Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якому просив ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 97 від 17 лютого 2018 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що у 2018 році між ним та відповідачкою укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , 2019 року народження. Шлюбно-сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися в наслідок чого з березня 2020 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, вони проживають окремо, збереження шлюбу шляхом примирення є неможливим. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Матвєєва В.В. до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без його з позивачем участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, з невідомих суду причин. Правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб який було зареєстровано Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 97 від 17 лютого 2018 року. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (2 роки). Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Із наявних у матеріалах справи слідує, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Позивач примиритися не бажає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved