Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач вказав, що вони з відповідачкою 14 грудня 2013 року зареєстрували шлюб у Ленінському відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №278. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося через постійні сварки , приниження його та його інтересів та всіх рідних йому людей, скандали відбуваються в присутності дітей та рідних, і завжди супроводжуються нецензурною лайкою та погрозами зі сторони відповідача. При цьому відповідачка майже завжди знаходиться в стані алкогольного сп»яніння, до того ж він дізнався, що відповідачка вживає наркотичні речовини, у дітей почали зникати золоті прикраси, у нього гроші. На даний момент ведення спільного господарства ними припинено, майнового спору не має. Неповнолітню дитину [PERSON] просив залишити проживати з ним, а [PERSON] залишити проживати з відповідачкою. Він вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, а тому просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти розірвання шлюбу, але заперечувала щодо проживання неповнолітньої дитини [PERSON] з позивачем. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 грудня 2013 року у Ленінському відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №278. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та відповідачкою майнового спору на даний час не виникає. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 160 СК України передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Оскільки позивач не довів обставин, викладених у його позові стосовно зловживання відповідачкою алкогольними напоями, наркотичними речовинами, що її поведінка суперечить інтересам дітей та може зашкодити розвиткові дитини, суд вважає за необхідне неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишити проживати з відповідачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved