Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про встановлення порядку користування приміщеннями квартири. Позовна заява мотивована тим, що рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 17.12.2014 року [PERSON] та його матір [PERSON] вселено у вказану квартиру [ADDRESS] . Квартира відноситься до комунальної власності. 26.01.2018 року [PERSON] уклала договір найму вказаної квартири за [ADDRESS] із КГЖЕП «Автозаводське», згідно умов якого він теж має право на проживання у спірній квартирі. Квартира має три кімнати площею 17,7 кв.м, 10,4 кв.м та 12,1 кв.м., дві з яких ізольовані, одна прохідна. Позивач просить суд встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] : виділити йому у користування житлову кімнату на плані «16-6», площею 12,1 кв.м та кладову на плані «16-7», виділити у користування [PERSON] житлові кімнати на плані «16-4», площею 17,7 кв.м та «16-5», житловою площею 10,4 кв.м та балкон площею 1,0 кв.м. Залишити у загальному користуванні: коридор на плані «16-1», кухню на плані «16-3», площею 7,1 кв.м, вбиральню на плані «16-2». Також [PERSON] просив виділити йому окремий особовий рахунок на оплату комунальних послуг. Провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 13.05.2021 року. 05.08.2021 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Суду пояснили, що запропонований варіант встановлення порядку користування квартирою є не тільки таким, що відповідає інтересам позивача, але й таким, що не порушує права інших осіб, які мають право проживати у спірній квартирі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про слухання справи без її участі, свої заперечення на позов виклала у поясненнях (а.с. 75-76). Зазначала, що до участі у справі позивач не залучив інших мешканців квартири її дорослих синів [PERSON] , [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] . Всі вони зареєстровані у спірній квартирі. Відповідач вважала, що висновок експерта не може бути прийнятий судом, оскільки експерт визначив порядок користування квартирою між співвласниками, розрахунок часток проводив з урахуванням як житлової площу, так і площі підсобних приміщень. Це не правильно, оскільки квартира є об`єктом комунальної власності і передана їй, членам її родини та [PERSON] у користування на підставі договору найму. Представник органу опіки та піклування Левченко Г.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що позивач є обмежено дієздатною особою; звертається до виконкому з вимогами забезпечити його житлом. Представник КГЖЕП «Автозаводське» у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про слухання справи без його участі. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі фактичні обставини справи: Квартира [ADDRESS] є об`єктом комунальної власності територіальної громади міста Кременчука. Раніше між особами, які мають право в ній проживати, точилися суперечки з приводу користування квартирою, її приватизації, вселення позивача і таке інше (справи № 2-2/11, № 524/6466/14-ц). 26.01.2018 року [PERSON] уклала договір найму вказаної квартири за [ADDRESS] із КГЖЕП «Автозаводське». Згідно умов договору наймодавець надає наймачу [PERSON] та членам її сім`ї: сину [PERSON] , сину [PERSON] , сину [PERSON] , брату [PERSON] у безстрокове користування житло: квартиру [ADDRESS] . Отже, право на користування спірною квартирою мають 5 осіб. Квартира складається з трьох кімнат площею 17,7 кв.м, 10,4 кв.м та 12,1 кв.м. Також мається коридор, кухня, вбиральня, кладова та балкон. В даний час у квартирі проживають чотири особи відповідач [PERSON] та 3 її сини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач, як особа обмежено дієздатна, перебуває на обліку в органі опіки та піклування. Після вселення у спірну квартиру [PERSON] в ній не проживає. Він пояснює це тим, що сестра знову вигнала його з квартири; [PERSON] зазначала, що перешкод брату у проживанні в квартирі не чинила. 16.04.2019 року на засідання опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують піки та піклування [PERSON] було запропоновано житло для тимчасового проживання за адресою: [ADDRESS] . На таку пропозицію він не погодився. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем зареєстрований житловий будинок житловою площею 10,2 кв.м за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). У подальшому наявність будинку у власності, а також право на проживання у спірній квартирі стали причиною для відмови у наданні йому житла для тимчасового проживання. Вирішуючи спір, суд виходить із наступного: Згідно\~\~ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 11 ЦПК України\~передбачений принцип диспозитивності цивільного судочинства, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 Житлового Кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Статтею 63 передбаченого, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша\~статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Члени сім`ї\~наймача,\~які проживають\~разом з\~ним,\~користуються нарівні\~з наймачем\~усіма правами\~і несуть\~усі обов`язки,\~що випливають\~з договору\~найму жилого\~приміщення.\~Повнолітні члени\~сім`ї\~несуть солідарну\~з наймачем\~майнову відповідальність\~за зобов`язаннями,\~що випливають\~із зазначеного\~договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. (стаття 64). Житлова площа квартири становить 40,4 кв.м. Право на проживання у квартирі мають 5 осіб на кожного по 8,04 кв.м житлової площі. За варіантом І встановлення порядку користування квартирою, який пропонує позивач, відповідачу та її дітям виділяються житлові кімнати площею 28,1 кв.м (10,4 кв.м та 17,7 кв.м), в той час як вони мають право на 32,16 кв.м (8,04 кв.м х 4). Кімната на плані «16-5», площею 10,4 кв.м , є не ізольованою, відповідач є жінкою, її сини чоловіки. Фактично позивач пропонує їм втрьох жити в одній кімнаті площею 17,7 кв.м, хоча три сини [PERSON] разом мають право на 24,12 кв.м житлової площі. Суд також не приймає до уваги висновок судового експерта Маківського М.В. за № 16-21 від 06.04.2021 року, оскільки експерт робив розрахунки між співвласниками житла та врахував у частку «співвласника» як житлову площу, так і площу підсобних приміщень хоча квартира перебуває у комунальній власності. Судом встановлено, що варіанту, який би не порушив права інших мешканців квартири, не існує. Суд також зауважує, що до участі у справі не було залучено в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Суд обговорив це питання в судовому засіданні 20.08.2021 року, проте представник позивача пояснив, що потреби у залученні цих осіб до участі у справі немає. Відповідно до ч.\~ 1,\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач є особою, дієздатність якої обмежена, не працює, суд приходить до висновку про звільнення його від сплати судового збору на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed