Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому просить шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28 січня 2012 року Ленінським відділом ДРАЦС Полтавського МУЮ, актовий запис за №10 - розірвати, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 січня 2012 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №10. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Як зазначила в своєму позові та пояснила в судовому засіданні позивачка, одразу після народження сина їхнє сімейне життя, а разом з ним і сімейні стосунки поступово погіршувалися. У кінцевому результаті це призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюбу та сім»ю. Крім того, відповідач періодично зловживає спиртними напоями, що призводить до сварок, які негативно впливають на міцність сім»ї та виховання малолітнього сина, якому в такому віці необхідні тільки любов та спокій. 25 жовтня 2015 року вона була вимушена переїхати з дитиною до батьків, і вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, шлюб зберегти не можливо. Неповнолітній син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач офіційно не працює, будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому вона звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки укладання шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги, то збереження подружніх відносин неможливо, якщо втрачена їх основа. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України, зокрема таких як вагітність або ж недосягнення спільною дитиною одного року, - відсутні. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Неповнолітній [PERSON], [INFO] залишається проживати з позивачкою. Відповідно до ст.ст.141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов»язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності , розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов»язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який на одну дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач на даний час офіційно не працює, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні у відповідача не має, а також має задовільний стан здоров»я. Позивачка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, інших доходів не має. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial