Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

У квітні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Томашпільського районного суду із позовом до ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» про розірвання договору оренди землі. В обґрунтування позову позивач зазначив, що є власником земельної ділянки площею 1,9374 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, яка успадкована ним після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 29 серпня 2006 року між ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» та [PERSON] був укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на 10 років, державна реєстрація якого проведена 17 липня 2012 року, строк дії закінчується 2022 року. Позивач наголошує, що ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» користується земельною ділянкою, однак не сплачує орендну плату за договором оренди. 07 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» з листом про намір розірвати договір оренди, однак звернення було проігнороване відповідачем, тому позивач вимушений для захисту свої прав та інтересів звернутися до суду з цим позовом про розірвання договору оренди землі, який був укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» Ухвалою Томашпільського районного Вінницької області від 28 квітня 2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 20 травня 2020 року до суду надійшов відзив від ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»», я якому відповідач проти задоволення позову заперечив. Вважає, що відсутні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки виплати по договору не здійснювалися у зв`язку із смертю [PERSON] та відсутності інформації про її спадкоємців. Орендна плата за користування земельною ділянкою, що належала [PERSON] рахується у відповідача в заборгованості, після отримання повідомлення про зміну власника відповідач готовий сплатити орендну плату за весь час з моменту відкриття спадщини. Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Дунаєв І.Б. позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, а саме: розірвати договір оренди земельної ділянки, який укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» від 29 серпня 2006 року, який був зареєстрований 17 липня 2012 року та скасувати його державну реєстрацію, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Представник позивача [PERSON] також наголосив, що з 2014 по 2020 рік ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» систематично порушувалися умови договору оренди землі, а саме не сплачувалася орендна плата за користування земельною ділянкою, тому є всі підстави для його розірвання. Представник позивача також вказав, що оскільки відповідачу був відомий факт смерті [PERSON] , то зарахування орендної плати мало б зараховуватися на депозитний рахунок нотаріуса відповідно до чинного законодавства України. Представник відповідача - адвокат Кучирка Ю.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила і просила відмовити у його задоволенні, остільки відповідач не здійснював виплату по договору оренди земельної ділянки у зв`язку із смертю орендодавця [PERSON] та відсутністю інформації про спадкоємців. В період з 2013 року до 2020 року ніхто із спадкоємців, як того вимагає закон, не повідомив ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» про прийняття спадщини, відповідно орендна плата по [PERSON] рахується в заборгованості підприємства. Крім того, Кучирка Ю.В. зазначила, що після отримання інформації про зміну власника даної земельної ділянки, відповідачем були направленні кошти [PERSON] за користування земельною ділянкою, від отримання яких останній відмовився, на думку представника відповідача спеціально для розірвання договору оренди землі. Що стосується обов`язку відповідача внесення коштів за користування земельною ділянкою на депозит нотаріуса, то згідно норм закону це є правом а не обов`язком відповідача. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч.1 ст. 32 «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Під сестематичною несплатою орендної плати мається на увазі два та більше випадки ( Постанова ВС від 6 березня 2019 року № 183/262/17). Так, судом встановлено, що 29 серпня 2006 року між ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,9374 га, кадастровий номер 0523981500:03:000:0022, яка розташована на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області строком на 10 років (а.с. 7-8). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується матеріалами справи. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 квітня 2020 року власником земельної ділянки кадастровий номер 0523981500:03:000:0022, площею 1,9374, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва є [PERSON] , на підставі рішення Томашпільського районного суду від 02.03.2020 року (а.с. 6). Отже, позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] та набув право власності на вказану земельну ділянку у 2020 році, яка перебуває в оренді відповідача з серпня 2006 року. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Частиною 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 148-1 ЗК України, особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Отже, для того щоб отримувати орендну плату позивачу [PERSON] необхідно звернутися до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Зелена Долина » в порядку визначеному ч. 3 ст. 148-1 ЗК України, що останнім зроблено не було. Крім того, представник відповідача у судовому засіданні неодноразово зазначав, що гроші за попередній період оренди позивач може отримати шляхом звернення до відповідача в порядку визначеному законом. Крім того, відповідач намагався сплатити оренду плату за 2019 рік, однак позивач відмовився від зазначених коштів (а.с.90). Враховуючи те що позивач не вчинив жодних дій як того вимагають норми закону, не повідомив відповідача про зміну його як власника земельної ділянки, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову. Твердження представника позивача про те, що дані кошти відповідач мав би перерахувати на депозитний рахунок нотаріуса є помилковим, оскільки це є правом, а не обов`язком орендаря. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed