Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

У липні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.03.2016 в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «MERCEDES-BENZ», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «TOYOTA»Camry, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] 13.04.2016 постановою Дарницького районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «TOYOTA»Camry, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Відповідно до висновку № 252/16 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.04.2016, складеного експертом Ковалем І.М., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «TOYOTA»Camry, д.н.з. [NUMBER] становить 156 817,24 грн. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 156 817,24 грн. Відповідач надав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, пославшись на те, що позивачем не надано доказів вартості утилізації пошкодженого автомобіля, а відтак не можливо в повній мірі визначити розмір матеріальної шкоди, що заподіяно позивачу. Ухвалою Дарницького районного суд м. Києва від 14.08.2017 відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач не з`явився, до суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та наполягав у його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вивчивши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. У липні 2017 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 20.10.2017 позивачем [PERSON] подано уточнену позовну заяву, в якій позивач просив залишити без розгляду позовні вимоги висунуті до відповідача [PERSON] (а.с. 41-44). Ухвалою Дарницького районного суд м. Києва від 14.08.2017 відкрито провадження у справі. У вересні 2019 року справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди передана в провадження судді Комаревцевої Л.В. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 13.04.2016 встановлено, що 14.03.2016 близько 07 год. 20 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ», д.н.з. [NUMBER] по Харківській площі в м. Києві, здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого, здійснив зіткнення з автомобілем «TOYOTA»Camry, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. 8.7.3 е) ПДР України (а.с. 25), а відтак [PERSON] постановою суду від 13.04.2016 визнано винним у скоєнні ДТП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Під час дорожньо-транспортної пригоди відповідачем [PERSON] було пошкоджено автомобіль «TOYOTA»Camry, д.н.з. [NUMBER] . Згідно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «TOYOTA»Camry, д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до висновку № 252/16 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.04.2016, складеного експертом Ковалем І.М., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «TOYOTA»Camry, д.н.з. [NUMBER] становить 156 817,24 грн. (а.с.47-55). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1192 Цивільного Кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під час розгляду справи відповідачем [PERSON] подано заперечення на позовну заяву. В своїх запереченнях відповідач вказує, що у наданому позивачем висновку № 252/16 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.04.2016, складеного експертом Ковалем І.М. відсутня Довідка спеціаліста про оцінку про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу «TOYOTA»Camry, д.н.з. [NUMBER] , згідно з якою мала бути визначена утилізаційна вартість зазначеного пошкодженого автомобіля. Також, [PERSON] зазначає про той факт, що позивач отримав від страхової компанії відповідача 49 500,00 грн. страхового відшкодування, тому вартість матеріального збитку об`єктивно має бути зменшена на користь відповідача (а.с.79-83). З листа-відповіді Приватного акціонерного товариства «Українська страхова транспортна компанія» за вих. №1221-у від 12.10.2017, вбачається, що потерпілому в ДТП, що сталось 14.03.2016, [PERSON] було сплачено суму відшкодування у розмірі 49 500,00 грн., яка є максимальним лімітом відповідальності по полісу АЕ/4928558, з урахуванням франшизи 500 грн. (а.с. 36). Суд вважає важливими заперечення відповідача, разом з тим не може їх врахувати в повній мірі виходячи з наступного. Відповідач не надав доказів на спростування висновку № 252/16 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.04.2016, пославшись лише на ті обставини, що позивачем не надано доказів вартості утилізації пошкодженого автомобіля, а відтак суд вважає наданий доказ належним та допустимим, а визначений експертним висновком розмір збитків покладає в основу рішення. За викладених обставин, дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що в частині відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позов підлягає задоволенню частково, а саме у сумі 107 317,24 грн., в зв`язку з виплатою позивачеві суми страхового відшкодування у розмірі 49 500,00 грн., які знайшли своє підтвердження. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані із залученням свідків,спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи. Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, які позивач поніс за подання відповідної позовної заяви складається з судового збору у розмірі 640,00 грн. та витрат пов`язаних з проведенням експертизи у сумі 1 000,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (а.с. 1), квитанцією про сплату послуг експерта (а.с.45). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 640,00 грн. та витрат пов`язаних з проведенням експертизи у сумі 1 000, 00 грн.

Outcome: partial