Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У листопаді 2014 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] до Семенівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на земельну частку(пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] року померла його двоюрідна бабуся [PERSON]. Він є єдиним спадкоємцем по закону. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай). Оформити у встановленому законом порядку право на спадщину він не має можливості, оскільки сертифікат про право на земельну частку( пай) втрачений і поновити його неможливо. Прохав встановити факт прийняття спадщини позивачем [PERSON] після смерті [PERSON] та визнати за позивачем право у порядку спадкування за законом на земельну частку(пай) розміром 5.63 га, розташованої на території Семенівської сільської ради, що належала [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позовних вимог. Вислухавши представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане [INFO] року Семенівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності СГТ»Семенівське» розміром 5.63 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай) серії [NUMBER], виданого 24 січня 1997 року Арбузинською районною державною адміністрацією. За життя померла склала заповіт на належний їй житловий будинок [ADDRESS], в якому заповіла його батьку позивача [PERSON], заповіт на земельну частку(пай) не складався. З відповіді Арбузинської державної нотаріальної контори від 3 грудня 2014 року за № 1158/01-16 вбачається, що спадкова справа на майно [PERSON] не заводилася. [PERSON] не міг бути спадкоємцем по заповіту після смерті спадкодавця [PERSON], так як помер ще що її смерті - [INFO] року про що свідчить свідоцтво про смерть, видане [INFO] року серії [NUMBER], видане Семенівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області. Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2014 року за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин встановлено факт, що [PERSON], [INFO], є двоюрідним онуком [PERSON], яка померла [INFO] року. З довідки Семенівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області від 16 червня 2014 року за № 495 вбачається, що на день смерті з померлою [PERSON] проживали в [ADDRESS]: співмешканка племінника - [PERSON], онук - [PERSON]. З наведеного випливає, що інформація, вказана у довідці про те, що позивач [PERSON] доводився померлій [PERSON] онуком є недостовірною, поскільки, як встановлено вищенаведеним рішенням суду, він доводився померлій двоюрідним онуком. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набуття ним чинності. Оскільки правовідносини щодо права позивача на спадщину виникли до набуття чинності ЦК України 2003 року і не мають продовжуваного характеру, то при розгляді справи до даних правовідносин необхідно застосувати положеннями ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснювалося за законом і за заповітом. Спадкоємці за законом поділялися на дві черги. Ст.529 ЦК УРСР 1963 року передбачалося, що до спадкоємців першої черги за законом належали: діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця були спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем. Згідно ст.530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйняття ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також діб і баба померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга спадкоємців). На цьому коло спадкоємців за законом закінчувалося на відміну від Цивільного кодексу України 2003 року, який значно розширив коло спадкоємців за законом, визнавши такими родичів спадкодавця до шостого ступеня споріднення. Зазначене свідчить про те, що позивач [PERSON], який є двоюрідним онуком померлої [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] року не був спадкоємцем померлої і права на спадщину не мав. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed