Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У липні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] (далі позивач) до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра Третя» (далі відповідач), третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.08.2008 між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», (надалі ПАТ КБ «Надра») як кредитодавцем та [PERSON] як позичальником було укладено кредитний договір № 401/П/27/2008-840, за яким позивачці надано кредит на суму 162 338,00 грн., із сплатою 14,99% річних за користування кредитом, строком до 05.08.2033. На забезпечення виконання позичальником його обов'язків за вищевказаним кредитним договором, 06.08.2008 р. приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П. за реєстровим № 7405 було посвідчено укладений між вказаними сторонами договір іпотеки. Предметом іпотеки у цьому договорі була земельна ділянка площею 0,109 га, кадастровий № [NUMBER], що розташована за адресою: с/ т «Луговий» Української міської ради, Обухівський район Київської області. При цьому відповідно до п.1.2 вказаного договору іпотеки, вартість предмету іпотеки складає 914 161,20 грн., що еквівалентно 188 876,28 доларам США на день укладення договору. У 2010 році ВАТ КБ «Надра» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва із відповідним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про дострокове стягнення з позивачки та її поручителів (солідарно всієї суми кредиту, відсотків за користування ним та пені (поточної заборгованості та сум, строк сплати яких ще не наступив). Рішенням суду від 12 листопада 2010 року у справі № 2 9576/10, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 травні 2011 року, позов ВАТ КБ «Надра» задоволено і стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] суму в розмірі 1 499 977,08 грн. та вирішене питання про розподіл судових витрат. Отже, ВАТ КБ «Надра» пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, а тим більше - отримавши постановлене на його користь рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2010 року - як кредитор змінив встановлений кредитним договором від 06.08.2008 № 401/П/27/2008-840 строк виконання основного зобов'язання (дострокове виконання основного зобов'язання). 23.11.2010 як дата набрання законної сили вищевказаним судовим рішенням фактично є зміненим кінцевим терміном повернення кредиту, з якого у банка виникло право на примусове стягнення боргу (право вимоги). Позивачу стало відомо, що 07.08.2014 приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В. за реєстровим № 6243 вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано звернути стягнення за кредитним договором від 06.08.2008 № 401/П/27/2008-840 на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,109га, кадастровий № [NUMBER], що розташована за адресою: с/т «Луговий» Української міської ради, Обухівський район Київської області та належить позивачці. Цим виконавчим написом також визначено, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Надра» станом на 03.06.2014 складає 307 938,66 доларів США, що еквівалентно 3 643 932,68грн. та визначено строк, за який проводиться стягнення - з 06.08.2008 по 03.06.2014. Позивач вважає, що такий виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, а тому його необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Умови вчинення виконавчих написів нотаріусами визначені, зокрема, нормами ст.88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Однак, виконавчий напис, 07.08.2014р. приватним нотаріусом КМНО Верпозською О.В. за реєстровим № 6243 вчинений за межами трирічного строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що є самостійною підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. ПАТ КБ Надра звернувшись із вчиненням виконавчого напису замовчував обставину виникнення у нього права вимоги ще у 2010 ропі (зокрема у зв'язку :з рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2010 року у справі № 2-9576/10), штучно вдавшись до надання нотаріусу «досудової вимоги про погашення заборгованості», що у даному випадку не має правового значення. Крім того, виконавчий напис було вчинено нотаріусом 08.07.2014. Строк, за який провадиться стягнення - з 06.08.2008 по 03.06.2014, тобто майже 5 років. Отже, навіть сам по собі зміст виконавчого напису свідчить про його невідповідність вимогам ст.88 Закону України «Про нотаріат» щодо дотримання трирічного строку. Крім того, наявність рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2010 року у справі № 2-9576/10, предметом якого вже були вимоги ПАТ КБ «Надра» про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором станом на 15.02.2010, які задоволені судом, свідчить про наявність спору та обставин, що перешкоджають вчиненню виконавчого напису. Враховуючи викладене, позивач просив визнати таким, що не підлягаю виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни від 07.08.2014 та зареєстрований у реєстрі за № 6243, яким запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,109га, кадастровий № [NUMBER], що розташована за адресою: с/т «Луговий» Української міської ради, Обухівський район Київської області. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В. у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав письмові пояснення у яких просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2014р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. видано виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,109га, кадастровий № [NUMBER], що розташована за адресою: с/т «Луговий» Української міської ради, Обухівський район Київської області та належить на праві власності боржнику [PERSON] для задоволення вимог ПАТ «Комерційний банк «Надра» у розмірі 307938 доларів США 66 центів, еквівалент 3643932 грн. 68 коп. Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Судом встановлено, що на адресу позивача представником відповідача 02.07.2014р. була направлена вимога про виконання боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі протягом 30 тридцяти днів з дати направлення вимоги. Згідно з пунктом 283 Інструкції вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Порядку), відповідно до п. 1 якого такими документами є: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-141цс14 та № 6-27цс15 та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, спростовує безспірність заборгованості боржника. Отже, лише наявність спору в суді щодо розміру заборгованості за кредитним договором є обставиною, що спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника Разом з тим, судом встановлено, що на час вчинення виконавчого напису будь-якого спору в суді з приводу розміру заборгованості за кредитним договором, щодо якого вчинено виконавчий напис нотаріуса, не було. Тому, наявність рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2010 року про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ «Комерційний банк «Надра» (котре змінило своє найменування на ПАТ «Комерційний банк «Надра») кредитної заборгованості на загальну суму 1501797 грн. 08 коп, у тому числі: заборгованості 1499977грн.08 коп., судового збору 1700грн., та 120 грн. збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, не свідчить про наявність спору з приводу суми заборгованості за кредитним договором, оскільки вказаний спір судом розглядався до вчинення нотаріусом виконавчого напису. У зв'язку з цим, доводи позивача та його представника про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з підстав відсутності безспірності заборгованості, оскільки на час вчинення виконавчого напису нотаріуса існував спір про заборгованість є безпідставними, так як суду не надано жодних доказів у підтвердження цього. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2 при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхиленням від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення. Крім цього, відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник позивача у судовому засіданні не довів належними та допустимими доказами факт порушення нотаріусом порядку вчинення та видачі та невідповідність виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки вимогам діючого законодавства. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки доводи позивача та його представника про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є безпідставними та непідтвердженими. При цьому, суд приймає до уваги, що позивачем не ставиться під сумнів сама сума стягнутої заборгованості за виконавчим написом та ним не оспорюється. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed