Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

У липні 2016 року заявник звернулася до суду з заявою, в якій ставить питання про встановлення факту смерті її матері [PERSON], яка настала 06.07.2016 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 06.07.2016 року померла її матір, яка була зареєстрована за адресою: [INFO]. Після смерті матері заявник отримала лікарське свідоцтво про смерть, довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть на території непідконтрольній Україні. Однак їй відомо, що отримане свідоцтво про смерть є незаконним та не створює правових наслідків на території України. Звернувшись до Дзержинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть українського зразку, тому вона звернулася до суду про встановлення факту смерті матері. Заявник надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягала. Представник заінтересованої особи Дзержинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала щодо задоволення вимог. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України м.Дзержинська Донецької областінадав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо задоволення вимог. Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, виходячи з наступного. Як вбачається з\~ лікарського свідоцтва про смерть № 196 від 07.07.2016 року [PERSON]\~\~ померла 06.07.2016 року у м.Сніжне Донецької області. Підставою звернення заявника до суду стала неможливість\~ внесення відомостей про смерть матері [PERSON] до Державного реєстру, оскільки\~ лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть [PERSON],\~ видане у місті, яке розташоване на непідконтрольній українській владі території \~ м.Сніжне\~ Донецької області, а тому не сприймається, як достовірний доказ, а інші документи, в розумінні п.1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України, від 18.10.2000р. №52/5, у заявниці відсутні. Судом встановлено, що померла [PERSON] заявнику є матір'ю. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Пунктом 5 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими\~наказом Міністерства юстиції України №1154/5 від 22.11.2007 року, з наступними змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. 07 листопада 2014 року\~ своїм Розпорядженням № 1085-р зі змінами та доповненнями\~ Кабінет Міністрів України затвердив переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Відповідно до даного Переліку до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відноситься і\~ м.Сніжне\~ Донецької області,\~ на території якої померла матір заявника [PERSON] Відповідно до ч.ч.1-3\~ст. 9 Закону України № 1207-VII від 15.04.2014року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 13\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до п.8 ч.1\~ст.256 ЦПК\~встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом РАЦС зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи. Датою смерті у цих випадках є встановлена судом у рішенні дата фактичної смерті. За ч. 2\~ст. 259 ЦПК України\~рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З огляду на викладене, зважаючи на те, що заявник просить про встановлення факту, що має юридичне значення, вказаний факт у позасудовому порядку встановити не можливо, відповідний факт доводиться матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Виходячи із викладеного,\~

Outcome: approved