Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТзДВ «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» про стягнення інфляційних втрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року у справі № 461/13029/16-ц стягнуто з ТзДВ «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування - 85 000 грн., інфляційні втрати у розмірі - 18 534 грн. 82 коп. за період з 1 березня 2009 року по кінець вересня 2013 року та судовий збір. Підставою для ухвалення рішення суду було невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором добровільного обов'язкового страхування транспортного засобу № 06-R\\03-141-01-25 щодо виплати страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 8 листопада 2008 року із застрахованим автомобілем AudiА6, реєстраційний номер [NUMBER]. Вказане рішення суду ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року залишене без змін. Враховуючи, що відповідач виконав свої зобов'язання лише 29 червня 2016 року, сплативши стягнуті рішенням суду кошти, то позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з жовтня 2013 року по 29 червня 2016 року, що за розрахунком позивача становить 93 248 грн. 15 коп. До судового засідання позивач не з'явився з невідомих причин, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 118). Представник відповідача до судового засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Надав заяву про застосування строків пропуску позовної давності та письмові заперечення (85, 88). Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року у справі № 461/13029/16-ц позовні вимоги [PERSON] до ТзДВ «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» про стягнення страхового відшкодування задоволені та стягнуто з ТзДВ «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування - 85 000 грн., інфляційні втрати у розмірі - 18 534 грн. 82 коп. за період з 1 березня 2009 року по кінець вересня 2013 року та судовий збір (а.с. 10-13). Підставою для ухвалення рішення суду було невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором добровільного обов'язкового страхування транспортного засобу № 06-R\\03-141-01-25 щодо виплати страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 8 листопада 2008 року із застрахованим автомобілем AudiА6, реєстраційний номер [NUMBER]. Предметом розгляду справи Галицьким районним судом м. Львова було стягнення інфляційних втрат за період з 1 березня 2009 року по 30 вересня 2013 року відповідно до даних позовної заяви від 29 жовтня 2013 року. Вказане рішення суду ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року залишене без змін (а.с. 14-24). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Тому, у разі відсутності інших підстав для припинення зобов'язань, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Проте, зобов'язання ТзДВ «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ», котрі виникли через невиконання умов договором добровільного обов'язкового страхування транспортного засобу № 06-R\\03-141-01-25 щодо виплати страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 8 листопада 2008 року із застрахованим автомобілем AudiА6, реєстраційний номер [NUMBER], припинилось лише 29 червня 2016 року, коли були перераховані кошти на картковий рахунок позивача у виконання рішення Галицького районного суду м. Львова (а.с. 29). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Враховуючи, що рішенням Галицького районного суду м. Львова стягнуто інфляційні за період 1 березня 2009 року по кінець вересня 2013 року, то позовні вимоги про стягнення інфляційних за період з жовтня 2013 року по 29 червня 2016 року підлягають задоволенню у розмірі 93 248 грн. 15 коп., що розрахований позивачем у позові та долучених розрахунках до нього (а.с. 30-35), з яким суд погоджується. Заяву представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності суд відхиляє, оскільки позовні вимоги стосуються стягнення інфляційних за період з жовтня 2013 року по 29 червня 2016 року, а з вказаним позовом до суду позивач звернувся 11 липня 2016 року, тобто в межах строку позовної давності, визначеної ст. 257 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 932 грн. 48 коп. (1% від ціни позову 93 248 грн. 15 коп.). Решта сума судового збору 6 грн. 58 коп. (сплачена 939 грн. 06 коп. - 932 грн. 48 коп.) може бути повернута позивачу на підставі його заяви відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved