Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У липні 2015\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Крупської, 77. Від [PERSON] заяви про визнання позову або заперечень проти позову не надходило. Судом з'ясовано, що [PERSON] (дошлюбне прізвище Юзова, а.\~с.\~6) є власником будинку за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Крупської, 77, що підтверджується договором від 24.05.2005\~р. купівлі-продажу житлового будинку та витягом від 20.07.2005\~р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а також довідками від 13.07.2015\~р. №\~540 та №\~541 Виконавчого комітету Бистрицької сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а.\~с.\~7, 8, 9, 10). Як випливає зі змісту позовної заяви та пояснень [PERSON], остання проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу, з її дозволу [PERSON] зареєстрував 30.08.2010\~р. своє місце проживання за адресою її будинку. Реєстрація 30.08.2010\~р. місця проживання [PERSON] за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Крупської, 77, підтверджується довідкою від 13.07.2015\~р. №\~541 Виконавчого комітету Бистрицької сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а.\~с.\~10). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, суд вважає, що право [PERSON] на користуванням житлом за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Крупської, 77 (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї власника цього будинку [PERSON]. [PERSON] з 2011\~р. за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Крупської, 77, не проживає, що підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], а також довідкою від 13.07.2015\~р. №\~540 Виконавчого комітету Бистрицької сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а.\~с.\~ 9). [PERSON] 28.04.2015\~р. зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28.04.2015\~р. серії І-ТП №\~123070 (а.\~с.\~6). Таким чином, [PERSON] перестав бути членом сім'ї [PERSON]. Пунктом 4 частини першої статті 406 Цивільного кодексу України визначено, що сервітут припиняється у разі: припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Оскільки [PERSON] перестав бути членом сім'ї власника будинку адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Крупської, 77 [PERSON], то припинилась обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту (права користуванням цим будинком (житлом)), а відтак цей сервітут припинився, тобто [PERSON] втратив право користування цим будинком (житлом). Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З наведених раніше положень статей 401 і 405 Цивільного кодексу України та положення статті 150 Житлового кодексу Української РСР випливає, що особи, які не є членами сім'ї власника житла (будинку), мають право на користування цим житлом лише за умови наявності відповідного договору з власником цього житла (будинку). Доказів наявності такого договору не подано, а зі змісту позовної заяви вбачається, що такий договір відсутній, [PERSON] з 2011\~р. за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Крупської, 77, не проживає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно з частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином документально підтверджені судові витрати, понесені [PERSON], у розмірі 243,60\~грн. (судовий збір), підлягають стягненню на її користь з [PERSON].

Outcome: approved