Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з 1999 року по 2000 рік проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них з відповідачем народилася донька [PERSON], [INFO]. Факт батьківства відповідача підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства. Позивачка зазначала, що спільне життя між ними не склалося, вони проживають окремо. Донька проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2009 року з відповідача були стягнути на утримання доньки аліменти, виплата яких закінчилася 07 квітня 2018 року. З цього часу відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, а її заробітку на утримання дитини не вистачає. Вказувала, що повнолітня донька [PERSON], [INFO], з 01 вересня 2015 року навчається у Державному вищому навчальному закладі Міністерства освіти та науки України «Одеському коледжі економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу» та буде навчатись до 01 лютого 2019 року. Оскільки донька продовжує навчання, вона потребує матеріальної допомоги, а відповідач працездатний, та має можливість їй таку допомогу надавати. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до закінчення навчання, тобто - 01 лютого 2019 року. Позивачка в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, про що надав заяву (а.с. 19). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв'язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони з 1999 року по 2000 рік проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Факт батьківства відповідача стосовно доньки також підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства (а.с. 6). Донька проживає разом із матір'ю та знаходяться на її утриманні. Встановлено, що [PERSON], [INFO], з 01 вересня 2015 року навчається у Державному вищому навчальному закладі Міністерства освіти та науки України «Одеському коледжі економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу» та буде навчатись до 01 лютого 2019 року, що підтверджується довідкою (а.с. 4). Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу . При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що донька відповідача продовжує навчання після 18 років та потребує матеріальної допомоги, відповідач є працездатною особою, та має можливість сплачувати аліменти. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити. З підстав наведеного, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до закінчення нею навчання, а саме до 01 лютого 2019 року включно. Суд роз'яснює, що згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Суд зазначає, що забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти є обов'язком батьків (стаття 150 частина 3 СК України), в той час як забезпечення отримання дитиною вищої освіти є правом батьків, реалізація якого пов'язана, в тому числі, із можливістю батьків надавати відповідну матеріальну допомогу (зокрема, стаття 198 СК України та стаття 199 СК України). Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 704,80 грн. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то дані виплати підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: approved