Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом та просила стягнути з відповідача на її користь 11 886 грн. 88 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначила, що 17 березня 2015 року о 10 год. 00 хв. в м. Кременчуці на перехресті вул. Перемоги з вул. Леніна сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки Mitsubishi Lanzcer, номер державної реєстрації [NUMBER]. Згідно постанови суду винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON], відповідальність якого була застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». 17 березня 2015 [PERSON], який керував транспортним засобом на правовій підставі, повідомив відповідача про настання страхового випадку. 12 травня 2015 року [PERSON], як власниця пошкодженого автомобіля, звернулася до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування, яку відповідач отримав 14 травня 2015 року, та подала ряд документів, необхідних для розгляду вказаної події. Однак, станом на 27 липня 2015 року відповідач не здійснив дій щодо перерахунку страхового відшкодування. В судове засідання позивач не з'явилася та подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про місце, день і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання свого представника не направила, про причини неявки представника суд не повідомила. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2015 року о 10 год. 00 хв. в м. Кременчуці на перехресті вул. Перемоги з вул. Леніна сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля марки «Mitsubishi Lanzcer», д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 83-15 від 23 березня 2015 року, розмір завданої [PERSON] в результаті ДТП майнової шкоди (витрат) з коефіцієнтом зносу становить 11 886, 88 грн. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Статтею 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Отже, враховуючи викладені обставини, позов про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» 11 886 грн. 88 коп. страхового відшкодування не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь [PERSON]. підлягає стягненню сума витрат з оплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved