Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами. В позовній заяві в обґрунтування позовних вимог позивач послалася на наступне. В 2000 році вона з дозволу відповідача вселилася у житловий будинок з надвірними господарчими будівлями і спорудами, в якому раніше проживала її тітка, розташований в с. Новомиколаївка вулиця Зелена, № 30, Лиманського (колишнього Комінтернівського) району Одеської області, в якому вона з того часу і до теперішнього часу постійно проживає. Будинок на праві приватної власності нікому не належить. Вона вселилася і відкрито володіє будинком. За період її проживання ніхто не заявляє своїх прав на даний житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами. Вона відкрито, безперервно володіє цим нерухомим майном на протязі, приблизно, шістнадцяти років. З питання оформлення права власності та державної реєстрації права власності на даний будинок відповідач до теперішнього часу ніхто не звертався. На житловий будинок, крім неї, ніхто не претендує. Жодних претензій до неї з приводу володіння, користування будинком і присадибною земельною ділянкою ніким предявляється на протязі шістнадцяти років. Вона постійно проживає у даному будинку, сплачує податки, комунальні платежі. Робить поточні ремонти по утриманню будинку, обробляє присадибну земельну ділянку. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки іншим шляхом у неї немає можливості оформити право приватної власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача до суду не зявився, але надав до суду лист, в якому позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення, подавши заяву до суду про розгляд справи у його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки № 02-13/403 від 08.11.2016 р. Новомиколаївської сільської ради Лиманського району Одеської області [PERSON] з 2000 року постійно проживає у житловому будинку з надвірними господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться у с. Новомиколаївка, вулиця Зелена, буд. 30, Лиманського району Одеської області. Заборгованості по сплаті податків не має. Із акту обстеження проживання у житловому будинку, складених комісією у складі сусідів [PERSON], [PERSON], депутата вулиці [PERSON], вбачається, що комісією встановлено, що позивачці з 2000 року належить даний житловий будинок, у якому вона постійно проживає, де знаходиться її майно, особисті речі, робить ремонт будинку, обробляє присадибну земельну ділянку. Позивачка зареєстрована у даному житловому будинку за адресою: с. Новомиколаївка, вул. Зелена, буд. № 30, Лиманського району, Одеської області (а.с. 16 об). Також судом встановлено, що з позивачкою укладені відповідні договора на оплату спожитої електроенергії, водопостачання. До матеріалів справи долучені квитанції про сплату позивачкою за спожиту електроенергію, податків і зборів за періоди проживання у даному будинку. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого ТОВ «Юридична фірма «БТІ-СФЕРА ПЛЮС», за адресою: вулиця Зелена, № 30, с. Новомиколаївка, Лиманського району Одеської області знаходиться житловий будинок літ. А, з прибудовою літ. а, загальною площею 69, 7 кв м, житловою площею 29,0 кв м, допоміжною 40, 7 кв м, з надвірними господарчими будівлями і спорудами літ. Б сарай, літ. В літня кухня, літ. Г погріб, літ. Д душ, І вимощення, № 1 ворота, № 2 огорожа. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року (Ухвала колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20.02.2008 року ). За таких обставин суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 316, 328, 334 ч. 1, ст. 344 п. 1 ЦК України, ст.ст. 55, 124 Конституції України,

Outcome: approved