overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.06.2008 року. Сторони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. З 10.07.2015 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати, місце проживання дитини визначити з матірю, прізвище відповідачці залишити - [PERSON]. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачка проти позову не заперечувала. \~\~\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2\~ст.112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 27.06.2008 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 383. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з 10.07.2015 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини\~\~життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача.\~\~ Місце проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], необхідно визначити з матірю. Згідно\~ст. 113 СК України\~прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати. Представник позивача - [PERSON], просить суд слухати справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечувала, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 08.04.2011 року в Центральному відділ державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис - 165. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з листопаді 2013 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2006 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. З грудня 2013 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві, просив слухати справу за його відсутності. Відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила справу слухати за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 10.11.2006 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1098. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з грудня 2013 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Місце проживання дитини сторін: доньки - [PERSON], [INFO], необхідно визначити з матір'ю [PERSON]. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити на - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. З листопада 2015 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати. Позивач просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечувала, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 17 вересня 2011 року в Келебердянській сільській раді Кременчуцького району, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з листопада 2015 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 1996 року. З травня 2011 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не прибула. Про слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки, суд не повідомляла. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 18 грудня 1996 року в Палаці шлюбів м. Кременчука, актовий запис № 1198. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з травня 2015 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просив суд встановити факт родинних відносин, а саме, що померла 03.09.2015 року [PERSON] є рідною матір»ю заявника [PERSON], [INFO] та рідною матір»ю [PERSON], [INFO], померлого 08.08.2015 року. Заявник у судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи у судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення заяви не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозвязку, приходить до наступного. Судом встановлено, що 08 серпня 2015 року помер брат заявника [PERSON]. 03 вересня 2015 року померла мати заявника [PERSON]. Після їхньої смерті відкрилась спадщина, що складається зокрема з квартири №47 в б.19 по бул. Пушкіна в м. Кременчуці. При зверненні заявника до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини листом від 17.11.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 03.09.2015 року [PERSON] та померлого 08.08.2015 року брата [PERSON],оскільки не підтверджується факт родинних відносин із спадкодавцями. Необхідність встановлення факту родинних відносин між заявником та його матір»ю, а також між померлими матір»ю та сином виникла через втрату свідоцтва про народження матері заявника та знищення архівних документів, що є перешкодою для визначення ступеня спорідненості між заявником та спадкодавцем, та як наслідок, оформлення спадкових прав на майно. Вказане підтверджується наданими суду доказами. Відповідно п. 1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для оформлення спадщини. З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню відповідно до ст. 256 ЦПК України, оскільки підтверджується матеріалами справи та не спростована зацікавленими особами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернулась [PERSON] вказуючи що 05.03.2011. між нею та відповідачем було укладено шлюб, в період якого народилась дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Також позивач вказує, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з липня 2015 року, з того ж часу сторони припинили вести спільне господарство, мають окремий сімейний бюджет, разом не проживають. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні 17.12.2015 визнав позовну вимогу про розірвання шлюбу, а в судовому засіданні 24.12.2015 визнав вимогу про стягнення аліментів, тобто, визнав позов повністю. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі оригіналу свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. Судом на підставі дослідження копії Свідоцтва про шлюб встановлено, що позивач та відповідач мають малолітнього сина який народжений у зареєстрованому шлюбі. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня предявлення позову. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Стягнення з відповідача аліментів на користь позивача для утримання їхньої малолітньої дитини також не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що зареєструвала шлюб із відповідачем 08.11.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського району управління юстиції у м. Києві серія свідоцтва [NUMBER], актовий запис №1672. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з грудня 2014 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна на даний час не мають. Позивачка позовні вимоги підтримала, надавши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач проти позову не заперечував, просить справу слухати за його відсутності. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 08 листопада 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського району управління юстиції у м. Києві серія свідоцтва [NUMBER], актовий запис №1672. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з грудня 2014 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна на даний час не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Згідно ч. 2 ст. 174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України прізвище позивачки необхідно залишити - [PERSON]. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved