Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на її користь суму авансу в розмірі 12000 грн, сплаченого відповідачу з метою укладення в майбутньому договору купівлі-продажу житлового будинку по вул. Степовій, 17 с. Покровка Роздільнянського району Одесвької області, належного [PERSON] та стягнути сплачений судовий збір у розмірі 640 грн., та витрати пов`язані з оплатою правової допомоги у розмірі 4000 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що 04 лютого 2016 року вона домовилась з відповідачем про купівлю житлового будинку та господарських будівель по вул. Степовій,17 с. Покровка Роздільнянського району Одеської області, належних [PERSON] за 16000,00 грн., \~в той же день позивач сплатила їй в якості авансу 5000,00 гривень. Позивач зазначила, що строком передачі грошей сторони визначили до 01.07.2016 року, який згодом продовжили до 31.07.2016 року.В рахунок забезпечення взаємних зобовязань за майбутнім договором купівлі-продажу [PERSON] передала [PERSON] аванс в розмірі: 5000,00 грн. - 04.02.2016 року; 3000,00 грн. 26.05.2016 року; 4000,00 грн. 14.07.2016 року, а всього 12000,00 грн. На підтвердження отриманих коштів [PERSON] надала письмові розписки, які були посвідчені секретарем Кам`янської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Вона виконала усі умови домовленості, та передала відповідачу 12000,00 грн, та у зазначений у розписці період до 31.07.2016 р. віддати решту 4000,00 грн., вона на протязі 2016 року - 2017 року не може. Вона пропонувала [PERSON] віддати решту суми, але відповідач відмовилася, заявивши, що передумала продавати будинок за 16000,00 грн, а продасть за 24000,00 грн. Оскільки купівля-продаж в обумовлений договором строк не відбулась з незалежних від [PERSON] причин, на протязі 2016 року та 2017 року вона запропонувала [PERSON] повернути передані їй в якості авансу гроші в загальній сумі 12000,00 грн. Однак [PERSON] отриману суму авансу в добровільному порядку повертати відмовляється, тому просить стягнути з відповідача на її користь суму авансу в заявленому розмірі та стягнути з неї понесені судові витрати. В судове засідання позивача [PERSON] не зявилася, надала суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. (а.с.26 ) В судове засідання представник позивача [PERSON], який діяв на підставі договору про надлання юридичної допомоги від 30.09.2017 року не зявився, надав суду заяву в якій позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, та просив суд розглянути справу у його відсутність (а.с.30-32 ). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5\~ст. 74 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутого поштового повідомлення відповідач за зазначеною адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та відповідно до ч. 5\~ст. 74 ЦПК України\~в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. (а.с. 25) В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача і її представника. Відповідно до \~ст.17 Закону України «Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~\~ ч.1ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд\~ його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 лютого 2016 року\~[PERSON] та [PERSON] домовились про купівлю-продаж\~ житлового будинку та господарських будівель по вул. Степовій,17 с. Покровка Роздільнянського району Одеської області, належних [PERSON], за 16000,00 грн. В той же день позивач сплатила їй в якості авансу 5000,00 гривень, зобовязавшись сплатити ще 11000,00 грн. до 01.07.2017 року, що підтверджується письмовою розпискою від 04 лютого 2016 року, яка була посвідчена секретарем Кам`янської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. (а.с. 10) В подальшому позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] аванс за будинок в розмірі: 3000,00 грн - 26.05.2016 року, що підтверджується письмовою розпискою від 26 травня 2016 року, яка були нотаріально посвідчена секретарем Кам`янської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. (а.с. 9) 14.07.2016 року [PERSON] передала відповідачу [PERSON] аванс за будинок в розмірі: 4000,00 грн. та продовжено строк передачі грошей до 31.07.2016 року, що підтверджується письмовою розпискою від 14 липня 2016 року, яка була посвідчена секретарем Кам`янської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. (а.с. 8) Позивачем було надано оригінали розписок від 04.02.2016 року, 26.05.2016 року та 14.07.2016 року, згідно яких встановлено, що позивачем\~ передано відповідачу коштів на загальну суму -\~ 12000,00 грн. ( а.с. 27-29). Позивач [PERSON] пропонувала [PERSON], віддати їй залишок суми в розмірі 4000,00 грн.та укласти договір купівлі-продажу будинку, але [PERSON] відмовляється продавати їй будинок та відмовляється віддавати їй аванс у розмірі 12000,00 грн. На час розгляду справи угода купівлі-продажу між сторонами не відбулась. Належні позивачу грошові кошти відповідач, не повернула. Згідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, на відміну від завдатку аванс - це лише спосіб платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Зі змісту зазначених норм закону можна зробити висновок, що аванс-це лише спосіб платежу і він не є зобов'язанням. Аванс не виконує забезпечувальної функції, він сплачується боржником у момент настання обов'язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Той, хто отримав аванс, повинен його повернути. Боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов'язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. Тобто, боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов'язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. Частиною 1 ст. 571 ЦК України передбачено, що якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Враховуючи вищевикладене, правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, застосовується тоді, коли між сторонами\~укладений договір, проте, він не виконується з вини когось зі сторін договору. У випадку, коли сторони\~домовились укласти договір, але не оформили\~його у встановленому у законі порядку, сплачені в рахунок майбутнього договору суми є\~авансом,\~який підлягає поверненню у тому самому розмірі, в якому він був переданий незалежно від того, з вини з якої із сторін не відбулася угода. Зазначеного висновку дійшов також Верховний Суд України в своєму рішенні від 18.02.2009 року у справі № 6-23108св08. При цьому, законодавець та судова практика виходять із того, що завдаток може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке виникло на підставі укладених договорів. Якщо певна сума сплачується до укладення основного договору, вона є виключно авансом, який не виконує забезпечувальну функцію тобто, якщо договір не укладений з ініціативи будь-якої з сторін, то аванс, безумовно, повертається його власнику. Як вбачається зі змісту вищевказаного рішення ВСУ аванс не є видом забезпечення виконання зобовязань та за своєю природою і правовими наслідками не надає кредитору жодних гарантій задоволення його вимог. В процесі розгляду справи сторони визнали, що : - нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу між ними не відбулось; - спірні грошові кошти фактично отримані відповідачем та не повернені нею. Так, з виниклих між сторонами правовідносин вбачається, що передана позивачем сума у розмірі 12 000,00 гривень є авансом, який повинен бути повернений відповідачем, незалежно від того, з вини якої із сторін не відбулася угода купівлі-продажу житлового будинку. Враховуючи викладене, вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними нею в процесі розгляду справи. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року № 4191-VІ (зі змінами та доповненнями) \~затверджено граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною …. Не може перевищувати 2,5 відсотка прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. За надання правової допомоги під час підготовки та подання позовної заяви до суду позивач сплатив 4000,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 02.10.2017 року (а.с.16). Прожитковий мінімум для працездатних осіб на січень 2017 року складає 1600 грн. 1600грн. х 2,5 % = 4000 грн.(на підставі\~Закону України № 2137-VIII від 13.07.2017) На підставі викладено, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати повязані з наданням правової допомоги під час підготовки та подачі позовної заяви до суду у розмірі 4000 гривен, оскільки зазначена сума не перевищує граничного розміру компенсації витрати на правову допомогу. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі 640 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн. На підставі ст.11, 509, ч.1 ст.626, 635, 657,\~ 570, 625\~ ЦК України,

Outcome: approved