Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У липні 2015 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 12.09.2012 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1385. Від [PERSON] надійшла заява від 19.10.2015 р., у якій він зазначає, що не заперечує проти розірвання шлюбу з [PERSON], а також звертається до суду з вимогою, що б після розірвання шлюбу з [PERSON] остання не мала прізвища [PERSON]. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 12.09.2012 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1385 (а. с. 4). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовом з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та не заперечення останнього проти цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON], а відтак задовольняє цей позов. Щодо вимоги [PERSON] у заяві від 19.10.2015 р. про те, що б [PERSON] після розірвання шлюбу не мала прізвища [PERSON], суд зазначає таке. По-перше, така вимога заявлена з порушенням норм Цивільного процесуального кодексу України, який не передбачає можливості пред'явлення вимог відповідачем до позивача шляхом подання заяв, а передбачає пред'явлення вимог шляхом подання зустрічного позову. По-друге, така вимога суперечить статті 113 Сімейного кодексу України, якою встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тобто [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] має право після розірвання шлюбу з ним надалі іменуватись прізвищем [PERSON]. Таким чином, ця вимога не може бути розглянута та задоволена судом. Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином документально підтверджені судові витрати, понесені [PERSON] , у розмірі 243,60 грн. (судовий збір, а. с. 2), підлягають стягненню на її користь з [PERSON].

Outcome: approved