Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У листопаді 2013 року ПАТ «Луганськгаз» в особі філії Луганське міжрайонне управління по експлуатації газового господарства, від імені якого діє представник за довіреністю, звернулось до суду із позовом про стягнення з відповідача суми боргу за надання послуг з газопостачання за період з 01.08.1996 року по 01.11.2013 року у розмірі 2562,47 гривень та суми сплаченого судового збору у розмірі 229,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, до початку судового засідання надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалив заяву представника позивача про розгляд справи в заочному порядку. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач мешкає в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], і з метою задоволення комунально-побутових потреб споживає природний газ, послуги з постачання якого надає ПАТ «Луганськгаз». З витягу особового рахунку № 206534, вбачається, що заборгованість за надані послуги з газопостачання за період з 01.08.1996 року по 01.11.2013 року у розмірі 2562,47 гривень. Правовідносини між сторонами також регулюються нормами ст.67 ЖК України і Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою КМУ від 09.12.2009 №2246. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ЦК УРСР (1963 р.) для звернення до суду з позовом було встановлено трирічний строк позовної давності, який повинен був застосовуватись судом незалежно від волі і думки сторін. Пропуск строку позовної давності був підставою для відмови у позові, за виключенням тих випадків, коли суд за клопотанням позивача визнає поважною причину пропуску строку позовної давності і знайде причини для його поновлення. Відповідно до ст. 257 ЦК України введеного в дію з 01.01.2004 р. загальна позовна давність встановлюється також тривалістю у три роки, але не є беззаперечною підставою для відмови у позові і застосовується судом лише у випадках, коли про це заявила одна з сторін. Такого клопотання у визначені судом строки і в порядку, встановленому законом, учасники процесу не заявили. Підстав для стягнення боргу за період з 01.08.1996 року до 01.01.2004 року нема, з причини пропуску позивачем строку позовної давності і відсутності підстав для поновлення строку. Тому в даній частині позовних вимог слід відмовити за пропуском строку позовної давності. З довідки наданої ПАТ «Луганськгаз» від 05.03.2014 року вбачається, що сума заборгованості за надані послуги з газопостачання за адресою: [ADDRESS], за період з 01.01.2004 року по 01.11.2013 року складає 1978,90 грн., які підлягають стягненню за рішенням суду. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: partial