overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка - [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем - [PERSON], зареєстрований 28.05.1983 року Терехівською сільською радою Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають дитину - повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що подружні стосунки припинені протягом останнього часу, їх спільне життя не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені в наслідок чого їх спільне життя та збереження вказаного шлюбу стало суперечити її інтересам, а тому позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу, миритися з відповідачем не бажає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.5), та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження вище вказаного шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 29 червня 2016 року Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №228. Від шлюбу сторони дітей не мають. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що їх спільне життя не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та обовязки, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені в наслідок чого їх спільне життя та збереження вказаного шлюбу стало суперечити її інтересам, а тому позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.6) та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження вище вказаного шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 12.08.2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 234. Від шлюбу 29.01.2010 року народився син [PERSON]. Просила розірвати шлюб, оскільки фактично шлюбні відносини між ними припинені з 02 листопада 2016 року, у звязку із постійними сварками, що негативно впливає на дитину. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, згоден на розірвання шлюбу, оскільки вважає що сім`ю зберегти не можливо. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 15.12.1985 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Палаці одруження міста Жданова Донецької області, актовий запис № 4422. Просила розірвати шлюб, оскільки спільного бюджету вони з відповідачем не ведуть, останній мало уваги і часу приділяє побутовому ведення господарства (утриманню будинку та земельної ділянки), все потребує ремонту, в останні місяці у [PERSON] утворилася заборгованість з несплачених кредитів, банки - кредитори здійснюють на позивачку психологічний тиск. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, згоден на розірвання шлюбу, оскільки вважає що сім`ю зберегти не можливо. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 29 серпня 2009 року у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, зареєстрували шлюб, актовий запис №1081. Від шлюбу дітей не мають. З 08 листопада 2015 року вони з відповідачем разом не проживають, не спілкуються та не зустрічаються, причиною розірвання шлюбу є поведінка чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому вона вважає, що їхня сім»я розпалась остаточно і відновлена бути не може, спір про поділ спільного майна подружжя буде вирішуватись в окремому судовому провадженні, а тому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася,але надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, 29 серпня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області , актовий запис №1081. Від шлюбу дітей не мають. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, спір між сторонами про поділ спільного майна подружжя буде вирішуватись у окремому судовому провадженні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти, щомісячно , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на її користь на утримання доньки, [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення . Судом встановлено, що 31 грудня 2003 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАЦС Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №503. Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Відповідач не надає позивачці належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст.182 СК України закріпила, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти, на утримання доньки, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення . Судом встановлено, що позивачка та відповідач з 04 вересня 2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували у Ленінському відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №136. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно не надає позивачці належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки. Іншим особам відповідач аліменти не виплачує. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст.182 СК України закріпила, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому просить стягувати із відповідача на її користь аліменти, на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку в місяць, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму до повноліття дитини, починаючи з дня подання заяви до суду та судові витрати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення . Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 01 грудня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №2303. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Як зазначила у своєму позові та в судовому засіданні позивачка, ще до народження сина, у їхній сім»ї часто виникали сварки, причиною сварок і непорозумінь було те, що відповідач не працював, постійно зловживав спиртними напоями, через деякий час вона звернулася до нього з проханням, щоб він надавав кошти на утримання сина, угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не було досягнуто. Відповідач добровільно не надає позивачці належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст.182 СК України закріпила, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно до досягнення ним двадцяти трьох років. Позивачка надала суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення . Судом встановлено, що з 17.06.1998 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 17.07.2013 року. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. [PERSON], навчається в Національному Технічному Університеті імені Юрія Кондратюка на першому курсі, на денній формі навчання, що підтверджується довідкою №10-207 від 10.10.2016 року, плановий термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року. Як зазначила у своєму позові позивачка вона із сином перебувають у скрутному матеріальному становищі, син потребує матеріальної допомоги, але відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач інших дітей не має, аліментів не сплачує. Ст. 199 ч.1 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.3 ст.199 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. Крім того, з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають витрати у розмірі 120 грн.00 коп. по оплаті за опублікування оголошення про його виклик у пресі в газеті «Зоря Полтавщини», що підтверджується квитанцією №7 від 23.12.2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 7000 гривен, тобто половину вартості витрат, понесених нею на лікування їхньої доньки [PERSON]. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення . Судом встановлено, що 04 листопада 2006 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1963, і проживала з ним до 01 грудня 2011 року. Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 14.08.2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. У серпні 2016 року неповнолітній дочці [PERSON] була зроблена операція, що підтверджується копією виписки №807/2016 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, на яку позивачкою було витрачено 13997 грн., що підтверджується копіями чеків та рахунком №93/08.2016 від 03.08.2016 року. Як зазначила у своєму позові позивачка, добровільно надати їй допомогу на лікування доньки відповідач [PERSON] відмовляється. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України передбаченого, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. Крім того, відповідно до статті 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки оплата витрат за оголошення про його виклик у пресі газеті «Зоря Полтавщини» у розмірі 120 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №10940617 від 28.12.2016 року, та 552 грн. 00 коп. судового збору, сплачених позивачкою при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved