Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа [PERSON] , про визнання договору іпотеки недійсним, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, зняття заборони відчуження житлового будинку. Позовна заява мотивована тим, що 13 листопада 2007 року [PERSON] і закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -\~ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», уклали кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 37 тис. 400 дол. США з терміном повернення до 12 листопада 2027 року. На забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 13 листопада 2007 року між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 79,30 кв. м, який розташований у [ADDRESS] , належного йому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок\~від 24 липня 1989 року. Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області\~від 14 лютого 2017 року визнано право власності по 1/5 частки вказаного житлового будинку за\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оскільки зазначений житловий будинок був переданий в іпотеку без їхньої письмової та нотаріально посвідченої згоди, то просили визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок від 24 липня 1989 року, видане виконавчим комітетом Товтрівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області згідно з рішенням Заставнівської районної ради від 05 травня 1989 року на ім`я [PERSON] , та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок у [ADDRESS] ; визнати недійсним договір іпотеки від 13 листопада 2007 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та\~\~ [PERSON] ; зняти заборону відчуження житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований завказаною адресою. Рішенням\~Заставнівського районного суду Чернівецької області\~від 13 листопада 2017 року позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено частково. Визнано недійсним договір іпотеки від 13 листопада 2007 року, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , в частині щодо 1/5 часток зазначеного житлового будинку з господарськими спорудами, які належать [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кожному відповідно до рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14 лютого\~2017 року в іпотеку майнових прав на житловий будинок та господарські споруди, який знаходиться у [ADDRESS] . Знято заборону відчуження житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться у [ADDRESS] в частині по 1/5 часток, які належать [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14 лютого 2017 року. В іншій частині позову\~відмовлено. Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 31 січня 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено частково. Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області\~від 13 листопада 2017 року в частині визнання частково недійсним іпотечного договору скасовано. Визнано недійсним договір іпотеки від 13 листопада 2007 року, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] . Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2017 року в частині задоволення позову щодо зняття заборони відчуження житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться у [ADDRESS] , скасовано. У задоволенні позову в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Змінюючи рішення суду першої інстанції та визнаючи договір іпотеки недійсним у цілому, суд апеляційної інстанції виходив із того, що частки співвласників не виділено в натурі і не зареєстровано право власності на них як на окремий об`єкт нерухомості, що унеможливлює визнання договору іпотеки недійсним у частині. Постановою Верховного\~Суду від\~27\~червня 2018\~року касаційну\~скаргу публічного\~акціонерного товариства\~комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області\~від 13 листопада 2017 року\~та постанову апеляційного суду Чернівецької області від 31 січня 2018 року в частині позову\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила суду, що під час укладення оспорюваного договору в листопаді 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» достеменно було відомо, що предмет іпотеки відноситься до категорії колгоспного двору, оскільки іпотекодавцем було надано банку Свідоцтво про право власності на житловий будинок. Крім того, банком було отримано копію погосподарської книги з якої також вбачався статус житла та кількість мешканців. Була і в наявності довідка про склад сім`ї. Саме тому вважає, що відповідачі [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» діяли при укладенні договору недобросовісно, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині визнання договору іпотеки недійсним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, щодо вирішення спору, то поклався на розсуд суду. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, щодо вирішення спору, то поклалася на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 37 тис. 400 дол. США з терміном повернення до 12 листопада\~2027 року. На забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 13 листопада 2007 року між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку належний йому на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 79,30 кв. м, який розташований\~у [ADDRESS] . Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області\~\~від 14 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 22 червня 2017 року, визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності по 1/5 частки вказаного житлового будинку як за членами колгоспного двору. За змістом частини першої\~статті\~203, частини першої статті\~215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)\~вимог,\~які\~встановлені частинами 1-3, 5 та 6\~статті 203 цього Кодексу,\~і,\~зокрема,\~коли\~зміст правочину суперечить\~ЦК України,\~іншим\~актам цивільного законодавства.Отже, підставою недійсності правочину\~є недодержання стороною (сторонами)\~вимог\~щодо відповідності змісту правочину\~ЦК України\~та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. За змістом статті частини першої\~статті 120 ЦК УРСР\~у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно зі статтями\~572,\~575\~ЦК України\~іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до статті\~578 ЦК України\~та\~статті 6 Закону України «Про\~іпотеку»\~майно,\~що є у спільній\~власності,\~може\~бути передане у заставу (іпотеку)\~лише\~за згодою усіх співвласників.Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Така згода за своєю правовою природою є одностороннім правочином. Згідно із частиною першою\~статті 219 ЦК України\~у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення\~\~одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із членів колгоспного двору без згоди інших його членів, недійсним. Так, пунктом 6\~статті 3 ЦК України\~до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Відповідно до частини другої\~статті 369 ЦК України\~в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, у разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв`язку слід дійти висновку, що укладення одним із членів колгоспного двору договору щодо розпорядження спільним майном без згоди інших його членів може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з членів колгоспного двору, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності, і що той із його членів, який укладає договір, не отримав згоди на це інших членів колгоспного двору. Відповідно до обставин, які встановлені та констатовані в судових рішеннях наявних в матеріалах цивільної справи з боку [PERSON] як сторони іпотечного договору, не встановлено, що останній діяв при укладенні оспорюваного договору недобросовісно. Більше того, про його добросовісність свідчить той факт, що з метою можливості отримання кредитних коштів [PERSON] в сумі 37 тис. 400 дол. США він уклав договір іпотеки. Його дії були спрямовані на задоволення потреб сім`ї та інтересів одного із співвласників житлового будинку [PERSON] . Судом також встановлено, що дії ПАТ КБ «ПриватБанк» при укладенні іпотечного договору від 13 листопада 2007 року були також добросовісними, що вбачається зі змісту самого договору та порядку його посвідчення. Зокрема п.п. 14.5 та 14.7 договору містять застереження про відсутність вимог третіх осіб на предмет іпотеки, а також зазначено, що предмет іпотеки не знаходиться у спільній частковій власності, не є часткою, паєм (їх частиною) у статутному фонді підприємства тощо. Укладаючи зазначений договір кожна сторона розраховувала на доброчесність іншої, а також на істинність наданої інформації. Береться до уваги і той факт, що рішення про визнання за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] права власності по 1/5 частки на житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 79,30 кв. м, який розташований\~у [ADDRESS] , як за членами колгоспного двору було ухвалено лише 14 лютого 2017 року та набрало законної сили 22 червня 2017 року. Тобто, зазначена обставина виникла вже по сплину багатьох років після укладення оспорюваного договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] як член колгоспного двору, який уклав договір іпотеки щодо спільного майна 13 листопада 2007 року, та ПАТ КБ «ПриватБанк» як контрагент за таким договором, діяли добросовісно, оскільки банк як третя особа не міг знати що той із його членів, який укладає договір, не отримав згоди на це інших членів колгоспного двору. Виходячи з викладеного суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання договору іпотеки недійсним та вважає, що в його задоволенні необхідно відмовити. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed