Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

У квітні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву № б/н від 11 березня 2011 року та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку» складає між ним та АТ КБ «ПриватБанк» Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому було збільшено до 14 000 грн. Позивач зазначає, що ним виконанні взяті на себе зобов`язання за Договором, тоді як відповідач не надав своєчасно АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 17 березня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 17 912 грн. 49 коп., з яких: 15 307 грн. 09 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2605 грн. 40 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] 17 912 грн. 49 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 11 березня 2011 року та судові витрати. Ухвалою судді від 05 травня 2021 року прийнято позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, у поданій до суду письмовій заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності, вказує, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив, відзив на позов не подав. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено судом, 11 березня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви, відповідно до якої [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшено до 14 000 грн. Підписавши вказану Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що у повному обсязі приєднався до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які разом з Тарифами, становлять Договір банківського обслуговування. Звертаючись до суду, позивач посилається на те, що відповідач користувався картковим рахунком і використовував кредитні кошти, прийнявши пропозицію АТ КБ «ПриватБанк», та уклав кредитний договір, що узгоджується із ч. 2 ст. 642 ЦК України. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо непогашення кредитної заборгованості у АТ КБ «ПриватБанк» виникло право вимоги до останнього щодо дострокового повернення всієї суми кредиту, що станом на 17 березня 2021 року становить 17 912 грн. 49 коп., з яких: 15 307 грн. 09 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2605 грн. 40 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи, а саме: Анкетою-заявою від 11 березня 2011 року, Довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування і обслуговування кредитної картки, розрахунком заборгованості станом на 17 березня 2021 року. Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог кредитного договору позичальник не виконує взяті на себе договірні зобов`язання щодо сплати кредиту, а тому з нього підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 15 307 грн. 09 коп. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача 2605 грн. 40 коп. заборгованості за простроченими відсотками, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із положеннями ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається із позовної заяви, Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у зазначеній частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилається на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що надані АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка (розміри та порядок нарахування), права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяви, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Разом з тим, на підтвердження права вимоги заборгованості за простроченими відсотками, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на Анкету-Заяву та довідку про умови кредитування, що підписані відповідачем 11 березня 2011 року, в яких визначена, у тому числі: процентна ставка, її розміри і порядок нарахування. Так, відповідно до довідки про умови кредитування вбачається, що базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору становить 2,5 % на місяць, відсоткова ставка на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування становить 3,75 % на місяць. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті істотні умови договору, а саме: підстави, порядок нарахування, розмір та сплата відсотків за користування кредитними коштами. Такий висновок відповідає висновку Верховного Суду, що викладений в постанові від 02 грудня 2020 року по справі № 284/157/20-ц. Враховуючи вищенаведене, підлягає до стягнення із [PERSON] на користь позивача заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 2605 грн. 40 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 11 березня 2011 року в загальному розмірі 17 912 грн. 49 коп. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2270 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved