overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

У квітні 2020\~р. [PERSON] звернулася з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 15.09.2012\~р. Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №\~482, посилаючись на те, що спільні інтереси з [PERSON] відсутні, мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, а тому збереження шлюбу неможливе. Від [PERSON] надійшла заява від 31.05.2020\~р., зі змісту якої випливає, що він позов визнає. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] \~Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 15.09.2012\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~482, вони є батьками дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] (а.\~с.\~5, 6). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене,\~Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (420,40\~грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (420,40\~грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

У квітні 2020\~р. [PERSON] звернулася з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 28.09.2005\~р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №\~579, посилаючись на те, що спільне життя з [PERSON] не склалось та шлюб носить лише формальний характер. [PERSON] позов визнав, що випливає зі змісту його відзиву від 06.07.2020\~р. та клопотання від 09.07.2020\~р. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 28.09.2005\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~579, вони є батьками дитини [PERSON] , який народився [INFO] (а.\~с.\~12, 13). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене,\~Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні позову, у розмірі 840,80\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

У квітні 2020 р. МТСБУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.02.2016 р. о 12.58 год. відбулась ДТП за участю [PERSON] , який керуючи транспортним засобом «МАН», д.н.з. [NUMBER] у м. Києві допустив зіткнення з транспортним засобом «СЕАТ», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.03.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У зв`язку з тим, що водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ з фонду захисту потерпілих було сплачено на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 14 052,28 грн. Крім того, позивачем було понесено витрати за послуги аварійного комісара, вартість яких складає 620 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 14 672,28 грн. В судове засідання представник позивача не з`явися, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак однією з вимог позову є розгляд справи у відсутність представника. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи за його відсутність до суду не звертався, відзиву не надав. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з заявою заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, мотивуючи це тим, що в архівній довідці за № 240 від 10.03.2020 року його прізвище, ім`я та по батькові вказано « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] », а не [PERSON] . В даний час заявник має намір оформитись на пенсію, однак при призначенні пенсії взяти до уваги вищезазначену архівну довідку немає підстав, по причині неправильного запису його прізвища, ім`я та по батькові, у зв`язку із чим заявник звернувся в суд з даною заявою. В судове засідання заявник з`явився, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшло пояснення, згідно якого просить справу слухати у його відсутності, щодо винесення рішення покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що згідно копії паспорта серії [NUMBER] від 16.02.2001 року, копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.01.2020 року, прізвище ім`я та по батькові заявника зазначено [PERSON] . В судове засідання з`явилися свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що дійсно працював з 1981 по 1982 роки у колгоспі «ім..Постишева» с.Залуччя, колгоспі «Колос», КСП, КГЗ «Колос» с.Залуччя, [PERSON] , [INFO] . Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п.п.9 п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд рахує за необхідне звільнити заявника від сплати судового збору, оскільки [PERSON] є інвалідом другої групи, що підтверджується копією довідки до акту медико-соціальною експертною комісією №870072. Суд вважає заяву обґрунтованою, оскільки факт правовстановлюючих документів ніким не оспорюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31 травня 2017 року у Старокостянтинівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькійобласті (актовий запис № 84). На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спільне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого вони фактично припинили шлюбні стосунки та проживають окремо, збереження сім`ї є неможливим та суперечить його інтересам. Неповнолітніх дітей у сторін немає. Відповідачка відмовляється розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за йоговідсутності, позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подавала. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 липня 2020 року постановлено провести по справі заочний розгляд. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 31 травня 2017 року у Старокостянтинівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] (актовий запис № 84), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31 травня 2017 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні характери та погляди на життя, внаслідок чого вони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Оскільки сімейні стосунки між сторонами припинені, примирення та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому за таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідачки в дохід держави, враховуючи, що позивач являється учасником бойових дій і має пільги, встановлені законодавством України щодо сплати судового збору, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 04 травня 2017 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

У квітні\~2020\~року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеною заявою, в якій просив визнати свою племінницю [PERSON] недієздатною та встановити над останньою опіку, призначивши його опікуном. Заявник надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, просив заяву задовольнити. Представник органу опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. [PERSON] є дядьком [PERSON] , що підтверджується: свідоцтвом по народження серії [NUMBER] виданого 13 грудня 1966 року, свідоцтвом по народження серії [NUMBER] виданого 02 січня 1974 року, свідоцтвом по народження серії [NUMBER] виданого 19 січня 1999 року, а отже відповідно до ст. 296 ЦПК України може бути заявником у цивільній справі даної категорії. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки з висновку судово-психіатричної експертизи від 11 серпня 2020 року № 105 вбачається, що [PERSON] страждає тяжкою розумовою відсталістю, внаслідок чого за своїм психічним станом на даний час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому існує передбачена законом підстава для визнання її недієздатною. За таких обставин, вимоги заяви у відповідній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про призначення опіки над [PERSON] , суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи той факт, що представник Органу опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради у судове засідання не з`явився, відповідного подання про призначення заявника опікуном над [PERSON] в розпорядження суду не надано, слід дійти до висновку про можливість відмови у задоволенні заяви в цій частині, у зв`язку із її недоведеністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки, зазначивши, що є громадянином України, який досяг пенсійного віку та має право на оформлення отримання пенсії, для цього йому необхідно надати до Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області свою трудову книжку, яка підтвердила б трудовий стаж заявника. Однак у його трудовій книжці [NUMBER] , виданій 18 липня 1979 року, на титульній сторінці вказано по батькові мовою оригінала « [PERSON] », однак в паспорті зазначено « [PERSON] ». У зв`язку з тим, що в трудовій книжці допущені зазначені розбіжності, заявник позбавлений можливості оформити собі виплату пенсії, тому він був змушений звернутися до суду для усунення зазначених помилок з метою встановлення факту належності йому трудової книжки. Заявник надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області у судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, паспорт громадянина України № [NUMBER] , виданий Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, був виданий на ім`я [PERSON] , який народився [INFO] в с. Новоасбест Пригородного району Свердловської області. Відповідно до сторінки №2 зазначеного паспорту, відомості щодо власника викладені російською мовою та зазначено: [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] (російською мовою [PERSON] ). Також на підтвердження дати народження заявником надано картку фізичної особи - платника податків, копію диплому на ім`я [PERSON] , [INFO] . З наданої трудової книжки [NUMBER] , виданої 18 липня 1979 року на ім`я [PERSON] , вбачається, що невірно зазначено по батькові власника трудової книжки, а саме зазначено російською мовою: [PERSON] . Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, за наявності всіх необхідних доказів, а також з урахуванням того, що організація, яка видала трудову книжку не має можливості внести до неї виправлення, суд вбачає достатньо умов для встановлення юридичного факту належності трудової книжки заявнику. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред`явленого позову позивач вказав, що з 03 жовтня 2009 року він з відповідачкою перебував у шлюбі, зареєстрованому Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 248. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Вважає, що сім`я розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати та виховуватись відповідачкою. Просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили. Від шлюбу мають двох доньок [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ) та [PERSON] [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ) які мешкають разом з відповідачкою. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Після розірвання шлюбу діти залишається проживати та виховуватись відповідачкою. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 14 жовтня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 809. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 05 травня 2020 року провадження у даній справі відкрито та запропоновано відповідачу подати в порядку ст. 178 ЦПК України відзив на позов, не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими документами відповідач отримав 13 травня 2020 року, відзиву на позов не подавав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 жовтня 2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 809 (а.с.20). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.21,22). Позивач та відповідач проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідач не скористався правом подати відзив та заперечення на позов з посиланням на обставини, які їх обґрунтовують. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved