Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON], яка померла 11 грудня 1982 року, як дочки та матері, посилаючись на те, що у свідоцтві про народження її прізвище та прізвище батьків зазначено як «Міндлін-Михайлова», проте в свідоцтві про смерть матері [PERSON], виданого повторно прізвище зазначено як [PERSON], як і в деяких інших документах, що перешкоджає заявнику підтвердити своє рідство як дочки для оформлення належних документів у консульській установі для виїзду на проживання до держави Ізраїль. В судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні змісту заяви. Заінтересована особа Кіровський відділ ДРАЦС РС Дніпропетровського МУЮ, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, у поданій заяві клопотав про розгляд справи у відсутності представника відділу. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], в актовому записі про народження №1228, вчиненому Дніпропетровським міським Бюро ЗАГС ([PERSON] Громадянського Стану) 15 грудня 1937 року, зазначено в графі батько (прізвище, імя, по батькові, національність, вік) російською мовою «[PERSON], еврей, 45 лет», в графі мати (прізвище, імя, по батькові, національність, вік) російською мовою Миндлин [PERSON], еврейка, 36 лет» (а.с.38), що узгоджується з даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126, 133, 135 СК України від 24 вересня 2014 року де внесені актові записи українською мовою, відповідно до яких батьками [PERSON], [INFO], зазначені: батько - [PERSON], єврей, мати [PERSON], єврейка (а.с.14). Після одруження з [PERSON] 29 червня 1958 року, про що Кіровським райбюро записів актів громадянського стану м. Дніпропетровська вчинено актовий запис №543 та видано свідоцтво про одруження, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.2) [PERSON] взяла прізвище чоловіка, змінивши останнє з [PERSON] на [PERSON], що також узгоджується з даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 24 вересня 2014 року (а.с.8). Паспорт громадянина України заявник отримала 17 грудня 2001 року на прізвище [PERSON] (а.с.6). Відповідно до запису акта про смерть №7189, вчиненого [PERSON] запису актів громадянського стану Кіровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська 11 грудня 1982 року померла «[PERSON] Исаєвна, еврейка» (російською мовою), [PERSON], єврейка (українською мовою), [INFO] (а.с.35), що узгоджується із віком матері заявника, вказаним в актовому записі про народження №1228 (а.с.38). Крім того, таким самим чином зазначено прізвище і в пенсійному посвідченні, яке мала мати заявника за життя, що було видане за №7124/2 Кіровським Райсобесом на прізвище, вказане російською мовою як «Миндлина-Михайлова» (а.с.15), та в посвідченні почесного донора СРС №21165, виданому 14 жовтня 1952 року на підставі Постанови Президіуму Виконкому СОКК та КП СРСР на прізвище, вказане російською мовою як «Миндлина-Михайлова». Одночасно судом встановлено, що в Державному архіві Дніпропетровської області за період з 1930 по 1936 роки актового запису про шлюбу померлої [PERSON] не виявлено, про що свідчить довідка архіву №М-149-2014 від 23 жовтня 2014 року, а також вбачається з висновку Кіровського відділу ДРАЦС Дніпропетровського МУЮ про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану (а.с.10). Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, і родинних відносин між фізичними особами. За змістом ч.2 ст. 256 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до ст. 1 Закону Ізраїлю «Про повернення», прийнятого Кнесетом 05 липня 1950 року, кожний єврей має право на репатріацію до Ізраїлю. Відповідно до статті 2 цього Закону репатріація здійснюється у відповідності до вїзної візи репатріанта. Порядок отримання відповідної візи, з урахуванням подальших поправок до вказаного Закону, передбачає подання документів, які окрім іншого, свідчать про те, що мати особи за національністю є єврейкою. Звідси, встановлення факту родинних відносин як матері та дочки для заявника має юридичне значення для реалізації своїх прав на вибір місця проживання в іншій країні. Виходячи з наведеного, враховуючи розяснення ч.1 п.7 постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», про те, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, суд у даній справі, дослідивши зібрані письмові докази з органів реєстрації актів цивільного стану, а так само фотокартки родини заявника за період 1940-1950-х років, в тому числі зроблених під час перебування в евакуації під час Великої Вітчизняної Війни, на яких заявник, схожість якої вбачається і з інших фотокарток, зокрема, і в паспорті, знаходиться поряд зі своїм батьком та матірю (а.с.42), приходить до висновку про доведеність факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] (у дівоцтві [PERSON]) [PERSON], [INFO], доводиться дочкою [PERSON], [INFO], яка померла 11 грудня 1982 року, що знайшло підтвердження зібраними у справі доказами, оціненими кожний окремо та в сукупності і взаємозвязку на належність, допустимість, достовірність і достатність на підставі чого ухвалює рішення про задоволення заяви у повному обсязі.

Outcome: approved