Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 2200,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 59293,08 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 грудня 2018 року він передав відповідачу [PERSON] , 2200 доларів США в якості оплати за продаж транспортного засобу марки ГАЗ модель 33021 СПГ, реєстраційний номер [NUMBER] , про що [PERSON] була складена письмова розписка про отримання від нього грошових коштів за вказаний автомобіль. В лютому 2020 року співробітниками національної поліції вищевказаний транспортний засіб було вилучено, оскільки як встановлено в рамках кримінального провадження №120200800300000028 вказаний автомобіль належить іншій особі, а не [PERSON] 15.06.2020 року позивачем було на адресу відповідача направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги щодо повернення коштів, але відповідачем ніяких дій виконано не було. За таких обставин позивач вважає, що кошти отримані відповідачем за продаж автомобіля, є безпідставно набутими, оскільки він не був власником транспортного засобу та підлягають стягненню на його користь, також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивач разом з представником у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали у повному обсязі за зазначеними у позовній заяві доводами та підставами. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду він не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивача, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що за змістом наявної в матеріалах справи копії розписки за підписом відповідача, відповідач продав позивачу транспортний засіб - автомобіль Газель бортовий, марки 33021, д.н.з. [NUMBER] , та отримав оплату за автомобіль у розмірі 2200 доларів США. /а.с.8/. За наведених обставин, враховуючи норми чинного законодавства України суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу автомобіля не було укладено, оскільки відповідач не є володільцем транспортного засобу. При цьому, наявною у матеріалах справи копією розписки підтверджується отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 2200,00 доларів США, у якості оплати за проданий автомобіль. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Позивач запропонував відповідачеві повернути грошові кошти, але відповідач їх не повернув, що порушує права позивача та завдає матеріальної шкоди. Доказів існування грошових зобов`язань позивача перед відповідачем або інших договірних відносин між сторонами у справі судом не встановлено. З метою врегулювання спору в досудовому порядку на адресу відповідача позивачем було надіслано письмову вимогу від 15.06.2020 про повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 59293,08 грн. на яка залишена без відповіді та без задоволення. Відповідно до\~ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з ч.1\~ст.1213 Цивільного кодексу України\~набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. З аналізу змісту норм\~ст. 1212-1213 Цивільного кодексу України\~випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Отже, суд приходить до висновку, що грошові кошти в сумі 59293,08 грн. відповідачем були набуті без достатньої правової підстави, а тому позовна вимога позивача про їх стягнення є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у загальній сумі 840 гривень 80 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved