Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства « Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», третя особа без самостійних вимог: Товарна біржа « Київська Біржа Нерухомості « Джі-Ай-Пі» про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що 11.12.1996 року між нею та [PERSON], який діяв через [PERSON], - брокера БК 84 Київської біржі Нерухомості « Джі-Ай-Пі» був укладений договір № 100819/96 купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], загальною площею 25.8 кв.м., жилою площею 13.3 кв.м. Оскільки, згідно з приписами ст. 15 Закону України « Про товарну біржу», договори, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, вказаний договір у нотаріуса не посвідчувався, а був внесений до Журналу реєстрації біржових угод за № 1-0819/96 від 11.12.1996 року. Окрім цього, умовами укладеного договору передбачалось, що договір підлягав державній реєстрації в МБТІ м. Києва чи Київської області на імя [PERSON]. Оригінал вказаного договору зберігався у позивача за місцем проживання з іншими документами. 15 січня 2015 року невстановлена особа проникла до квартири, де мешкає позивач і викрала сейф, в якому знаходились документи, у тому числі, зазначений договір купівлі-продажу квартири. Позивач звернулася із відповідною заявою до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, інформація була внесена до ЄРДР за номером 12015100050000440 від 16.01.2015 року. Так як договір укладався в письмовій формі і за законом не підлягав нотаріальному посвідченню, відновити його через органи нотаріату вбачається неможливим. Звернення позивача до Київської Біржі Нерухомості « Джі-Ай-Пі» з приводу отримання дубліката договору не призвели до бажаних наслідків, відповіді вона не отримала. Посилаючись на викладені вище обставини та положення закону позивач просила суд: визнати за нею право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Представники третьої особи в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, внаслідок неявки осіб які беруть участь у справі, фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 11.12.1996 року між позивачем та [PERSON], який діяв через [PERSON], - брокера БК 84 Київської Біржі Нерухомості « Джі-Ай-Пі» був укладений договір № 1-0819/96 купівлі-продажу квартири за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. жовтнева[ADDRESS], загальною площею 25.8 кв.м., жилою площею 13.3 кв.м. Вказаний договір був зареєстрований на імя [PERSON] в Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації 26.12.1996 року за № 530/94. З листа КП « Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області від 25.02.2015 року за № 116 вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі Договору № 1-0819/96 від 11.12.1996 року посвідченого Київською Біржею Нерухомості «Джі-Ай-Пі» ( зареєстрованого в БТІ 26.12.1996 року за реєстраційним № 530/94 в реєстраційній книзі № 1). За результатами поточної інвентаризації встановлено, що загальна площа квартири зменшена на 0.6 кв.м. за рахунок уточнення площ у попередніх розрахунках; загальна площа квартири становить 25.2 кв.м., житлова 13.3 кв.м. Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією, [PERSON] відмовлено у видачі архівної копії договору купівлі-продажу квартири, у звязку з тим, що документи Товарної Біржі « Київська Біржа Нерухомості» « Джі-Ай-Пі» в архівний відділ адміністрації не передавалися, що підтверджується листом від 05.03.2015 року за № 11-13/702. Згідно довідки Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 02.02.2015 року за № 32/899 заява [PERSON] внесена до ЄРДР від 16.01.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Серед викрадених речей була біржова угода про договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] на імя [PERSON]. Для вирішення спору суд приходить до висновку про необхідність проаналізувати наступні правові норми. Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної ( немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що становлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи у разі порушення нею положень частини другої пятої статті 13 цього Кодексу. З огляду на 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Тобто, аналізуючи вище перелічені правові норми в розрізі наданих суду матеріалів, суд приходить до наступних висновків. Так, судом достовірно встановлено, що право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за позивачем, що підтверджується вище дослідженими у справі доказами. Документ, який засвідчує право власності позивача на вказане нерухоме майно втрачений, внаслідок вчинення невідомими особами кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved