Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 29 вересня 2006 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконувала належним чином і станом на 31 січня 2018 року у неї перед позивачем виникла заборгованість у сумі 117000 грн. 00 коп. З огляду на це, позивач просить стягнути на його користь вищезазначену суму заборгованості, а також судові витрати. Представник позивача Ткач Я.О. у судове засідання не з'явилася, у клопотанні поданій з позовною заявою зазначила, що ПАТ КБ «ПриваБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася в установленому порядку. У відповідності до положень ст.ст. 280-284 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 29 вересня 2006 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Договір між сторонами був укладений у виді заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою, тарифів банку. Відповідачка дала свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку складає між сторонами договір, що підтверджується її підписом у заяві. Проте, [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором не виконувала. А тому, станом на 31 січня 2018 року у неї перед позивачем виникла заборгованість у сумі 117000 грн. 00 коп., з яких: 11986,20 грн. - заборгованість за кредитом; 105013,80 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог кредитного договору позичальник не виконує взяті на себе договірні зобов'язання щодо сплати кредиту. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 29 вересня 2006 року в розмірі 117000,00 грн. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1 762 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved