overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У липні 2018 року [PERSON] звернувся у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 19 березня 2003 року він перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції у Харківській області, про що був зроблений актовий запис № 29. Від спільного шлюбу мають двох на цей час повнолітніх доньок. Шлюбно-сімейні відношення припинені з 2011 року. Через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя вказав на неможливість збереження сімї надалі, просив шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином. Надав до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, розглядати справу у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, сповіщалася про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 362212 виданого 10 липня 2018 року, сторони по справі, з 19 березня 2003 року перебувають в шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції у Харківській області, про що був зроблений актовий запис № 29 (а.с. 3). Причиною розірвання шлюбу стало відсутність взаємопорозуміння та різні погляди на життя, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07.09.2013 року вони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис № 88. Від проживання у шлюбі у них є дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення та збереження сімї неможливе. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що 07.09.2013 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис № 88. У позивача і відповідача є дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї неможливе. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 116990 від 07.09.2013р., свідоцтвом про народження серії І-БВ № 231438 від 28.10.2014р. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 20 грудня 2005 року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина і вона є спадкоємцем за заповітом, однак пропустила, визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном та вважала, що цього достатньо. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою, про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити, з вищенаведених підстав, справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району звернувсь до суду з заявою про визнання позову, просив справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 грудня 2005 року померла мати позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть [PERSON] 1-БВ №016074 від 21.12.2005р.). Відповідно до листа відмови держнотаріуса Старокостянтинівської держнотконтори №1706/01-16 від 29.06.2018р. позивачу відмовлено у оформленні спадкових прав через пропуск строку звернення до нотаріуса, розяснено необхідність звернення до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом на спадкове майно після смерті матері. Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд\~\~вважає за можливе визначити позивачу додатковий строкдля подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 20 грудня 2005 року, в два місяці, після набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 20 грудня 2005 року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина і вона є спадкоємцем за заповітом, однак пропустила, визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном та вважала, що цього достатньо. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою, про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити, з вищенаведених підстав, справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району звернувсь до суду з заявою про визнання позову, просив справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 грудня 2005 року померла мати позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть [PERSON] 1-БВ №016074 від 21.12.2005р.). Відповідно до листа відмови держнотаріуса Старокостянтинівської держнотконтори №1707/01-16 від 29.06.2018р. позивачу відмовлено у оформленні спадкових прав через пропуск строку звернення до нотаріуса, розяснено необхідність звернення до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом на спадкове майно після смерті матері. Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд\~\~вважає за можливе визначити позивачу додатковий строкдля подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 20 грудня 2005 року, в два місяці, після набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування посилалась на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,100 га для садівництва, що розташована на території Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району. 19 червня 2002р. вона отримала Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ХМ №021740, однак у вказаному акті, її прізвище помилково вказане, як Кирпа, що перешкоджає їй вільно розпоряджатись своїм майном. Позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача до Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району до суду не зявився, проте звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позов визнає, проти задоволення не заперечує. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,100 га для індивідуального садівництва кадастровий номер 6824281700:04:007:0090, що розташована на території Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ-ХМ №021740, виданого 19.06.2002року. Разом з тим, у вказаному державному акті помилково було вказано прізвище власника - Кирпа, а правильно Кірпа, а також зроблено рукописне виправлення. Дані обставини підтверджуються копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ ХМ №021740, виданого 19.06.2002 року, копією паспорта позивача, витягом з Державного земельного кадастру від 12.04.2018р., даними довідки ГУ Держгеокадастру у Хмельниьцкій області від 12.07.2018р. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та слід визнати за [PERSON], [INFO] право приватної власності на земельну ділянку площею 0,100 га для індивідуального садівництва кадастровий номер 6824281700:04:007:0090, що розташована на території Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ ХМ №021740, виданого 19.06.2002року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 31.07.1993 року відділом РАГСу Білоцерківського міськвиконкому, актовий запис № 2044. В обґрунтування позову вказувала, що з 31.07.1993 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають поновлітнього сина - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, розбіжність поглядів на сімейне життя та життєві цінності, в зв'зку з чим не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, тому вважає збереження шлюбу неможливим. 07.08.2018 року судом відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. 21.09.2018 року сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Позивач у поданій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, судові витрати просила залишити за нею. Відповідач в поданій заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 31.07.1993 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому, актовий запис № 2044. Від спільного життя подружжя мають дочку [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 01.06.2002 року відділом реєстрації актів Сквирського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 48, судові витрати залишити за нею. В обґрунтування позову вказувала, що з 01.06.2002 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, тому вважає примирення між ними неможливе. 10.08.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Позивач в поданій нею заяві від 04.09.2018 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в поданій 04.09.2018 року заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 01.06.2002 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів Сквирського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 48. Від спільного життя подружжя мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON]звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із зазначеною заявою, посилаючись на те, що 17 квітня [INFO] померла її мати [PERSON], [INFO]. Зазначала, що після смерті матері відкрилась спадщина на нерухоме майно. Стверджувала, що у свідоцтві про народження [PERSON]та свідоцтві про одруження прізвище матері зазначено російською мовою як «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть - «[PERSON]». Вказувала, що [PERSON] є її рідною матір'ю. Вказувала, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька матері, їй було відмовлено у зв'язку із наявністю розбіжностей у написанні прізвища в поданих документах, що підтверджують родинний зв'язок (свідоцтві про народження, свідоцтві про одруження, свідоцтві про смерть спадкодавця). Заявник у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Заінтересована особа: [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви [PERSON]про встановлення факту, що має юридичне значення, не заперечував. Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд приймає рішення за наявними в справі доказами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON]про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON]народилась [INFO] в селі Ісаєве Миколаївського району Одеської області, прізвище заявниці та її батьків - [PERSON] та [PERSON] російською мовою зазначені як «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією паспорту. Встановлено, що [INFO] [PERSON], [INFO] померла. Встановлено, що заявниця вчасно звернулась до Ананьївської районної державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої [INFO] матері - [PERSON] Проте, листом нотаріуса їй було відмовлено у зв'язку із наявністю розбіжностей у написанні прізвища в поданих документах, що підтверджують родинний зв'язок (свідоцтві про народження, свідоцтві про одруження, свідоцтві про смерть спадкодавця). Пленум Верховного Суду України в постанові №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в п.7 розяснив, що суди вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі встановити факт родинних відносин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

У липні 2018року [PERSON] звернулась\~до Малиновського районного суду м. Одеси \~із - заявою про призначення опікуна [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що її батька [PERSON] рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 травня 2018року було визнано недієздатним. Стверджувала, що її батько на теперішній час не має опікуна. На підставі викладеного, заявниця просила суд ухвалити рішення, яким призначити [PERSON] опікуном [PERSON], [INFO]. Заявниця у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, відповідно до якої заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Представник Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до якої проти задоволення заяви не заперечував. Представник [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до якої проти задоволення заяви не заперечував. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 травня 2018року було визнано [PERSON], [INFO], недієздатним. Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради звернувся до суду із поданням про призначення [PERSON] опікуном [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою, у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В силу ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Крім того, враховуючи зазначені вище обставини, а також наявність позитивних рекомендацій органу опіки та піклування, суд, на підставі ч.1 ст.60 ЦК України, вважає доцільним призначити заявницю опікуном над недієздатним [PERSON], [INFO].

Outcome: approved