Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 18 грудня 1998 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Спочатку шлюбні відносини між сторонами складались добре, однак згодом вони погіршились та між сторонами почали виникати сварки, втрачено почуття любові та поваги. З квітня 2014 року, проживаючі у квартирі разом, сторони фактично спільне господарство не вели. На початку 2016 року відповідач разом зі своїми батьками виїхала за межі міста, знялася з реєстраційного обліку. Позивач з відповідачем не спілкується та її місце проживання йому не відоме. Вважає, що сімя розпалась та відновлена бути не може. Зазначив, що спір про поділ майна, що є спільною власністю сторін, відсутній. У звязку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Також зазначив, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені на початку 2016 року. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 грудня 1998 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 555, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 413496, виданим повторно 27 березня 2018 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 4). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стала втрата почуття любові та поваги між сторонами, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з початку 2016 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин судом встановлений факт порушення відповідачем права позивача на розірвання шлюбу, оскільки за взаємною згодою відповідач відмовляється розірвати шлюб. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved