Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №1610 від 25.12.1997 кладений між [PERSON] та відповідачами, посвідчений Товарною біржею «Нерухомість - Південь». В обґрунтування позовних вимог вказала, що 25.12.1997 між [PERSON] та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Договір було укладено на Товарній біржі «Нерухомість - Південь» та 26.12.1997 зареєстровано в БТІ за №16395. Всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення. [INFO] [PERSON] помер, позивач є спадкоємцем після його смерті і прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори в передбачений законом строк. Проте, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як вищевказаний договір нотаріально не посвідчений. На теперішній час позивач позбавлена можливості прийняти спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки у судовому порядку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідачі відзив та третя особа пояснення на позовну заяву до суду не подали. Повідомлення відповідачів про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою останнього відомого місця проживання та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 25.12.1997 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна №1610, відповідно до якого останній придбав квартиру [ADDRESS] . Договір оформлено на Товарній біржі «Нерухомість - Південь» та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 26.12.1997 за реєстровим № 16395. З довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 14.07.2020 вбачається, що станом на 28.12.2012 право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1610 від 25.12.1997, укладеного на Товарній біржі «Нерухомість - Південь» та зареєстрованого в КП ММБТІ 26.12.1997 за №16395. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №733, 22.07.1995 між [PERSON] та позивачем було зареєстровано шлюб. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17.07.2019 Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №565. Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Юрлової Т.Г. від 19.05.2020 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі на її ім`я свідоцтв про право на спадщину за законом на вищезазначену квартиру. Із матеріалів справи встановлено, що позивач має намір оформити спадкові права, але цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 25.12.1997, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу оформити спадкові права, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved