overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з указаною заявою про встановлення факту родинних відносин. Зазначив, що 12 лютого 2015 року помер його батько [PERSON], який проживав і був зареєстрований у [INFO]. Після смерті батька залишилось спадкове майно, а саме земельні ділянки, площею 2,6068 га та 2,0854 га, розташовані на території Писарівської сільської ради Шаргородського району. Спадкоємцем зазначеного майна по заповіту є заявник. Під час підготовки до оформлення спадщини виявилось, що документально не підтверджується факт родинних відносин між ним та батьком, оскільки його прізвище записано як «Копистиринський», а прізвище батька в свідоцтві про смерть, зазначено «Копестиренський». Тобто, не підтверджуються родинні відносини між ним та померлим батьком. На думку заявника, помилкова зміна літер в прізвищі батька сталася при неправильному перекладі прізвища з російської мови на українську. Просить установити факт родинних відносин між ним та [PERSON], який помер 12 лютого 2015 року, а саме, що [PERSON] є рідним батьком заявника. У судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримав, посилаючись на ті самі обставини. Представник заінтересованої особи Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області сільський голова [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви, зокрема пояснив, що знав покійного [PERSON], який дійсно був батьком заявника. За клопотанням заявника у судовому засіданні були заслухані свідки [PERSON] та [PERSON], які в сукупності суду пояснили, що вони знали покійного [PERSON],який при житті визнавав заявника своїм сином. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що факт родинних відносин між заявником та [PERSON]підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами: свідоцтвом про народження заявника [PERSON] ІІ-АМ № 396623 (а.с. 6), свідоцтвом про укладення шлюбу Серія ІІ-АМ №368109 (а.с. 19), а також документами, виданими на імя батька заявника [PERSON]: свідоцтвом про смерть [PERSON] І-АМ № 306654 (а.с. 7), заповітом від 3.02.2015 (а.с. 8), витягами з погосподарських книг за 1958-1963, 1967-1969, 1971-1982 роки (а.с. 15-18), спадковою справою до майна померлого [PERSON] №502/2015 (а.с. 33-40). Оцінюючи вище викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що померлий 12 лютого 2015 року в с. Писарівка Шаргородського району Вінницької області [PERSON] був батьком заявника по справі [PERSON]. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Установлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати своє право на отримання спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

У листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07 серпня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї він зареєстрував шлюб з [PERSON], актовий запис 1477. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Шлюбні відносини між ними припинено. Причини розірвання шлюбу - є різні характери, відсутність взаєморозуміння, довіри, поваги один до одного. Кожен з них має діаметрально-протилежні погляди на шлюб та сім'ю. З 2010 року разом з дружиною спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Кожен з них веде самостійний спосіб життя, незалежно один від одного. Сім'я існує формально. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд розірвати між ним та [PERSON] шлюб, зареєстрований 07 серпня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї , актовий запис № 1477. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов підтримав та просив його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 серпня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 1477, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 239164, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, оскільки вони різні за характером люди, з різними поглядами на життя. Їхня сім'я розпалася, з 2010 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «Вергуненко», а тому суд залишає прізвище відповідачу після розірвання шлюбу [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

У листопада 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] та зареєстрований 14 липня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 131. Від спільного життя мають дітей: доньку Вероніку, [INFO] та сина Ярослава, [INFO], які мешкають разом з нею. З серпня 2014 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, оскільки вони не підходять один одному, в них різні поглядів на життя. Відповідач забрав свої особисті речі та пішов з родини. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2001 року, шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 131. Шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку Вероніку, [INFO] та сина Ярослава, [INFO], які мешкають разом з разом з позивачкою. Подружні стосунки припинено, подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У листопада 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання, в якому зазначила, що 23 грудня 2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 409. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На теперішній час проживають за однією адресою, однак однією сім'єю вони не проживають, добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, та на своє утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, та на своє утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі в розмірі 1/6 частини з усіх видів свого заробітку та на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів свого заробітку, щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. Суд, враховуючи, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини позивачці на надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, і з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

У листопада 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 23 листопада 2016 р. на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], 2010р. народження аліменти в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подач позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони знаходяться зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2008 р. Мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Дитина зареєстрована разом з матірю. У відповідності до відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва, інформація про доходи [PERSON] відсутня (а.с. 39). Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обовязку визначається батьками самостійно за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме відсутність даних щодо доходу відповідача, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі 700 грн. щомісячно згідно ч. 1 ст. 184 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності їй трудової книжки [NUMBER], заповненої 15 жовтня 1979 року на ім'я [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що вона звернулася до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області для з'ясування переліку необхідних документів для їх подальшого подання з метою своєчасного призначення їй пенсії. Однак, при ознайомленні з наданими нею документами, спеціаліст Пенсійного фонду виявив, що в її трудовій книжці невірно вказана дата її народження: замість [INFO], як записано в паспорті, вказано [INFO], у зв'язку з чим її документи прийняті не будуть і це стане на заваді в отриманні нею пенсійних виплат. У зв'язку з цим, вона змушена звернутися до суду для встановлення факту належності їй трудової книжки. У судове засідання заявник не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі та просить суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, в тому числі: фотокопію трудової книжки, де дата народження заявника зазначена [INFO], фотокопію паспорта, фотокопію свідоцтва про народження, фотокопію свідоцтва про шлюб, де дата народження заявника зазначена [INFO], вважає, що заява підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що в трудовій книжці заявника була допущена помилка в даті народження. Замість [INFO] дата народження [PERSON] зазначена [INFO]. Факт належності трудової книжки підтверджується копією паспорта громадянина України, свідоцтвом про народження заявника, свідоцтвом про шлюб заявника, в яких дата народження [PERSON] зазначена - [INFO]. Також в трудовій книжці прізвище, ім'я та по батькові, рік народження заявника збігаються з тими ж відомостями, вказаними в паспорті, свідоцтві про народження, свідоцтві про шлюб. Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у паспорті. Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що заявлені вимоги законні та обґрунтовані. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11 вересня 2004 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1105. Від шлюбу вони мають дітей - синів [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаємних почуттів та непорозумінь. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення ними не можливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 11 вересня 2004 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 11 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1105. Від шлюбу вони мають дітей - синів [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення ними не можливе. Строк на примирення позитивного результату не дав. Сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У листопада 2016 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не зявилася. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 25 грудня 2010 р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №722. Спільних дітей не мають Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинене, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

У листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме, що їй належить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ №068925 виданий Старокостянтинівською райдержадміністрацією, районним відділом земельних ресурсів на імя [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона є власником вищезазначеного державного акту. Дошлюбне її прізвище «Заїка», яке було змінено на прізвище «Крива» в звязку з реєстрацією шлюбу 02.02.2000 року. Але в Державному акті на право власності на земельну ділянку вказано по батькові «Дмитрів», хоча згідно паспорта вона є «Дмитрівна». Внаслідок даної помилки вона не має можливості належним чином користуватись своїм майном. Заявниця звернулася до суду із заявою, у якій заявлені вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не зявився про причини неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно паспортних даних заявником є [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] належить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 068925, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією, районним відділом земельних ресурсів 15 січня 2004 року виданого на імя [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються: даними паспорта заявника, даними державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №068925, даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, даними довідки виконкому Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району №583 від 10.11.2017р.. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

У листопада 2017 року[PERSON] предявила в суд позов до[PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначила, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано у Кораблищенській сільській раді Млинівського району Рівненської області 20 лютого 2009 року, актовий запис №1. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та відповідачем та перебувають на їх утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось, так як у них різні характери, різні погляди на життя. Відповідач постійно чинить на неї психологічне та фізичне насильство, зловживає спиртним, конфліктує та погрожує. Близько місяця тому вона змушена була переїхати до своєї матері, діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Їхня сімя розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Судові витрати стягнути з відповідача на її користь. В судове засідання позивач не зявилася, суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. (а.с.18) Відповідач в судове засідання не зявився, суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позов визнає повністю. (а.с.19) Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує протягом півроку. Заходи для збереження сімї сторонами не вживалися. Шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. З квитанції № 36 від 15.11.2017 року вбачається, що позивачем [PERSON] було сплачено 640 гривень судового збору, який підлягає стягненню на її користь з відповідача. (а.с.1) Інших платіжних документів на підтвердження понесених судових витрат, сторонами надано не було. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved