Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS]. В даному будинку зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON], який є її колишнім зятем. Позивач також зазначила, що відповідач понад 10 останніх років без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, проте з реєстраційного обліку місця проживання не знявся. З врахуванням викладеного просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належним їй на праві власності житловим приміщенням. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 серпня 2018 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2018 року закрито підготовче судове засідання у даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 7 листопада 2018 року о 10 год. 00 хв. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позовну заяву підтримали з наведених у ній мотивів, просили її задовольнити. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без повідомлення причин неявки у судове засідання повторно не з'явився, відзиву на позов не подав. З врахуванням наведеного та за згодою позивача суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши вступне слово позивача та його представника, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 602 від 11 серпня 2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 94356503 від 11 серпня 2017 року. З довідки № 684, що видана 25 липня 2018 року Старопочаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що до складу сім'ї [PERSON] входить [PERSON] та [PERSON]. Згідно з актом проведення обстеження домогосподарства, що затверджений 25 липня 2018 року Старопочаївським сільським головою Горпинюком М.В. встановлено, що [PERSON] протягом десяти років в с. Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області не проживає. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України власник житла має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає у житловому будинку [PERSON] понад один рік, однак не вчиняє дій щодо зняття з реєстрації місця проживання у житлі [PERSON], що створює перешкоди позивачу як власнику житлового будинку у користуванні майном та є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Доказів понесення інших судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, сторонами не надано.

Outcome: approved