Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

у листопаді 2012 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що з 16 листопада 2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Їх син проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні, в той час як відповідач ухиляється від утримання дитини, не допомагає у догляді за нею, а також в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги. Враховуючи те, що домовленості між нею та відповідачем про сплату аліментів не досягнуто, про місце роботи останнього їй не відомо, так само як наявність інших утриманців, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 Євро щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову й до досягнення сином повноліття. В ході подальшого розгляду справи позивач уточнила свої вимоги та, підтримуючи обґрунтування свого позову, остаточно просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 200,00 Євро щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову й до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали уточнені позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з підстав, викладених в ньому. Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що сторони з 16 листопада 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового засідання, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 20 вересня 2005 року (а.с. 3). Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечено сторонами, зокрема, стороною відповідача, малолітній [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю - позивачем [PERSON] Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в ході розгляду справи відповідач в особі свого представника позовні вимоги визнав, вважаючи їх обґрунтованими. Тому, суд з урахуванням вищевикладеного та положень ст. ст. 31, 174 ЦПК України, приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] При цьому суд також враховує те, що відповідач є працездатним, має нерегулярний дохід, його стан здоров'я та стан здоров'я дитини, відсутність на його утриманні інших осіб, та вважає, що розмір аліментів у сумі 200 Євро, який просить стягнути позивач, є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], оскільки рівнозначний обов'язок щодо його утримання ст. 141 СК України покладається також на позивача по справі. Питання судових витрат по оплаті судового збору необхідно вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved