Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з цим позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 1 грудня 2014 року (далі - Генеральна угода), [PERSON] отримала кредит у розмірі 27951,15 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється у такому порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця [PERSON] надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердила свою згоду, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язання за Договором та угодою виконало повністю, а саме надало [PERSON] кредит у розмірі встановленому Договором. Згідно п. 1.1.3.2.11. Умов та правил, Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих у Банку рахунків Клієнта для погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб за кредитами в яких Клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, що виникла у клієнта. [PERSON] не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з'явився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також письмові заперечення проти позову, просить відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що 1 грудня 2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості й приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода). Згідно змісту цієї Генеральної угоди, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № SAMDN34000008115209 від 7 липня 2006 року (далі - Договір), а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (на сайті privatbank.ua) уклали Генеральну угоду про нижченаведене. Сторони домовились за Договором № 1 зменшити розмір заборгованості, що виникла у період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: процентів на суму 4253,60 грн, комісії на суму 0,00 грн, штрафу на суму 2325,60 грн. Заборгованість за Договором № 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 21425,62 грн. Дата остаточного погашення заборгованості за Договором № 1 - 31 грудня 2017 року (п. п. 1.1.-1.1.3.). Сторони домовились за Договором № 2 зменшити розмір заборгованості, що виникла у період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: процентів на суму 823,21 грн, комісії на суму 0,00 грн, штрафу на суму 0,00 грн. Заборгованість за Договором № 2 з дати підписання Генеральної угоди складає 8395,53 грн. Дата остаточного погашення заборгованості за Договором № 2 - 31 грудня 2017 року (п. п. 1.2.-1.2.3.). Пунктами 1.4.-1.4.3. Генеральної угоди передбачено, що згідно ст. ст. 212, 651 ЦК України у разі порушення позичальником будь-якого зобов'язання передбаченого Договором і розділом 1 «Реструктуризація заборгованості» Генеральної угоди більш ніж на 1 день, строком повернення кредиту, що вказаний у п. п. 1.1.3., 1.2.3. Генеральної угоди є 2-й день з моменту такого порушення. Удень наступний за днем повернення кредиту (2-й день) позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 6579,20 грн за Договором № 1, 823,21 грн за Договором № 2. Згідно п. 2.1. Генеральної угоди, Банк надає Позичальнику строковий кредит у розмірі 27951,15 грн на строк 36 місяців з 1 грудня 2014 року по 31 грудня 2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в розмірі 27951,15 грн в обмін на зобов'язання Позичальника з повернення кредиту, сплати процентів у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом у зазначені у Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється у такому порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця Позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 1014,07 грн для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом, процентами, а також інших витрат згідно Умов та правил. Дата погашення заборгованості має бути не пізніше 31 грудня 2017 року. [PERSON] ознайомлена та згодна з Умовами та правилами. Своїм підписом підтверджує факт надання повної інформації про умови кредитування у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме: цілі для яких кредит може бути використаний, форми його забезпечення, форми кредитування, що є, та відмінності між ними, зокрема між зобов'язаннями Позичальника, типу процентної ставки, суми кредиту, орієнтовної сукупної вартості кредиту та вартості послуги з оформлення договору (переліку всіх витрат пов'язаних з оформленням кредиту, його обслуговування та повернення, зокрема таких як адміністративний платіж, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк на який кредит може бути виданий; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх розмір; можливості дострокового повернення кредиту; необхідності здійснення оцінки майна, якщо така оцінка є необхідною; податковому режимі сплати процентів і державних субсидій на які позичальник має право, а також інформацію, що позичальник може отримати відомості про переваги та недоліки схем кредитування, що пропонуються. Згодна, що ця Генеральна угода разом з пропозиціями ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Умовами та правилами складають між нею та Банком Договір. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1.1.2.3. «Умов та правил надання банківських послуг» до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунках. Згідно п. 2.1.1.5.5. «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6. «Умов та правил надання банківських послуг», у разі невиконання зобов'язань за Договором, Клієнт на вимогу Банку повинен виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7. «Умов та правил надання банківських послуг». Згідно п. 2.1.1.7.6. «Умов та правил надання банківських послуг», при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми позову. Відповідно до п. 1.1.2.4. «Умов та правил надання банківських послуг» у разі незгоди зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Згідно п. 1.1.3.2.3. «Умов та правил надання банківських послуг» Банк має право на зміну Тарифів, що викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п. 2.1.1.12.11. «Правил користування платіжною карткою» Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, що регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. У порушення умов Договору та зазначених правових приписів, станом на 20 жовтня 2016 року [PERSON] допустила заборгованість за Договором у розмірі 46350,08 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 23441,87 грн, заборгованості за процентами - 5572,09 грн, заборгованості за пенею та комісією - 9933,71 грн, штрафу - 7402,41 грн. 18 лютого 2017 року у с. Маловодяне Долинського району Кіровоградської області померла [PERSON] (а. с. 65). Згідно ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора. За змістом ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Таким чином, спірні правовідносини допускають правонаступництво. Зі спадкової справи після смерті [PERSON] розпочатої 7 червня 2017 року Долинською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області видно, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], є [PERSON] (а. с. 64, 69). Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Чинне законодавство розмежовує поняття «прийняття спадщини» (гл. 87 ЦК «Здійснення права на спадкування») та «оформлення спадщини» (гл. 89 цього кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст.1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання щодо повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в порядку, передбаченому ч. 2 цієї норми. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки, в межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право. З матеріалів справи видно, що [PERSON] не дає згоду задовольнити вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» одноразовим платежем, оскільки взагалі не визнає вимог, матеріали справи не містять будь-якої домовленості про інше, позивач не заявляв цей позов з підстав, передбачених ст. 1282 ЦК України, предметом позову не є вимоги про накладення стягнення на майно отримане у спадщину, а відтак позов є необґрунтований у задоволенні якого слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed