Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У листопаді 2013 року прокурор м. Нова Каховка звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. 10.11.2005 року був укладений та посвідчений нотаріально договір купівлі-продажу, у відповідності з яким неповнолітні [PERSON] та [PERSON] набули у власність в рівних частинах ( по 1/2 частці кожний) житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Прокурор вважає, що на підставі цього договору, відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, ч. 1 ст. 120 ЗК України, вони також стали власником земельної ділянки площею 0, 1500 га, призначеної для будівництва та обслуговування зазначеного будинку та господарських будівель. Оскільки в іншому порядку захист прав неповнолітніх на даний час є неможливим, прокурор просить суд задовольнити його позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, із заявленими до неї вимогами погоджується. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що власником житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], у відповідності із свідоцтвом про право на спадщину за законом від [INFO] після смерті [PERSON] був її чоловік - [PERSON]. Рішенням № 137 16-ї чергової сесії 24-го скликання від 10.03.2004 року Дніпрянської селищної ради Новокаховської міськради [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,1500 га, розташовану за цією ж адресою, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, а в подальшому ним же одержано Державний акт на право власності на цю земельну ділянку серії ЯА № 247924. Відповідно до заповіту від 04.06.2002 року [PERSON] все належне йому майно заповів [PERSON] 24.10.2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, в зв»язку з чим остання змінила своє прізвище [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Його дружина - [PERSON] спадщину прийняла фактично, оскільки проживала і була зареєстрована разом із спадкодавцем за однією адресою на момент його смерті, та 30.03.2005 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS]. Згідно із ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Таким чином, до [PERSON], як до спадкоємця, перейшло право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га в [ADDRESS], проте, вона його не переоформила та правовстановчий документ на своє ім»я на цю земельну ділянку не отримала. На підставі договору купівлі-продажу від 10.11.2005 року право власності на вищевказаний житловий будинок [ADDRESS] у рівних частках зареєстровано за неповнолітнім [PERSON] та малолітнім [PERSON] Договором про відчуження житлового будинку розмір земельної ділянки не визначений. Відносини, пов'язані із виникненням прав на земельну ділянку у зв'язку із виникненням прав на будівлі і споруди, що на ній знаходяться, врегульовані ст. 120 ЗК України. Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України (у редакції на час укладення договору купівлі-продажу 10.11.2005 року) передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до ч.4 цієї статті при переході права власності на будівлю та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно ст. 377 ЦК України ( в редакції на час укладення договору) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Як зазначено у державному акті на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON], цільове призначення земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,1500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. За змістом ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт про право власності на земельну ділянку. Наведене свідчить, що на час укладення договору купівлі-продажу 10.11.2005 року відповідачка у встановленому законом порядку державний акт на право власності на земельну ділянку не отримала, тобто не набула права власності на неї, тому, відповідно до ст. 120 ЗК України, укладення договору її купівлі-продажу та його нотаріальне посвідчення було неможливим. Відповідно, укладаючи 10 листопада 2005 року договір купівлі-продажу житлового будинку, сторони виходили з того, що при переході права власності на будинок до набувача переходить право власності і на зазначену вище земельну ділянку, а тому окремо питання про оформлення договору про її продаж ними не ставилося. Отже, на підставі цього договору купівлі - продажу , зареєстрованого в реєстрі за № 7987, одночасно із набуттям права власності на будинок садибного типу № 143 з надвірними будівлями і спорудами в смт. Дніпряни м. Нова Каховка Херсонської області [PERSON] та [PERSON] набули право власності на земельну ділянку розміром 0,1500 га, яка була надана померлому [PERSON] для їх будівництва та обслуговування та успадкована після його смерті відповідачкою по справі - [PERSON] Про це свідчить і подальша поведінка сторін, оскільки покупці протягом кількох років користувались цією земельною ділянкою на власний розсуд, а відповідачка їм в цьому не перешкоджала, до того ж подала до суду письмову заяву, в якій просила даний позов прокурора задовольнити в повному обсязі . Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги, що позивачі не мають можливості в позасудовому порядку реалізувати свої права на земельну ділянку, крім того, обставини справи визнані сторонами, і в порядку ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Оскільки вина відповідачки у пред»явленні позову відсутня, суд вважає можливим не стягувати з неї судовий збір.

Outcome: approved