Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

У липні 2020 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузіна Катерина Володимирівна, про визнання права власності в порядку спадкування. В позовних вимогах, з врахуванням заяви щодо усунення недоліків, позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом, яка належала померлому - [PERSON] на підставі права власності на житло від 21.09.1994 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, [INFO] помер [PERSON] , який проживав у квартирі із адресою: [ADDRESS] , - батько позивача, після його смерті відкрились, яка складається з нерухомого майна. Позивач вказує, що окрім у померлого не було інших спадкоємців за життя спадкодавець склав на сина заповіт. Так, заповітом від 20.01.1995 року [PERSON] , заповідав своєму сину [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузіної Катерини Володимирівни, за заявою про прийняття спадщини. Оригінал правовстановлюючого документа на вказану квартиру позивачу відшукати не вдалось, наявна тільки копія свідоцтва про право власності на житло від 21.09.1994 року і тому позивач не зміг надати нотаріусу оригінали документів. При цьому позивач вказує, що Інформаційною довідкою від 28.02.2019 року на запит нотаріуса Київське бюро технічної інвентаризації підтвердило, що вказана квартира зареєстрована на [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого фондом комунального майна Радянського району 21.09.1994 року, отримати дублікат свідоцтва про право власності на житло від 21.09.1994 року позивачу не вдалось, оскільки відділ приватизації ШРДА відмовив на запит нотаріуса у видачі дублікату про право власності на квартиру, так як у позивач не є власником квартири. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.05.2020 року нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] на кварти [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що не подані правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві. Позивач зазначає, що вчасно прийняв спадщину після смерті спадкодавця, про що свідчать матеріали спадкової справи і позивач є єдиним спадкоємцем, тому просить суд позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.08.2020 позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.08.2020 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. 22.11.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Київської міської ради в якому зазначено, що, позов в частині визнання за [PERSON] права власності на майно то просить суд розгляд унти згідно чинного законодавства, а в частині стягнення з Київської міської ради судових витрат відмовити позивачу повністю та слухати справу за відсутності представника (а.с. 85-88). 01.12.2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача про доручення до матеріалів справи доказів, а саме копію адвокатського запиту від 12.11.2020 року та лист відповіді від 12.11.2020 року від Управління ЖКГ Шевченківської в м. Києві РДА (а.с. 90-92). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, у відзиві представник відповідача просив слухати справу без його участі. Третя особа в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] який є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про народження, копії яких знаходяться в матеріалах цивільної справи ( а.с. 12,16). Після смерті батька позивача відкрилася спадщина квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до спадкової справи № 2/2019, заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузіною Катериною Володимирівною 14.02.2019 року, копія якої міститься в матеріалах справи, єдиним спадкоємцем спірного майна є позивач [PERSON] (а.с. 99-105) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.05.2020 року нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що не подані правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві (а.с.105). Як вбачається з Інформаційної довідки від 28.02.2019 року, на запит нотаріуса Київське бюро технічної інвентаризації повідомило, що згідно даних реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] , на праві приватної власно зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва права власності на житло, виданого фондом комунального майна Радянського району 21.09.1994 року, та зареєстрованого в Бюро 13.10.1994 року реєстрова книга д.220 за реєстровим №121/1183 (а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва від 21.09.1995 року квартира за адресою [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.15). Отримати дублікат вказаного свідоцтва про право власності на житло позивачу не вдалось, оскільки Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація відмовила на запит нотаріуса у видачі дубліката, так як [PERSON] не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 105). Як вбачається із заповіту від 20.01.1995 року, який посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Румянцевою І.А., зареєстровано в реєстрі за №24-250, [PERSON] належну йому на праві приватної власності, квартиру [ADDRESS] , заповідає [PERSON] . Таким чином, письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах справи, встановлено, що померлий [PERSON] за життя набув право власності на квартиру [ADDRESS] , однак не здійснив реєстрацію права власності на належну йому нерухоме майно на підставі свідоцтва права власності на житло, виданого фондом комунального майна Радянського району 21.09.1994 року, та зареєстрованого в Бюро 13.10.1994 року реєстрова книга д.220 за реєстровим №121/1183, оригінал якого позивачем не відшукано. Дані обставини стали підставою для прийняття державним нотаріусом постанови про відмову у видачі позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] на кварти [ADDRESS] за заповітом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини, якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав, чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При цьому, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом. Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено п.п. 4,15, 4.18 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відсутність державної реєстрації права власності за спадкодавцем не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України визначено, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З урахуванням встановлених судом обставин, оцінки наявних у справі доказів, а також відсутність оригіналу свідоцтва права власності на житло, виданого фондом комунального майна Радянського району 21.09.1994 року, та зареєстрованого в Бюро 13.10.1994 року реєстрова книга д.220 за реєстровим №121/1183, яке підтверджує факт належності спірної квартири за померлим [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 43,3 кв. м., в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька [PERSON] , - підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved