Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що вона являється власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори 28.11.1997, реєстраційний № 4251. 18.09.2009 після одруження з її онуком [PERSON] відповідачка в справі [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON], [INFO] перейшла проживати до її житлового будинку, де вони й були зареєстровані. У серпні 2012 року відповідачка залишила свого чоловіка [PERSON] та створила нову сім'ю. Забравши свої та свого сина особисті речі, вона перейшла проживати до іншого чоловіка. З того часу відповідачка разом зі своїм сином [PERSON] за місцем реєстрації в її будинку в [ADDRESS] не проживає. 03.08.2013 шлюб між відповідачкою та [PERSON] розірвано відділом ДРАЦС Красилівського РУЮ. На її прохання знятись із реєстрації в її житловому будинку відповідачка не реагує, що змушує її звернутись до суду. За період з серпня 2012 року відповідачка разом з сином до сьогоднішнього дня жодного разу не з'являлась за місцем реєстрації. Всі розрахунки по оплаті комунальних послуг оплачує лише вона. Той факт, що відповідачка та її малолітній син з серпня 2012 року не проживають в її будинку, підтверджується випискою-актом. Відповідачка зі своїм сином не проживають в її будинку з серпня 2012 року без поважних причин. Просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування належним їй житловим будинком по [ADDRESS]. У судове засідання позивач та представник третьої особи надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи щодо позовних вимог не заперечила. Відповідачі, належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилися і від них не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, відкладення розгляду справи чи повідомлення про причини неявки. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів - у порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 листопада 1997 року власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] 18 вересня 2009 року її онук [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 03 серпня 2013 року шлюб між ними розірвано. Разом з нею в даному будинку зареєстровані її внук [PERSON], його колишня дружина [PERSON] та її син [PERSON], які за місцем реєстрації не проживають з 26 серпня 2012 року. Ці обставини підтверджуються: свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.11.1997, свідоцтвом про розірвання шлюбу, довідкою № 553 від 12.09.2013 Кузьминської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, актом обстеження житлового будинку від 12.09.2013, випискою з погосподарських книг станом за 2006-2010, 2011-2015 роки. Відповідно до стст. 386, 391 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтями 150, 156 Житлового Кодексу УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ході судового розгляду справи встановлено, що член сім'ї власника спірного житла [PERSON] [PERSON] 03 серпня 2013 року припинила сімейні відносини з її внуком [PERSON], що, однак, не позбавило її та її сина [PERSON] права користування цим приміщенням, але тільки у випадку їх відсутності в цьому приміщенні строком до одного року. Оскільки ж [PERSON] та [PERSON], як встановлено в судовому засіданні та підтверджується актом обстеження житлового будинку від 12.09.2013, випискою з погосподарських книг за 2006-2010, 2011-2015 роки не проживають без поважних причин у будинку [PERSON] з 26 серпня 2012 року, тобто 1 рік 4 місяці, слід визнати їх такими, що втратили право користування житлом [PERSON] Статтями 10, 11 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачами в ході судового розгляду справи не надано будь-яких доказів наявності обставин, за яких за ними мало б зберігатися жиле приміщення понад один рік. Не надали відповідачі також будь-яких доказів, які б заперечували факт їх непроживання в спірному будинку понад один рік та спростовували встановлені судом обставини. На підставі викладеного,

Outcome: approved