Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані та проживають, крім нього, колишня дружина та малолітній син. Дружина самостійно не хоче писати заяву про зняття з реєстрації, тобто своїми діями не дає йому можливості жити особистим, самостійним життям, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, тобто чинить перешкоди в користуванні майном. 30.04.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. Ухвалою судді від 02.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. 25.06.2020 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із запереченнями на позовну заяву, які обґрунтовані тим, що вона самостійно виселилась разом з сином з вищевказаної квартири та не має намір повертатися до неї. 21.08.2020 року представник позивача подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що станом на 15.07.2020 року відповідач продовжує бути зареєстрованою за спірною адресою, додавши копію витягу з реєстру територіальної громади м. Біла Церква № 15.2-03/4985 від 15.07.2020 року. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, 21.08.2020 року представник позивача - адвокат Малиневський П.П., звернувся до суду із заявою, в якій вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати без участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, тому суд вважає за необхідне провести розгляд справи без участі сторін. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до наявних у справі копій свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 05.08.1993 року та договору дарування частки квартири від 10.08.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2871, [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] . 17.04.2019 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області розірвано між сторонами шлюб, що був зареєстрований 15.04.2005 року. Від спільного життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про місце проживання та склад сім`ї від 03.06.2019 року № 2350 Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою з 11.04.2006 року зареєстрована відповідач, а з 25.07.2009 року син [PERSON] . Згідно відомостей з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наявної у справі копії витягу з реєстру територіальної громади м. Біла Церква № 15.2-03/4985 від 15.07.2020 року, відповідач зареєстрована за вищевказаною адресою. На підтвердження позовних вимог позивачем також надані копії квитанцій та довідок щодо оплати житлово-комунальних послуг. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, позивач посилається на ст. 391 Цивільного кодексу України та просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Наслідком задоволення подібної вимоги (втрата права користування житловим приміщенням) є зняття особи з реєстрації за певною адресою. В письмових запереченнях відповідач підтвердила обставину щодо її непроживання у спірній квартирі, також просила суд визнати позовні вимоги стосовно втрати права користування такими, що «втратили актуальність». Наведене вище прохання відповідача, на думку суду, є помилковим, оскільки реєстрація місця проживання за нею є чинною, тому у справі наявний предмет спору. Доводи відповідача про те, що колишнього чоловіка (позивача) не цікавить де саме та в яких умовах буде проживати їх син [PERSON] , а також інші посилання письмових заперечень, суд вважає такими, що не стосуються предмету розгляду даної справи. Враховуючи викладене, оскільки позивач є власником спірної квартири, відповідач не проживає разом з ним та не пов`язана з позивачем спільним побутом, суд дійшов висновку за необхідне задовольнити даний позов про усунення перешкод шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved