Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

У квітні 2019 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із вказаним позовом, який мотивувало тим, що 28.09.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 14/06/07-НВк, згідно якого банк надав кредитні кошти у розмірі 52650 доларів США на строк з 28.09.32007 року по 27.09.2032 рік. Виконання позичальником зобов`язання за цим договором забезпечувалося іпотекою, а саме квартирою [ADDRESS] . 27.09.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитом і у 2016 році ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитними договором від 28.09.2007 року, а саме- квартиру [ADDRESS] , шляхом передачі іпотекодержателю AT «Дельта Банк» у власність вказаного предмета іпотеки та визнання на нього права власності за AT«Дельта Банк». З інформаційної витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності, власником майна за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 71,77 кв.м., житловою площею 48,7 кв.м., зазначено AT «Дельта Банк» на підставі додаткового рішення суду, серія та номер: 2/337/1850/2016, виданого 10.05.2017 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя. Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади про осіб, місця проживання/перебування яких зареєстровано, за адресою: [ADDRESS] ,зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .Оскільки власником квартири є AT «Дельта Банк», відповідачі не мають права на користування вказаною квартирою, тому просив визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку, стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою від 18.04.2019 року відкрито провадження по справі та визначено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. В судове засідання представник позивачаПАТ «Дельта Банк» не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справу без його участі, позов просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просить у задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання неодноразово не з`явилися, поважну причину не явки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Згідно ст. 275 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989р. у справі «ЮніонАліментарія проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі та з ними можливо ознайомитись на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://hr.zp.court.gov.ua/sud0825. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Виходячи з вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи вищевказане суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів за наявними у матеріалах справи документами. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Хортицткому району у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, 28.09.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 14/06/07-НВк, згідно якого [PERSON] отримав у банку кредитні кошти у розмірі 52650 доларів США на строк з 28.09.2007 року по 27.09.2032 рік (а.с. 7-12). Виконання позичальником зобов`язання за цим договором забезпечувалося іпотечним договором № 14/06/101/07-НВк, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] (а.с.13-15). 27.09.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитом (а.с.20-22). Згідно довідки департаменту реєстраційних послуг від 10.12.2018 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 13.12.2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» було задоволено, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28.09.2007 року, який був укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] , яка станом на 20.07.2015 року, становила 864 778,31 грн., тому звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] , шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» у власність вказаного предмета іпотеки та визнання за ним права власності (а.с. 19). На підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності, номер запису про право власності: 161443050 від 28.03.2019 року власником майна за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 71,77 кв.м., житлова площа 48,7 кв.м., зазначено ПАТ «Дельта Банк» (ЄДРПОУ 34047020) (а.с. 17), на підставі додаткового рішення суду, серія та номер: 2/337/1850/2016, виданого 10.05.2017 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя (а.с.17-18). Ст.41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Аналогічні положення закріплені в ст.319,321 ЦК України. Крім того, відповідно до ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст.47 Конституції України та ст.1,9 ЖК України гарантує громадянам право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч.4,5 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині зняття відповідачів з реєстрації за вказаною адресою є безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування є самостійною правовою підставою для зняття відповідача з реєстрації, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial