Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

У липні 2018 року заявник звернулась до суду із заявою, в якій просила визнати безвісно відсутньою її чоловіка [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], останнє відоме місце проживання якого: [ADDRESS]. В обґрунтування поданої заяви, посилалась на те, що її колишній чоловік [PERSON], постійно проживав за адресою: [INFO]. 07 листопада 2016 року [PERSON] пішов на роботу та додому не повернувся. З того часу ніяких відомостей від нього не надходило. З метою встановлення місцезнаходження [PERSON], його батьки звернулись до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області з офіційною заявою про його розшук. 11 листопада 2016 року [PERSON] був оголошений до державного розшуку України, проте, станом на 13 липня 2018 року його місцезнаходження невідоме. З метою оздоровити дитину в Туреччині та відсутності дозволу на це батька дитини, заявник вимушена звернутись до суду із зазначеною заявою. У судовому засіданні [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], заяву підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені у ній. Представник заінтересованої особи - Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Отже, обов'язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON]. Як вбачається з довідки Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області від 13.07.2018 року, [PERSON], [INFO],\~ мешкаючий за адресою: [ADDRESS], оголошений до державного розшуку України як безвісно зниклий ЄРДР № 12016110030005668 від 11.11.2016 року по ч.1 ст.115 КК України, та станом на 13.07.2018 року місцезнаходження [PERSON] залишається не встановленим. Відповідно до змісту ст.ст.305-308 ЦПК України виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. Відповідно до ст.306 ЦПК України визначено обов'язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази. Судом встановлено, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно заявнику з метою оздоровити дитину в Туреччині та відсутності дозволу на це батька неповнолітньої дитини. З листопада 2016 року місцезнаходження [PERSON], який постійно мешкав за адресою: [ADDRESS] невідоме, тривають розшукові заходи. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують відсутність [PERSON] в місці її постійного проживання протягом року, невідомість місця перебування не можна усунути за допомогою заходів, вжитих заінтересованими особами і державними органами. При цьому, суд звертає увагу, що сама тривала відсутність фізичної особи, породжує невизначеність у правах і обов'язках цієї особи та інших осіб, а отже, інтереси держави вимагають забезпечення стійкості правовідносин, у зв'язку із чим законодавством встановлена можливість визнання фізичної особи безвісно відсутньої в судовому порядку. Тому, суд вважає доведеним факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON], [INFO] з 07 листопада 2016 року, що дає підстави суду визнати його безвісно відсутнім. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику вимоги ч.1ст.45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно до ст.44 ч.1 ЦК України на підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус за останнім місцем її проживання описує належне їй майно та встановлює над ним опіку. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved