Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

У липні 2016 року Комунальний заклад «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» звернувся до суду із заявою, в якій просить примусово госпіталізувати [PERSON], [INFO], з метою проходження нею обовязкового курсу стаціонарного лікування в туберкульозному відділенні КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», за адресою вул. Богданова, 2-а строком на три місяці. В обґрунтуванні заявлених вимог вказує, що [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в КЗ Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» з 23.06.2016 року з діагнозом: вперше діагнастований туберкульоз внутрішньо грудних лімфатичних вузлів, деструкція, МБТ+, М+, МГ+ ([PERSON]), КО, резистентність 0, гістологія 0, категорія 1, когорта 2 (2016). Вперше [PERSON] звернулася за консультацією до лікаря-фтизіатора КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» ДОР» 23.11.2015 року за направленням лікаря-інфекціоніста. На підставі позитивного результату аналізу (наявність мікобактерій туберкульозу у мокротинні) хвору [PERSON] представлено на засіданні ЦЛКК ТБ. Комісією [PERSON] було встановлено вищевказаний діагноз. На прийомі у [PERSON], лікаря-фтизіатра диспансерно-поліклінічного відділення №1 КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» ДОР» [PERSON] повідомила, що мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський район, селище Сухачівка, вул. Доблесна, будинок 346. В липні 2016 року при виході медичних працівників за цією адресою було встановлено, що на тому місці ведеться будівництво, [PERSON] там не проживає, у звязку з чим немає можливості повідомити хвору про встановлений діагноз та розпочати лікування. [PERSON] є бактеріовиділювачем, розповсюджувачем інфекції туберкульозу, не дотримується протиепідемічного режиму та становить епідемічну загрозу для суспільства, порушує права громадян на безпечні умови життя. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 07.07.2016 року № 22 підлягає госпіталізації до протитуберкульозного закладу строком на три місяці. Враховуючи наведені обставини просили суд ухвалити рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON] У судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 285 ЦПК України розгляд справи проведено у відсутності [PERSON], оскільки за даними КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» вона становить загрозу розповсюдження хвороби. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 23.06.2016 року хворіє на туберкульоз внутрішньо грудних лімфатичних вузлів, від лікування категорично відмовляється та становить загрозу розповсюдження хвороби. Перебування хворого на лікуванні у КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» підтверджується копією амбулаторної картки [PERSON] (а.с.6). Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 07 липня 2016 року № 22, [PERSON] підлягає госпіталізації до протитуберкульозного закладу строком на три місяці (а.с. 5). Згідно\~ч.ч. 1,3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюються з урахуванням висновку лікаря на строк до 3-х місяців. Згідно ч. 2\~ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»\~- особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Відповідно до\~ст. 283 ЦПК України\~заява про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворого на заразну форму туберкульозу, який ухиляється від лікування, подається до суду за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу, який здійснює медичний (диспансерний) нагляд за цим хворим, або до суду за місцем виявлення такого хворого. Відповідно до ч. 2 ст. 286 ЦПК України\~\~рішення суду про задоволення заяви про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу\~\~або про продовження лікування є підставою для примусової госпіталізації або подальшого лікування особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Відповідно до ч. 5 \~ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»\~рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Згідно ч. 7 \~ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» невиконання рішення суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації тягне кримінальну відповідальність відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] до туберкульозного відділення КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради»\~строком на три місяці. На підставі викладеного, ст. 11Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» та

Outcome: approved