Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа : орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, про встановлення місця проживання дитини [PERSON], 20.12.2009 р. та стягнення аліментів на її утримання. \~В суді до початку розгляду справи позивачка звернулася до суду з клопотанням про залишення позовної вимоги про встановлення місця проживання дитини без розгляду, одночасно надавши суду уточнену позовну заяву, виключивши з кола осіб учасників процесу орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, яке мало статус третьої особи, та виключивши з прохальної частини вимогу про встановлення місця проживання дитини [PERSON], 20.12.2009 р. (а.с. 50, 52) Ухвалою суду від 13 лютого 2017 року позовна вимога [PERSON] до [PERSON] про встановлення місця проживання дитини залишена без розгляду. Продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. (а.с. 51) В обґрунтування позовної вимоги зазначено, що 03 серпня 2007 року позивачка уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис за № 238. 20 листопада 2009 року у них народилася донька [PERSON]. В період спільного проживання між нею та [PERSON] суттєво погіршилися стосунки, внаслідок чого [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Внаслідок подання [PERSON] позову про розірвання шлюбу, а також у звязку з тим, що наразі вони спільного сімейного бюджету не ведуть (кожен мешкає за свої кошти), вона не має можливості належним чином утримувати дитину самостійно, бажає утримувати аліменти на утримання доньки за судовим рішенням, оскільки домовленості щодо утримання дитини між нею та [PERSON] не досягнуто. Вважає, що права та обовязки батьків відносно дитини є рівними, а отже відповідач повинен надавати їй щомісячну матеріальну допомогу на утримання доньки до досягнення останньою повноліття в розмірі 1/3 частин з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного, позивач просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частин з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 5460,00 грн.. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Додатково зазначила, що на сьогоднішній день [PERSON] дійсно приймає участь у матеріальному отриманні доньки, проте при визначенні суми аліментів, саме в розмірі 1/3 частин від заробітку [PERSON], нею були включені всі додаткові витрати на дитину, оскільки після розірвання шлюбу [PERSON] може припинити надавати допомогу дитині у звязку із мешканням окремо. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила суд їх задовольнити, оскільки вони ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Додатково зазначила, що розмір аліментів стороною позивача обґрунтовано та доведено, суду у відповідності до норм ЦПК України надані належні та допустимі докази встановлення розміру аліментів саме у розмірі 1/3 частин від усіх видів заробітку відповідача та понесення [PERSON] витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON]В визнав частково, а саме: в частині стягнення аліментів у розмірі ? частин від усіх видів його заробітку. В іншій частині позову просив відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що на даний час він та [PERSON], а також їх донька [PERSON], мешкають в одній квартирі, він приймає участь у вихованні доньки в повному обсязі, як і приймає участь у її утриманні. Так, він щомісячно несе витрати по сплаті шкільних внесків, відвідування донькою секції танців та художньої школи; приймає участь у придбанні для доньки взуття, одягу, їжі, ліків; сплачує інші витрати, повязані з дозвіллям доньки. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу зазначив, що взагалі заперечує проти такої вимоги, оскільки позивачка мала можливість не звертатися до приватного адвоката, а звернутися до центру вторинної правової дороги та отримати аналогічні послуги за рахунок державного бюджету. Крім того, зазначив, що сума витрат на правову допомогу є завищеною та не підтвердженою. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення позивача та її представника, відповідача по справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено та сторонами не заперечується, що 03 серпня 2007 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис за № 238. (а.с. 4) 20 листопада 2009 року у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON]. (а.с. 5) В період спільного проживання між [PERSON] та [PERSON] суттєво погіршилися стосунки, внаслідок чого [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Внаслідок подання [PERSON] позову про розірвання шлюбу, а також у звязку з тим, що наразі [PERSON] та [PERSON] спільного сімейного бюджету не ведуть (кожен мешкає за свої кошти), позивачка не має можливості належним чином утримувати дитину самостійно, бажає утримувати аліменти на утримання доньки за судовим рішенням, оскільки домовленості щодо утримання дитини між ними не досягнуто. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов»язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Позивач ґрунтує свої позовні вимоги щодо стягнення аліментів саме в розмірі 1/3 частин від всіх видів доходу [PERSON] на факті припинення шлюбних відносин, необхідності несення на утриманні доньки додаткових витрат (репетитори, спортивні секції, додаткові заняття, інтелектуальний розвиток, шкільні фонди, лікування). Відповідач ґрунтує свої заперечення щодо стягнення аліментів саме в розмірі 1/4 частин від всіх видів його доходу тим, що на даний час він фактично щомісячно несе витрати по сплаті шкільних внесків, відвідування донькою секції танців та художньої школи; приймає участь у придбанні для доньки взуття, одягу, їжі, ліків; сплачує інші витрати, повязані з дозвіллям доньки. В судовому засіданні позивачка підтвердила факт того, що наразі [PERSON] щомісячно надає матеріальну допомогу на утримання доньки у зазначеному в його запереченнях обсязі. Проте зазначила, що при визначенні суми аліментів саме в розмірі 1/3 частин від заробітку [PERSON], нею були включені всі додаткові витрати на дитину, оскільки після розірвання шлюбу [PERSON] може припинити надавати допомогу дитині у звязку із мешканням окремо. Вивченням доданих до матеріалів справи доказів, наданих сторонами на підтвердження своїх позицій, зокрема щодо матеріального стану, судом встановлено, що [PERSON] працює медичною сестрою КЗ «Обласний перинатальний ценрт» ЗОР та має регулярний дохід, який в середньому становить 3071, 24 грн. (а.с. 53) Також, судом встановлено, що [PERSON] працює директором КЗ «Запорізький обласний краєзнавчий музей» ЗОР та має регулярний дохід, який в середньому становить 7145,50 грн. (а.с. 54) Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Таким чином, встановлено, що для доньки [PERSON]М, та [PERSON], законодавцем установлено прожитковий мінімум з 1 січня 2017 року у розмірі 1689 гривень, який в свою чергу становить менше ніж ? частину щомісячного заробітку [PERSON] Аналізуючи зазначені норми права та наведені обставини, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст.ст. 84, 180, 182 СК України, а також враховуючи, що обовязок на утримання дитини покладено, як на батька, так і на мати, суд приходить до висновку, що стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки в розмірі ? частин від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно є співмірним та адекватним розміром, який не порушить фінансовий баланс сторін по справі. Крім того, суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на те, що після розірвання шлюбу [PERSON] може припинити надавати допомогу дитині у звязку із мешканням окремо, оскільки у відповідності до норм діючого законодавства України суди не мають права приймати рішення на можливі майбутні спірні правовідносини. З приводу позовної вимоги позивачки щодо стягнення з [PERSON] на її користь понесених витрат на правову допомогу у розмірі 5460,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До останніх, зокрема, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.3 ст.2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 56 ЦПК України визначено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі За вимогами статті 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В обґрунтування зазначеної позовної вимоги стороною позивача надані докази щодо витрат на правову допомогу в розмірі 5460,00 грн., а саме: витяг з договору № 17/2016 про надання правової допомоги від 02.11.2016р., укладений між [PERSON]М та АО «Юрлюкссервіс»; квитанція до прибуткового касового ордеру № 3 від 19.01.2017р. на суму 4180,00 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру № 4 від 13.02.2017р. на суму 1280,00 грн.; розрахунок суми за надану правову допомогу від 19.01.2017р., розрахунок суми за надану правову допомогу від 13.02.2017р., акт виконаних робіт від 13.02.2017р.. (а.с. 21, 55-58, 64) З наданого суду розрахунку витрати на правову допомогу та акту виконаних робіт від 13.02.2017р. вбачається, що позивачем сплачена сума в розмірі 5460,00 грн. за наступні роботи: - консультація з питань сімейного законодавства (1 година) 580,00 грн. (1450,00 грн. (мін. заробітна плата) х 40 %); - підготовка позовної заяви (4 години) 2320,00 грн. (1450,00 грн. (мін. заробітна плата) х 40 %); - участь у судовому засіданні 21.12.2016р. (1 година) 640,00 грн. (1600,00 грн. (мін. заробітна плата) х 40 %); - участь у судовому засіданні 19.01.2016р. (1 година) 640,00 грн. (1600,00 грн. (мін. заробітна плата) х 40 %); - підготовка уточненої позовної заяви, клопотання (1 година) 640,00 грн. (1600,00 грн. (мін. заробітна плата) х 40 %); - участь у судовому засіданні 13.02.2016р. (1 година) 640,00 грн. (1600,00 грн. (мін. заробітна плата) х 40 %). При перевірці наданого стороною позивача розрахунку суми витрат на правову допомогу, судом встановлено, що зазначений розрахунок в частині виконаних дій: консультація з питань сімейного законодавства (1 година), участь у судовому засіданні 19.01.2016р. (1 година), участь у судовому засіданні 13.02.2016р. (1 година), є вірним та відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». В іншій частині, судом при перевірці зазначеного розрахунку встановлені неточності, які в свою чергу позбавляють суд визнати його вірним та таким, що відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Так, розрахована сума роботи за складання позовної заяви (4 години) є значно завищеною, оскільки позовна заява про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитиною за своєю формою та природою не є складною та не потребує значного часу для її складання, в тому числі і пошуку відповідного законодавства. За формою і змістом позовна заява [PERSON] не є обємною, в більшій частині містить посилання на законодавство, що регулює сімейні правовідносини, а тому на думку суду за її складання слід стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 200,00 грн., яка є співмірною та адекватною. Надалі, розрахована сума правової допомоги за участь у судовому засіданні 21.12.2016р. (1 година) є також завищеною, оскільки відповідно до журналу судового засідання призначене у зазначений день судове засідання тривало всього 13 хвилин, а тому суд приходить до висновку, що за участь адвоката у судовому засіданні саме 21.12.2016 року має бути стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 140,00 грн.(а.с. 24-25) Надалі, розрахована сума правової допомоги за підготовку уточненої позовної заяви та клопотання (1 година) є завищеною та неприпустимою, оскільки при вивченні уточненої позовної заяви судом встановлено, що вона фактично є ідентичною первісній позовній заяві, не містить лише даних щодо третьої особи та позовної вимоги про визначення місця проживання дитини. Тобто, виключення з раніше виготовленого електронного файлу позовної заяви [PERSON] даних щодо третьої особи та позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, взагалі не потребує багато зусиль та часу, як і не потребує складання клопотання про залишення позовної вимоги без розгляду, яке фактично можливо написати власноруч у довільній формі, навіть в судовому засіданні, а тому суд приходить до висновку, що за зазначені процесуальні дії будь-яка сума стягненню не підлягає. Аналізуючи перелічені норми процесуального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу, а саме на загальну суму 2200,00 грн., яка є співмірною, адекватною та такою, що відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки прожитковий мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2017 року становить 1600,00 грн., то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial