Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову зазначив, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельного паю та житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Зазначений будинок, станом на 15.04.1991 р. відносився до суспільної групи робочий двір, до складу якого входила [PERSON] Спадкоємцем до майна покійної за заповітом є [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину, оскільки у визначений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. Позивач звернувся до Тростянецького державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Позивач просив суд визнати за ним право власності на цілий житловий будинок та господарські споруди, які розташовані в [ADDRESS] , та належали померлій [INFO] . [PERSON] . Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 08.04.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.07.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встанолено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Ладижин Тростянецького району Вінницької області, його батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 69). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встанолено, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Писарівка Жмеринського району Вінницької області, її батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 70). 26.03.1983 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на - [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 71). 11.07.2008р. секретар Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області посвідчила заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №275, згідно якого [PERSON] , [INFO] , що мешкає в селі Верхівка Тростянецького району Вінницької області, на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження на все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] у віці 81 років, про що 30.05.2017 р. складено відповідний актовий запис №13 (а.с. 6). У листі завідувача Тростянецької державної нотаріальної контори від 22.03.2019р. №138/02-17 вказано, що так як документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищезазначений житловий будинок у нього відсутній, він має право звернутися до суду з позовом для визнання за ним права власності на вказаний вище житловий будинок після померлої (а.с. 11). Відповідно до довідки виконавчого комітету Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, [PERSON] , 1935 р.н., була зареєстрована та проживала до дня своєї смерті [INFO] в с . Верхівка по [ADDRESS] . У померлої таких спадкоємців, як малолітні, неповнолітні, неповнолітні непрацездатні діти, непрацездатний вдівець та непрацездатні батьки, відповідно до ст. 1241 ЦК України, які мали б право на обов'язкову частку, немає. Спадкоємцем після смерті [INFO] [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України на підставі заповіту, посвідченого від її імені секретаря Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 11.07.2008р., за реєстром № 275, є [PERSON] , 1984 р.н., який своєчасно прийняв спадщину, тому що фактично вступив в управління спадковим майном та подав до Тростянецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За наявною в Верхівській сільській раді інформацією, заповіт на даний час ніким не скасовано та не змінено. До складу спадкового майна належить житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] . За даними земельно-шнурової книги Верхівської сільської ради запис №1, біля господарства за адресою: [ADDRESS] числиться земельна ділянка площею 0,2892 га, з правовим режимом: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 0,0392 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується записами у даній книзі №148 Верхівської сільської ради. За даними господарських книг сільської ради станом на 15 квітня 1991 року господарство відносилося до категорії службових дворів. Членами двору були: голова двору [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 10). Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] площею 80,6 кв.м, житловою площею 44,0 кв.м,, допоміжною площею 36,6 кв.м., складається з житлового будинку - А; веранди - а, літньої кухні - Б, вхідного ганку - б; господарської будівлі - В; прибудови - в; гаража - Г; хліва - Г1; надвірної вбиральні - Д; будівлі входу в погріб - Е; погреба - еп; хвіртки - 1; брами - 2; огорожі - 3; огорожі - 4; вимощення - 1. Даний будинок та господарські споруди були побудовані 1982 р. (а.с. 12-16). Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 1З грудня 1995 року. Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння , у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що вказане домоволодіння побудовано відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі. Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України. З огляду на викладене судом встановлено, що за життя [PERSON] належав житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Згідно спадкової справи №283/2017р. до майна померлої [INFO] . [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини звертався 03.08.2017 р. [PERSON] (а.с. 36). А отже, позивач у визначений ч.1 ст. 1270 ЦК України, звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою. Позивач отримав 08.02.2018 р. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,0500 га в межах згідно з планом, розташованої на території Верхівської сільської ради, Тростянецького району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 0524180800:01:002:0364, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №109729, виданого Тростянецькою районною державною адміністрацією Вінницької області 03.08.2005 р. та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010502200485 (а.с. 56). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, в оформленні права на спадщину на спадкове майно та видачі відповідного свідоцтва позивачу, нотаріусом фактично було відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] померла [INFO] , і спадкоємцем до її майна за заповітом є онук [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому позов про визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , а саме житлового будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою [ADDRESS] , які належали останній за життя, підлягає задоволенню.

Outcome: approved