Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та продовжує навчання у вищому навчальному закладі, посилаючись на те, що на даний час син є студентом третього курсу Політехнічного коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», денної форми навчання, на бюджетній основі, термін навчання становить по 30 червня 2017 року. Оскільки син продовжує навчання то потребує матеріальної допомоги, яку вона не в змозі надавати самостійно, а відповідач в справі має таку можливість. Тому вона просить суд стягнути з відповідача в справі на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, до закінчення навчання сина, але не більше, як до досягнення останнім 23-х років. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав письмові заперечення на позовну заяву, згідно яких просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання сина на час продовження ним навчання, оскільки має заборгованість зі сплати аліментів, у зв'язку з чим щомісячно в нього відраховується 50% заробітної плати на її погашення. Крім того, в нього наявна заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг на загальну суму 6300 гривень 00 копійок. Просить суд врахувати, що його син навчається на бюджетній основі й отримує стипендію, має можливість працевлаштуватися й забезпечувати себе самостійно. Третя особа на боці позивачки в справі - [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 1997 року по 15 липня 2004 року. Від шлюбу сторони в справі мають спільного сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09 жовтня 1997 року, актовий запис № 867. У вересні 2015 року [PERSON] досяг повноліття, при цьому є студентом третього курсу Політехнічного коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», денної форми навчання, на бюджетній основі, термін навчання становить по 30 червня 2017 року, що підтверджується довідкою навчального закладу за № 393 від 16 вересня 2015 року. На даний час третя особа [PERSON] мешкає окремо від відповідача в справі та разом з позивачкою в справі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом від 10 жовтня 2015 року, виданим ТОВ «ЖИТЛО-СЕРВІС-КР». [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки в справі й у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яку відповідач в справі, будучи працездатним, надавати в добровільному порядку відмовляється. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зважаючи на вимоги діючого законодавства, встановлені судом обставини, враховуючи матеріальний стан сторін, зокрема батька, матеріальний стан якого дозволяє надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, суд вважає за можливе стягнути з відповідача в справі на користь позивачки в справі аліменти на його утримання з дня звернення до суду і до закінчення ним навчання. Вирішуючи питання про розмір аліментів, судом у відповідності до положень ст. 200 СК України враховуються вимоги ст. 182 СК України, зокрема щодо можливості надання відповідачем в справі матеріальної допомоги, відсутність у нього утриманців. Разом з тим, суд враховує матеріальне становище відповідача в справі, який працює слюсарем по збірці металоконструкцій Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання», середня зарплата якого складає 3810 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 04 січня 2016 року. Частина отриманого заробітку йде на погашення заборгованості зі сплати аліментів, а також заборгованості з у тримання житла, що підтверджується довідками з відповідних комунальних підприємств. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача в справі аліментів у частковому відношенні до його заробітку, а саме у розмірі 1/6 частини щомісячно від усіх видів його заробітку (доходу). Заперечення відповідача [PERSON] щодо відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу синові у зв'язку з навчанням останнього спростовуються встановленими обставинами справи. Не може прийняти до уваги суд й доводи відповідача [PERSON] щодо отримання сином стипендії й змогою матеріально забезпечити себе самостійно, оскільки в порушення ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, доказів на отримання стипендії [PERSON] відповідачем в справі суду не надано, а працевлаштування вказаної особи унеможливлюється у зв'язку з навчанням на денному відділенні вищого учбового закладу. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки в справі, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551 гривень 20 копійок підлягає стягненню з відповідача в справі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial