Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулось до Печерського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з останнього 68349 грн. 51 коп. заборгованості за кредитним договором № R53113209792В від 14 березня 2012 року, з яких 28853 грн. 98 коп. поточна заборгованість за кредитом, 14730 грн. 16 коп. заборгованість за простроченим кредитом, 125 грн. 67 коп. інфляційні втрати, 214 грн. 22 коп. 3% річних, 4628 грн. 33 коп. сума простроченої заборгованості за процентами, 99 грн. 98 коп. 3% річних по відсотках, 611 грн. 54 коп. сума заборгованості за процентами, 19042 грн. 80 коп. пені, а також 684 грн. 00 коп. витрат з оплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що на виконання умов кредитного договору № R53113209792В від 14 березня 2012 року публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк», було надано [PERSON] кредитні кошти, проте останній взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконує в зв'язку з чим виникла заборгованість, яку позивач і просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 48), проте подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, а також не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 52). [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином в порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України (а.с. 54, 55), про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14 березня 2012 року публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53113209792В (а.с. 5-11). Відповідно до умов договору публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» надало [PERSON] споживчій кредит в розмірі 50000 грн. 00 коп., зі сплатою 27 % річних з терміном повернення до 14 березня 2015 року. Факт видачі кредитних коштів [PERSON] підтверджується меморіальним ордером № 25345 від 14 березня 2012 року (а.с. 20). У зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань виникла заборгованість за користування кредитними коштами, яка станом на 15 листопада 2013 року становила 68349 грн. 51 коп. з яких, 28853 грн. 98 коп. поточна заборгованість за кредитом, 14730 грн. 16 коп. заборгованість за простроченим кредитом, 125 грн. 67 коп. інфляційні втрати, 214 грн. 22 коп. 3% річних, 4628 грн. 33 коп. сума простроченої заборгованості за процентами, 99 грн. 98 коп. 3% річних по відсотках, 611 грн. 54 коп. сума заборгованості за процентами, 19042 грн. 80 коп. пені. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком (а.с. 21-24). Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір пені згідно пп. 7.1. п. 7 кредитного договору № R53113209792В від 14 березня 2012 року складає 0,5 % від суми прострочених зобов'язань. Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не надано. За наведених обставин, коли встановлено, що з вини відповідача зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідача, згідно із ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню 683 грн. 49 коп. у відшкодування витрат з оплати судового збору, 420 грн. 00 коп. витрат понесених позивачем у зв'язку із подачею оголошення в газету «Урядовий кур'єр» та 776 грн. 16 коп. витрат понесених позивачем у зв'язку із подачею оголошення в газету «Хрещатик». Враховуючи викладене,

Outcome: approved