Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 26.06.2019 року уклала договір купівлі-продажу квартири, відповідно якого набула у приватну власність об`єкт житлової нерухомості, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] . Тому, починаючи з 26.06.2019 року позивач є одноосібним власником квартири. Відповідач у вказаній квартирі зареєстрована зі згоди колишнього власника і не знята з реєстраційного обліку, на даний час її реєстрація створює новому власнику перешкоди у розпорядженні квартирою, у зв`язку із чим вона звернулася до суду. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, у якій зазначала, що на даний час є громадянкою іншої країни, проти задоволення позову не заперечує, будь-якого відношення до вказаної квартири немає. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Із договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2019 року вбачається, що [PERSON] є одноосібним власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). Із матеріалів справи вбачається, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] залишається бути зареєстрована відповідач [PERSON] , як колишній член сім`ї колишнього власника. Відповідно до ст. 41 Конституції України, «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним». Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач, як власник квартири, позбавлена можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки у вказаній квартирі зареєстрований колишній член сім`ї колишнього власника, яка на даний час не має відношення до цієї квартири. Більше того, позбавлена можливості добровільно знятися з реєстраційного обліку у зв`язку з втратою паспорта громадянина України. Зі змісту ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР та ч. ст. 405 ЦК України вбачається, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Відповідач надала суду заяву, у якій позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 4. ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на зазначене, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про необхідність визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на повнолітніх відповідачів. Позивач не наполягала на стягненні сплаченого судового збору. Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved