overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

У\~ листопаді 2016 року позивач\~ звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 17 серпня 2007 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 938. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину доньку Аріну, [INFO]. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. Позивач не мешкає разом з відповідачем з червня 2014 року. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання\~ дитини після розірвання\~ шлюбу немає. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила\~ суд розглянути справу за її\~ відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач\~ в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав повністю, проти його задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Судом було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання\~ дитини після розірвання шлюбу у сторін немає.\~ Судом також зясовано той факт, що після розірвання шлюбу позивач має намір залишити\~ прізвище «Федоренко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 20 березня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 42. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. Позивач не мешкає разом з відповідачем з червня 2015 року. Причиною стало зловживання відповідачем алкогольними напоями. [PERSON] вказує, що з вказаного часу сумісне господарство сторонами не ведеться, сумісний кошторис також. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу немає. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав повністю, проти його задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу у сторін немає, син буде мешкати разом з матірю. Судом також зясовано той факт, що після розірвання шлюбу позивач має намір залишити прізвище «Савіна».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем 09 серпня 2014 року зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1375. Від вказаного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки в судове засідання не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 09 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1375. Від вказаного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем 14.02.2007 року зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво - Святошинського району Київської області, актовий запис №24. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 14.02.2007 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво - Святошинського району Київської області, актовий запис №24. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача налагодити стосунки між поджружжям є неможливим та жодним чином не допоможе збереженню сім'ї. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 26.02.2011 року і від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, жодних стосунків не підтримують та проживають окремо. Збереження шлюбу суперечить її інтересам, примирення між ними не можливе, тому просить його розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 26.02.2011 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб за актовим записом № 247, від якого вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір, що підтверджено документально, і тому підлягає стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно брати участь в утриманні дитини відмовляється. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, заявою від 20.12.2016 року просила справу розглядати за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], сторони по справі, перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 01.10.2012 року шлюб розірвано (а.с.5). Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 26.08.2004 року (а.с.6). Згідно акту обстеження умов проживання Служби у справах дітей Бериславської РДА від 04.11.2016 року (а.с.7), дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] позивачці матеріальну допомогу не надає, чим ставить її та дитину у скрутне становище. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551, 20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно брати участь в утриманні дитини відмовляється, має постійний заробіток, тому в змозі сплачувати аліменти на дитину. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити по вищезазначеним обставинам. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають спільну дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] від 23.04.2014 року(а.с.4). Згідно довідки виконавчого комітету Бериславської міської ради Херсонської області №1297 від 16.11.2016 року (а.с.6), дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] позивачці матеріальну допомогу не надає, чим ставить її та дитину у скрутне становище. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551, 20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 05.11.1991 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають повнолітніх дітей. Позивач зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, у звязку з чим постійно виникали сварки та непорозуміння. Відповідач зловживає спиртними напоями, висловлюється нецензурними словами. Оскільки, вони втратили почуття любові один до одного, сім'я стала носити формальний характер. Шлюбні відносини припинені з серпня 2016 року, з того ж часу спільного господарства вони не ведуть, спору майнового характеру не мають, примирення між ними неможливе. Тому, позивач змушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву в якій просить розглянути справу без її часті, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.11.1991 року у Дроздівській сільській раді Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 13, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серія VI-БK № 409937. (а.с 4). Від вказаного шлюбу мають повнолітніх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 12 липня 1994 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого у них часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Вважає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. На даний час, шлюб існує лише юридично, оскільки спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спору про розподіл майна не мають. Тому, вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву в якій просить розглянути справу без її часті, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 липня 1994 року у виконавчому комітеті Скригалівської сільської ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 6, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб виданим повторно [PERSON] I-ОК № 207606, від 17 листопада 2016 року (а.с 6). Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі прізвище «Смаглюк». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved