Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , померлому [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП НВ № 010927, виданого на підставі рішення 14 сесії ХХІ скликання Голубівської сільської ради народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області від 23 грудня 1993 року, площею 0,56 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,31 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , а [INFO] померла її матір [PERSON] . Після смерті батьків залишилося спадкове майно, яке складається житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] та присадибної земельної ділянки площею 0,56 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,31 га, на якій розташований зазначений вище житловий будинок. 23 грудня 1993 року Голубівською сільською радою, на підставі рішення 14 сесії ХХІ скликання, [PERSON] був виданий Державний акт серії ДП НВ № 010927 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,56 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,31 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Між тим, у зазначеному державному акті власником був зазначений [PERSON] , що не співпадає з анкетними даними спадкодавця [PERSON] . Заявник зазначає, що після смерті батьків вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на присадибну ділянку не має можливості, через розбіжності в написанні по-батькові спадкодавця, тому звернулася до суду із зазначеною заявою. Ухвалою суду від 05 липня 2021 року відкрито провадження у справі. В судове засідання сторони не з`явилися, заявник звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, представник заінтересованої особи повідомлений належним чином про розгляд справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до п.5 ч.2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті. Суду подано копію Державного акту ДП Нв 010927 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,56 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,31 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , виданого 31 березня 1999 року Голубівською сільською радою Новомосковського району, на підставі рішення 14 сесії ХХІ скликання від 23 грудня 1993 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10927, у відповідності до якого власником земельної ділянки є [PERSON] . [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом майна померлої [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , але не оформила своїх спадкових справ, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у відповідності до якого заявник отримала спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). У видачі свідоцтва про право на спадщину на означену вище земельну ділянку заявниці було відмовлено, оскільки у свідоцтві про смерть спадкодавця та у Державному акті на право приватної власності на землю містяться розбіжності у написанні по батькові власника (а.с. 5). Судом оглянуто свідоцтво про смерть [PERSON] , який у віці 73 років, помер [INFO] в с.Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 8). Вищезазначені розбіжності у прізвищі власника земельної ділянки в Державному акті перешкоджають заявникові у реалізації її спадкових прав на земельну ділянку, і не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявникові. Між тим, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник. Так, суду надано копію свідоцтва про народження [PERSON] , виданого російською мовою, у відповідності до якого батьком заявника є [PERSON] (російською мовою « [PERSON] »). [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 14 вересня 1947 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, яке теж видане російською мовою (а.с. 12). Інші посвідчення особи [PERSON] свідчать про вірне написання по батькові українською мовою, як [PERSON] (а.с. 12-13) Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, суду доведений факт належності Державного акту серії ДП Нв 010927 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,56 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,31 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , виданого Голубівською сільською радою Новомосковського району, на підставі рішення виконкому від 23 грудня 1993 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10927, - [PERSON] . Визначене у державному акті по батькові спадкодавця, як [PERSON] , суд розцінює, як орфографічну помилку, яка виникла при перекладі власного імені з російської мови на українську. На підставі викладеного,

Outcome: approved