Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

У квітні 206 року Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району м. Запоріжжя звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому зазначив, що вважає за доцільне позбавити гр. [PERSON], батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON], [INFO] Крім того, просить суд, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх сукупних доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача Панченко І.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позбавлення його батьківських прав та просив відмовити у задоволенні позову. Прокурор Курісько Ю.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та враховуючи інтереси дитини вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина та стягнути з нього аліменти на утримання дитини. Заслухавши пояснення сторін, свідків, вислухавши думку дитини - [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], яке видане Ленінським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції 26.05.2010 року, актовий запис № 501 від 09.07.2002 року, батьками дитини [PERSON], [INFO], є відповідач по справі - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 16.11.2012 року, актовий запис № 6445, [PERSON] (мати дитини) померла. [PERSON], [INFO], перебуває на профілактичному обліку у відділі по Орджонікідзевському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. Зазначена дитина проживає та має реєстрацію місця проживання разом з батьком [PERSON], 1972 р.н., та бабусею [PERSON], 1951 р.н., за адресою: [ADDRESS]. Під час перебування на обліку з відповідачем [PERSON] та малолітнім [PERSON] систематично проводилась робота профілактично-виховного характеру, [PERSON] ознайомлювався з відповідальністю за ухилення від виконання батьківських обов'язків. Згідно з листами Запорізької загальноосвітньої школи №41 від 14.01.2014 року №6, від 25.12.2015 року №221, від 03.03.2016 року №42, [PERSON] вихованням сина не займається, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, [PERSON] конфліктує з однокласниками та вчителями, приходить до школи без шкільного приладдя, має пропуски занять без поважних причин, успішність та поведінка дитини негативні, батько не має впливу на сина. За інформацією педагогів школи, в листопаді 2015 року, коли [PERSON] був викликаний до школи, він проявляв агресію по відношенню до сина, намагався його вдарити, поводився неадекватно, від нього надходив запах алкоголю. У 2014 році [PERSON] навчався в КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Світанок», під час навчання батько не здійснював належного догляду за станом здоров'я сина, не цікавився його успіхами у навчанні, з байдужістю ставився до бажань та потреб дитини. Відповідно до листів КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 06.05.2015 року №01-8/757 та 22.12.2015 року №01-8/2100, [PERSON] станом здоров'я сина не цікавиться, за медичною допомогою [PERSON] звертається в супроводі бабусі [PERSON] [PERSON] ніде не працює, згідно з листами Запорізького міського центру зайнятості від 03.06.2015 р. №1336/01-20 та від 18.02.2016 р. №401/01-20, [PERSON] до центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні не звертався. За інформацією Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (листи від 28.05.2015 р. №981/03-0, від 26.01.2016 р. №179/03-0 та від 25.02.2016 р. №465/03-0), [PERSON] жодного разу самостійно до спеціалістів центру з метою отримання відповідних консультацій щодо подолання складних життєвих обставин не звертався. Спеціалістами центру неодноразово були здійснені спроби встановити контакт з [PERSON] для проведення відповідної роботи, але чоловіка не було вдома, а коли був, то знаходився у стані алкогольного сп'яніння. Від соціального супроводу родина [PERSON] відмовилась. У зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] батьківських обов'язків по відношенню до сина [PERSON], відділом по Орджонікідзевському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради неодноразово надсилалися листи до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області для притягнення вказаної особи до відповідальності в порядку ст. 184 КУпАП (листи від 29.01.2015 р., 18.05.2015 р., 15.06.2015 р., 30.12.2015 р.). Відповідно до довідки КУ «Обласний наркологічний диспансер» від 11.03.2016 р. №548, [PERSON] перебуває на обліку вказаної установи з 2002 року з діагнозом: синдром залежності від опіатів. [PERSON] у своїх письмових заявах від 29.12.2015 року та 21.03.2016 року зобов'язався змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина, а саме: не зловживати алкоголем та наркотичними речовинами, вжити заходи щодо працевлаштування, займатися вихованням сина, звернутися за відповідною допомогою та консультацією до Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, проте на даний час обіцяного не виконав та продовжує свідомо та злісно ухилятися від виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина. 05.04.2016 року на прийомі у відділі по Орджонікідзевському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з малолітнім [PERSON], проведено бесіду, в ході якої він не заперечував проти позбавлення батька батьківських прав, оскільки, зі слів, хлопця, [PERSON] не змінив свого ставлення до виконання батьківських обов'язків, а саме: продовжує зловживати алкоголем, не вжив жодних заходів щодо працевлаштування, до Запорізького міського центру соціальних служб за допомогою не звертався. Хлопець висловив бажання проживати в родині [PERSON] (подруга родини), з якою в нього склалися дружні стосунки. 06.04.2016 року, під час відвідування родини [PERSON] за місцем проживання, [PERSON] та малолітній [PERSON] повідомили, що [PERSON] продовжує зловживати алкогольними напоями, ніде не працює, вихованням сина не займається. [PERSON] перебував у неадекватному стані, від нього надходив стійкий запах алкоголю. Питання доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON], 1972 р.н., батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON], [INFO], розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району 11.03.2016 р., 18.03.2016 р. та 08.04.2016 р. в присутності [PERSON], (11.03.2016 р. та 18.03.2016 р.) [PERSON] (11.03.2016 р.) та малолітнього [PERSON] (18.03.2016 р. і 08.04.2016 р.). Під час перших двох засідань [PERSON] зобов'язався змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків і йому надавалась така можливість, у зв'язку з чим розгляд питання було відкладено, проте, на останньому засіданні малолітній [PERSON] повідомив, що батько знову почав вживати алкоголь, продовжує злісно та свідомо ухилятись від виконання батьківських обов'язків, на останнє засідання батько запрошувався письмово, проте не з'явився. Причин неявки не повідомив. Таким чином, ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина є свідомим та злісним, наданою йому можливістю змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків він знехтував. За результатами засідання комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його сина [PERSON], передбачених п.2 ст.164 Сімейного кодексу України. Крім того, допитана у якості свідка [PERSON], яка є подругою матері дитини та на теперішній час [PERSON] тимчасово влаштований у її родину, зазначила, що дитину вона знає давно та на даний час діє тільки в інтересах дитини, бажає щоб у дитини було добре виховання та умови життя, які вона йому надає, у неї з дитиною дуже добрі відносини. Щодо батька дитини пояснила, що він ніколи не займався вихованням [PERSON], матеріально його не забезпечував. Матеріально дитині допомагає тільки його бабуся [PERSON]. Вона не чинить перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною, та він іноді приходить до них у гості. Допитана у якості свідка [PERSON], яка є рідною бабусею [PERSON] та матір'ю відповідача [PERSON], зазначила, що вони жили разом у одній квартирі, а саме: вона з онуком жили в одній кімнаті, а [PERSON] - в іншій. Її син [PERSON] часто зловживав спиртними напоями, ніколи ніде не працював. [PERSON] усім необхідним забезпечувала саме вона, як могла, однак він її часто не слухався. Вона вважає, що [PERSON] буде краще у родині [PERSON], оскільки у них дуже добрі відносини з ним. Також, у судовому засіданні, надано пояснення малолітнім [PERSON], який зазначив, що з весни він проживає в родині [PERSON], в яку пішов добровільно та де почуває себе дуже добре, почав займатися спортом. Вважає, що в цій родині він може навчитися чомусь гарному. Батька він бачить дуже рідко. Останні два роки він проживав з бабусею, батьком та його співмешканкою. Батько часто зловживав спиртними напоями та ніколи ніде не працював. Зазначив, що спочатку не хотів, щоб батька позбавили батьківських прав, проте тепер вважає, що в родині [PERSON] йому буде набагато краще. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач взагалі не цікавиться долею дитини та ігнорує свої батьківські обов'язки. З дитиною зустрічається рідко, не цікавився її життям та здоров'ям. Відповідач свого обов'язку щодо виховання дитини не здійснює: свідомо нехтує всіма батьківськими цінностями щодо дитини і самостійно фактично звільнив себе від батьківських обов'язків щодо сина. У статті 164 Сімейного кодексу України перераховані підстави позбавлення батьківських прав. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав, являється ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. п. 2, 3, 6 ч. 1 зазначеної статті мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження такої винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов'язками відносно дитини. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. У зв'язку з чим, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення аліментів законними, у зв'язку із чим, такими, що підлягають задоволенню. Проте, вимога щодо стягнення аліментів на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над малолітнім на особовий банківський рахунок дитини, відкритий у Державному ощадному банку України, не може бути задоволена такому вигляді , оскільки є не конкретною.

Outcome: approved