Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

У листопаді 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 19737,40 грн. В обгрунтування позовних вимог послався на те, що між банком та відповідачем 05.05.2014 року укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до якого банк свої зобовязання виконав, зокрема, видав картку з лімітом кредитної лінії 1000 грн. Зазначив, що усупереч цьому договору, відповідач своїх зобовязань належно не виконав, у результаті чого станом на 08.11.2016 року у нього утворилася заборгованість по тілу кредиту у розмірі 8824,40 грн., прострочка по тілу 8668,40 грн., відсоткам 8,24 грн. та неустойка 2236,36 грн. Відтак просить стягнути з них зазначену суму заборгованості та судові витрати у розмірі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання, в якому просив справу розглядати за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що сторонами 05.05.2014 року було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом акцептування відповідачем публічної пропозиції позивача. Банк свої зобовязання за цим договором виконав, відкривши відповідачу картковий рахунок, випустивши картку з кредитною лінією 1000 грн. Як вбачається з виписки по рахунку заборгованості відповідача, останній свої зобовязання належно не виконав, у результаті чого має заборгованість станом на 08.11.2016 року у сумі 19737,40 грн., що складається з: 8824,40 грн. заборгованості по тілу кредиту; 8668,40 грн. прострочки по тілу кредиту; 8,24 грн. відсотків за кредитом; 2236,36 грн. неустойки. Судом встановлено, що позивачем направлялася вимога від 28.10.2016 року про дострокове повернення кредиту, однак відповідач заборгованість не погасив. Відповідно до положення ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав взятих на себе зобовязань по договору, внаслідок чого заборгував позивачу 19737,40 грн. Відтак позовну вимогу про стягнення даної заборгованості слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved