Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

У липні 2017 року позивач\~\~звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони перебувають в шлюбі з 07.07.1989 року. Тривалий час між сторонами немає подружніх стосунків, оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Позивач в судовому засіданні відсутня, до суду надала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути без її участі, судові витрати бере на себе. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням. Відповідно ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. При вищевикладених обставинах, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю позивача та відповідача по наявних у справі матеріалах та доказах. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони\~\~перебувають\~\~у зареєстрованому шлюбі з 07.07.1989 року. Шлюб зареєстрований в [INFO] відділом ЗАГСу. Спільне життя у сторін не склалося, оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Спір про поділ майна відсутній. Відповідно\~\~до\~ст. 112 ч.2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей,\~\~що має істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~-\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved