Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

У липні 2019 року до суду звернувся позивач з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що йому на праві спільної часткової приватної власності належить 13/50 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Співвласниками інших частин вказаного вище житлового будинку є відповідачі. [PERSON] належить - 8/25 частини, [PERSON] належить - 6/50 частини, [PERSON] належить - 3/10 частини. На сьогоднішній день між сторонами встановлено фактичний порядок користування домоволодінням. Але при цьому відповідачі ухиляються від укладення договору про виділення в натурі зазначених вище часток спільного житлового будинку та господарських будівель і споруд. І без звернення до суду, позивач не має можливості виділити в натурі свою частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З наведених підстав позивач просить виділити йому в натурі його частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами та припинити спільну часткову власність. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, якою повідомив, що свій позов підтримує повністю та просив справу розглянути у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, але кожен з них надав суду заяву, якою повідомив, що позов визнає повністю та просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 319 ч.2 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 319 ч.3 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 358 ч.1 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст. 358 ч.2 Цивільного кодексу України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ч.3 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ч.1 ч.3 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділення у натурі частки із майна, що знаходиться в спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до п. 6 Постанови Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до п. 7 Постанови Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Так встановленом судом, позивачу [PERSON] , [INFO] , на праві особистої приватної власності належить 13/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право приватної власності позивача на вказане вище майно, підтверджується договором дарування частини житлового будинку від 07.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Рєка Л.А. та витягом про реєстрацію. Співвласниками інших частин вказаного вище житлового будинку є відповідачі: [PERSON] належить - 8/25 частини, [PERSON] належить - 6/50 частини, [PERSON] належить - 3/10 частини, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно схеми розташування будівель і споруд, плану будинку та експлікації приміщень житлового будинку, у користуванні позивача знаходиться наступне майно: під літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 104,6 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м.; під літ. «Б» - літня кухня, площею 15,7 кв.м.,; під літ. «В» - вбиральня, площею 4,8 кв.м.; № 1-5,1 - споруди, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 09.08.2019 р., за адресою: [ADDRESS] , знаходиться земельна ділянка, яка у приватну власність не передана. Заборони та арешту на вищевказане нерухоме майно не має. Вартість спірного майна складає 50 000 грн. сторонами не оскарджується. При цьому, суд враховує, що відповідачі позов визнали повністю. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При подані позову позивач сплатив судовий збір в повному обсягу, вини відповідачів у подані позову не має, а тому відповідно до ст. 1412 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved