Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

У липні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивував тим, що 11 лютого 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивач зазначає, що вони з відповідачкою поступово зрозуміли, що є зовсім різними людьми, мають різні погляди на сімейне життя, що і призвело до того, що вони останній час не проживають разом. Вважає, що шлюб між ними є формальним, оскільки між ними відсутні будь-які взаємовідносини як чоловіка та дружини, подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дітей. Тому, звернувся до суду з даним позовом. 16 вересня 2020 року вищевказана цивільна справа на підставі ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 30 липня 2020 року, надійшла за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2021 року, за клопотанням відповідачки, сторонам у справі було надано строк на примирення терміном один місяць, у зв`язку з чим провадження по справі було зупинено. 15 березня 2021 ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області провадження у даній справі було поновлено на призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. На електрону адресу суду направив заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності. Просив суд позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що вони з позивачем не проживають разом з березня 2020 року, чоловік має іншу сім`ю в якій і проживає. Проте, вона бажає налагодити стосунки із чоловіком та пробачити йому все. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 лютого 2015 року у Виконавчому комітеті Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 2, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 11 лютого 2015 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвами про народження Серія [NUMBER] виданим 18 травня 2015 року та Серія [NUMBER] виданим 28 березня 2017 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітніх дітей, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved