Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У липні 2014 року перший заступник прокурора м.Полтави в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради про визнання наказу про звільнення незаконним, його скасування, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що прокуратурою міста Полтави проведена перевірка за зверненням [PERSON], щодо його незаконного звільнення із Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради . Перевіркою встановлено, що наказом начальника КП «ПМПІЕД» ПМР № 13-к від 10.02.2004 року [PERSON] прийнятий на посаду шляхового робітника третього розряду. Наказом начальника КП «ПМПІЕД» ПМР № 7-к від 31.01.2014 року [PERSON] переведений на посаду водія третього класу на всі типи і марки автомашин категорії В,С. Наказом начальника КП «ПМПІЕД» ПМР № 45-к від 07.07.2014 року [PERSON] звільнений з посади в зв'язку з скороченням чисельності штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказаний наказ [PERSON]. отримав 07.07.2014 року . Вважає вказаний наказ незаконним, оскільки КП «Полтавська міська ІПЕД» порушено процедуру скорочення чисельності або штату працівників, передбачену Кодексом законів про працю України, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та колективним договором КП «ПМПІЕД» ПМР. Вважає вказаний наказ незаконним, оскільки порушено процедуру звільнення, а саме погодження профспілкової організації, відсутні будь-які зміни в організації виробництва і праці, одночасно з попередженням не пропонувалася інша робота на підприємстві та не враховано переважне право на залишенні на роботі. Тому просив суд визнати незаконним наказ начальника Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради № 45-к від 07.07.2014 року щодо звільнення [PERSON] з посади водія третього класу , у зв'язку з скороченням чисельності штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України та скасувати його; поновити [PERSON] на посаді водія третього класу у Комунальному підприємстві «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради стягнути з Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово- експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 206 гр. 43 коп. В судовому засіданні 05.12.2014 року збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово- експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 14437 гр. 44 коп. В судовому засіданні прокурор та [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримали. Представник КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради позовні вимоги не визнав, прохав відмовити в їх задоволенні. Представник Полтавської міської ради Дзюбло О.І. позов не визнав. Представник Управління житлово-комунального господарства в судове засідання не з»явилась, в судовому засіданні 24.09.2104 року Остапенко І.Л. позов не визнала. Представник Полтавської обласної профспілкової організації житлово-комунального господарства - Аксьоненко А.Г. позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити. Суд, заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наказу начальника КП «ПМПІЕД» ПМР № 13-к від 10.02.2004 року [PERSON] прийнятий на посаду шляхового робітника третього розряду. Наказом начальника КП «ПМПІЕД» ПМР № 7-к від 31.01.2005 року [PERSON] переведений на посаду водія третього класу на автомобіль [NUMBER]. Відповідно до наказу № 74 від 24 квітня 2014 року по КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради щодо попередження працівників про можливе подальше вивільнення , передбачено про скорочення чисельності штату , в тому числі і [PERSON] з посади водія автотранспортних засобів. Згідно акту від 06.05.2014 року , складено в складі комісії за участю головного інженера КП «ПМШЕД» ПМР [PERSON], юрисконсульта КП «ПМШЕД» [PERSON], секретаря КП «ПМШЕД» [PERSON], засвідчено, що [PERSON] відмовився отримувати попередження про скорочення та від переходу на запропоновані професії дорожнього робітника та сторожа. Наказом начальника КП «ПМШЕД» ПМР № 45-к від 07.07.2014 року [PERSON] звільнений з посади в зв'язку з скороченням чисельності штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Статтею 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Згідно ст.. 49-2 ЗКпП України, передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Нормами ст. 22 Закону України «Про професійні спілки,їх права та гарантії діяльності», передбачено, що права і повноваження профспілок щодо забезпечення захисту працівників від безробіття та його наслідків визначаються законодавством та колективним договором і угодами. У разі якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного,технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформації про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких не лиже стосуватися про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Відповідно до ст.. 18 КЗпП України передбачено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства незалежно від того, чи є вони членами профспілки і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу,так і для працівників підприємства. Пунктом 2 Колективного договору КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційної дільниця» у разі невиконання причин економічного характеру, через які неминуче вивільнення працівників з ініціативи сторони власника зобов'язується проводити їх лише за умови письмового повідомлення профспілкової сторони не пізніше як за три місці до намічу вальних звільнень, про причини і терміни вивільненя, кількості та категорії працівників,що підлягають скороченню. Проводити консультації з профспілковою стороною стосовно визначення та затвердження заходів щодо запобігання звільненням працівників,їх можливого працевлаштування та забезпечення соціальної підтримки. Розглядати та враховувати пропозиції профспілкової сторони щодо перенесення термінів або тимчасове припинення чи відміну заходів,пов'язаних із вивільненням працівників. Як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] на момент звільнення був членом профспілки . З матеріалів справи слідує, що 03.03.2014 року за підписом в.о. начальника КП «ПМШЕД» ПМР , на адресу голови профкому надіслано попередження про скорочення працівників на підприємстві згідно колективного договору до 30 % загальної чисельності працюючих на підприємстві з причин економічного характеру та недопущення простою працівників на підприємстві. Також, адміністрація КП «Полтавська шляхово-експлуатаційна дільниця Полтавської міської ради 06.03.2014 року за вих..150 та 06.06.2014 року за вих..459 зверталася з попередженням про скорочення працівників та відповідно поданням до профспілкового комітету КП «ПМШЕД» ПМР, на отримання згоди на звільнення позивача [PERSON]. Вищевказаний лист-попередження, розглянуто 11.03.2014 року на засіданні профкому комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» ПМР, що підтверджується відповідним протоколом, за результатами розгляду запропоновано згідно ст.. 22 ЗУ «Про професійні спілки їх,права та гарантії діяльності» та п. 6.2.15 Галузевої угоди на 2013-2015 рік прийняти рішення про тимчасове припинення даного листа до вияснення ситуації щодо повного фінансування підприємства на 2014 рік та продовжити співпрацю з відділенням НСПП в Полтавській області. Відповідно до виписки з протоколу засідання № 7 від 23.06.2014 року первинної профспілковою організацією МШЕД ПМР професійної спілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення щодо розгляду подання про розірвання трудового договору з позивачем, профспілковий комітет не надав згоду на розірвання трудового договору з водієм автотранспортного засобу [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Обґрунтувавши відмову, тим, що відсутні підстави для припинення трудових відносин, порушення процедури звільнення,передбаченої ст.. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст..ст. 40,42,49-2 КЗпП України, недотримання гарантій передбачених колективним договором, не врахування наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей. Таким чином, відповідачем не було отримано згоду профспілкової організації на проведення звільнення позивача [PERSON] . Згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом , крім іншого, у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до штатного розпису робітників шляхово-експлуатаційної дільниці затвердженого та введеного в дію з 01.01.2014 року , розділом 7 встановлено 29 посад водіїв автотранспортних засобів . Згідно штатного розкладу станом на 02.07.2014 року , розділом 7 передбачено 29 посад водіїв автотранспортних засобів , як і в штатному розкладі станом на 07.07.2014 року. Таким чином, під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження проведення скорочення штату чисельності працівників, в даному випадку водіїв автотранспортних засобів. Також в судовому засіданні, не знайшли свого підтвердження посилання відповідача на зміни в організації виробництва та праці, з причин економічного характеру, оскільки звіти за фінансовими результатами за 2013 рік та 9 місяців 2014 року та програмою розвитку житлово-комунального господарства та благоустрою м. Полтави на 2014 рік , свідчать про наявність фінансування. За таких обставин суд приходить до висновку, що при звільненні позивача допущені чисельні порушення трудового законодавства, а тому позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу про звільнення і поновлення на роботі, підлягають до задоволення. Також на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу. Так, з дати звільнення 07.07.2014 року по дату винесення рішення 05.12.2014 року термін вимушеного прогулу становить 4 місяців 20 днів. Згідно довідки філії КП «Полтавська шляхово-експлуатаційна дільниця» ПМР середньоденний заробіток становить 97,45 грн., а відповідно середньомісячний 2338,80 грн. тому сума середнього заробітку, що підлягає стягненню за час вимушеного прогулу становить 11304,20 грн. (4 х 2338,80 + 20 х 97,45 ). При цьому, суд не приймає до уваги, як офіційне підтвердження розміру середнього заробітку позивача в сумі 133,68 грн.., надані прокурором табелі обліку робочого часу та розрахункові листи , оскільки в них не відсутні данні про визначення середнього заробітку згідно діючого законодавства. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: partial