Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

У липні 2016 року позивач ТОВ «Джерело 1» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості та пені за договором. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 06.02.2007 р. між сторонами було укладено договір № Д-73 «Про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж», згідно п. 2.2.4. якого відповідач зобов'язувався вчасно, до 10 числа кожного місяця вносити плату на рахунок підприємства за надані послуги в розмірах, визначених розрахунками. Пункти 3.1.3, 3.1.4. Договору встановлюють право позивача стягувати прострочену заборгованість по оплаті послуг позивача та пеню у розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день затримки терміну сплати. Проте, відповідач умови договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість за період з січня 2015 року по грудень 2015 року, яка станом на 10.01.2016 р. становить 10 186,85 грн., з них: заборгованість по оплаті витрат на утримання КТП - 1 332 грн., по оплаті на утримання водопроводу - 2 199 грн., показники лічильника - 465 грн. та пеня в розмірі 6 190, 85 грн. В ході розгляду справи позивач надав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначив, що 05.01.2016 року на рахунок товариства від [PERSON] надійшла оплата заборгованості в розмірі 2 664 грн. Згодом була здійснена оплата заборгованості в розмірі 888 грн. З урахуванням всіх уточнень, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Джерело-1» пеню в розмірі 5 300 грн. 23 коп. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням їх уточнень підтримав, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача пеню за нечвоєчасне виконання умов договору. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення пені не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що заборгованість за договором була спровокована позивачем, квитанції про сплату до нього не надходили, і на даний час заборгованість відсутня. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що 06 лютого 2007 року між ТОВ «Джерело-1» та [PERSON] укладено Договір № Д-73 «Про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж» (а.с. 5). Згідно п. 2.2.4. Договору відповідач зобов'язувався вчасно, до 10 числа кожного місяця вносити плату на рахунок підприємства за надані послуги в розмірах, визначених розрахунками. Пункти 3.1.3, 3.1.4. Договору встановлюють право позивача стягувати прострочену заборгованість по оплаті послуг позивача та пеню у розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день затримки терміну сплати. Позивач вказував про те, що відповідач умови договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість за період з січня по грудень 2015 року. В ході розгляду справи позивачем вказувалося про те, що основний розмір заборгованості відповідачем погашено, не сплаченою залишилася нарахована пеня в розмірі 5 300 грн. 23 коп. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Разом з тим, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивач не надав належного розрахунку розміру пені в сумі 5 300 грн. 23 коп. на підтвердження заявлених позовних вимог, тому не довів обставин, на які він посилається в обгрунтування своїх вимог. Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed