Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У квітні місяці 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, який мотивує тим, що вона являється спадкоємцем першої черги після смерті матері, [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді однієї другої частини будинку за [ADDRESS]. Вона проживала у одній частині будинку разом із матір»ю як до її смерті, так і залишилась проживати у цій частині будинку, фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері та користується спадковим майном до цього часу. Спадкоємцем першої черги був і її брат, [PERSON], який помер [INFO], який фактично користувався іншою частиною цього ж будинку. Після смерті матері вони із братом домовились про те, що він оформить спадщину після смерті матері [PERSON], а потім подарує їй одну другу частину будинковолодіння по [ADDRESS], позаяк вона перебувала у черзі для отримання житла. 30 липня 2008 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], спадкове майно якої складається із житлового будинку за [ADDRESS] з належними до нього надвірним будівлями. Вважає, що вона має право на одну другу частину будинковолодіння за [ADDRESS], оскільки вона фактично постійно проживала разом із матір»ю у будинковолодіння, що належало їй на день смерті, фактично прийняла спадщину та користується її майном до цього часу. Просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON], визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім»я [PERSON] та визнати за нею право власності в порядку спадкування на одну другу частину будинковолодіння. Позивач та її представник заявлені вимоги в судовому засіданні підтримали повністю, просять їх задоволити. Суду показали, що як до смерті, так і після смерті матері [PERSON] вона проживала разом із нею, доглядала її до смерті, та фактично прийняла спадщину відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу Української РСР, позаяк спадкодавець помер до 01.01.2004 року. Вона у встановленому порядку не відмовлялась від спадщини, і фактично користується спадковим майно - однією другою частиною будинковолодіння до цього часу, тому вважає, що не пропустила строку звернення до суду за захистом свого права, оскільки брат при житті визнавав її право на ? частину будинку після смерті матері. У зв»язку із смертю брата [INFO] виникла необхідність в оформленні права на спадщину. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник просять у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач не подала заяви про прийняття спадщини, пропустила строк визначений законом для її прийняття і все будинковолодіння відповідно до виданого свідоцтва про право на спадщину належить [PERSON], а відповідно у зв»язку із його смертю його спадкоємцям - [PERSON] та [PERSON] Позивач не має права на спадкове майно після смерті своєї матері [PERSON], оскільки для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно аби спадкоємець його прийняв, і крім того нею пропущений трирічний строк, передбачений законом для визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину. Однак ними не заперечується той факт, що позивач проживала у частині будинковолодіння разом із матір»ю, доглядала її, користувалась та користується її майном. Не заперечують і домовленості про те, що [PERSON] визнавав частку в будинковолодінні сестри та мав її подарувати частину будинковолодіння, однак помер. [PERSON], законний представник [PERSON] та її представник в судовому засіданні заявленого позову не визнали та просять у його задоволенні [PERSON] відмовити, оскільки згідно свідоцтва про право на спадщину все будинковолодіння належить [PERSON] Суд, вислухавши доводи позивача та її представника, заперечення відповідачів та їх представників, вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що [INFO] померла [PERSON], матір позивача [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та копією свідоцтва про смерть [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, котре складалось із будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS]. Спадщину після смерті матері прийняв її син [PERSON], подавши до Першої Хмельницької нотаріальної контори 04 квітня 2008 року заяву про прийняття спадщини, якому 30 липня 2008 року Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом на будинковолодіння піл номером [ADDRESS]. Спадщину після смерті матері фактично прийняла і її донька [PERSON] відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу Української РСР в редакції Закону 1963 року, яка передбачала, що спадкоємець є таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як достовірно установлено судом, та по суті цього факту не заперечували і сторони, про те, що [PERSON] проживала в половині будинку [ADDRESS] разом із матір»ю як до , так і після її смерті. Загальноосвітню школу №19, що розташована у мікрорайоні «Ружична» відвідували та закінчували і її діти, що підтверджується письмовими доказами - табелями успішності, витягом із особової справи, медичною карткою [PERSON] та копією особової медичної книжки позивача [PERSON] із зазначенням фактичного проживання - місця проживання спадкодавця. Означений факт підтвердили і свідки допитані судом [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], котрі достовірно повідомили обставини прийняття спадщини позивачкою після смерті своєї матері [PERSON], користування однією другою частиною будинковолодіння як до смерті матері, так і до цього часу та фактичне користування іншою його частиною братом [PERSON], [PERSON] та членами його сім»ї. Ці обставини підтвердила і відповідач [PERSON] та її представник. Спору щодо такого розподілу спадкового майна між позивачем та її братом [PERSON] не виникало. [PERSON] проживала у цій частині будинковолодіння, користувалась ним, робила у ньому ремонт після смерті матері. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON], [INFO], в Першу Хмельницьку державну нотаріальну контору із заявою 04 квітня 2008 року звернувся [PERSON], факт прийняття спадщини підтверджено наявністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Однак із матеріалів спадкової справи видно, що [PERSON] не відмовлялась від прийняття спадщини після смерті матері, а нотаріус фактично не перевірив наявність кола спадкоємців за законом за умови, що спадкодавець померла до 01 січня 2004 року. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому слід враховувати, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина за якими відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР, що був чинним на час виникнення спірних правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державні нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Тому, виходячи із означених положень закону суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON], позаяк вони доведенні в суді достовірними доказами, а відтак і видане свідоцтво про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори [PERSON], після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] підлягає визнанню в частині однієї другої недійсним. Суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності за заявою представника [PERSON], оскільки [PERSON] користується частиною будинковолодіння до цього часу, і її брат [PERSON] не вважав це спадкове майно своїм. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, знаходить підставними і вимоги позивача про визнання права власності на одну другу частину будинковолодіння по [ADDRESS] за [PERSON] в порядку спадкування після смерті її матері, [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадщину прийняли його донька [PERSON], дружина [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після його смерті на користь їхньої доньки [PERSON], спадщину також прийняла і [PERSON], що діє від імені недієздатного сина [PERSON] відповідно до матеріалів спадкової справи [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved