Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

У листопаді 2014 року до суду надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 16 червня 2011 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ» державний номер [NUMBER], який належить [PERSON] та на час ДТП перебував під керуванням [PERSON], та транспортного засобу «Geely», державний номер № [NUMBER] під керуванням [PERSON], який визнаний винним у вчинені даної пригоди. Зазначену подію визнано страховим випадком. 25 жовтня 2011 року позивач виплатив страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 14 594,92 грн., яке включає в себе витрати на евакуатор у розмірі 1450,00 грн. та 135 грн. - за стоянку. Позивач просить стягнути з відповідача виплачену у порядку регресу суму в розмірі 14 594,92 грн., витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 920 грн., та судові витрати, понесені при подачі позову до суду. У судове засідання представник позивача не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. У разі неявки у судове засідання відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до полісу № АА/3262319 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22 березня 2011 року, застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] та [PERSON], забезпеченим транспортним засобом яких є ВАЗ 21063, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 10). Із постанови Варвинського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2011 року вбачається, що 16 червня 2011 року о 21 год. 30 хв. на 160 км автодороги Київ-Суми-Юнаківка трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Geely», державний номер № [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ 21063», державний номерний знак 38758, під керуванням [PERSON] Вищевказаною постановою встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху, та визнано останнього винним у вчинені адміністративного правопорушення. Згідно звіту № 660-У про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу від 01 вересня 2011 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21063, д.н.з. [NUMBER], у результаті його пошкодження в ДТП, складає 13 805,39 грн. Відповідно до звіту № 1-75D з визначення ринкової вартості залишків транспортного засобу після ДТП від 21 вересня 2011 року, вартість автомобіля ВАЗ 21063, д.н.з. [NUMBER] після ДТП складає 795,47 грн. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем 25.10.2011 року здійснено виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON] у розмірі 14 594,92 грн., яка включає в себе шкоду по майну - 13009,92 грн., витрати на евакуатор - 1450 грн. та плату за стоянку - 135 грн., що підтверджується наказом про відшкодування шкоди від 24.10.2011 року, довідкою № 1 від 13.10.2011 р. та платіжним дорученням № 4566 від 25.10.2011 року (а.с. 55-57). Листом за № 19417/3-2-05 від 08.09.2011 р позивач звернувся до відповідача про компенсацію витрат в добровільному порядку. Однак, до суду не надано доказів про добровільну сплату відповідачем таких витрат. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на викладене, Моторне ( транспортне) страхове бюро України має право зворотної вимоги до [PERSON] про відшкодування шкоди у межах фактичних витрат. Позовні вимоги про стягнення на користь позивача витрат на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 920 грн., то дана вимога задоволенню не підлягають, оскільки у позові відсутнє обґрунтування вказаних витрат та не зазначено доказів пояснення даних витрат позивачем заявленому розмірі. Згідно із частиною 1, статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача в порядку регресу відшкодування завданих збитків та судові витрати. На підставі викладеного, та

Outcome: partial