Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

У листопаді 2013 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення їй безстрокового безоплатного сервітуту на користування земельною ділянкою, що належить відповідачці з правом проходу нею до стіни належного їй житлового будинку. Зазначила що є власником земельної ділянки із розташованим на неї житловим будинком по [ADDRESS]. Стіна її будинку літ. «А» знаходиться на межі із земельною ділянкою відповідачки за адресою [ADDRESS], проведення ремонту та обслуговування стіни належного їй житлового будинку можливе лише зі сторони будинку відповідачки шляхом проходу через земельну ділянку останньої, але їй відмовляють в цьому через неприязні відносини, що склалися. Надалі конкретизували вимоги - просили встановити такий сервітут з правом проходу по земельній ділянці відповідачки до кінця зовнішньої стіни її житлового будинку по [ADDRESS] довжиною 7 м. та зовнішньої стіни коридору літ. «а» довжиною 2,38 м. (а.с.78) В судовому засіданні позивачка з представником позовні вимоги уточнили. Просили позов задовольнити відповідно до 1 варіанту висновку судової будівельно - технічно експертизи з наданням доступу 3 рази на рік (весною, влітку, восени) тривалістю по 5 робочих днів в сезон з 9:00 і до 18:00 год. для обслуговування, ремонту стіни та вимощення будинку на земельну ділянку відповідачки і правом проходу до стіни будинку. Представник позивача пояснив, що проведення ремонтних робіт та обслуговування стіни, а саме: штукатурка, побілка та можливе в подальшому утеплення стіни не потребуватиме встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів на земельній ділянці відповідачки, а безоплатність сервітуту виходе з мінімального розмірі пенсії, що отримує позивачка. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували. Пояснили, що принципово не заперечують проти надання доступу для обслуговування та ремонту стіни житлового будинку позивачки кілька разів в рік, але не шляхом встановлення сервітуту, а згодні на встановлення зобов'язання, оскільки встановлення постійного обтяження не в інтересах власника земельної ділянки. На стягненні плати з позивачки за користування земельною ділянкою не наполягали. Треті осіб в судове засідання представників або заяв з викладенням позиції не направили. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0561 га. по [ADDRESS] з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд згідно державного акту на право власності виданого у 2010 р. (а.с.8). Із земельною ділянкою із західної сторони відповідно державного акту межують землі загального користування проїзду (від літ.В до літ. Б). На земельній ділянці позивачці знаходиться житлові будинки літ. «А» і літ. «Б» та інші надвірні господарські та побутові споруди та будівлі (а.с.17). [PERSON] згідно державного акту на право власності, виданого у 1999 р. належить земельна ділянка площею 0,0821 га. по [ADDRESS] з цільовим призначенням обслуговування індивідуальних житлових будинків, господарських будівель (а.с.65). Належна їй земельна ділянка згідно плану в державному акті, зі східної сторони має в своєму складі земельну ділянку яка є колишньою землею проїзду та примикає до земельної ділянки позивачки. Теперішні межі земельної ділянки відповідачки погоджені, у т.ч. попередником позивачки при приватизації її [PERSON] (а.с.99). Між сторонами склалися особисті неприязні відносини, що встановлено судом безпосередньо та вбачається з матеріалів справи (а.с.19-21, 50-52) Відповідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи №125-065 від 17 червня 2014 р. (а.с.96) житловий будинок літ. «А» по [ADDRESS] розташований безпосередньо по межі суміжної земельної ділянки по [ADDRESS], права бічна зовнішня стіна вказаного житлового будинку є частиною огорожі для обслуговування якої потрібно встановлення сервітуту. Також із технічного паспорту на будинок позивачки вбачається, що права зовнішня стіна, що розташована на межі із земельною ділянкою відповідачки є стіною двох житлових кімнат 1-1, 1-2 довжиною 7 м., та стіною прибудови літ. «а», якою є приміщення коридору 1-3 довжиною 2,38 м. (а.с.9-15) Згідно висновку експертизи, земельна ділянка площею 821 кв.м., що перебуває у власності [PERSON] має спільну межу із будинком по [ADDRESS] довжиною 50,93 м. Експертом запропоновано 2 варіанти установлення сервітуту: 1) ділянка уздовж правої зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» по [ADDRESS] з правом безперешкодного користування ділянкою на час ремонтних робіт [PERSON] 2) виділити земельну ділянку довжиною 7,0 м., шириною 1,0 м. уздовж стіни житлового будинку літ. «А» для ремонтних робіт з облаштуванням проходу зі сторони земельно ділянки [PERSON] В судовому засіданні допитаний експерт також роз'яснила 1 варіант судової експертизи від 17 червня 2014 р. і пояснила, що прохід на земельну ділянку відповідачки за цим варіантом експертизи буде здійснюватиметься з існуючих воріт на фасадній стороні, що розташовані по [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до ст. 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути, тощо. За ч. 3 ст. 403 ЦК України особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Судом встановлено, що нормальне господарське використання нерухомості неможливо без обтяження сервітутом чужого нерухомого майна - земельної ділянки відповідачки. Іншого варіанту доступу до зовнішнього боку стіни житлового будинку літ. А, яка є стіною для житлових кімнат 1-1, 1-2 і коридору 1-3, окрім через земельну ділянку, що належить відповідачці, немає При цьому, задоволення потреб [PERSON] неможливо здійснити яким-небудь іншим способом, що випливає з висновку судової експертизи тощо. При цьому, суд також враховує, що земельна ділянка відповідачки, що розташована вздовж земельної ділянки позивачки має фактичне призначення проходу до житлового будинку [PERSON] та господарських будівель та споруд, що розташовані далі вглиб кварталу. Декоративне оздоблення земельної ділянки відповідачки уздовж стіни будинку [PERSON] (багаторічні насадження, замощення доріжки декоративною плиткою) в розрізі характеру ремонтних робіт, які бажає проводити позивачка та відсутності потреби встановлення риштувань та складування будівельних матеріалів не страждатиме. Пропозиція представника відповідача про накладення відповідного зобов'язання на відповідачку на користь позивачки буде особистим зобов'язанням і призведе у разі зміни суб'єктивного складу власників до потреби врегулювання доступу до стіни будинку літ. А по [ADDRESS] наново. До того ж суд вирішує спір в межах вимог заявлених позивачем щодо обмеженого користування земельною ділянкою відповідачки. Безоплатність сервітуту, на переконання суду, випливає з того, що позивачка отримує мінімальну пенсію, є особою похилого віку, отже користування земельною ділянкою відповідачки буде ставитися в залежність не від потреби забезпечення нормального господарського використання нерухомості, що і є метою сервітуту, а від чинника платоспроможності, що непередбачливо звузить можливість захисту та підтримання в нормальному стані свого майна [PERSON] Постійність сервітуту полягає в тому, що підтримання в нормальному господарському стані будівлі житлового будинку є постійною до тих пір поки ця нерухомість існує, а тому в даному випадку сервітут повинен бути встановлений на постійній основі. Обсяг користування чужим майном повинен бути чітко окреслений, оскільки, обмеження права власності особи на майно, щодо якого може бути встановлений сервітут, не позбавляє власника продовжувати використовувати свою земельну ділянку за цільовим призначенням. Крім того, з огляду на неприязні відносини сторін слід чітко регламентувати порядок здійснення земельного сервітуту. Остаточно уточнені позовні вимоги (а.с.78,125), на думку суду, достатньо регламентовані, відповідають 1 варіанту судової будівельно-технічної експертизи від 17 червня 2014 р. Тому ці вимоги слід задовольнити. Одночасно суд вважає за потрібне конкретизувати порядок здійснення земельного сервітуту задля обмеженого, не надвеликого обсягу користування земельною ділянкою відповідачки в розрізі потреб позивачки і для попередження можливості неконтрольованого, безперешкодного і у будь-який час доступу позивачці до земельної ділянки відповідача та проходу нею. В частині крайньої межі до якої позивачка матиме право проходу по земельній ділянці відповідачки - через існуючи ворота по фасаду земельної ділянки по [ADDRESS] і до крайньої точки розташування стіни житлового будинку літ. «А», яка є стіною для житлових кімнат 1-1, 1-2 і коридору 1-3, на межі земельної ділянки відповідачки. В частині завчасного повідомлення відповідачки про час надання доступу позивачці на земельну ділянку по [ADDRESS] для виконання робіт з ремонту та обслуговування стіни та замощення будинку літ. «А» по [ADDRESS] - направлення письмового повідомлення рекомендованим листом або телеграмою не менш ніж за 10 календарних днів до дня виконання цих робіт. Крім того, з врахуванням характеру робіт, які бажає здійснювати позивачка, суд вважає завеликим період часу по 5 днів весною, влітку і восени календарного року для виконання вказаних робіт. Достатнім часовим періодом в кожній порі року буде 3 робочих дні. Позивачкою оплачено судовий збір у 229,40 грн. і оплачено судову експертизу вартістю 1300 грн., на загальну суму 1529,40 грн. (а.с.115). Згідно ст. 88 ЦПК України та з врахуванням часткового задоволення позову ці витрати підлягають відшкодуванню позивачці з відповідачки пропорційно ?, тобто на суму 1147,05 грн.

Outcome: partial