Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до відповідача [PERSON] міської ради, третіх осіб: [PERSON] державної нотаріальної контори, в якій просить суд визначити їй тримісячний строк для звернення до Третьої [PERSON] Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 1986 року, родина постійно проживала у [INFO]. 26 жовтня 1991 року між нею та [PERSON], було укладено шлюб, про що Дніпровським відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська зроблено актовий запис №1137. 25 серпня 1994 року померла бабуся - [PERSON], у звязку з чим, після її смерті відкрилась спадщина на належну їй квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка складається із двох кімнат, житловою площею 25,3 кв. м., загальною площею 39,6 кв.м. Дана квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.08.1994 року відділом обліку та розподілу житлової площі [PERSON] міськвиконкому, згідно і розпорядженням від 05.08.194 року №03005. В ОКП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» було зареєстровано на ім'я [PERSON] в реєстрову книгу 138 за №21896. Враховуючи те, що на момент смерті [PERSON] був живий її син - [PERSON], який являвся єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який звернувся у передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, для чого на його ім'я була виготовлена довідка-характеристика на спадкову квартиру, але через тривалу хворобу, спадщина не була оформлена [PERSON] та не отримано свідоцтво про право на спадщину. 20 вересня 2005 року помер батько позивачки - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] у м. Дніпродзержин¬ську, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] - дружина померлого, [PERSON], та [PERSON] - діти померлого. У липні 2015 року позивачка звернулася до Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого 20 вересня 2005 року, але постановою від 08 липня 2015 року, вих.. № 1788/02-14. було відмовлено. Згідно цієї постанови позивачці було відмовлено на підставі того, що вона звернулась до нотаріальної контори після спливу 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця, документи які б підтверджували факт прийняття спадщини - відсутні. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву в якій прохала позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі та не заперечувала проти розгляду справи без участі відповідачів та розгляду справи без застосування технічних засобів. Представник відповідача та треті особи: [PERSON] міська рада, Третя [PERSON] державна нотаріальна контора за довіреністю в судове засідання не зявились, але надав до суду заяви в яких просили розглянути справу без участі їх представників та винести рішення згідно чинного законодавства. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З свідоцтва про народження [PERSON] І-КИ №291842 виданого Палацом щастя м. Дніпродзержинська від 19.04.1973 року (а.с.9) вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] у м. Дніпродзержинську, про що в Книзі записів актів громадянського стану зроблено відповідний актовий запис №1034, її батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-КИ №487274 від 26.10.1991 року виданого Дніпровським відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26.10.1991 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 1137, після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвища [PERSON]. (а.с.10). Зі свідоцтва про смерть серії І-КИ № 268641 від 26.08.1994 року виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області вбачається, що [PERSON] померла 25.08.1994 року у віці 69 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 990.(а.с.12). Згідно свідоцтва про народження серії ЯВ №285228 від 03.04.1952 року виданого Мостиским паспортним бюро ЗАГС (а.с.11) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у м. Мостиск Мостиского району Дрогобичевої області, про що в Книзі записів актів громадянського стану зроблено відповідний актовий запис №280, його батьком записаний [PERSON] Ігнатьєвич, матірю [PERSON]. Судом встановлено, що позивачка, [PERSON] є рідною онукою [PERSON], померлої 25.08.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 268641 від 26.08.1994 року виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Крім того, позивачка [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтва про народження [PERSON] І-КИ №291842 виданого Палацом щастя м. Дніпродзержинська від 19.04.1973 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що в липні 2015 року [PERSON] звернулась до третьої [PERSON] державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після померлого батька [PERSON], але їй було відмовлено. Факт звернення підтверджується «Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії» від 08.07.2015 року, згідно якої [PERSON] було відмовлено на підставі того, що вона звернулась до нотаріальної контори після спливу 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця, документи які б підтверджували факт прийняття спадщини - відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1270 ЦК України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Позивачкою був пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини, у звязку з юридичної необізнаності, відсутності часу та грошей. Відповідність до вимог ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідність до ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. У відповідність до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідність до ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В силу юридичної необізнаності як причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки сама по собі ця обставина без встановлення інших обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Відповідно до вимог ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України, за загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, позивачка не надала. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через юридичну необізнаність, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Враховуючи те, що з моменту смерті [PERSON], який помер 20.09.2005 року та на час звернення позивачем [PERSON] до третьої [PERSON] державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після померлого батька вже сплинуло більше10 років з дня смерті спадкодавця, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, позивачка не надала, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги вважаються необґрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed