Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

У липні 2020 року в провадження Заводського районного суду міста Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про захист прав споживачів, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що 15.01.2020 Заводським ВДВС відкрито виконавче провадження № 60972362 на виконання виконавчого напису № 327, виданого 13.01.2017 приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. про стягнення з неї на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 20716,57 доларів США. Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки вимоги стягувача не були безспірними та заявлені поза межами позовної давності. Крім того, стягнення коштів відбувається повторно, адже вона виплачує кредит за рішенням Заводського районного від 06.04.2017. Також виконавчий напис не має посилання з чого саме складається сума боргу. Всі ці обставини свідчать про незаконність виконавчого напису. Згідно відзиву на позовну заяву представник відповідача - адвокат Гречківський Є.Л. просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що наявність судової справи чи наявність рішення суду щодо спірної заборгованості не є самостійним та достатнім підтвердженням відсутності ознаки безспірності заборгованості, визначеної у виконавчому написі. Договір про надання траншу № SME0004549 від 28.09.2007 був укладений до 19.09.2014, строк кредитування не змінювався, тому приватний нотаріус правомірно здійснив виконавчий напис в межах періоду з 19.09.2014 по 20.12.2016, тому строк позовної давності пропущено не було. Виконавчий напис був вчинений 13.01.2017, тобто за три місяці до ухвалення рішення від 06.04.2017, разом з тим, чинне законодавство не містить обмежень чи заборон поєднання декількох способів захисту чи їх одночасного використання. З огляду на наведене представник відповідача вважає виконавчий напис таким, що вчинений відповідно до вимог чинного законодавства, тому просить відмовити у задоволенні позову та покласти судові витрати, в тому числі витрати АТ «Альфа-Банк» на професійну правничу допомогу на позивача. У відповіді на відзив позивач акцентувала увагу на тому, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2017 встановлено: «Згідно рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2012 року з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно було стягнуто: за кредитом - 114324,07 грн., що станом на 29.08.2011 року становить 14343,04 доларів США; по процентам 10331,33 грн., що становить 1296,16 доларів США, по пені 21795,69 грн., що становить 2734,48 доларів США», що є свідченням подвійної відповідальності за одні й ті самі правовідносини, що протирічить положенню ст. 61 Конституції України. Ухвалою суду від 15.07.2020 задоволено заяву позивача, забезпечено позов шляхом зупинення стягнення в рамках виконавчого провадження № 60972362. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2020 позовну заяву залишено без руху, надано строк позивачу для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя Шалпегіною О.Л. від 21.07.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрите загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання на 16.09.2020. Ухвалою суду від 17.11.2020 було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 04.12.2020. Ухвалою суду від 04.03.2021 справа прийнята до провадження судді Яцуна О.С. та призначена до судового розгляду на 12.04.2021. Від представника позивача - адвоката Зубенка О.А., надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Від представника відповідача у матеріалах цивільної справи міститься заява про розгляд справи без участі представника. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками про особисте отримання судових повісток та повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак до судового засідання не з`явилися, причину своєї неявки суду не повідомили, відзиву не подали, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Загальними засадами цивільного законодавства, серед іншого, є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Судом встановлено, що 13.01.2017 приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 327 про стягнення на користь ПАТ «АЛЬФА-БАНК» заборгованості, що виникла по Договору про надання траншу № SME0004549 від 28.09.2007, боржником за яким є [PERSON] . Як зазначено у виконавчому написі, строк платежу по Кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 19.09.2014 по 20.12.2016. Сума заборгованості складається із: заборгованості за кредитом - 14343,04 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 6373,53 доларів США. Загальна сума заборгованості становить 20716,57 доларів США та сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису (т. 1 а.с. 153). Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача - адвоката Гречківського Є.Л., з приводу того, що наявність судової справи чи наявність рішення суду щодо спірної заборгованості не є самостійним та достатнім підтвердженням відсутності ознаки безспірності заборгованості, визначеної у Виконавчому написі, виходячи з наступного. Так, дійсно у правовій позиції, відображеній у п. 50 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17, на яку посилається представник відповідача, зазначено, що інформація про звернення Відповідача до суду з позовом сама по собі не є свідченням недотримання умови безспірності заборгованості у цій справі… Але,: По-перше, у цій позиції (п. 50) є посилання лише на інформацію про звернення Відповідача до суду з позовом, тобто невирішену по суті справу. Рішенням же Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2012 солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за договором в розмірі 114324,07 грн., по процентам в сумі 10331,33 грн., пені в сумі 21795,69 грн. Загальна сумі заборгованості за Договором станом на станом на 29.08.2011 становить 146451,09, що за офіційним курсом НБУ від 29.08.2011 становить 18373,68 доларів США (т. 1 а.с. 146-148). По-друге, у тій же постанові у справі № 916/3006/17, але у п. 48 зазначено, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. На час вчинення виконавчого напису № 327 від 13.01.2017 була стягнута заборгованість за договором на загальну суму 18373,68 доларів США відповідно до рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2012, що набрало законної сили 18.06.2012. На підставі ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Згідно з ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З огляду на наведені обставини, суд вважає що на час вчинення виконавчого напису № 327 від 13.01.2017 сума заборгованості за Договором про надання траншу № SME0004549 від 28.09.2007 не була безспірною. Хибним є посилання позивача на пропуск позовної давності, виходячи з наступного. У відповідності до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Разом з тим відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті (п. 34 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17). Згідно з п. 6.1 Договору про надання траншу № SME0004549 до вимог щодо виконання грошових зобов`язань Позичальника, які випливають з цього Договору встановлюється позовна давність у 5 років. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Як видно із розрахунку заборгованості, який було надано банком для вчинення виконавчого напису № 327, заборгованість по тілу кредиту почала виникати періодично з 20.04.2008 (а.с. 162-180), а отже саме з цієї дати у ПАТ «Альфа-Банк» з`явилося право на дострокове повернення частини позики. А з виписки по особовому рахунку [PERSON] вбачається, що остання оплата за кредитним договором № SME0004549 відбулась 05.10.2012 (т. 1 а.с. 196 - зворотній бік). З рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2012 вбачається, що банком було направлено Вимогу про дострокове повернення кредиту, але станом на 29.08.2011 Відповідачами умови вимоги не виконано. Згідно вимог ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Суду не відома дата звернення ПАТ «Альфа-Банк» із позовом до суду, відома лише дата винесення рішення, і це - 06.06.2012. Останній платіж [PERSON] здійснила - 05.10.2012, а отже виконавчий напис було вчинено в межах строку позовної давності, яку сторони за домовленістю збільшили до 5 років. З урахуванням наведеного, зважаючи на той факт, що на момент звернення ПАТ «Альфа-Банк» до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість за Договором про надання траншу № SME0004549 не була безспірною, адже частково була стягнута за рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2012, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 327, вчиненого 13.01.2017 приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 20716,57 доларів США по курсу НБУ на 14.01.2020 року - 495695,73 грн. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений при подачі до суду позову та судовий збір у розмірі 420,40 грн., сплачений при подачі заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved