Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з 7 жовтня 1995 року до 2005 року з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі. 20 січня 2005 року шлюб між сторонами було розірвано. Однак, після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати разом. З 13 лютого 2015 року сторони разом не проживають, відповідачка виїхала проживати в інше місце, що позивачеві невідомо. Як член сімї [PERSON], відповідачка [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO]. Цей будинок належить позивачеві згідно запису у погосподарській книзі. Оскільки [PERSON] не проживає у будинку позивача з 13 лютого 2015 року, відповідно має бути визнана такою, яка втратила право користування належним позивачеві житловим будинком. Позивач [PERSON] зазначає, що реєстрація відповідачки у його будинку позбавляє можливості оформити субсидію на комунальні послуги. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи згідно положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причину неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала. Оскільки відповідачка, яка належним чином повідомлена й від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності в судове засідання не зявилась, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, про причину неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом установлено, що позивач у справі [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: вул. Центральна, 25, с. Березівка, Долинський район, Кіровоградська область (а. с. 7). Разом із позивачем [PERSON] у належному йому будинку за адресою: вул. Центральна, 25, с. Березівка, Долинський район, Кіровоградська область, зареєстрована [PERSON] (а. с. 11). Судом установлено, що відповідачка у справі [PERSON] є колишньою дружиною позивача [PERSON] Тобто [PERSON] є колишнім членом сімї власника житла позивача у справі. Відповідачка [PERSON] не проживає у належному позивачеві житловому будинку за адресою: вул. Центральна, 25, с. Березівка, Долинський район, Кіровоградська область, починаючи з 13 лютого 2015 року. Таким чином, оскільки відповідачка у справі [PERSON], як колишній член сімї власника житла понад рік без поважних причин відсутня за місцем проживання, домовленостей між нею та власником житла з приводу користування житлом не виникало, відповідно відповідачка є такою, яка втратила право користування житлом, що належить позивачеві. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. За змістом п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», установлена у 2016 році мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня 1378 грн. З огляду на вищезазначене, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved