Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У листопаді 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованої заробітної плати, зазначивши, що вона з 05.01.2011 року перебуває у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Азовзагальмаш». У порушення вимог ст. 115 КЗпП України їй була нарахована, але не сплачена заборгованість по заробітній платі у розмірі 43859,30 грн.. В звязку з викладеним просила стягнути на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 43859,30 грн. та компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату. Надалі позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 53046,03 грн. Позивачка в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали по справі вважає, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованої заробітної плати, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що [PERSON] з 05.01.2011 року перебуває у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Азовзагальмаш» по теперішній час. Статтею 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно наданої відповідачем довідки 238/ро-833 від 19.11.2015 року заборгованість відповідача перед [PERSON] станом на 19.11.2015 року складає 53046,03 грн. При цьому суд зазначає, що зазначена суму вказана вже з урахуванням обовязкових податків та інших утримань. Та саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] Щодо вимог позивачки про стягнення на її користь компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (набрав чинності 1 січня 2001 року). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення на її користь з відповідача компенсації за затримку виплати заробітної плати. Так, згідно довідки відповідача №280/287 від 17.11.2015 року розмір компенсації складає 8183,55 грн., тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 487,20 гривень.

Outcome: approved