Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду, вказавши, що 3 березня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №189/3399ВСLА на суму 10912 грн. Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги, згідно з яким ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» отримало право грошової вимоги до [PERSON] 19 червня 2013 року ПАТ «Платинум Банк» уклало з позивачем договір факторингу №20130619-К, відповідно до якого право вимоги щодо заборгованості [PERSON] перейшло до позивача. Проте відповідачкою було порушено умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними, внаслідок чого утворилася заборгованість по кредиту в сумі - 12 924,23 грн., яку позивач просить стягнути на його користь. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн. Представник позивача до суду не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, в якій вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідачка до суду не з'явилася, однак належним чином повідомлялася про слухання справи, проте про причини своєї неявки не повідомляла. За таких обставин суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачки в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що 3 березня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №189/3399ВСLА, згідно з яким банк надав відповідачці кредит у розмірі 10912 грн., зі сплатою за користування ним 20 % річних. Згідно з умовами кредитного договору відповідачка зобов'язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати всі інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Згідно із ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір про відступлення права вимоги, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право грошової вимоги до [PERSON] Крім того, 19 червня 2013 року ПАТ «Платинум Банк» уклало з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №20130619-к, відповідно до якого право вимоги щодо заборгованості [PERSON] перейшло до позивача. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.ст. 610-612 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Заборгованість відповідачки станом на 19 червня 2013 року становить 12 924,23 грн. із них: 8483,74 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1881,83 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2558,66 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою суми заборгованості. Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення позивача, відповідачка не виконала свої зобов»язання. Після відступлення ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснювала погашення кредитної заборгованості. З врахуванням викладеного суд приходить до висновку про доведеність факту невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Згідно із ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такі витрати, понесені позивачем, складають розмір 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved