Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У листопаді 2016 р. позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вказуючи на те, що 15 квітня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 15. Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина сторін проживає разом з позивачем. Відносини між сторонами припинилися по причині того, що сторони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, а тому позивач вважає, що їхнє подальше спільне сімейне життя неможливе та просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Крім цього відповідач не дивлячись на свій обов'язок не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. В зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] з моменту подання позову до досягнення ним повноліття. Позивач повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, проте направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримує повністю та просить суд задовольнити його. Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, письмових клопотань про відкладення розгляду справи і заперечень не надіслав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 15 квітня 2004 року сторони зареєстрували шлюб, вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиргород ського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження за актовим записом № 90 від 21.09.2004 року, вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області. Дитина сторін проживає разом з позивачем. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися по причині того, що вони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, в результаті чого постійно в сімї виникали сварки, примиритися не бажають, вважають, що подальше спільне життя між ними не можливе. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, суд дійшов до висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, у звязку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. За змістом ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не дивлячись на свій обовязок участі у вихованні дитини в повній мірі не приймає, матеріальної допомоги на її утримання в достатній мірі не надає, у звязку з чим з відповідача необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку. Згідно з ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, при цьому він не може бути меншим за розміром, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України, тобто меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень ч.1 ст. 183 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу ) її матері, батька або в твердій грошовій сумі ( ст. 184 СК України ) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує: стан здоровя та матеріальне становище відповідача, відсутність у нього аліментів на інших дітей, а також інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява [PERSON] надійшла до суду і зареєстрована 18 листопада 2016 року. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У звязку з цим, суд вважає, що аліменти повинні стягуватися з [PERSON] з дня предявлення позову, а саме з 18 листопада 2016 року. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., щодо позовної вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави, судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved