Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 20 лютого 2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2002724954, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 000,00 гривень зі сплатою 9,99 % річних та строком повернення до 20 лютого 2016 року. Відповідач відповідно до умов кредитного договору свої зобов'язання не виконував належним чином, в наслідок чого у нього виникла кредитна заборгованість, у зв'язку з чим представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором в розмірі 28 132,24 грн. та судові витрати у розмірі 281,32 грн., понесені позивачем по даній цивільній справі (а. с. 4). Представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати дану цивільну справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 5, 29). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні даного позову з таких підстав. Судом встановлено, що 20 лютого 2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2002724954, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 гривень зі сплатою 9,99 % річних та строком повернення до 20 лютого 2016 року, зазначені обставини підтверджуються копією кредитного договору, наявною в матеріалах справи (а. с. 6-9). На виконання умов кредитного договору № 2002724954від 20 лютого 2013 року [PERSON] отримав від ПАТ «ОТП Банк» кредитні кошти у розмірі 20 000 грн.,що підтверджується копією кредитної заявки від 20 лютого 2013 року, підписаною відповідачем (а. с. 13). Встановлено, що відповідно до договору факторингу №18/12/2013 від 18 грудня 2013 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Банк Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № 2002724954 від 20 лютого 2013 року, що був укладений між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], копія якого наявна в матеріалах справи, (а. с. 14-17). Представником позивача до позовної заяви було додано розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором 2002724954 від 20 лютого 2013 року станом на 10 червня 2014 року, відповідно до якого заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 28 132,24 грн. та складається з заборгованості за кредитом у сумі 22 844,45 грн., заборгованості за відсотками у сумі 1 499,11 грн. та комісій за РО у сумі 3 788,68 грн. (а. с. 11). Проте, також представником позивача до позовної заяви був доданий розгорнутий розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2002724954 станом на 10 червня 2014 року, з якого вбачається, що 17 грудня 2013 року в рахунок погашення заборгованості за зазначеним кредитним договором було сплачено: за кредит - 22 844,45 грн., відсотки на строкову суму - 1 499,11 грн., комісія за РО - 3788,68 грн.; всього за даним кредитним договором було сплачено 23 998,00 грн. - в рахунок погашення кредитної заборгованості, 1 894,44 грн. - відсотків за користування кредитом, 4 743,80 грн. - в рахунок сплати комісії за РО; залишок заборгованості за кредитним договором - становить 00 грн. 00 коп. (а. с. 12 на звороті). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договорів. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючі докази, досліджені у судовому засіданні під час розгляду справи в їх сукупності, приймаючи до уваги, що представником позивача суду було надано два взаємовиключних розрахунки заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2002724954 від 20 лютого 2013 року, суд вважає за необхідне взяти до уваги розгорнутий розрахунок заборгованості, в якому детально, із зазначенням періодів нарахування та внесення грошових коштів розписана заборгованість за даним кредитним договором, відповідно до якого відповідачем у повному обсязі була погашені кредитна заборгованість 17 грудня 2013 року. Таким чином суд приходить до висновку щодо необґрунтованості, безпідставності та недоведеності позовних вимог, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed