Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якій просив стягнути на його користь з відповідача 30 473,28 грн. - відшкодування майнової шкоди; 200,00 грн. - фактичні витрати щодо розбирання транспортного засобу; 5 000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди, а всього у розмірі 35 673,28 грн., а також стягнути витрати, повязанні з залученням спеціалістів у розмір 1 200,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 500,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 23.04.2016 року у м. Дніпро на перехресті пр. Кірова та вул. Ульянова, відбулася ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль позивача, який належить йому на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХО 049663. Відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №3784 від 24.05.2016 року, складеного субєктом оціночної діяльності [PERSON], вартість відновлювального ремонту складає 52 711,25 грн. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська було визнано винним у ДТП відповідача та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. На момент ДТП відповідач мав діючий поліс обовязкового страхування володільців наземних транспортних засобів серії АІ № 9180871, виданого ПАТ «Страхова компанія «Провідна», яким є забезпечений транспортний засіб Лексус, р/н [NUMBER]. 09.08.2016 року страховою компанією, на підставі заяви позивача про страховий випадок, було відшкодовано 22 237,97 грн. Висновком експертного дослідження № 3784 від 24.05.2016 року, вартість відновлювального ремонту становить 52 711,25 грн., тобто це є ті реальні витрати, які позивач мусить зазнати для відновлення свого майна. З урахуванням страхового відшкодування, позивач вважає, що відповідач зобовязаний відшкодувати майнову шкоду у розмірі 30 473,28 грн. (30 473,28 грн. = 52 711,25 22 237,97 грн.), де 52 711,25 грн. - вартість відновлювального ремонту; 22 237,97 грн. - зобовязання страхової компанії щодо сплати страхового відшкодування. Оскільки, проведення авто-товарознавчого дослідження потребувало часткового розбирання транспортного засобу, позивач поніс фактичні витрати у розмірі 200,00 грн. що підтверджується Замовленням-наряду №1637 від 16.05.2016 року. Крім майнової шкоди, позивачу було завдано моральної шкоди, у звязку з пошкодженням його майна. Так, позивача позбавили можливості користуватися своїм майном, внаслідок чого змінився звичний уклад життя. Позивач змушений був вишукувати додатковий час для збору необхідних документів (спілкування з експертами, працівниками страхової компанії, адвокатами та інше) щодо відшкодування завданих збитків. На день подачі позовної заяви майно позивача не відновлено. Вказані обставини призвели до негативних емоцій, стресу та психологічних страждань, які знаходяться в причинному звязку з протиправною поведінкою відповідача. Позивач оцінює компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. Також, з метою обєктивного визначення матеріальної шкоди, позивач був змушений звернутись до субєкта оціночної діяльності [PERSON], який має вищу технічну освіту та кваліфікацію судового експерта (свідоцтво Центральної експертно-кваліфікаційної комісії МУЮ №1382 від 30 жовтня 2009 року). Витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження склали 1 200,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 3784 від 16.05.2016 року. З метою захисту своїх прав, позивач був змушений звернутись за правовою допомогою до адвоката. Відповідно до договору про надання правової допомоги вартість понесених витрат склала 3 500,00 грн., що підтверджується квитанцією № 9 від 23.08.2016 року, № 12 від 27.10.2016 року. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про відшкодування майнової та моральної шкоди. Ухвалою суду від 20 грудня 2016 року для участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна». Представник відповідача [PERSON] надав суду письмові заперечення в яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що 23.04.2016 року у м. Дніпрі на перехресті пр. Кірова та вул. Ульянової, відбулось ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керування [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. 06.05.2016 року постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП, за порушення ПДР, які привели до ДТП. На момент ДТП відповідач [PERSON] мала діючий страховий поліс обовязкового страхування володільців наземних транспортних засобів серії АІ № 9180871, укладений з ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна», у відповідності до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Діючи згідно з вимогами ст. 33 вказаного закону, відповідач своєчасно звернулась до ПрАТ «СК «Провідна» та повідомила про страховий випадок, який стався за її участю. Надала позивачу усі необхідні відомості про страхову компанію, де застрахувала свою відповідальність та повідомила номер страхового полісу, фактично виконала усі обовязки, визначені для неї законом. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, який встановлено страховим полісом серії АІ № 9180871, встановлено в розмірі 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Для отримання відшкодування отриманої матеріальної шкоди, позивач звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» та визначився з порядком відшкодування - отримати кошти безпосередньо. 09.08.2016 року ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» відшкодувала позивачу матеріальний збитки від ДТП в розмірі 22 237,97 грн. На теперішній час позивач звернувся з позовом до відповідача та намагається стягнути саме з неї 35 673, 28 грн. відшкодування завданої майнової шкоди, в тому числі і 5\~000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. Представник позивача, роблячи розрахунок суми, що підлягає стягненню посилається на висновок авто-товарознавчого дослідження № 3784 від 24.05.2016 року в якому зазначено, що вартість відновлюваного ремонту становить 52 711, 25 грн., між тим: згідно з висновком № 3784 від 24.05.2016 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП складає 32 262,51 грн., значно менше, ніж вказано представником позивача в розрахунку; як було зясовано в попередньому судовому засіданні, станом на грудень 2016 року транспортний засіб автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], не відремонтований; розраховуючи розмір завданої шкоди слід приймати до уваги ту обставину чи відремонтовано пошкоджений автомобіль чи позивач просить відшкодувати йому лише вартість завданого матеріального збитку. Вважає, що представник позивача в позовній вимозі зробив розрахунок суми, що підлягає стягненню з відповідача, при цьому безпідставно застосував суму вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу, в той час як пошкоджений транспортний засіб позивача ще не відремонтовано. Зазначив, що розрахунок суми, який підлягає стягненню з відповідача, зроблений представником позивача, не заснований на законі, оскільки врахуванню підлягає сума в розмірі 32 262,51 грн. Крім того, відповідач [PERSON] своєї згоди на відшкодування шкоди не надавала та не надає. Посилався на положення п. 16 постанови ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» та зазначив, що непредявлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Представник позивача зробив розрахунок суми яку, на його думку слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] з урахуванням суми, яку [PERSON] вже отримав в рахунок відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» - страхового відшкодування. 09.08.2016 року ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» відшкодувала позивачу матеріальний збитки від ДТП в розмірі 22 237,97 грн. Таким чином вважає, що жодних підстав стягувати з відповідача на користь позивача, різницю між фактичним розміром матеріального збитку та отриманою позивачем страховою виплатою за заподіяну внаслідок ДТП шкоду немає. Також зазначив, що позивач дійсно має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок порушення його прав, про те розмір грошового відшкодування моральної шкоди повинен визначатись з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, погіршення його здібностей та позбавлення можливості реалізації своїх здібностей. Але позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження порушення його прав та наявності страждань чи переживань, з приводу отриманої моральної шкоди і посилається лише на сам факт ДТП. Позивач не був учасником ДТП. Під час скоєння ДТП автомобілем [NUMBER] керувала [PERSON], яка жодних позовних вимог не заявляє. У звязку з викладеним вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги і просили задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові. Позивач, який надавав особисті пояснення у судовому засіданні 22 лютого 2017 року, також повідомив, що на теперішній час його автомобіль не відремонтований. Після того як сталася ДТП він був присутній під час огляду його автомобіля представниками страхової компанії, ними складався акт огляду, з яким він погодився та підписав його. Після огляду автомобіля представником страхової компанії він звернувся до експерта, який провів дослідження та визначив, що матеріальний збиток є більшим ніж визначено страховою компанією. Крім того, для повного дослідження автомобіля було необхідним частково розбирати двері автомобіля, аби встановити характер скритих пошкоджень. При проведені огляду представником страхової компанії ним не проводився огляд скритих дефектів та не проводилося розбирання дверей, огляд був проведений візуально тільки видимих пошкоджень. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на свої письмові заперечення. Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні письмові докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2016 року, яка набрала законної сили, 23 квітня 2016 року о 13 годині 20 хвилин [PERSON] керуючи транспортним засобом «LEXUS RX 350», д.н.з. [NUMBER], на перехресті пр. Кірова-вул. Ульянова рівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не дала дорогу т.з. «HYUNDAI І 30», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], яка наближалась до даного перехрещення проїзних частин та їхала по головній дорозі, чим здійснила зіткнення та завдала пошкодження автомобілю [NUMBER], чим порушила п. 1.3, 1.5, 16.11 Правил дорожнього руху (а.с. 8). Вказаною постановою водій [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Відповідно до положень\~ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у\~\~цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь\~\~ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; постанова\~\~суду\~\~у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 08 липня 2016 року [PERSON], [INFO], уклала шлюб з [PERSON], [INFO], та змінила своє прізвище на «Євсіна», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-Ки № 337112, яке видано 08.07.2016 року Красногвардійським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 720 (а.с. 74). У звязку зі зміною відповідачем прізвища ухвалою суду [PERSON] замінено на належного відповідача [PERSON]. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Транспортний засіб «HYUNDAI І30», номерний знак [NUMBER], якому протиправними діями [PERSON] були спричинені механічні пошкодження, належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХО №049663, виданим Центром 1242, дата першої реєстрації 23.05.2013 року (а.с. 5). Цивільна-правова відповідальність транспортного засобу «LEXUS RX 350», номерний знак [NUMBER], яким керувала [PERSON] на час скоєння ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна», що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9833441, з терміном дії з 18.04.2016 року до 17.04.2017 року, страхова сума за шкоду заподіяну майну 100 000,00 грн. Також у вказаному полісі міститься запис про видачу дублікату полісу АІ/9180871 у звязку зі зміною державного номеру на державний номерний знак - АЕ 0007 ІН (а.с.83). Одразу після ДТП позивач звернувся з відповідною заявою до страховика відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна». 25 квітня 2016 року представником страхової компанії «Провідна» в присутності [PERSON] був складений акт первісного огляду транспортного засобу «HYUNDAI І30», номерний знак [NUMBER], в якому було зафіксовано характер та об'єм пошкоджень вказаного транспортного засобу. Даний акт був підписаний представником страховика та [PERSON], який погодився з переліком пошкоджень, зазначених в ньому та підписав його без будь-яких зауважень (а.с. 103). На підставі вказаного акту та виявлених пошкоджень був визначений розмір збитків, завданих позивачу, який згідно розрахунку суми матеріального збитку по справі № [NUMBER] від 08.08.2016 року складає 22\~237,97 грн. (а.с. 104). При цьому оцінщик, який склав вказаний розрахунок, виходив з того, що вартість майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу, становить: 7\~822,00 грн. + 3\~540,99 грн. + 26\~891,64 грн. х (1 - 0,5956), де: 7\~822,00 грн. - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, 3\~540,99 грн. - вартість необхідних для ремонту матеріалів, 26\~891,64 грн. - вартість деталей, що підлягають заміні під час ремонту, 0,5956 - коефіцієнт фізичного зносу, таким чином вартість деталей, що підлягають заміні з урахуванням зношення 10\~874,98 грн. (а.с. 104). Вказаний розрахунок підтверджується також ремонтною калькуляцією № [NUMBER] від 05.08.2016 року (а.с. 105-107). За таких обставин суд вважає встановленим той факт, що розмір страхового відшкодування, який був визначений представниками страхової компанії та у подальшому виплачений позивачу, був розрахований з урахуванням фізичного зносу замінених деталей, який становить 0,5956. 25 квітня 2016 року позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» з заявою № [NUMBER] про виплату страхового відшкодування (а.с. 108). Через деякий час, 16 травня 2016 року [PERSON] звернувся до експерта-автотоварознавця для проведення авто-товарознавчого дослідження. В цей же день, 16 травня 2016 року експертом [PERSON] в присутності [PERSON] був складений протокол огляду транспортного засобу «HYUNDAI І30», номерний знак [NUMBER], в якому було зафіксовано характер та об'єм пошкодження вказаного транспортного засобу. Вказаний протокол був підписаний експертом та [PERSON], який погодився з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши протокол огляду транспортного засобу (а.с. 19-20). Згідно висновку експертного дослідження авто-товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 3784 від 24 травня 2016 року, складеного за заявою [PERSON] експертом-автотоварознавцем [PERSON] (свідоцтво Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України № 1382 від 30 жовтня 2009 року), вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «HYUNDAI І30», державний реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) TMADB51CABJ171800, пошкодженого внаслідок ДТП, становить 32\~262,51 грн. Згідно Додатку № 2 до вищевказаного висновку експертного дослідження «Ремонтна калькуляція вартості відновлювального ремонту автомобіля» № 9436 від 25 травня 2016 року загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «HYUNDAI І30», номерний знак [NUMBER], становить 52\~711,25 грн. (а.с. 11-35). З наведеного слід дійти висновку, що розмір матеріального збитку завданого позивачу пошкодженням КТЗ, який згідно висновку експерта № 3784 від 24.05.2016 року становить 32\~262,51 грн., розрахований з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Вказане також вбачається з формули визначення матеріального збитку, оскільки при розрахунку враховується коефіцієнт фізичного зносу, який в даному випадку становить - 0,60. А вартість відновлювального ремонту, яка згідно висновку експерта № 3784 від 24.05.2016 року становить 52\~711,25 грн., розрахована без урахування коефіцієнту фізичного зносу. 15 серпня 2016 року ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 22\~237,97 грн., що підтверджується повідомленням про виплату № 17-05/9704 від 09 серпня 2016 року (а.с. 9) та заявою на отримання переказу PrivatMoney, контрольний номер 495978008144 від 15 серпня 2016 року (а.с. 10). Не погодившись з виплаченим йому ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» розміром страхового відшкодування, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Вирішуючи питання про розмір шкоди на наявність підстав для її стягнення, суд виходить з такого. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач посилався на те, що сума, яку позивач просить стягнути, визначена ним помилково, оскільки згідно висновку експерта № 3784 від 24.05.2016 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «HYUNDAI І30», державний реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, становить 32\~262,51 грн., а він замість цього просить стягнути вартість відновлювального ремонту у розмірі 52\~711,25 грн. Як було встановлено судом, вартість матеріального збитку завданого позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля була розрахована експертом з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,60) та становить 32\~262,51 грн., а вартість відновлювального ремонту розрахована без урахування фізичного зносу становить 52\~711,25 грн. Слід зазначити, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Крім того важливою обставиною є те, що сума страхового відшкодування у розмірі 22\~237,97 грн., яка виплачена страховиком позивачу, була розрахована з урахуванням фізичного зносу замінених частин на нові, що відповідає положенням статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Модель автомобіля позивача знята з виробництва\~\~з 2011 року, тобто ще до виникнення ДТП, яка мала місце 23 квітня 2016 року. З цього приводу слід зазначити, що згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). З огляду на викладене суд приходить до переконливого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача, як винуватця ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля\~з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Таким чином, відповідач як особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна, в звязку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача майнової шкоди є обгрунтвоаними, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення майнової шкоди безпосередньо з завдавача такої шкоди, суд виходить з наступного. За змістом Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. З огляду на вищенаведене слід дійти висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобовязаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обовязок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Саме такого правового висновку дійшов Верховний суд України (Постноава від 20.01.2016 року справа № 6-2808цс15) та зазначив, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Підсумовуючи наведене суд вважає, що наявні усі підстави для стягнення завданої позивачу шкоди безпосередньо з відповідача, незважаючи на те, що на час скоєння ДТП відповідальність відповідача була застрахована. Таким чином з урахуванням виплати ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 22\~237,97 грн., з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, суму у розмірі 30\~473,28 грн. (52\~711,25 грн. 22\~237,97 = 30\~473,28 грн.), у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім того слід зазначити, що позивачем для визначення розміру збитків, завданих йому внаслідок ДТП, було залучено експерта-автотоварознавця [PERSON], який склав висновок експертного дослідження авто-товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 3784 від 24 травня 2016 року, у звязку з чим позивачем були понесені витрати на залучення спеціаліста у розмірі 1\~200,00 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 3784 від 16 травня 2016 року (а.с. 38). Також, з метою виявлення внутрішніх пошкоджень автомобіля позивачем були понесені витрати на часткове розбирання транспортного засобу Хюндай І30, р/н [NUMBER] у розмірі 200,00 грн., що підтверджується копією замовлення-наряду № 1637 від 16.05.2016 року (а.с. 39). Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до ч. 1 ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Враховуючи положення ст.ст. 22, 1192 ЦК України та приймаючи до уваги те, що позивач для відновлення своїх порушених прав зазнав додаткових витрат, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати, повязані з залученням експерта у розмірі 1\~200,00 грн., та витрати на часткове розбирання транспортного засобу у розмірі 200,00 грн., у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема\~\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ч.2 ст23 ЦК України передбачено, що Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. 3\~постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з пошкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших, негативних наслідків. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. \~Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Представник відповідача у своїх запереченнях проти позову в частині відшкодування позивачу морально шкоди посилався на те, що позивач не був учасником ДТП, а автомобілем Хюндай І30, номерний знак АЕ 9436НЕ під час події ДТП керувала [PERSON], яка жодних позовних вимог не заявляє, та вважав, що у задоволенні позовної вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди належить відмовити. При цьому факт того, що позивачу завдано моральної шкоди внаслідок пошкодження його майна та те, що він має право на відшкодування моральної шкоди, представник відповідача визнавав, що вбачається з наданих ним заперечень. Стаття 23 ЦК України передбачає можливість відшкодування моральної шкоди завданої особі внаслідок пошкодження її майна, тобто майна власником якого є ця особа. Судом встановлено, що позивач є власником пошкодженого майна - автомобіля «HYUNDAI І30», номерний знак [NUMBER], якому протиправними діями відповідача [PERSON] були спричинені механічні пошкодження. Вказаний автомобіль належить позивачу на праві приватної власності. За таких обставин суд вважає твердження представника відповідача безпідставними та до уваги їх не бере, оскільки позивач як власник пошкодженого майна має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його автомобіля. Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує те, що ДТП, внаслідок якого майно позивача - автомобіль «HYUNDAI І30», номерний знак [NUMBER], був пошкоджений, сталось з вини відповідача, характер майнових втрат та їх тривалість, оскільки після ДТП минуло 10 місяців, а автомобіль залишається не відремонтованими, приймаючи до уваги той факт, що після ДТП позивач був позбавлений права користуватись належним йому майном, у звязку з чим змінився звичний уклад його життя, він зазнав вимушених змін і був позбавлений можливості користуватися своїм майном, доклав зусилля для відновлення попереднього стану, зазнав негативних емоцій та стресу, які знаходяться в причинному звязку з подією ДТП та протиправними діями відповідача. Підсумовуючи все вищенаведене, виходячи з засад розумності, справедливості та обєктивності суд вважає, що розмір завданої позивачу моральної шкоди предявлений до стягнення є завищеним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача 1\~000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Згідно приписів ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що позивач 22 серпня 2016 року уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом [PERSON] (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 2850, видане 07 жовтня 2014 року) (а.с. 40-41), а також додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 22 серпня 2016 року (а.с. 42). Згідно умов вказаних договорів сторони обумовили, що позивач сплачує адвокату за кожну годину роботи винагороду у розмірі 350,00 грн.; оплата послуг здійснюється за фактично надані послуги; додатково до гонорару за заявкою адвоката сплачуються додаткові витрати необхідні для виконання послуг (судовий збір, вартість проведення експертиз, поштові витрати тощо). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~42,\~56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». У п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч.3 ст.\~79, ст. ст.\~84,\~88,\~89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї\~постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У відповідності до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Розрахунок витрат на правову допомогу та факт виконання робіт повязаних з наданням правової допомоги підтверджується актами виконаних робіт від 23 серпня 2016 року та від 27 жовтня 2016 року по договору про надання правової допомоги від 22.08.2016 року, з яких вбачається яку саме правову допомогу та у якій формі надавав адвокат [PERSON] позивачу з розрахунком вартості такої правової допомоги. На підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу позивач надав суду наступні документи: -Акт виконаних робіт від 23 серпня 2016 року разом з розрахунком витрат на правову допомогу по договору про надання правової допомоги від 22.08.2016 року, згідно якого за 2 години роботи сума винагороди становить 700,00 грн. (а.с. 43). Факт оплати вказаної суми підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 9 від 23 серпня 2016 року на суму 700,00 грн., яку позивачем, на підставі договору про надання правової допомоги від 22.08.2016 року, було оплачено на імя адвоката [PERSON] (а.с. 44); -Акт виконаних робіт від 27 жовтня 2016 року разом з розрахунком витрат на правову допомогу по договору про надання правової допомоги від 22.08.2016 року, згідно якого за 8 годин роботи сума винагороди становить 2 800,00 грн. (а.с. 45). Факт оплати вказаної суми підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 12 від 27 жовтня 2016 року на суму 2 800,00 грн., яку позивачем, на підставі договору про надання правової допомоги від 22.08.2016 року, було оплачено на імя адвоката [PERSON] (а.с. 46). Оцінюючи надані позивачем докази суд зазначає, що наданий ним Акт виконаних робіт від 23 серпня 2016 року містить такий вид правової допомоги як «Складання заяви (вимоги) щодо сплати пені» - кількість витрачених годин 1 година, вартість 350,00 грн. Однак, предметом розгляду даної справи є стягнення майнової та моральної шкоди, а тому підстав для стягнення витрат на правову допомогу повязану зі складанням заяви щодо сплати пені у розмірі 350,00 грн. суд не вбачає. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, та стягненню з відповідача на користь позивача суми понесених витрат на правову допомогу у розмірі 3\~150,00 грн. Підсумовуючи все вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути в рахунок відшкодування майнової шкоди спричиненої пошкодженням автомобіля 30\~473,28 грн., фактичні витрати щодо розбирання транспортного засобу 200,00 грн., витрати, повязані з залученням експерта 1\~200,00 грн., а всього разом 31\~873,28 грн., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1\~000,00 грн. (одну тисячу гривень, 00 копійок), та в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 3\~150,00 грн. Також суд вважає за необхідне розяснити відповідачу його право, у випадку задоволення вимог позивача, звернутися з відповідною майновою вимогою до свого страховика про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 1\~102,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 22, 23, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 22, 29, 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: partial