Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

У листопаді 2014 року Первомайська регіональна спілка військових пенсіонерів (Далі - ПРСВП) звернулась до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] в якому просила вилучити у відповідачів належні спілці речі, а саме у [PERSON] принтер-сканер-ксерокс та аудіо-плеєр і у [PERSON] почесний знак та грамоту Мукачівського військового ліцею. Крім того позивач просив стягнути з відповідачів на користь ПРСВП в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди 1000 грн. Під час розгляду справи представник позивача, голова ПРСВП [PERSON], уточнив свої вимоги та остаточно просив зобов'язати [PERSON] повернути ПРСВП DVD-плеєр марки Xoro HSD 2121 у працездатному стані, почесний знак та грамоту Мукачівського військового ліцею, а також зобов'язати [PERSON] повернути ПРСВП принтер Xerox WorkCentre-3119. Позивач також зазначив, що сума моральної та матеріальної шкоди визначена у позові помилково, та просив стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди 10000 грн. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що у 2009 році офіцерами Мукачівського військового ліцею з нагоди 50-річчя ракетних військ було зроблено цінні подарунки Первомайській регіональній спілці військових пенсіонерів, а саме було подаровано копіювальний апарат, який виконував функції принтеру ксероксу та сканеру, двд-плеєр, почесний знак та грамоту Мукачівського військового ліцею. Всі ці подарунки були вручені [PERSON] який на той час очолював спілку. 28.04.2012 року [PERSON], який перебував на посаді голови ради ПРСВП та [PERSON], який займав посаду відповідального секретаря цієї ради, були звільнені від виконання своїх обов'язків, та було обрано новий керівний склад ПРСВП. Головою ради було обрано [PERSON], а відповідальним секретарем - [PERSON] Під час передачі справ від старого керівництва новому та в подальшому відповідачі не віддали перелічені в позові речі та на даний час відмовляються їх віддавати, що змусило ПРСВП звернутись до суду із даним позовом. Мотивуючи свої вимоги щодо стягнення з відповідачів грошових коштів, представник позивача зазначив, що вказана сума 10000 грн. складається з вартості оргтехніки та витрат понесених спілкою для підготовки позову в сумі приблизно 3000 грн. Решта суми - 7000 грн., це моральна шкода, понесена всіма членами ПРСВП у зв'язку із неправомірними діями відповідачів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні частково визнав вимоги. Підтвердив, що в нього перебуває DVD-плеєр марки Xoro HSD 2121, який він дійсно отримав будучи головою ради ПРСВП від офіцерів Мукачівського військового ліцею з нагоди 50-річчя ракетних військ у 2009 році, і зазначив, що він не заперечує проти того, щоб повернути цей плеєр спілці. Інші вимоги [PERSON] не визнав, зазначив, що дійсно він отримував почесний знак та грамоту Мукачівського військового ліцею, проте дані відзнаки були подаровані йому особисто. Крім того, вони не збереглись на даний час. Вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів також не були визнані відповідачем [PERSON] з підстав їх необґрунтованості. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю, пояснив, що дійсно у 2009 році ПРСВП, відповідальним секретарем ради якої він на той час перебував, співпрацювала із Мукачівським військовим ліцеєм, а саме із його керівником полковником [PERSON] з приводу написання книги, присвяченої історії розвитку ракетних військ. З метою створення умов для підготовки матеріалів книги, [PERSON] автобусом передав до м. Первомайська Миколаївської області принтер Xerox WorkCentre-3119, який отримали члени ПРСВП. Даний принтер був встановлений вдома у відповідача [PERSON] і в подальшому використовувався для підготовки матеріалів вищевказаної книги. 17 грудня 2009 року [PERSON] приїжджав до м. Первомайська з нагоди 50-річчя ракетних військ, де приймав участь в урочистій частині святкування річниці, вручив голові ради ПРСВП почесний знак, грамоту Мукачівського військового ліцею та двд-плеєр, а після цього, коли члени ПРСВП проводжали його на поїзд, сказав [PERSON], що дарує йому особисто раніше переданий принтер. За такого, відповідач [PERSON] вважає, що принтер Xerox WorkCentre-3119 був подарований йому особисто, і підстав віддавати його ПРСВП не має. Вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів відповідач вважає безпідставними та не обґрунтованими. Крім уже наведених позицій відповідачів, [PERSON] та [PERSON] наголошували на пропущенні позивачем трирічного строку позовної давності, який вони рахують з кінця 2009 року, та з цих підстав просили закрити провадження по справі. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Вирішуючи даний спір суд виходить із засад змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, визначених у ст.ст. 10, 11 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач - ПРСВП є добровільною громадською організацією, яка має статут, печатку, визначених статутом керівників, тобто має всі ознаки юридичної особи, проте фактично не має власних рахунків, бухгалтерського та господарського обліку, власного приміщення (офісу). Будь яких документальних доказів належності позивачу майна, яке він просить витребувати у відповідачів суд не надано і як з'ясовано в судовому засіданні - не існує. За такого, підстав для задоволення вимог щодо витребування у відповідача [PERSON] почесного знаку та грамоти Мукачівського військового ліцею не має, оскільки позивачем в судовому засіданні не доведено того, що дані відзнаки були вручені організації а не особисто [PERSON], який на час їх вручення займав посаду голови ради ПРСВ. Більше того, суду не надано доказів існування вказаних речей на час розгляду справи по суті, а визначити їх вартість у грошовому еквіваленті неможливо. Слід також відмовити позивачу і у задоволенні вимог про стягнення грошових коштів в сумі 10000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди. По перше позивач в судовому засіданні не зміг чітко відмежувати заявлену ним матеріальну шкоду від моральної і не визначив що саме він має на увазі під завданою ПРСВП матеріальною шкодою. Довідок або інших документів, які б визначали вартість саме тих предметів, які позивач витребовує у відповідачів суду не надавалось. Сам представник позивача в судовому засіданні взагалі зазначив, що матеріальна шкода полягає в тих грошових коштах, які складались із членських внесків ПРСВП та були розтрачені під час перебування відповідачів на керівних посадах в організації позивача. За такого суд вважає, що вимоги про стягнення матеріальної шкоди необґрунтовані а тому, в силу положень ст. 60 ЦПК України, підстав для їх задоволення немає. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди позивач мотивував тим, що моральна шкода завдана відповідачами всім членам ПРСВП в наслідок їх неналежного виконання своїх обов'язків на раніше займаних в організації посадах та в подальшому присвоєнні належних ПРСВП речей. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивач є юридичною особою, якій не властиві такі категорії як фізичний біль, душевні страждання, честь та гідність. Моральна шкода може бути завдана юридичній особі лише внаслідок приниження її ділової репутації, проте позивачем в судовому засіданні не заявлялось про такі підстави, а судом в свою чергу не встановлено будь яких фактів, які б свідчили про приниження ділової репутації ПРСВП в даній справі. Отже, вимоги щодо відшкодування позивачу моральної шкоди в даному випадку також є не обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. В той же час, відповідачі підтвердили, що вони отримали від Мукачівського військового ліцею за наведених вище обставин оргтехніку, [PERSON] - принтер Xerox WorkCentre-3119 а [PERSON] - DVD-плеєр марки Xoro HSD 2121, і дана оргтехніка перебуває на даний час у них вдома. З огляду на пояснення самих відповідачів та допитаних в судовому засіданні свідків, як з боку позивача так і з боку відповідачів, вказані предмети були отримані від Мукачівського військового ліцею у 2009 році в наслідок співпраці ліцею із спілкою щодо спільної підготовки матеріалів для написання книги, присвяченої історії розвитку та існування ракетних військ та з нагоди урочистостей під час святкування річниці таких військ. Вказане дає підстави дійти висновку, що відповідачі отримали принтер та двд-плеєр особисто тому, що на той час обіймали керівні посади у ПРСВП, а сама техніка безумовна була передана посадовими особами Мукачівського військового ліцею саме спілці для виконання спільно поставлених завдань. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства визначених п. 6 ст. 3 ЦК України, справедливості, добросовісності та розумності суд вважає, що власником принтеру Xerox WorkCentre-3119 та DVD-плеєру марки Xoro HSD 2121 в дійсності є позивач ПРСВП, а тому на підставі положень ст.ст. 316, 317, 1212 ЦК України слід задовольнити позов в цій частині та витребувати майно з чужого незаконного володіння шляхом зобов'язання відповідачів повернути його позивачу. Строк позовної давності позивачем в даному випадку на переконання суду не пропущений, так як відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а в даному випадку позивач міг довідатись про порушення свого права лише після того, як відповідачі були звільнені з керівних посад ПРСВП і не повернули ПРСВП спірне майно, що сталось лише у квітні 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial