Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою у якій просить визнати її сина - [PERSON], [INFO], недієздатним посилаючись на інвалідність останього з дитинства з 01.10.2016р. і відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії (серія АВ № 0642429) про направлення інваліда в будинок-інтернат за станом здоров»я може знаходитися в будинку-інтернаті для психохроніків та внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи ООП Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,через канцелярію суду надав заяву про підтримку вимог заяви. Представник заінтересованої особи Святошинського дитячого будинку-інтернату підтримує заяву та просить її задовольнити. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.76). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та перебуває у Святошинському дитячому будинку-інтернат, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Котельникова,51. Згідно із ч. 1 ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 30 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч.1 ст.40 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є інвалід першої - Б групи з дитинства безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК, виданою 01.10.2016 року, в якій також зазначено, що він потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Ухвалою суду від 20.06.2017 року, по даній цивільній справі, було призначено судово - психіатричну експертизу, на вирішення якої було постановлено питання: «1.Чи хворіє [PERSON], [INFO]. на психічне захворювання? 2.Чи розуміє [PERSON], [INFO]. значення своїх дій та чи може він керувати ними?». Проведення експертизи було доручено експертам Київському центру судово-психіатричної експертизи.(м. Київ, вул. Кирилівська, 103-А). Відповідно до Висновку судово - психіатричної експертизи № 444 від 10.07.2017 р., [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді «Помірної розумової відсталості» (згідно з МКХ-10: F71) і за своїм психічним станом не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними (а.с.43-44). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], за своїм психічним станом не здатен усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними. Таким чином відповідно до ст.39 ЦК України є підстави визнати [PERSON], [INFO] недієздатним. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Щодо вимоги про встановлення опіки та призначення опікуна [PERSON], [INFO], то суд відмовляє у ній, як у передчасній і такій, що не підлягає розгляду у даному провадженні. Опіка може встановлюватись рішенням суду за поданням органу опіки та піклування.

Outcome: partial