Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася у суд із указаним позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON], яка померла [INFO]. Вимоги мотивувала тим, що є спадкоємцем останньої за заповітом, але спадщину не прийняла, бо вважала, що спадкове майно відсутнє, оскільки за життя баба подарувала їй свою квартиру. Проводячи ремонт у квартирі, випадково знайшла заповіт та сертифікат на право на земельну частку (пай). З урахуванням таких обставин пропустила шестимісячний строк для подачі зави про прийняття спадщини з поважних причин, тому просила визначити додатковий строк. У судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов з підстав, наведених у позовній заяві, пояснила, що інших спадкоємців, крім неї, у бабусі не було. Вона доглядала за останньою та проживала з нею до її смерті, хоча зареєстровані в одному житлі не були. Відповідач Ковельська міська рада Волинської області подала заяву про слухання справи у відсутності її представника. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого оголошується померлою. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 червня 2006 року, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с.4), вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 78 років, місцем смерті є місто Ковель. За життя 16 грудня 2000 року [PERSON] склала заповіт на все належне їй майно на ім'я позивача, що підтверджується копією заповіту, посвідченого 16 грудня 2000 року приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу [PERSON] за номером у реєстрі 8217 (а.с.5). Як слідує з наявної інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, заповіт чинний (а.с.16). Згідно з інформаційною довідкою із Спадкового реєстру, наданою 06 листопада 2014 року Ковельською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с. 17-18). Тобто, позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. Відомості про інших спадкоємців у матеріалах справи відсутні. З наданих позивачем копій документів вбачається, що померлій за життя належало право на земельну частку (пай), відповідно позивач може його успадкувати. Також з матеріалів справи вбачається, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини позивачем пропущено. Причиною невчасного звернення до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини позивач вказує те, що вона не мала необхідності приймати спадщину, оскільки, як вважала, єдине нерухоме майно квартиру баба подарувала їй ще за життя. З урахуванням наведених та проаналізованих доказів, а також обставин справи, позиції відповідача, наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними. Тому, позивачу слід визначити додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Виходячи із характеру спору та за відсутності заперечень відповідача щодо задоволення заявленого позову, судові витрати у справі слід залишити за позивачем. На підставі ст. ст. 1220, 1223, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved