Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] маріупольської державної нотаріальної контори, в якому просив визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON], померлого 07 червня 2014 року та визнати недійсною постанову [PERSON] маріупольської державної нотаріальної контори про відмову у вчинені нотаріальної дії №1347/02-31 від 23 липня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його батьки [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб та розлучились у 1994 році. Його батько [PERSON] в подальшому одружився із [PERSON], яка мала від першого шлюбу дитину та припинив будь-яке спілкування із позивачем. Інших дітей крім позивача, [PERSON] не мав. 14-17 січня 2015 року на його електронну інтернет-сторінку у соціальних мережах надійшло повідомлення, у якому дочка другої дружини батька [PERSON], з якою він раніше не був знайомий, повідомила в смс-повідомленні про смерть батька. Із цих повідомлень йому стало відомо, що 07 червня 2014 року його батько помер. Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді частки житлового будинку №59 з надвірними прибудовами, розташованого по пров.Шопена в м.Маріуполі. Вважає що його умисно повідомили про смерть батька після того, як сплинув шестимісячний строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Крім того, з 26 лютого 2014 року по 22 червня 2015 року позивач постійно перебував за кордоном, а саме у Польщі, де він навчається у польському навчальному закладі в місті Кракові. Приїхаваши до України він відразу дав матері довіреність на ведення від його імені всіх спадкових справ і 16 липня 2015 року його мати [PERSON] від його імені подала до [PERSON] маріупольської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Постановою [PERSON] маріупольської державної нотаріальної контори №1347/02-31 від 23 липня 2015 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск передбаченого законом шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та те, що спадкоємець не особисто, а через представника подав цю заяву. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька та не має наміру відмовлятись від своєї частки у спадщині. Вважає, що відсутність у нього, як у спадкоємця інформації про смерть батька та відкриття спадщини, а також його тривале перебування за межами України протягом всього строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, є поважними причинами для звернення до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Просив суд визнати поважними причини пропуску ним строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька [PERSON], померлого 07 червня 2014 року, надати додатковий строк, достатній для звернення до [PERSON] маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька та визнати недійсною постанову [PERSON] маріупольської державної нотаріальної контори №1347/02-31 від 23 липня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона є незаконною бо нотаріус порушив його спадкові права. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що його батьки розійшлися коли він був ще маленьким, батько не бажав спілкуватися з ним та його матірю, одружився на відповідачці, але спільних дітей у них не було. Він є його єдиною дитиною і про це знала відповідачка, яка приховала цю інформацію від нотаріуса, не повідомивши про існування ще одного спадкоємця. Про те, що батько вмер ані він, ані його матір не знали, бо не спілкувались із батьком тривалий час. На похорони їх також нова дружина батька не покликала, тому він не міг знати про смерть батька. Смс-повідомленню доньки відповідачки він також не повірив, бо не знав її особисто, ніколи не бачив, а в смерть батька повірив, коли по приїзду з навчання в Україну пішов до РАЦСу де отримав копію свідоцтва про його смерть. Просив визнати поважними причини пропуску подання заяви на прийняття спадщини та надати для цього додатковий строк та визнати незаконною відповідну постанову нотаріуса. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що з 1987 року по 1994 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], від якого 03 липня 1991 року в них народився син [PERSON]. В 1994 році шлюб було розірвано. З лютого 2014 року її син знаходився на навчанні у Польші, а коли приїхав до України в чернві 2015 року повідомив їх, що якась дівчина із соцмереж написала йому про нібито смерть батька. Вона не повірила та разом із сином пішли до РАЦСУ де отримали повторне свідоцтво про смерть її минулого чоловіка, який є батьком [PERSON]. Вважала, що відповідачка навмисно приховала від них інформацію про смерть її чоловіка, бо бажали, щоб спадкове майно залишилося лише їй. Стверджувала, що на похорон їх також не кликали. Такі дії відповідачки призвели до того, що позивач пропустив строк прийняття спадщини, результатом чого стало незаконне винесення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] та просила визнати поважними причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини, оскільки він перебував за кордоном на час відкриття спадщини та в подальшому, відомостей про смерть не отримував протягом шестимісячного строку, повідомлення дочки відповідачки про смерть його батька в електронній переписці отримав після спливу цього строку і в період свого навчання в Польші, тому не мав можливості прийняти заходів для звернення до нотаріальної контори. По приїзду до України влітку 2015 року він пішов до компетентних органів де отримав повторне свідоцтво про смерть батька, удостовірився в його смерті, після чого почав роботу із зверненням до нотаріальної контори через довірених осіб. Звертала увагу суду, що відповідачка умисно, з метою приховування та отримання спадщини в повному обсязі ввела нотаріуса в оману, не повідомивши його про існування ще одного спадкоємця. Просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала письмові заперечення, відповідно до яких позовні вимоги не визнала та вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який 07 червня 2014 року помер. Як спадкоємець першої черги за законом, вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Вважає, що вказані позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] не можна визнати поважними. Так, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 83/100 частини житлового будинку №59 по пров. Шопена в м.Маріуполі, а інші 17/100 частини вказаного будинку були подаровані померлим ще у 2001 році. Перебування позивача за кордоном не свідчить про поважність причин пропуску строку, оскільки якби [PERSON] був зацікавлений в отриманні спадкового майна, то належним би чином піклувався в про стан здоровя батька та спілкувався б із ним, як належить синові спілкуватись із батьком, який у свою чергу належним чином виконував аліментні зобовязання перед ним до повноліття [PERSON] Відсутність неналежних та допустимих доказів на підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини свідчать про те, що сам [PERSON] байдуже ставиться до спадщини, що відкрилась, а реальний інтерес до спадкового майна проявляє саме його мати [PERSON], яка юридично діє в інтересах сина, а фактично задовольняє свої безпідставні матеріальні зазіхання та примхи. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги від 11 серпня 2015 року в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог та пояснив, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 83/100 частини житлового будинку №59 по пров. Шопена в м.Маріуполі, а інші 17/100 частини вказаного будинку були подаровані померлим 13 березня 2001 року дочці другої дружини [PERSON] Вважає позовні вимоги необґрунтованими, позивачем не надано належних доказів на підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини. Вказані ним у позові причини не можна віднести до поважних, оскільки не дивлячись на те, що він перебував за межами України, в м.Маріуполі проживає його мати [PERSON], яка знала чи повинна була знати про смерть свого колишнього чоловіка. Вказував, що відповідачка повідомляла нотаріуса про існування щє одного спадкоємця першої черги, але ж не знає чому нотаріус не вніс його в текст її заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON] маріупольської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 липня 2015 року винесена згідно вимог діючого Цивільного Кодексу України. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 27 квітня 1987 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Приморській селищній раді м.Жданова Донецької області, актовий запис №12, [PERSON] присвоєне прізвище «Ведясова», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.6). 03 липня 1991 року народився [PERSON], актовий запис №65, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5), а 01.09.1994 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано в Іллічівському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя, актовий запис №378 (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданим 19 жовтня 1996 року Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя, [PERSON] та [PERSON] 19 жовтня 1996 року зареєстрували шлюб, актовий запис №286. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище «Ведясова». Судом встановлено, що 07 червня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 749 (а.с. 4). На час смерті померлого залишилося спадкове майно, яке складається з частки жилого будинку в м.Маріуполі, пров.Шопена, буд. 59. Відповідно до повідомлення [PERSON] маріупольської державної нотаріальної контори від 18 серпня 2015 року №1611/01-16 вбачається, що в справах нотаріальної контори мається спадкова справа №532/2014 до майна померлого 07 червня 2014 року [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого, [PERSON], [INFO], яка мешкає в м.Маріуполі, пров. Шопена, буд. 59 (а.с. 28). Зі спадкової справи №532/2014 до майна померлого 07 червня 2014 року [PERSON] встановлено, що 08 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до [PERSON] маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], інших спадкоємців не вказано. Свідоцтво про право на спадщину за законом не видане. 21 липня 2015 року на адресу нотаріальної контори надійшла заява [PERSON], діючої на підставі довіреності від 02 липня 2015 року НАЕ 236426 в інтересах спадкоємця першої черги за законом [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 07 червня 2014 року. Постановою державного нотаріуса [PERSON] маріупольської державної нотаріальної контори від 23 липня 2015 року №1347/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії, [PERSON] як представнику [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку №59 з відповідними до частки надвірними прибудовами, що знаходяться за адресою: м.Маріуполь, вул. Шопена після померлого 07 червня 2014 року [PERSON] Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або застереженням. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України, передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого 07 червня 2014 року є його син [PERSON] та дружина [PERSON], яка звернулась у передбачений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Разом з тим позивач звернувся до нотаріальної контори через представника лише 21 липня 2015 року та вважається таким, що пропустив строк звернення з заявою про прийняття спадщини. Вказані позивачем у позові причини пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини суд визнає поважними виходячи з наступного. Згідно закордонного паспорту [PERSON] серії ЕТ №812151 вбачається, що останній неодноразово покидав межі України на тривалий час, а саме: 25 вересня 2013 року виїхав за межі України, 28 грудня 2013 року повернувся, після чого 12 січня 2014 року покинув межі України та 14 лютого 2014 року повернувся та 26 лютого 2014 року виїхав за межі України та повернувся лише 22 червня 2015 року (а.с. 11) 02 липня 2015 року [PERSON] уповноважив свою матір [PERSON] бути його представником в усіх установах, організаціях, підприємствах незалежно від форм власності, підпорядкування та організаційно-правових форм та вести його справи з будь-яких питань, повязаних із захистом його громадянських та майнових прав в усіх судових установах України, про що приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] була видана довіреність (а.с.3), на підставі якої [PERSON] звернулась до [PERSON] маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та постановою державного нотаріуса [PERSON] маріупольської державної нотаріальної контори від 23 липня 2015 року №1347/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії, [PERSON] як представнику [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В матеріалах справи мається довідка №358/KRA/2015, видана директором школи ТОВ «AP Edukacja» від 19 червня 2015 року, відповідно до якої [PERSON], [INFO] зареєстрований за постійним місцем проживання: [INFO], 31-512 та є слухачем кваліфікаційного курсу навчання в ТОВ «AP Edukacja» - технік-будівльник, 2 семестру. Термін початку навчання лютий 2015 року, закінчення червень 2016 року. (а.с.51-52) Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання поважними причин пропуску строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON], померлого 07 червня 2014 року, та надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька, знайшли своє підтвердження письмовими доказами та підлягають задоволенню. Враховуючі наведені положення чинного законодавства, існуючи обставини конкретної справи та досліджені докази, суд вважає можливим надати додатковий строк для прийняття спадщини у три місяці. Доводи відповідачки проте, що позивач міг знати про смерть батька через свою матір, яка проживає в місті Маріуполі, син повинен був довідуватись періодично про стан здоровя батька та інше є такими, що не заслуговують на увагу суду, оскільки позивач в судовому засіданні вказував на те, і проти цього не заперечувала сторона відповідачки, що син із батьком не спілкувались тривалий час, не бачили один одного, мали неприємні стосунки, на поховання батька його не кликали. Доводи відповідачки про те, що вона повідомляла нотаріусу про існування сина спадкодавця спростовуються її заявою, де не вказано цих відомостей, а вказання на те, що нотаріус з невідомих причин сам не вніс такі відомості до заяви є безпідставними та нічим не підтверджуються. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання недійсною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1347/02-31 від 23 липня 2015 року суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 21 липня 2015 року до [PERSON] маріупольської державної нотаріальної контори поштою надійшла заява (вхід. №750/02-14 від 21 липня 2015 року) [PERSON], діючої на підставі довіреності від 02 липня 2015 року НАЕ 236426 в інтересах спадкоємця першої черги за законом [PERSON] про прийняття спадщини за законом після померлого 07 червня 2014 року [PERSON] та видачі свідоцтва про право на спадщину, з якої вбачається, що спадкоємець не прийняв спадщину в строк встановлений законодавством та не надав документи або рішення суду про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Крім того, у спадкоємця відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи на нерухома майно спадкодавця. Пунктом 3.13 розділу 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. При таких обставинах, суд вважає, що постанова державного нотаріуса [PERSON] маріупольської державної нотаріальної контори №1347/02-31 від 23 липня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесена з додержанням вимог законодавства та позовні вимоги [PERSON] в частині визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії недійсною задоволенню не підлягають, а наявність такої відмови нотаріуса не є перешкодою для відновлення спадкових прав позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивача, як зі сторони, не на користь якої ухвалено судове рішення у розмірі 243,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial