Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , яку померлий фактично успадкував після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , але юридично не оформив право власності. Оскільки заповіту чоловік не залишив, позивачка та її діти [PERSON] та [PERSON] (відповідачі по справі) являються спадкоємцями першої черги за законом. Відповідачі не виявили бажання приймати спадщину. 25 листопада 2019 року позивачка звернулася до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка. Між тим, державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Крім того, при перевірці інформації за даними Спадкового реєстру було виявлено наявність та заведення спадкової справи №521/1991 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Спадкову справу було 18 жовтня 1991 року здано до архіву. Архів нотаріальної контори за 1991 рік передано для зберігання до Донецького обласного архіву, який знаходиться в м. Донецьк. У зв`язку з тим, що м. Донецьк є тимчасово окупованою територією витребувати з державного нотаріального архіву відповідну спадкову справу разом із відповідними документами обліково-довідкового характеру або копію відповідних документів немає можливості, тому немає можливості встановити коло спадкоємців та склад спадкового майна для видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного, просила визнати за нею право власності на 2/3 частки житлового будинку з усіма надвірними побудовами та спорудами по [ADDRESS] , житловою площею 29,9 кв.м., загальною площею 65,4 кв.м., що складається з житлового будинку літ.В-1, прибудови літ. в-1, прибудови літ. в4-1, тамбуру літ. в2-1, ґанку літ.вЗ, сараю літ Ж-1, гаражу літ. 3-1, душу літ. И-1, огорожі №1, №3, воріт №2, вимощення І, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка у судовн засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, направили на адресу суду заяви, відповідно до яких не заперечують проти задоволення позовних вимог та просять розглядати справу за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Миколаїві Миколаївської області (паспорт громадянина України № [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , 28 жовтня 1972 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис №1814. Судом досліджено повідомлення ККП «Міське бюро технічної інвентаризації- Маріупольська нерухомість» відповідно до якого 2/3 частина житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 10 червня 1969 року № 184 , зареєстрованого у «Жданівському БТІ » 12 червня 1969 року за №24413. Надана інформація дійсна станом на 31 грудня 2012 року. Згідно до технічної інвентаризації, проведеної 18вересня 2019 року встановлено, що на земельній ділянці знаходяться: житловий будинок літ. В-1 житловою площею 29,9м2, прибудови літ.в-1, літ.в4-1, тамбур літ.в2-1, ґанок літ.вЗ, усього загальною площею 65,4м2, сарай літ.Ж-1, гараж літ.3-1, душ літ.И-1, огорожа №1, №3, ворота №2, вимощення І. 2/3 частини, які належать [PERSON] складаються з 2/3 ч. житлового будинку літ.В-1, 2/3 частини прибудови літ.в-1, прибудови літ.в4-1, тамбуру літ.в2-1, ґанку літ.в3, житловою площею 10,0м2, загальною площею 27,8м2, 2/3 частини сараю літ.Ж-1, гаражу літ.З-1, душу літ.И-1, 2/3 частини огорожі №1, №3, воріт№2, 2/3 частини вимощення І. Прибудова літ.в4-1, тамбур літ.в2-1, ґанок літ.в3, гараж літ.З-1 побудовані до 1992 року. Прибудова літ.в-1, включена до загального складу домоволодіння на підставі рішення Іллічівської районної адміністрації від 28 травня 1969 року за №10. Душ літ.И-1 згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07червня 2017 року за №406 не потребує дозвільних документів. Сарай літ.Ж-1 та літня кухня, яка зазначена у право встановлювальному документі під літ.Ж-1 являється фактично однією будівлею, а саме, сарай літ.Ж-1. Погріб літ.Ж/п та убиральня літ.Г-1 зруйновані. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (власність на 1/3 частину за [PERSON] , 2/3 частини за [PERSON] ). З наданої суду копії спадкової справи №276/2019, що була відкрита після смерті [PERSON] , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася його дружина [PERSON] . Крім того, спадкоємцями першої черги також є діти [PERSON] та [PERSON] . Між тим, діти відмовилися від своєї частки спадщини на користь матері [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 56622198 від 24 червня 2019 року, спадкова справа за реєстровим № 36854036 відносно [PERSON] знаходиться в архіві. Відповідно до заповіту від 09 червня 1990, [PERSON] заповів належний йому будинок з усіма прибудовами і спорудами по [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках кожному. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 жовтня 1991 року, належне [PERSON] майно отримали [PERSON] (1/3частина спадкового майна), а на 2/3 частину спадкового майна свідоцтво про право власності не видано. Згідно відомостей Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 19 вересня 2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] з 04 листопада 1998 року, а [PERSON] був зареєстрований з 31 січня 1975 року по 14 лютого 2019 року,знятий з реєстрації у зв`язку із смертю. Постановою державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право власності після смерті [PERSON] , оскільки не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України. Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємицями першої черги після смерті [PERSON] є сторони по справі. Крім того, відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належних їм часток в праві власності на спадкове майно після смерті батька на користь позивачки по справі [PERSON] . Отже, з огляду на наведене, суд встановивши коло обставин, оцінивши представлені сторонами докази, приходить до висновку що на теперішній час у позивачки відсутня можливість отримати право власності на спадкове майно, а також у зв`язку з чим її права підлягають захисту в судовому порядку. На підставі викладеного позовні вимоги є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved