Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

у липні 2020 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , громадянина України, РНОКПП [NUMBER] , як батька дитини [PERSON] , [INFO] з актового запису №466 від 20.02.2020 про народження дитини, зареєстрованого Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 13.09.2014 між сторонами було укладено шлюб, однак спільне життя у них не склалося внаслідок чого з грудня 2017 р. вони проживають окремо та не підтримують шлюбних відносин та в цей період сторони мали окремі стосунки, позивач проживала з іншим чоловіком, тому за взаємною згодою шлюб між ними було розірвано про що складено актовий запис 06.07.2019, після чого у лютому 2020 р. позивачу стало відомо, що у відповідача народилася дитина 26.12.2019 від іншого чоловіка, але у свідоцтві про народження позивача зазначено батьком дитини, оскільки е пройшло 10 місяців після розірвання шлюбу, крім того факт відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною є те, що з грудня 2017 р. позивач з відповідачем не проживає та не підтримує з нею жодних відносин. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.07.2020 відкрито підготовче провадження по справі (а.с. 16). Позивач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином (а.с. 21). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 18.09.2020 від неї надійшла заява про визнання позовних вимог (а.с. 24). Третя особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлений належним чином, 14.09.2020 подала заяву про слухання справи без участі представника на наявними документами та доказами (а.с. 22). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнала, пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч. 3, 4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб 06.07.2019, про що складено актовий запис №215 у Святошинському районному у м. Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві, а також [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 11). Після чого [INFO] народився [PERSON] , про що складено актовий запис №466, при цьому у свідоцтві про народження у гарафі батько зазначений: « [PERSON] » (а.с. 12). Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Як вбачається із матеріалів справи, сторони на момент народження дитини у зареєстрованому шлюбі не перебували. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше [INFO] , суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства, а п. 9 містить роз`яснення до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Так, ст. 136 СК України передбачено, що особа, яка записана дитини відповідно статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батькам, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. На має право оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо на момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати батьківство, пред`являти про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4 Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За таких обставин, проаналізувавши надані докази, заяву відповідача про визнання позовних вимог,а також той факт, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та підтверджені наданими доказами. Враховуючи той факт, що відповідач згідно п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути з відповідача у дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved