Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 2006 р. по 2011 р. перебувала у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу є діти: син [PERSON], [INFO] і син [PERSON], [INFO] Рішенням Овідіопольського районного суду від 07.04.2011 р. розірвано шлюб між нею та відповідачем і визначено місце проживання дітей, зокрема син [PERSON] -з нею, а син [PERSON] - з відповідачем. Але з 18.11.2013 р. старший син [PERSON] переїхав до неї і проживає з нею до цього часу, внаслідок чого діти перебувають на її вихованні та утриманні, а відповідача не приймає ніякої участі в їх утриманні. З наведених підстав позивач просила визначити місце проживання сина [PERSON] з нею, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання обох дітей в розмірі 1500 грн. щомісячно до [INFO] р., тобто до досягнення сином [PERSON] повноліття, а з [INFO] р. на утримання сина [PERSON] по 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що згоден щоб діти проживали разом з позивачкою, згоден виплачувати на утримання дітей аліменти, але не взмозі виплачувати їх у розмірі, що зазначила в позові позивач, у зв'язку з тим, що не працює з травня 2014 року і не має постійного джерела доходів. Представник органу опіки та піклування вважав, що позов підлягає задоволенню і в інтересах дитини [PERSON] визначити його місце проживання з матір'ю. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вплаває на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки живуть окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], який народився [INFO] року, якому станом на цей час виповнилось 17 років, що підтверджено свідоцтвом про народження дитини. З листопада 2013 року дитина проживає з позивачем, що визнано відповідачем, підтверджено поясненнями самої дитини, актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини. (а.с. 30) З висновку органу опіки та піклування, пояснень його представника слідує, що в інтересах дитини її слід залишити на виховання позивачці. (а.с. 28-29) Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні висловив бажання залишитись проживати з матір'ю. В судовому засіданні сторони по суті досягли згоди, що син [PERSON] має залишитись проживати з матір'ю. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач з травня 2014 року не працює, не має регулярного заробітку. Враховуючи ці обставини, а також обставини, зазначені у ст.182 СК України, суд вважає, що з відповідача за період з 17.07.2014 р., тобто з дня подачі позову до суду, до [INFO] р., тобто до досягнення сином [PERSON] повноліття, підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання обох дітей у розмірі 1000 грн. щомісячно, а с [INFO] р. на утримання сина [PERSON] по 600 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору 243 грн. 60 коп. і на користь держави підлягає стягненню судовий збір 243 грн. 60 коп. (а.с. 1)

Outcome: partial