Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

у листопаді 2014 року УПФУ у Шаргородському районі Вінницької області звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення помилково виплаченої грошової допомоги. У обґрунтування позову зазначено, що з 05.09.2012 року відповідачу призначено пенсію за віком на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі змінами, внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж на таких посадах для чоловіків 35 років, для жінок 30 років, а також, якщо вони не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується одноразова грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Призначення вказаної грошової допомоги особам, яким пенсія призначається достроково, тобто із зниженням пенсійного віку, нормами чинного законодавства не передбачено. Проте, у протоколі 112 від 05.09.2012 року, у зв'язку з не доопрацюванням програмного забезпечення АСОПД, не враховано ту особливість, що [PERSON] пенсія призначена достроково, в результаті чого їй виплачено грошову допомогу у розмірі 9643,30 грн. У липні 2014 року Міністерством соціальної політики України розроблено та введено в дію нову версію програмного забезпечення 4.42-5/ф10, і при перевірці пенсійних справ, було виявлено, що зазначену грошову допомогу відповідачу виплачено помилково. З огляду на викладене та посилаючись на статті 1212 та 1213 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України помилково виплачену грошову допомогу в сумі 9643,30 грн. У судовому засіданні представник позивача Титаренко О.В. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Пояснив, зокрема, що грошова допомога виплачена відповідачу помилково, через недоліки програмного забезпечення, проте, виплата допомоги була добровільною, і при цьому відповідач не вчиняла жодних дій, які б свідчили про її недобросовісність. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, зокрема, зазначила, що їй дійсно у жовтні 2012 року було виплачено грошову допомогу, передбачену Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», проте, її вина у помилковій виплаті цієї допомоги відсутня. Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. 28 серпня 2012 року відповідач звернулася до позивача з заявою про призначення пенсії (а.с. 2 на звороті). Згідно протоколу 112 від 05.09.2012 року, позивач призначив відповідачу пенсію за віком, а також вирішив виплатити їй одноразову грошову допомогу у розмірі 9643,30 грн (а.с.3). 12 жовтня 2012 року, разом із першою виплатою пенсії, позивач виплатив відповідачу зазначену вище грошову допомогу, що вбачається із відривного талону № 71/525 та визнали у судовому засіданні представник позивача та відповідач (а.с.14). Посилаючись на те, що законом не передбачено виплату одноразової грошової допомоги особам, яким пенсія призначена зі зниженням пенсійного віку, а також на недосконалість програмного забезпечення, яким не враховано зазначену обставину, позивач просить стягнути з відповідача помилково виплачену одноразову грошову допомогу. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються наведеними нижче нормами права. Так, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла на час виплати грошової допомоги), особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Отже, аналіз положень Закону та Порядку щодо виплати одноразової грошової допомоги свідчить про те, що можливість виплати допомоги ставиться у залежність, зокрема, від досягнення особою на день призначення пенсії пенсійного віку, тобто, одноразова грошова допомога не виплачується особам, яким пенсія призначається достроково, тобто зі зниженням пенсійного віку. Сторонами визнано, що нас призначення пенсії, у вересні 2012 року, відповідач не досягла пенсійного віку, встановленого законом, проте, як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, пенсійний вік відповідача було знижено, що і стало підставою для дострокового призначення їй пенсії. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Водночас, стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 22.01.2014 року № 6-151цс13 та від 02.07.2014 року № 6-91цс14, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України (а.с. 15-20). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 30.07.2014 року № 6-28977св14 та від 01.10.2014 року № 6-30533св14 також підтримав зазначену вище позицію (а.с. 21-24). Відповідно до ст.ст. 10, 57-60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно положень ст.ст. 11 та 212 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Усе зазначене свідчить про те, що обов'язок довести недобросовісність набувача і наявність рахункової помилки з боку позивача покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів, тобто, на позивача, проте, аналіз досліджених та оцінених судом доказів свідчить про те, позивач не довів належними та допустимими доказами зазначених вище фактів, а тому, у суду відсутні правові підстави для ухвалення рішення про повернення відповідачем безпідставно набутої одноразової грошової допомоги. Окрім того, слід зазначити, що позивач не довів також і існування недоліків програмного забезпечення, що, за його твердженнями, стало причиною помилкової виплати відповідачу допомоги. Проте, якщо насправді недолік програмного забезпечення мав місце, позивач, за певних умов, вправі вимагати від розробника програми відшкодування завданої шкоди. З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed