Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

У листопаді 2015 р. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сум заборгованості за кредитним договором в сумі 16 323,17 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 20.12.2006 р. між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк»)(далі ЗАТ КБ «ПриватБанк», Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODI0FB08000275 (далі договір) про надання кредиту в сумі 2\~269,00 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 20.10.2015 р. за ним виникла заборгованість у загальній сумі 52\~144,28 грн., яку до теперішнього часу не погашено. Оскільки рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.10.2012 р. та наказом вказаного суду від 23.12.2009 р. було стягнуто з відповідача разом 37\~074,59 грн., просили різницю - 15\~069,69 грн. та суми штрафів: 500 грн. і 753,48 грн., стягнути з відповідача (а.с.1-3). Остаточно уточнивши предмет та розмір позовних вимог, просили суд стягнути з відповідача 29\~845, 85 грн., з яких: 2\~928, 07 грн. заборгованість за відсотками за період з 22.11.2011 р. по 20.10.2015 р. та 26\~917,78 грн. пеня за період з 22.11.2011 р. по 20.10.2015 р. (а.с.105-106, 125-126). Представник позивача у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.7 ст.128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.12.2006 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODI0FB08000275 (далі договір) про надання кредиту в сумі 2\~269,00 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 та 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з копії заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.10.2012 р. та копії позовної заяви судом було задоволено позовні вимоги Банку та стягнуто з відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором 26\~260,35 грн., з яких 1\~704,35 грн. заборгованість за кредитом, 9\~583,20 грн. відсотки, 612,63 комісія, 12\~633.49 грн. пеня та 500 грн. і 1226,68 штрафи (а.с.130, 143-144). Наказом Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.12.2009 р. з відповідача на користь Банку за вказаним договором було стягнуто 10\~814 грн. (а.с.37-39, 55). Банком за період з 22.11.2011 р. по 20.10.2015 р. за [PERSON] нараховано заборгованість в загальній сумі 29\~845,85 грн., з якої: 2\~928,07 грн. відсотки, нараховані за період з 22.11.2011 р. по 20.10.2015 р. та 26\~917,78 грн. пеня за вказаний період. Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, суд вважає з урахуванням вищезазначеного зменшити розмір пені до 2\~928,07 грн.

Outcome: partial