Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 30 серпня 1990 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 439. В обґрунтування позову зазначала, що з 30 серпня 1990 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від цього шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, з травня 2016 року шлюбних відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідач агресивно поводив себе вдома, іноді застосовував до неї фізичну силу, у тому числі у присутності їхнього сина [PERSON], який є інвалідом І групи з дитинства. Їй відомо, що відповідач [PERSON] має іншу жінку, з якою має намір створити сім'ю. Вважає, що за таких обставин спільне сумісне життя з відповідачем є неможливим. Вона неодноразово пропонувала відповідачу розірвати шлюб у добровільному порядку, проте він не погоджується. Подальше збереження їхнього шлюбу суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просить суд розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, просить суд розглянути справу без його участі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 30 серпня 1990 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 439. Від шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з травня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved