Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

У квітні 2021 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська передана цивільна справа за позовною заявою [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Бердянської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідач по справі - [PERSON] є дочкою останньої. Вона має неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, відповідач з березня 2019 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітніх доньок, покинула їх напризволяще. У зв`язку з чим, діти опинились у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська дитяча клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради. Місце перебування матері на час подання позову невідоме. У зв`язку з чим, рішенням Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 21 серпня 2020 року малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статуси дітей, позбавлених батьківського піклування, та призначено 26.08.2020 року позивача по справі їх опікуном. Оскільки [PERSON] з березня 2019 року ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України позивач вважає, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів, у зв`язку з чим, позивач звернулась з позовною заявою до суду. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 травня 2021 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Бердянської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей було прийнято до провадження та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Згідно ухвали суду від 07.07.2021, залучено до участі у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Бердянської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, у якості третьої особи - Орган опіки та піклування адміністрації Чечелівського району Дніпровської міської ради. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування адміністрації Чечелівського району Дніпровської міської ради не заперечувала проти задоволення позовної заяви, зазначивши суду, що над малолітніми дітьми - [PERSON] та [PERSON] встановлено опіку, про що є відповідне рішення Органу опіки та піклування. Відповідно до Рішення, опікуном малолітніх [PERSON] та [PERSON] - є їх бабуся, позивач по справі - [PERSON] . Представник пояснила, що з відповідачем по справі [PERSON] була телефонна розмова, приблизно в червні 2021 року, яка повідомила, що проживає в Чечелівському районі міста Дніпра. В телефонній розмові працівником органу опіки та піклування було запрошено останню до суду, проте вона так і не з`явилась, зв`язок з останньою було втрачено. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явилась, раніше, в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції зазначала, що наявний висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 13.07.2021 року №262, в якому зазначено, що орган опіки та піклування Бердянської міської ради Запорізької області вважає за недоцільне при наданні висновку посилатись на інформацію, яку було отримано лише від однієї сторони, та приймаючи висновок «за» або «проти», вважає за недоцільне посилання на будь-які обставини без змоги надання обґрунтованого пояснення від [PERSON] . Тому, на підставі вищезазначеного, орган опіки та піклування Бердянської міської ради Запорізької області залишає вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , на розсуд суду. Відповідач [PERSON] , була належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилася, про причин неявки суду не повідомляла, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, у зв`язку з чим, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вислухавши позивача, думку представника третьої особи, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст.3 «Конвенції про права дитини» прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 «Конвенції про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тлумачення цих норм права дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі № 631/2406/15-ц, від 29 листопада 2019 року №127/23281/18 та від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідними копіями свідоцтв про народження дітей, де в графі мати зазначена [PERSON] (арк.с.9-10). З витягів №00020113075 та №00027114385 з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька вбачається, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (арк.с.11-12). Відповідно до рішення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради №167/1 від 21.08.2020 р. малолітній [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.(арк.с.13). Відповідно до рішення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради №167/2 від 21.08.2020 року [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (арк.с.14). Згідно рішення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради №168 від 21.08.2020 року [PERSON] призначено опікуном над малолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (арк.с.15). Як вбачається з довідки про склад сім`ї №3/5-469 від 30.07.2020, [PERSON] , разом з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (арк.с.19). Згідно довідки Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області Відділення поліції №6 Дніпровського районного управління поліції від 20.05.2021 року, виданою [PERSON] , яка 10.06.2020 року зверталась із заявою до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо стану розшуку гр. [PERSON] , [INFO] , вбачається, що за місцем реєстрації: [ADDRESS] гр. [PERSON] , [INFO] , не мешкає з 01.05.2020 року. Фактичне місцезнаходження гр. [PERSON] станом на момент видачі довідки - невідоме. Тривають розшукові дії. Як вбачається з відповіді Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть щодо [PERSON] , [INFO] , станом на 13.07.2020 року по районних, районних у містах, міських, міськрайонних відділах державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) не виявлено (арк.с.82). Встановлено, що дітьми піклується [PERSON] , яка призначена опікуном над малолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Так, з відповіді Комунального некомерційного підприємства «Бердянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бердянської міської ради вбачається, що до кінця 2018 року на прийом до лікаря стосовно стану здоров`я дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зверталась мати. З серпня 2020 року на прийом до лікаря стосовно щеплень, стану здоров`я дітей, звертається бабуся (арк.с.44). Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 25.08.2020 року, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , є необхідні умови для розвитку та проживання дітей: кімнати обладнані необхідними меблями, побутовою технікою (арк.с.42-43). Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 цього ж кодексу, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Факт неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачкою по відношенню до своїх малолітніх дітей підтверджено показами свідків, допитаних в судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, пояснила суду, що вона є сусідкою позивача по справі. Свідок повідомила, що відповідач - [PERSON] проживала разом з батьками за адресою: [ADDRESS] . На даний час [PERSON] за даною адресою не проживає більше семи років. Де зараз проживає остання свідку невідомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] є її рідною сестрою, яка не слідкує за своїми дітьми. Останній раз свідок бачила сестру 2 роки тому, яка приїжджала до бабусі у Дніпро і залишила своїх дітей. Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок [PERSON] повідомила суду, що позивач по справі є її рідною сестрою. Свідку відомо, що відповідач [PERSON] проживала в [ADDRESS] . В 2017 році відповідач поїхала робити паспорт та після чого перестала виходити на зв`язок. З того часу, [PERSON] є опікуном дітей. 19.04.2018 року [PERSON] останній раз виходила на зв`язок, після чого, свідок її не чула та не бачила. Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок [PERSON] зазначив, що позивач є його рідною донькою. Відповідач [PERSON] є його онукою. Після народження другої дитини відповідачем, остання поїхала в м.Дніпро знімати квартиру, після чого зникла. Позивач взяла опікунство над дітьми. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні доведено, що [PERSON] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , а тому її необхідно позбавити батьківських прав. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дітей, що свідчить про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, на що також додатково вказує тривала відсутність інтересу до дітей. Емоційний зв`язок між відповідачем та дітьми фактично відсутній, відповідач не виявляє до своїх доньок батьківського піклування, мати не відвідує дітей, їх долею не цікавиться. Перелічені вище докази, а також відсутність дієвих кроків з боку [PERSON] щодо повернення дітей для подальшого їх виховання, в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом свідчить про злісне ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків, а також про те, що діти їй не потрібні. Наведене знаходить свій прояв в тому, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Згідно ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 13.07.2021 року №262, Орган опіки та піклування Бердянської міської ради Запорізької області вважає за недоцільне при наданні висновку посилатись на інформацію, яку було отримано лише від однієї сторони, та приймаючи висновок «за» або «проти» вважає за недоцільне посилання на будь-які обставини без змоги надання обґрунтованого пояснення від [PERSON] , а тому, Орган опіки та піклування Бердянської міської ради Запорізької області залишає вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на розсуд суду (арк.с.95-98). Враховуючи зазначені посилання у висновку, суд вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дітей є доцільним. Наведені обставини в своїй сукупності є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищим інтересам дитини. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , суд приходить до наступних висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких грунтується така вимога, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на дітей підлягає задоволенню, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частині всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до повноліття дітей. Отже, позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. на користь держави за вимогу про позбавлення батьківських прав та 908,00 грн. на користь держави за вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved