Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Спору між сторонами щодо місця проживання дитини у сторін не виникало. Позивачка має намір виїхати з сином на постійне місце проживання за кордон до Федеративної Республіки Німеччини. Однак місце перебування відповідача є Автономна Республіка Крим, в зв'язку з чим отримати від нього нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон не видається можливим. Вказані обставини суперечать інтересам дитини та перешкоджають його всебічному та гармонійному розвитку, порушують право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості. Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд надати [PERSON] дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON] до Федеративної Республіки Німеччини без згоди та супроводу батька. Позивач у межах судового засідання вимоги підтримала. Відповідач до суду не з'явився, надіславши заяву, у якій проти вимог не заперечував і просив вимоги даного позову задовольнити; просив слухати справу у його відсутність. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. 31 серпня 2012 року Сакським міськрайонним судом Автономної Республіки Крим позов між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Відповідно до Довідки від 22.11.2014 року [PERSON] проживає у [ADDRESS] Із наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб від 18.12.2015 року, що був виданий у місті Мюнстер, Федеративна Республіка Німеччина, вбачається, що позивачка одружена із [PERSON] (запис про укладення шлюбу [NUMBER]) (а.с. 17-20). За змістом наявних у матеріалах справи Заяв відповідача, [PERSON] від 18.04.2016 року, він надав згоду на виїзд його сина, [PERSON], з України на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччина (а.с. 22-23). Зі змісту нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 18.07.2016 року вбачається, що він надає свою згоду на виїзд за кордон на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччина. Копія даної заяви, що знаходиться у матеріалах справи у судовому засіданні була звірена із її оригіналом (а.с. 24). У межах судового засідання позивачка вказувала на те, що із даним позовом вона звернулась з огляду на необхідність отримання [PERSON] у консульстві ФРН візи на постійне проживання. позивачка зазначила, що вона одружена із громадянином ФРН і тривалий час на рік проживає у даній країні; крім того її чоловік, [PERSON], також бажає переїзду до ФРН [PERSON] і направив до консульства відповідні документи. Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У відповідності із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 р. № 231. У ст. ст. 3, 6 Конвенції «Про права дитини» зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31.03.1995 р. № 231(із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. При ухваленні рішення суд враховує те, що позивачка самостійно займається вихованням та утриманням сина, [PERSON], якому [INFO] року виповнюється 18 років; суд враховує також те, що виїзд разом із матір'ю до ФРН, у даному разі сприяє у максимально можливій мірі забезпеченню його інтересів і здоровому розвитку. Наведе є підставою для задоволення вимог даного позову.

Outcome: approved