Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому посилається на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2013 року. Під час шлюбу разом із відповідачем, за спільні кошти придбали майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: 14.12.2013 року за договором купівлі-продажу придбано квартиру [ADDRESS] житловою площею 47,0 кв. м, загальною 71,9 кв. м., яка зареєстрована на імя [PERSON]. 11.04.2017 року рішенням Херсонського міського суду Херсонської області шлюб між сторонами розірвано. Просила суд визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], визнати за нею право власності на ? частину квартири, визнати за [PERSON] право власності на ? частину спірної квартири, судові витрати стягнути з відповідача. Ухвалою від 20.07.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзив не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ім. правовідносини. Згідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором . Відповідно до п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб. Розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до приписів ч2, ч.3 ст.325 ЦК України можуть бути будь які види майна, за винятком тих, які згідно до закону не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2013 року, що підтверджується актовим записом № 88 від 14.06.2013 року, складеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Хероні. Відповідно до договору купівлі продажу від 24.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11.04.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Отже, встановленими судом обставинами справи підтверджено набуття в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідачем не надано жодних допустимих доказів\~\~того, що\~\~квартира не \~є спільним майном подружжя. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на те, що набуття майна під час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, яка відповідачем спростована не була суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 325, 368 ЦК України, ст. ст. 60, 69-70 СК України,

Outcome: approved