Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернувся в Окружний адміністративний суд м. Києва з позовом до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що постановою Верховного Суду України від 13 червня 2018 року залишено без змін ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 жовтня 2017 року та рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року в частині визнання законним його права на виключення з службового житлового фонду Міністерства оборони України квартири [ADDRESS] , а рішення Київського квартирно-експлуатаційного управління МОУ та житлової комісії гарнізону м. Києва від 17 червня 2016 року про відмову у задоволенні його заяви на підставі перевищення норм житлової площі скасовано. Він неодноразово звертався із заявами до Київського квартирно-експлуатаційного управління МОУ про надання інформації щодо розгляду заяв від 23 грудня 2014 року та від 07 червня 2018 року з доданими судовими рішеннями та відповідними довідками щодо виключення з службового житлового фонду Міністерства оборони України квартири житловою площею 29.6 кв.м. [ADDRESS] та зазначити яких заходів вжито підпорядкованою установою для виконання рішень суду. На його письмові запити начальником Київського квартирно-експлуатаційного управління направлялись йому відповіді щодо того, що на виконання рішення суду та заяв вживаються заходи, у тому числі витребовувались оновлені довідки та документи для подання до адміністрації для розгляду по суті. Проте, відповіддю ТВО начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління від 23 листопада 2018 року повідомлено про те, що ухвалою суду йому відмовлено у задоволенні позову. 14 грудня 2018 року позивач звернувся до Заступника Міністра оборони України Шевчука О.М. із заявою про зобов`язання відповідні квартирно-експлуатаційні структурні підрозділи Міністерства оборони України виконати передбачені чинним законодавством дії, а саме: згідно пунктів 4-6 Розділу VІІ Інструкції виготувати Список надання постійного житла в частині, що його стосується, розглянути його по суті та про прийняте рішення письмово повідомити у строки, передбачені ст. 20 Закону України «Про звернення громадян». Станом на 22 березня 2019 року будь-якої відповіді щодо результатів розгляду звернення від 14 грудня 2018 року, а також повторного звернення від 26 лютого 2019 року щодо подальшого розгляду по суті заяви від 23 грудня 2014 року про виключення з службового житлового фонду Міністерства оборони України квартири він не отримав. Просить суд ухвалити рішення, яким: - зобов`язати відповідача розглянути по суті його звернення від 14 грудня 2018 року та повторне звернення від 26 лютого 2019 року шляхом виготовлення, розгляду та затвердження списку надання постійного житла в частині щодо нього за заявою від 23 грудня 2014 року з повідомленням про результати розгляду у письмовій формі; - стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2020 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 квітня 2020 року скасовано, провадження у справі закрито та роз`яснено право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства та право на звернення до Шостого апеляційного адміністративного суду з заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2020 року. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року заяву позивача про повернення судового збору задоволено. Частинами 7, 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року відповідачу визначено строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. З трекінгу з офіційного сайту Укрпошта вбачається, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі 27 жовтня 2020 року. Представником відповідача направлено до суду поштою відзив на позовну заяву в порядку ЦПК України 20 листопада 2020 року, тобто з пропуском встановленого ухвалою суду строку на подання відзиву. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Частиною 4 цієї статті передбачено, що одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Заява про поновлення строку на подачу відзиву стороною відповідача не подавалась, тому суд не приймає цей відзив до уваги. Разом з тим, у матеріалах справи міститься інший відзив представника відповідача, поданий 21 серпня 2019 року до Окружного адміністративного суду м. Києва. З цього відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що вона просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що 21 січня 2019 року уповноважений орган в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України за дорученням у межах компетенції опрацьовано звернення позивача до заступника Міністра оборони України та надано відповідь, оформлену листом за вих. № 303/4/136 від 21 січня 2019 року. Постановою Верховного Суду від 13 червня 2018 року не було зобов`язано квартирно-експлуатаційні органи Збройних Сил України, зокрема Київське квартирно-експлуатаційне управління, вчинити дії щодо виключення із числа службового житлового фонду Міністерства оборони України квартири [ADDRESS] . Таким чином, правові підстави для підготовки Київським квартирно-експлуатаційним управлінням, як органом, що уповноважений поліпшити житлові умови у гарнізоні м. Київ, необхідного пакету документів (у тому числі виготовлення Списку надання постійного житла шляхом виключення цієї квартири з числа службового житла Міністерства оборони України) відсутні. З метою вирішення питання щодо виключення квартири за вказаною адресою з числа службового житла Міністерства оборони України, позивачу було запропоновано повторно звернутися з відповідною заявою до житлової комісії (за місцем перебування на квартирному обліку) для прийняття нею нового рішення. У разі надходження облікової справи та Списку надання постійного житла шляхом виключення займаної житлової площі з числа службового житлового фонду Міністерства оборони України на перевірку до Головного КЕУ, їх буде опрацьовано встановленим порядком та винесено (за наявності правових підстав) на розгляд Комісії з контролю. Зазначену відповідь позивачу було направлено простою кореспонденцією засобами поштового зв`язку. У подальшому 22 березня 2019 року Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України за дорученням у межах компетенції опрацьовано звернення [PERSON] від 31 жовтня 2018 року та надано відповідь. У листі від 22 березня 2019 року позивача повідомлено, про те, що попереднє звернення від 14 грудня 2018 року було розглянуто у Головному КЕУ ЗСУ та надано відповідь. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів існування факту заподіяння йому моральної шкоди саме діями відповідача, факту протиправної поведінки відповідача, внаслідок чого йому могло б бути завдано моральної шкоди, існування втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, які він міг понести та співвідношення їх з розрахованим розміром моральних збитків (а.с. 46-52). Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року (а.с. 17-19), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 жовтня 2017 року (а.с. 20-22), визнано незаконним рішення ККЕУ Міністерства оборони України від 17 червня 2016 року № 303/25/6-960, прийняте на підставі протоколу ЖКГ м. Києва від 25 травня 2016 року № 10, про відмову [PERSON] у виключенні зі складу службового житлового фонду Міністерства оборони України квартири на склад сім`ї з двох осіб у зв`язку з перевищенням норм житлової площі, зобов`язано ККЕУ Міністерства оборони України відповідно до пунктів 4.4-4.6 розділу IV Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міноборони України від 30 листопада 2011 року № 737, виключити квартиру зі службового житлового фонду Міноборони України зі зняттям [PERSON] з квартирного обліку. Постановою Верховного Суду від 13 червня 2018 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 жовтня 2017 року в частині зобов`язання ККЕУ Міністерства оборони України відповідно до пунктів 4.4-4.6 розділу ІV Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міноборони України від 30 листопада 2011 року № 737, виключити квартиру зі службового житлового фонду Міноборони України зі зняттям [PERSON] з квартирного обліку скасовано. Відмовлено [PERSON] в задоволенні позовних вимог про зобов`язання ККЕУ Міністерства оборони України відповідно виключити квартиру зі службового житлового фонду Міністерства оборони України зі зняттям [PERSON] з квартирного обліку. В іншій частині ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 жовтня 2017 року залишено без змін (а.с. 13-16). З позову вбачається, що [PERSON] неодноразово звертався із заявами до Київського квартирно-експлуатаційного управління МОУ про надання інформації щодо розгляду заяв від 23 грудня 2014 року та від 07 червня 2018 року з доданими судовими рішеннями та відповідними довідками щодо виключення з службового житлового фонду Міністерства оборони України квартири житловою площею 29.6 кв.м. [ADDRESS] та зазначити яких заходів вжито підпорядкованою установою для виконання рішень суду. 14 грудня 2018 року позивач звернувся до Заступника Міністра оборони України Шевчука О.М. із заявою про зобов`язання відповідні квартирно-експлуатаційні структурні підрозділи Міністерства оборони України виконати передбачені чинним законодавством дії, а саме: згідно пунктів 4-6 Розділу VІІ Інструкції виготувати Список надання постійного житла в частині, що його стосується, розглянути його по суті та про прийняте рішення письмово повідомити у строки, передбачені ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» (а.с. 10-11). 26 лютого 2019 року позивач звернувся до Заступника Міністра оборони України Шевчука О.М. із повторною заявою (а.с. 12). З позову вбачається, що станом на 22 березня 2019 року будь-якої відповіді щодо результатів розгляду звернення від 14 грудня 2018 року, а також повторного звернення від 26 лютого 2019 року щодо подальшого розгляду по суті заяви від 23 грудня 2014 року про виключення з службового житлового фонду Міністерства оборони України квартири він не отримав. Позивач звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким: - зобов`язати відповідача розглянути по суті його звернення від 14 грудня 2018 року та повторне звернення від 26 лютого 2019 року шляхом виготовлення, розгляду та затвердження списку надання постійного житла в частині щодо нього за заявою від 23 грудня 2014 року з повідомленням про результати розгляду у письмовій формі; - стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності. Статтею 3 цього закону передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. (ч. 3 ст. 7 Закону №393/96-ВР) Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. Встановлено, що на виконання ч. 3 ст. 7 цього закону заступником Міністра оборони України направлено звернення [PERSON] від 14 грудня 2018 року до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України для розгляду в частині, що належить до його компетенції, тобто в частині вимог, які є заявою (клопотанням) в розумінні ст. 3 Закону України «Про звернення громадян». Порядок розгляду заяв (клопотань) визначений статтею 15 Закону України «Про звернення громадян», відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, серед іншого: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Статтею 20 цього закону визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. 21 січня 2019 року уповноважений орган в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України за дорученням у межах компетенції опрацьовано звернення [PERSON] до заступника Міністра оборони України та надано, відповідь оформлену листом за вих. № 303/4/136 від 21 січня 2019 року (а.с. 59-61). У зазначеній відповіді стосовно порушених питань у зверненні позивача від 14 грудня 2018 року, останньому повідомлено про те, що постановою Верховного Суду від 13 червня 2018 року не зобов`язано квартирно-експлуатаційні органи Збройних Сил України, зокрема, Київське квартирно-експлуатаційне управління, вчинити дії щодо виключення із числа службового житлового фонду Міністерства оборони України квартири [ADDRESS] , отже, правові підстави для підготовки Київським квартирно-експлуатаційнім управлінням, як органом, що уповноважений поліпшити житлові умови позивача у гарнізоні м. Києва, необхідного пакету документів (у тому числі виготовлення Списку надання постійного житла шляхом виключення згаданої квартири з числа службового житла Міністерства оборони України), на сьогодні відсутні. Також, позивача повідомлено про можливість повторного звернення з цього приводу за наявності підстав. Зазначену відповідь позивачу було направлено простою кореспонденцією засобами поштового зв`язку. 22 березня 2019 року Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України за дорученням у межах компетенції опрацьовано звернення від 31 жовтня 2018 року було розглянуто та надано відповідь (а.с. 64). У листі від 22 березня 2019 року за № 303/4/625 [PERSON] повідомлено, про те, що попереднє звернення від 14 грудня 2018 року було розглянуто у Головному КЕУ ЗСУ та надано відповідь. Таким чином, звернення позивача розглянуто у межах строку, визначеного законом, а також з наданням повної відповіді за кожним пунктом звернення останнього, що свідчить про об`єктивність та всебічність його розгляду. Крім того, вбачається, що його незгода зі змістом отриманої відповіді не свідчить про не розгляд звернення позивача у встановленому законом порядку. За таких обставин, вимога позивача про зобов`язання відповідача розглянути по суті його звернення від 14 грудня 2018 року та повторне звернення від 26 лютого 2019 року шляхом виготовлення, розгляду та затвердження списку надання постійного житла в частині щодо нього за заявою від 23 грудня 2014 року з повідомленням про результати розгляду у письмовій формі задоволенню не підлягає. У такому випадку не підлягає задоволенню й вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки така вимога є похідною від первинної вимоги. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed