Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з вищеназваною позовною заявою, якою просить постановити та стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором № 02-1/14-00217-с-а від 22.01.2014 року в розмірі 160\~010.68 гривен, та судові витрати в сумі 2 400.16 гривен. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що\~ 22 січня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON], укладено кредитний договір № 02-1/14-00217-с-а, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 171\~710.00 гривен, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних, зі строком повернення до 22.01.2019 року,\~а відповідач [PERSON], зобов'язався повернути кредит і виконати свої обов'язки в повному обсязі, на умовах та в строки, визначені цим договором. В якості забезпечення своєчасного виконання зобов'язань по кредитному договору № 02-1/14-00217-с-а від\~\~22.01.2016 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та відповідачем [PERSON], укладено договір поруки № 02-1/14-00217-с-а/2 від 22.01.2014 року, згідно п.1.1. якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за повне\~\~та своєчасне виконання [PERSON], всіх зобов'язань передбачених умовами кредитному договору\~\~№ 02-1/14-00217-с-а від 22.01.2014 року. Позивач, згідно передбачених умов кредитного договору, повністю виконав взяті на себе зобов'язання надавши [PERSON] кредитні кошти у розмірі 171\~710.00 гривен. Відповідач [PERSON] отримавши кредитні кошти, умови кредитного договору щодо погашення\~кредиту та нарахованих відсотків щомісяця, в термін до 10 числа кожного місяця, щомісячним ануїтетним платежем в розмірі 4360.00 гривен, не виконував, у зв'язку з чим станом на 03.03.2016 року в нього виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 160\~010.68 гривен. У зв'язку з цим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не прибув, повідомлений належним чином (а.с.52), надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якій виразив згоду на розгляд справи в заочному порядку, наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с.46, 54-55). Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, незважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с.45, 46, 53). Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.46). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частиною 1\~ст. 1049ЦК України \~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2\~ст. 1050 ЦК України\~визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом встановлено, що 22 січня 2014 року [PERSON] звернувся з заявою до правління ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про видачу йому кредитних коштів в сумі 171\~710.00 гривен шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок № 2620.5.062098.001 відкритий в Філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» (а.с.24). В той же день, 22.01.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON], укладено кредитний договір № 02-1/14-00217-с-а, згідно ч.2 якого Банк надає Відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в розмірі 171\~710.00 гривен з оплатою по процентній ставці 17,99 процентів річних. Пунктом 1.4.1.5.1 ч.2 Кредитного договору передбачено, що у випадку порушення Позичальником будь яких своїх зобовязань встановлених умовами Кредитного договору, процентна ставка підвищується на 4 % відсотки річних\~\~(а.с.11). Згідно п.3.1. Кредитного договору, видача кредитних ресурсів за цим договором проводиться на підставі письмової заяви Позичальника за погодженням з Банком. Позичальник взяв на себе зобовязання повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 22 січня 2019 року (п.2.2 ч.№1 кредитного договору). Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобовязався щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного Ануїтетного платежу, розмір якого за цим договором становить 4360.00 гривен. У складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами (п.2.6.1., п.2.6.2 ч.№1). Відповідно до п. 2.5.1 ч. № 1 вищезазначеного кредитного договору, позичальник зобов'язався сплачувати Банку проценти за користування Кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 17.99 % річних. Нарахування процентів здійснюється за період з моменту списання кредитних ресурсів з позичкового рахунку Позичальника до моменту повернення Кредитних ресурсів на позичковий рахунок. Нарахування процентів проводиться по методу «факт»/360 за кожний день користування кредитними коштами. Пунктом 3.1.1 ч. № 2 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно Договору. В якості забезпечення своєчасного виконання зобов'язань по кредитному договору № 02-1/14-00217-с-а від 22.01.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та відповідачем [PERSON], укладено Договір поруки № 02-1/14-00217-с-а/2 від 22 січня 2014 року, згідно п.1 якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником, тобто відповідачем [PERSON], своїх зобовязань по кредитному договору № 02-1/14-00217-с-а від 22.01.2014 року (а.с.21-23). Однак, відповідач [PERSON] умови\~\~кредитного договору щодо повернення щомісячно частини кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитними коштами,\~\~згідно графіку повернення кредиту, не виконує, у зв'язку з чим у нього станом на 03.03.2016 року виникла заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку\~\~становить 160\~010.68 гривен (а.с.6), з яких: -118\~939.66 гривен - сума строкової заборгованості по основному кредиту; -10\~312.04 гривен сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; -2485.02 гривен сума строкової заборгованості по відсоткам; -11\~487.96 гривен сума простроченої заборгованості по відсоткам; -16\~786.00 гривен пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам. Частиною 1 статті\~ст.509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити кошти),\~\~а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статей\~525, 526 ЦК України\~зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 546 ЦК України\~виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно ст. 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України\~визначені правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою та закріплено, що боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову субсидіарну відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи суму основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог закону та умов договору поруки\~\~№ 02-1/14-00217-с-а/2 від 22.01.2014 року повинні нести відповідальність як солідарні боржники за усіма зобов'язаннями, що витікають з договору № 02-1/14-00217-с-а від 22.01.2014року. Статтями 610\~і 611 ЦК України\~передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності\~ за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п.п.2.2.7 ч. № 2 кредитного договору № 02-1/14-00217-с-а/2 від 22.01.2014 року, Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих відсотків та неустойки, внаслідок невиконання або неналежного виконання умов кредитного договору. Якщо після відправлення кредитором письмової вимоги про погашення кредиту позичальник протягом десяти робочих днів не погасив кредит та/або нараховані відсотки, кредитор набуває право звернути стягнення на предмет застави або інше майно позичальника, поручителя через судові органи. З матеріалів справи вбачається, що на підставі того, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по кредиту, позивачем направлялися на його адресу та на адресу його поручителя [PERSON], письмові повідомлення щодо погашення виниклої заборгованості, однак жодної відповіді від відповідачів не було отримано й на сьогоднішній день\~\~ці вимоги залишилися\~\~без задоволення і відповідачі у добровільному порядку виниклу заборгованість так і не сплатили. Отже, враховуючи вищевикладене та виходячи з встановленого в судовому засіданні неналежного виконання відповідачами [PERSON] та [PERSON] положень кредитного договору № 02-1/14-00217-с-а від 22.01.2014 року, суд вважає, що пред'явлені позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 160\~010.68 гривень є правомірними, ґрунтуються на законі та договірних відносинах між сторонами і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує\~\~з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Платіжним дорученням № 15518 від 09 червня 2016 року підтверджується сплата позивачем судовий збір в розмірі 2400.16 гривен (а.с.1). Разом з тим, ст.ст.79, 88 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку. Солідарний звязок - це матеріально правова категорія (ст.541 ЦК України), а не процесуальна. Таким чином, в силу вимог ст.88 ЦПК України розподіл судових витрат, в тому числі судового збору, здійснюється у дольовому порядку по 1\~200.08 гривен = 2\~400.16 гривен : 2. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved