Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Вишгородського районного суду Київської області зі позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Садове товариство «Лагуна» про визнання права на спільну часткову власність, в якому просили визнати за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] об`єктом спільної часткової власності Підстанцію КТПУ-1К-160/6/0,4 У1 номер 353 та частину мережі, що входить від Підстанції КТПУ-1К-160/6/0,4 У1 № 353, а також введеного в експлуатацію об`єкта нерухомого майна в якому знаходиться електропідстанція розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Хотянівка, яка розташована на території садового товариства «Лагуна»; визнати за [PERSON] право власності на частку у спільній власності розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Хотянівка, яка розташована на території садового товариства «Лагуна» - Підстанції КТПУ-1К-160/6/0,4 У1 номер 353 та частину мережі, що відходить від Підстанції КТПУ - 1К-160/6/0,4 У1, № 353, а також частини введеного в експлуатацію об`єкта нерухомого майна в якому знаходиться електропідстанція, в розмірі 34%, що як частка у грошовому еквіваленті складає 100 000 грн.; визнати за [PERSON] право власності на частку у спільній власності розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Хотянівка, яка розташована на території садового товариства «Лагуна» - Підстанції КТПУ-1К-160/6/0,4 У1 номер 353 та частину мережі, що відходить від Підстанції КТПУ - 1К-160/6/0,4 У1, № 353, а також частини введеного в експлуатацію об`єкта нерухомого майна в якому знаходиться електропідстанція, в розмірі 33%, що як частка у грошовому еквіваленті складає 100 000 грн.; визнати за [PERSON] право власності на частку у спільній власності розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Хотянівка, яка розташована на території садового товариства «Лагуна» - Підстанції КТПУ-1К-160/6/0,4 У1 номер 353 та частину мережі, що відходить від Підстанції КТПУ - 1К-160/6/0,4 У1, № 353, а також частини введеного в експлуатацію об`єкта нерухомого майна в якому знаходиться електропідстанція, в розмірі 33%, що як частка у грошовому еквіваленті складає 100 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно Договору №1-лаг від 11.11.2005 року укладеного між [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися надати [PERSON] кожний, а [PERSON] отримавши ці кошти зобов`язалася від власного імені, однак в інтересах [PERSON] та [PERSON] придбати електрокабель, електропідстанцію та укладати договори щодо встановлення вказаного обладнання, укладати договори щодо прокладення та підключення електромережі до підстанції, оформлювати з Вишгородським РЕС договори щодо підключення та доставляння електроенергії. Будівництво та встановлення електропідстанції було розпочато на земельній ділянці розміром 1,0137 га, яка розміщена за адресою: Київська область, Вишгородський район, Хотянівської сільської ради, СТ « Лагуна », яка належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 13.12.2005 року серія ЯБ № 329858 відповідачу [PERSON] . Однак, згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки від 12.02.2008 року вищезазначена земельна ділянка у розмірі 0,1639 га відповідачем була продана позивачу [PERSON] . Згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки від 13.02.2008 року вищезазначена земельна ділянка у розмірі 0,59 га відповідачем була продана [PERSON] . Відповідно до п. 5 Договору, сторони домовилися, що право власності на електропідстанцію та кабелі від неї належать учасникам. Крім того, [PERSON] брала на себе зобов`язання оформити право власності на введену в експлуатацію електропідстанцію на користь учасників від 01.01.2005 року у частках та в пропорційному відношенню до внесених останніми коштами, а саме Ѕ частину відносно кожному з учасників. Частиною 10 Договору передбачено, що [PERSON] не має права без згоди учасників передавати майнові права на електропідстанцію та електромережу, а також право щодо обліку використовуваної електроенергії. Та обставина, що виконавець [PERSON] отримала від учасників кошти у розмірі 300 000 гривень, для виконання взятих на себе зобов`язань підтверджується безпосередньо самим Договором в якому остання факт отримання коштів підтвердила розписками, які підписала власноручно, добровільно і без примусу. 09.12.2008 року до основного Договору будо укладено Додаток, який є невід`ємною частиною основного Договору згідно з п. 2 якого [PERSON] передала на користь [PERSON] . 33,33% своєї участі у даному договорі, які складають 100 000 гривень, внаслідок чого остання зобов`язалася сплатити останньому ці кошти під час підписання даного додатку. Таким чином, з 09.12.2008 року до теперішнього часу право на електропідстанцію (трансформаторна комплектації КТПУ-1К-160/06/0,4 У1) та електромережу разом із закінченим будівництвом приміщенням для розміщення підстанції прийнятим до експлуатації згідно Акту ведення в експлуатацію від 26.04.2006 року належить сторонам у відповідних частках. Підстанція трансформаторна комплектації КТПУ-1К-160/06/0,4 У1 була придбана та належним чином встановлена. [PERSON] на виконання взятих на себе зобов`язань отримала Акт про допуск в експлуатацію електроустановки від 26.04.2006 року, а також акт Державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва в експлуатацію від 24.06.20063 року, згідно висновку якого змонтовану КТП 6/0,4 з трансформатором 160 кВА прийняти в експлуатацію та даний акт є підставою для оформлення права власності за збудований об`єкт і підключення його до державної статистичної звітності . [INFO] [PERSON] помер та спадкоємцем за законом на все майно померлого є його дружина [PERSON] . Після введення в експлуатацію в дію, вони відкрито та безперешкодно користуються електроенергією, однак, відсутність у сторін будь - яких правовстановлюючих документів створює для них негативні наслідки, а тому змушені звернутися до суду із даним позовом. Позивачі та їх представник - адвокат Ніцу І.Г. в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, яких позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, на адресу суду направила заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи Садового товариства «Лагуна» в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Суд важає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлено, що 11 листопада 2005 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено Договір № 1-лаг відповідно до умов якого [PERSON] та [PERSON] передає, а [PERSON] приймає грошові кошти в розмірі 150 000 гривень з кожного. [PERSON] за отриманні грошові кошти, від свого імені, але в інтересах учасників договору закупає електрокабель, електропідстанцію та укладає договір на установку електропідстанції, обладнання її окремими лічильниками, укладає договори на прокладку та підключення електрокабелю від високовольтної ЛЕП до електропідстанції, оформлює договори з Вишгородським РЕС на підключення та поставку електроенергії. Відповідно до п. 5 вказаного Договору, сторони домовилися, що право власності на електропідстанцію та кабелі від неї належать учасникам. Частиною 10 Договору передбачено, що [PERSON] не має права без згоди учасників передавати майнові права на електропідстанцію та електромережу, а також право щодо обліку використовуваної електроенергії. Та обставина, що виконавець [PERSON] отримала від учасників кошти у розмірі 300 000 гривень, для виконання взятих на себе зобов`язань підтверджується безпосередньо самим Договором в якому остання факт отримання коштів підтвердила розписками, які підписала власноручно, добровільно і без примусу, вказані обставини також не заперечувались відповідачем, оскільки останньою до суду надано заяву про визнання позовних вимог. 09.12.2008 року до основного Договору будо укладено Додаток, який є невід`ємною частиною основного Договору згідно з п. 2 якого [PERSON] передала на користь [PERSON] . 33,33% своєї участі у даному договорі, які складають 100 000 гривень, внаслідок чого остання зобов`язалася сплатити останньому ці кошти під час підписання даного додатку. З 09.12.2008 року до теперішнього часу право на електропідстанцію (трансформаторну комплектацію КТПУ-1К-160/06/0,4 У1) та електромережу разом із закінченим будівництвом приміщенням для розміщення підстанції прийнятим до експлуатації згідно Акту ведення в експлуатацію від 26.04.2006 року належить сторонам у відповідних частках. Підстанція трансформаторна комплектації КТПУ-1К-160/06/0,4 У1 була придбана та належним чином встановлена. [PERSON] на виконання взятих на себе зобов`язань отримала Акт про допуск в експлуатацію електроустановки від 26.04.2006 року, а також акт Державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва в експлуатацію від 24.06.20063 року, згідно висновку якого змонтовану КТП 6/0,4 з трансформатором 160 кВА прийняти в експлуатацію та даний акт є підставою для оформлення права власності за збудований об`єкт і підключення його до державної статистичної звітності . [INFO] [PERSON] помер та спадкоємцем за законом на все майно померлого є його дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] та листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузьмич В.М. від 26.11.2018 року № 403/0244 з якого видно, що [PERSON] , [INFO] є спадкоємицею за законом на все майно померлого [PERSON] . Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Листом від 16.12.2019 року № 443 Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» повідомило суд про те, що за даними оператора системи розподілу на території садового товариства «Лагуна» встановлено КТПУ -1К-160/6/04, яка має диспетчерський номер 472, а не 353. 27.04.2006 року між електропотачальником та [PERSON] було укладено договір про приєднання № 135 та розроблено технічні умови, 16.06.2006 року було укладено договір про користування електричною енергією № Ж-70. 02.10.2013 року [PERSON] звернулась до електропочтачальника із заявою, в якій просила розірвати договір про користування електричною енергією в зв`язку з передачею трансформаторної підстанції новому власнику. 04.10.2013 року, договір про користування електричною енергією № 200934378 було укладено між ПАТ «Київобленерго» та [PERSON] 25.01.2018 року в зв`язку переобладнанням об`єкту споживача електроустановками для опалення та нагрівання води, договір про користування електричною енергією між сторонами було переукладено. Наразі, електрична енергія постачається до садового будинку [ADDRESS] на підставі договору № 200934378 від 25.01.2018 року. Відповідно д п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути , зокрема, визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (ст. 41 Конституції України). Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до частини 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ч. 1, 2 та 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України - у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності, коли відсутня можливість його відновлення. Зі змісту п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року встановлено, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у придбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved