Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Полтави про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. В позовній заяві, а також у судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], прохали суд зобовязати [PERSON], усунути перешкоди у його спілкуванні з донькою [PERSON] [INFO], визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини, встановивши систематичні побачення з донькою [PERSON] чотири рази на тиждень, а саме: понеділок, середа, пятниця та неділя з 15-00 до 18-00 в присутності [PERSON], до досягнення [PERSON] ([INFO]), трирічного віку за умови попереднього повідомлення по телефону матері [PERSON], про побачення [PERSON] із донькою [PERSON], враховуючи стан дитини, її розпорядок дня та погодні умови, при яких буде проводитися побачення. При цьому позивач та її представник посилалися на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] та час розгляду справи шлюб між ними розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Полтави. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. На теперішній час, він проживає окремо за адресою: м. Полтава, вул. В.Тирнівська 29/1 кв .20. Донька постійно проживає разом з матірю за адресою: [ADDRESS]. Але останні місяці до подачі позову до суду, відповідачка усілякими способами перешкоджає його спілкуванню із дитиною. Проявляється це в тому, що [PERSON]О відмовляє в його проханнях про спілкування з донькою по телефону, а останнім часом колишня дружина взагалі почала ігнорувати його звернення та телефонні дзвінки. При цьому жодних причин і мотивів вона йому не повідомляла. Він декілька разів приходив за адресою проживання [PERSON]О та доньки [PERSON]Д з метою побачитися із дитиною та поспілкуватися із нею, але відповідачка жодного разу не відчинила двері, будучи при цьому вдома. Позивач також звертався до Органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Полтава ради на що працівник провівши профілактичну бесіду отримав відповідь від [PERSON]О що вона більше не буде перешкоджати моєму спілкуванню з дитиною. Але обіцянки відповідачки так і залишились обіцянками. На неодноразові прохання надати позивачу можливість бачитись з дитиною відповідачка відмовляє. Вказані обставини і стали причиною його звернення до суду за захистом своїх прав. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно перешкоджала в спілкуванні позивача із донькою, оскільки [PERSON] інколи вів себе не адекватно, але на даний час переглянула своє ставлення до вимого позивача. Прохала суд позов задовольнити частково, врахувавши і її інтереси у способі виховання доньки, враховуючи вік доньки та інші чинники та поклавшись у вирішенні вказаного питання на розсуд суду. При цьому вона також вказала, що виконає справедливе рішення суду. Представник третьої особи, органу опуки та піклування в особі Виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Полтави, [PERSON], щодо задоволення позову поклалася на розсуд суду. Суд встановивши обставини на які посилається позивач в позові, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] На час розгляду справи шлюб між ними розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Полтави. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Свідоцтво про народження серії І-КЕ № 201614 видано 06.05.2014 року. Позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO] кв .20. Донька постійно проживає разом з матірю за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка не завжди надавала позивачу можливість бачитися і приймати участь у вихованні дитини, але судом достеменно не встановлено, що [PERSON] чинила саме перешкоди у спілкуванні [PERSON] із донькою. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Вирішення батьками питання про виховання дитини регулюється ст. 157 СК України. Так, відповідно до норми зазначеної статті той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Відповідно ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і в її вихованні, інший із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Визначаючи спосіб участі позивача, [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини, суд враховує вік дитини [PERSON], неприязні відносини що склалися між батьками. Крім того суд враховує, що до досягнення дитиною трирічного віку буде важко дотриматися того графіку, на який наполягає позивач [PERSON], так як необхідно враховувати стан дитини, час прийом їжі, сну та погодні умови, при яких [PERSON] буде систематично бачитися з донькою. Відповідно до ст.ст.11, 15 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином у відповідності до 141, 157, 159 СК України, ст.ст. 11, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 16, 213, 214 ЦПК України, суд ,

Outcome: partial