Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У липні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] та просило стягнути з останньої 11406грн. 44коп. В обґрунтування посилається на те, що в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком [PERSON]. Починаючи з 1 грудня 2013 року по 30 листопада 2014 року, у відповідачки виникла переплата пенсії в сумі 11406грн. 44коп., у зв'язку з помилковим нарахуванням. Управлінням на адресу відповідачки був направлений претензійний лист про виникнення переплати пенсії від 09 грудня 2014 року №19626/07. Однак, сума переплаченої пенсії не була повернута відповідачкою в добровільному порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги, підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка та її представник позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на відсутність недобросовісності чи зловживань з її боку. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідачка перебуває на пенсійному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва та отримує пенсію за віком. Починаючи з 1 грудня 2013 року по 30 листопада 2014 року, у відповідачки виникла переплата пенсії в сумі 11406грн. 44коп., у зв'язку з чим позивачем було направлено на адресу останньої претензійний лист за вих. №19626/07 від 09 грудня 2014 року. Однак, в добровільному порядку відповідачкою не було повернуто вказану суму на рахунок позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне забезпечення» виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов'язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У відповідності до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно; особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Виходячи зі змісту пункту 1 статті 1215 Цивільного кодексу України, пенсія, якщо її виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, поверненню як безпідставно набута не підлягає. Статтею 50 Закону України «Про загальнооб'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягується на підставі рішення територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до Закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Таким чином, правовий аналіз означених норм вказує на те, що механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась внаслідок рахункової помилки або з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Також, правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014року у справі № 6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. При цьому позивачем не було надано належних, допустимих доказів у порядку ст.ст.57-59 ЦПК України, що переплата відбулася у зв'язку із рахунковою помилкою або що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера. Отже, позивачем всупереч вимог ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України не були доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. У той же час у відповідності до ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання. Згідно з ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє здійсненню процесуальних прав сторін, встановлених цим Кодексом. Тобто процесуальними нормами передбачено як право на участь у дослідженні доказів, так і обов'язок із доказування обставин при невизнанні їх сторонами (ст. 60 ЦПК України). При цьому суд безпосередньо не повинен брати участь у зборі доказового матеріалу. За викладених обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed