Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що вона є власником 2/3 часток житлового будинку №5 по вул. Щасливій у м. Вознесенську, відповідачу належить 1/3 частка вказаного майна. В звязку з неможливістю спільного користування спірним майном, створення іншим співвласником перешкод у користуванні житлом, а також відсутністю між співвласниками згоди щодо поділу майна в добровільному порядку, а тому позивачка просила про поділ будинку в натурі відповідно до часток співвласників у судовому порядку. Ухвалами суду від 04 грудня 2017 року відкрито провадження у справі, проведено підготовку справи з призначенням її до судового розгляду. З 15 грудня 2017 року суд відповідно до п. 9\~Перехідних положень Цивільного кодексу України\~(в редакції\~Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII\~зі змінами) продовжив розгляд справи за правилами, що почали діяти після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 19 січня 2018 року призначено судову будівельно-технічну експертизу та на час її проведення провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 06 вересня 2018 року провадження у справі поновлено. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважаючи їх безпідставними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку №5 по вулиці Щасливій у м. Вознесенську Миколаївської області, а саме позивачка є власником 2/3 часток будинку, відповідачу належить 1/3 частка вказаного майна. Сторони не можуть досягти домовленості щодо порядку спільного користування майном або його поділу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1 ст. 358 ЦК України). Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Якщо співвласники не можуть досягти домовленості щодо порядку поділу майна, що є у спільній частковій власності, спір між ними щодо можливості та порядку такого поділу вирішується судом. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (далі - постанова) в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст. 152 ЖК ). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. При вирішенні справ про поділ будинку в натурі суд повинен перевірити належність сторонам цього майна, розмір їх часток в праві власності на будинок, з'ясувати план будинку, перевірити наявність висновку технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, висновків органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції про допустимість пов'язаних з цим переобладнань, дозволу виконкому місцевої Ради на переобладнання і перепланування жилого будинку (п. 18 постанови). З висновку судової будівельно технічної експертизи від 22 серпня 2018 року №19 вбачається, що провести поділ спірного будинку в натурі відповідно до часток співвласників або з незначним відхиленням від належних сторонам часток технічно не можливо у зв'язку з особливостями планування та необхідними нормативними розмірами приміщень. Інших доказів, що б вказували на протилежне, зокрема на можливість проведення такого поділу, сторонами не надано, а матеріали справи не містять. Проте згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановленого, враховуючи, що позивачкою не доведено можливість поділу спірного будинку в натурі відповідно до часток співвласників або з незначним відхиленням від належних сторонам часток, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову. В силу ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачкою судові витрати. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed