Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У липні 2015 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшов позов Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (Позивач) до [PERSON] (Відповідач 1), [PERSON] (Відповідач 2) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Вказаний позов, як вбачається з відмітки канцелярії суду, надійшов безпосередньо до суду 30.07.2015р., тобто саме ця дата є даною звернення позивача з позовом до суду. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути солідарно з Відповідачів заборгованість за комунальні послуги за період з 01.03.2004р.-01.01.2013р. в загальній сумі 10105,97 грн., що складається з: - 2948,43 грн. - суми основного боргу, - 6152,98 грн. - суми інфляційних втрат, - 1004,56 грн. - суми 3% річних та судовий збір у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідачі є наймачами квартири [ADDRESS] та не сплачують в повному обсязі плату за комунальні послуги за користування зазначеною квартирою. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/302/13-ц від 11.01.2013р. було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, в зв'язку з посиланням на наявність спору про право (а.с.7). На підтвердження наявної заборгованості Відповідачів за житлово-комунальні послуги Позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за період з 01.03.2004р.-01.01.2013р. (а.с.6). У судове засідання представник позивача не з'явився, разом з тим від сторони позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак поштовим зв'язком направив заяву в якій вказав, що його стан здоров'я не дозволяє на даний час з'явитись до суду(а.с.29). Крім того, даний відповідач направив заяву, в якій виклав свої пояснення щодо суті спору, та зокрема просив застосувати наслідки сплину позовної давності до вимог, які перевищують загальний строк позовної давності(а.с.32-42). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином причини неявки не повідомив. Вивчивши матеріали справи, заяви Позивача та Відповідача-1, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з'явились, за наявними у справі доказами. Розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки форми № 3 виданої КП «Керуюча дирекція Шевченківського району» № 127 від 27.01.2014р. власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON], який зареєстрований за вказаною адресою з 1988 року, у квартирі крім нього зареєстрована ще 1 особа, а саме: [PERSON] (а.с.5). Згідно із розрахунком заборгованості, доданим Позивачем до позовної заяви, розмір заборгованості Відповідачів за житлово-комунальні послуги за пре од з 01.03.2004р. по 01.01.2013р. року становить 10105,97 грн., що складається з: - 2948,43 грн. - суми основного боргу, - 6152,98 грн. - суми інфляційних втрат, - 1004,56 грн. - суми 3% річних (а.с.6). Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (а.с.53), зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року. Згідно договору доручення на надання послуг з обліку, нарахування, збору платежів власників, наймачів та орендарів № 1 від 01 лютого 2012 року, укладеного між Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» Шевченківської районної ради у м. Києві (Довіритель) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (Повірений), Довіритель доручає, а Повірений приймає на себе зобов'язання вчинити за рахунок на користь Довірителя наступні дії, зокрема, укладати з власниками та наймачами жилих приміщень договори на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (п.п.2.1.1.1.), здійснювати облік. Нарахування, збір платежів власників та наймачів жилих приміщень за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (п.2.1.1.2.), здійснювати облік та збір, у тому числі у судовому порядку, заборгованість споживачів за послуги Довірителя (п.2.1.1.4. Договору доручення) тощо (а.с.50). Відповідно до Статуту Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», затвердженого Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.04.2012р. №610 із змінами, зареєстрованими Шевченківською районною в м.Києві державною адміністрацією 27.06.2012р. № 10741080022016771 (а.с.46-48), Основними напрямками діяльності КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є: 2.2.1. забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених Підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених Підприємством безпосередньо зі споживачами послуг; 2.2.2. здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; 2.2.3. забезпечення збору платежів від споживача зазначених послуг на користь виробників послуг; 2.2.4. надання платних послуг в галузі житлово-комунального господарства населенню та підприємствам, організаціям, установам тощо. Таким чином, Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» на виконання умов Договору доручення № 1 від 01 лютого 2012 року, як повірений діє від власного імені, але в інтересах КП «Керуюча Дирекція», а тому може виступати Позивачем в суді по справам по стягненню заборгованостей за житлово-комунальні послуги зі споживачів таких послуг (власників жилих приміщень) у відповідності до Статуту Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Стаття 68 ЖК Української РСР визначає обов'язок наймача та членів його сім'ї своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, а також солідарну відповідальність за зобов'язаннями, що виникають під час користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Відтак, вони не можуть застосовуватись при вирішенні питання про стягнення заборгованості за комунальні послуги, які надані власникам квартир приватного житлового фонду. У відповідності до частини першої статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до положень ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. Відповідно до п. п. 4, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, власник житла та наймач квартири зобов'язаний за рахунок власних коштів оплачувати всі витрати, пов'язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Власники та наймачі квартир зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Таким чином, законодавством покладено обов'язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів та власників. При цьому із заяви Відповідача-1 [PERSON] від 30.10.2015р, направленої поштовим зв'язком, вбачається прохання останнього про застосування до вказаних правовідносин загальної позовної давності передбаченої 257 ЦК України (а.с.32-35). Як зазначалось вище та встановлено судом згідно розрахунку, наданого Позивачем, заборгованість Відповідачів сформувалась за період з 01.03.2004р.-01.01.2013р.. З наданого Позивачем розрахунку заборгованості станом на 01.03.2004р. за Відповідачами вже рахувалась заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 6065,28 грн. Однак ні в позовній заяві, в додатках до неї Позивачем не вказано жодних обставин про те з якого часу та в яких розмірах розрахована вказана заборгованість. При цьому з цього ж розрахунку вбачається, що фактично починаючи з березня 2004р. по січень 2013р. Відповідачами сплачуються комунальні послуги у повному розмірі. Розрахунком підтверджується, що мали місце затримки в оплаті комунальних послуг Відповідачами за період з січня 2004р. до грудня 2004р. по декілька місяців, проте потім оплата здійснювалась з урахуванням заборгованості. При цьому у розрахунку заборгованості взагалі відсутній період з 01.01.2005р. по 01.01.2006р., що позбавляє суд можливості перевірити наявність чи відсутність заборгованості у Відповідачів за житлово-комунальні послуги. З лютого 2006р., як вбачається з розрахунку, Відповідачі сплачували по березень 2008р. оплату послуг з затримками на 1місяць всього 4 рази, а потім сплачувались суми одразу за кілька місяців. Починаючи з березня 2008р. і по 01.01.2013р. (дату розрахунку, здійсненого Позивачем) Відповідачі щомісячно та в повному обсязі сплачують суму нарахованих комунальних послуг. (а.с.6-6зв.). Таким чином судом встановлено, що заборгованість за період з лютого 2006р. по 01.01.2013р. у Відповідачів відсутня. Поряд з цим Позивач здійснивши розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги зазначив її розмір 2948,43грн. виходячи виключно з наявних в нього даних без врахування 2005р. При цьому інфляційні втрати та 3% річних Позивачем нараховані виходячи з усіх сум заборгованості, в тому числі і на суму, яка вказана в розрахунку як наявна станом на 01.03.2004р. Разом з тим, у відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно правової позиції висвітленій в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14 відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, Верховний Суд України прийшов до висновку, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна давність щодо стягнення з Відповідача заборгованості по сплаті комунальних послуг, нарахування і сплата яких відбувається щомісяця, повинна обчислюватися з моменту настання строку сплати кожного платежу окремо. З огляду на викладене суд вважає, що Позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами по сплаті за житлово-комунальні послуги інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.03.2004р. по 01.06.2012р., оскільки вказаний строк позовної давності відраховується від дати подачі вказаного позову до суду, а саме від 30.07.2015р. про що є відмітка канцелярії суду про дату надходження позову. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого стороною Позивача, за період з 01.06.2012 року по 01.01.2013 року стороною Відповідача виконувався обов'язок в повному розмірі щодо своєчасної сплати коштів за житлово-комунальні послуги, що в свою чергу виключає можливість стягнення як заборгованості, оскільки вона відсутня, так і інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.06.2012 року по 01.01.2013 року. При цьому, як зазначалось вище з розрахунку, наданого Позивачем, судом встановлено, що Відповідачі сплачували у нарахованих розмірах комунальні платежі починаючи з лютого 2006р., а тому до вимоги в частині стягнення заборгованості за період з лютого 2006р. по червень 2012р. хоча і охоплюються строком позовної давності, проте суд відмовляє в цій частині у зв'язку з тим, що за цей період також відсутня заборгованість. Також суд відмовляє Позивачу у задоволенні позовних вимог за недоведеністю за період з січня 2004р. по січень 2006р., оскільки як встановлено судом у 2004р. Відповідачами здійснювалась оплата комунальних послуг з затримками, а розрахунок за 2005р. Позивачем взагалі не наданий. Таким чином наслідки сплину строку позовної давності застосовуються судом за заявою Відповідача-1 до вимог, які стосуються боргу, що виник до березня 2004р. З урахуванням всього наведеного вище підстав для стягнення інфляційних втрат та 3% річних у розмірах, зазначених Позивачем, судом не встановлено. Так, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності з урахуванням дати звернення Позивача з позовом до суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 16, 19, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, та

Outcome: dismissed