнім відповідачем [PERSON] завданої [PERSON] моральної шкоди суд І інстанції визначив вірно - з урахуванням описаних вище характеру, способу її завдання та тривалості перетер плювання цієї шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1179 ЦК України, у разі відсутності у [PERSON] майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, вона в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі має відшкодовуватися [PERSON] матір'ю [PERSON] - [PERSON] Висновок місцевого суду про те, що відшкодування шкоди, завданої [PERSON] неповнолітнім [PERSON], підлягає стягненню з його матері [PERSON] у разі відсутності в [PERSON] коштів, не відповідає положенням ч. 2 ст. 1179 ЦК України - згідно з цією нормою права шкода, завдана неповнолітньою особою, відшкодовується потерпілому її батьками у разі відсутності у неповнолітньої особи не тільки коштів, а й іншого майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди. Висновок суду І інстанції про те, що понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки адвоката, який надавав йому правову допомогу, не було залучено до участі у справі процесуальним документом суду, є невірним. Так, повноваження адвоката [PERSON], який брав участь у суді І інстанції як представник позивача, підтверджено договором про надання правової допомоги від 20 листопада 2013 року та ордером від 09 грудня 2013 року (а.с. 4, 43), що відповідає вимогам ч. 4 ст. 42 ЦПК України. Ні ця стаття, ні ст. 44 цього ж Кодексу, ні інші норми права, які регулюють участь представника у суді, не передбачають, що про залучення до участі у справі представника суд має постановити ухвалу. Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з постановленням нового рішення по справі апеляційний суд зобов'язаний перерозподілити судові витрати. Згідно з квитанціями до прибуткового касового ордеру від 20листопада 2013 року (а.с. 6 (зв)), від 07 лютого 2014 року (а.с. 117 (зв)) та від 9 жовтня 2014 року (а.с. 245) [PERSON] сплачено адвокату за надання правової допомоги: у зв'язку з розглядом даної справи у суді І інстанції - 2000 грн. 00 коп., у суді ІІ інстанції загалом 2730 грн. 80 коп. Згідно з копіями актів здачі-приймання виконаних робіт від 29 липня 2013 року (а.с. 8), від 07 лютого 2014 року (а.с. 118) і від 9 жовтня 2014 року (а.с. 246) та розрахунком вартості робіт (а.с. 153), а також згідно з матеріалами справи, позивачеві належить відшкодувати витрати на правову допомогу за вказані нижче послуги у такому розмірі: - ознайомлення з кримінальним провадженням і вироком суду - 20 листопада 2013 року - 30 хв., складання позовної заяви - 21 листопада 2013 року - 30 хв.: 1147 грн. 00 коп. (законодавчо встановлений розмір мінімальної зарплати) х 40%: 60 хв. (кількість хвилин у одній годині) х 60 хв. (кількість фактично витраченого часу адвокатом) = 458 грн. 80 коп., - участь у судових засіданнях згідно з журналами судових засідань - 09 грудня 2013 р. - 12 хв., 24 січня 2014 р. - 88 хв.: 1218 грн. 00 коп. (законодавчо встановлений розмір мінімальної зарплати) х 40%: 60 хв. (кількість хвилин у одній годині) х 100 хв. (кількість фактично витраченого часу адвокатом) = 812 грн. 00 коп., а всього 458 грн. 80 коп. + 812 грн. 00 коп. = 1270 грн. 80 коп. - за надання правової допомоги у суді І інстанції; - 08 лютого 2014 року - ознайомлення з кримінальним провадженням та вироком суду, складання апеляційної скарги - 2 год.: 1147 грн. 00 коп. (законодавчо встановлений розмір мінімальної зарплати) х 40%: 60 хв. (кількість хвилин у одній годині) х 120 хв. (кількість фактично витраченого часу адвокатом) = 974 грн. 40 коп., - участь у судових засіданнях згідно з журналами судових засідань - 04 березня 2014 р. - 18 хв., 18 березня 2014 р. - 90 хв., 15 жовтня 2014 року - 34 хв.: 1218 грн. 00 коп. (законодавчо встановлений розмір мінімальної зарплати) х 40%: 60 хв. (кількість хвилин у одній годині) х 108 хв. (кількість фактично витраченого часу адвокатом) = 1433 грн. 20 коп., а всього 974 грн. 40 коп. + 1433 грн. 20 коп. = 2407 грн. 60 коп. - за надання правової допомоги у суді ІІ інстанції. Висновок місцевого суду про стягнення до бюджету з неповнолітнього [PERSON], а у разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, з його матері - [PERSON] 243 грн. 60 коп. судового збору у зв'язку з задоволенням позовних вимог матеріального характеру є вірним. Отож оскаржуване рішення в частині стягнення з [PERSON] й [PERSON] відшкодування шкоди та судових витрат підлягає зміні шляхом приведення його у відповідність до вищевикладеного. У зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги з відповідача [PERSON], а у разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди - з його матері, до бюджету належить стягнути судовий збір у сумі 365 грн. 40 коп. = 121,8 грн. + 243,6 грн. (у зв'язку з задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, за пред'явлення яких позивачем не сплачено судовий збір при подання позовної заяви і не стягнуто судом першої інстанції при постановленні рішення). Відтак,

Outcome: partial