overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

У липні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідно до кредитного договору від 19.05.2011 р. надав [PERSON] кредит у розмірі 4000 грн. коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїх зобов'язань відповідач не виконав, внаслідок чого станом на 30.06.2014 р. має поточну заборгованість за кредитом у розмірі 10502 грн. 14 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 3992 грн. 55 коп., заборгованості за процентами 5533 грн. 30 коп., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 476 грн. 29 коп. З наведених підстав банк просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором 10502 грн. 14 коп. та судові витрати. Відповідач належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, отримання відповідачем грошових коштів підтверджується кредитним договором. (а.с. 6) З розрахунку банку слідує, що відповідач не виконав взяті ним перед банком зобов'язання, внаслідок чого станом на 30.06.2014 р. має поточну заборгованість за кредитом у розмірі 10502 грн. 14 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 3992 грн. 55 коп., заборгованості за процентами 5533 грн. 30 коп., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 476 грн. 29 коп. (а.с. 4-5) Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору 243 грн. 60 коп. (а.с. 38) З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1, [PERSON].), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2, [PERSON].), треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Ірпінської міської ради про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 23.09.2014 позовні вимоги позивача про стягнення аліментів виділено в окреме самостійне провадження. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.11.2011 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя сторін не склалось, та шлюб між ними було розірвано. Як до розірвання шлюбу, так і після його розірвання, відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не приділяють донці батьківського піклування, не цікавляться її життям, не спілкуються з дитиною, не проживають разом з дитиною. Дитина майже з самого народження проживає під піклуванням та на утриманні позивача. Лише час від часу [PERSON] відвідувала дитину за місцем проживання, оскільки в цей час фактично проживала у позивача та періодично забирала дитину за місцем проживання з чоловіком на не тривалий час. За час проживання дитини у позивача, [PERSON] жодного разу не відвідав дитину. Після розірвання шлюбу відповідач 1 також жодного разу не відвідав дитину, не здійснював батьківського піклування, виховання та не дбав про матеріальне забезпечення дитини. Позивач зазначає, що відповідачі протягом тривалого часу не працюють, ведуть антисоціальний спосіб життя, життям та здоров'ям доньки не цікавляться, не надають позивачу ніякої матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини. Враховуючи те, що відповідачі не надають жодної підтримки на існування дитини, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, [PERSON] просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1000,00 грн. з кожного. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань від них на адресу суду не надходило. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації - Скопич Д.І. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Ірпінської міської ради в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON]. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохала розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з припиненням шлюбних відносин. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 30 січня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації актів шлюбів, 20 січня 2010 року зроблено відповідний актовий запис №71 від 20 січня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], зареєстроване та видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 30 січня 2010 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстроване та видане Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі. Спору з ким із сторін залишаться в разі розірвання шлюбу проживати малолітня дитина, на час розгляду справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] в якому прохав розірвати шлюб з відповідачем, в зв’язку з відсутностю взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов’язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Позивач [PERSON] до суду не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON], до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши що проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 17 жовтня 2000 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №1318 від 17 жовтня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №099789 зареєстроване та видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 17 жовтня 2012 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №092055, зареєстроване та видане Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 26 червня 2009 року. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі. Спору з ким із сторін залишиться в разі розірвання шлюбу проживати малолітній син, на час розгляду справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] в якому прохав розірвати шлюб з відповідачем, в зв’язку з постійними сварками. Позивач [PERSON] до суду не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON], до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши що з позовом згода Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 07 жовтня 2000 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №56 від 07 жовтня 2010 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №120615 зареєстроване виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області 27 серпня 2014 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №079189, зареєстроване та видане відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції м. Полтави 22 серпня 2001 року. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі. Спору з ким із сторін залишиться в разі розірвання шлюбу проживати малолітня донька, на час розгляду справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'ю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що з 1996 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та проживав за адресою: [INFO], яка на праві власності належала [PERSON] та її сину [PERSON] З [PERSON] вони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, в них був спільний бюджет. В подальшому відповідачу [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS]. Вони працювали, отримували гарний дохід, разом із [PERSON] щорічно здійснювали туристичні подорожі. Крім того, за період спільного проживання та за спільні кошти на імя [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS]. Крім того, він спільно із [PERSON] придбавав інше майно: побутову техніку, меблі, компютер. Позивач працював та всі кошти віддавав у сімю, сплачував комунальні послуги. Коли [PERSON] захворіла позивач її доглядав, на лікування витрачались їх спільні кошти. 10 березня 2014 року [PERSON] померла. Витрати за похорони позивач також ніс самостійно. На підставі викладеного, просив суд визнати факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу між ним, [PERSON] та [PERSON]. У попередньому судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд встановити факт його спільного проживання із [PERSON] без реєстрації шлюбу з 2003 року по день смерті останньої. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, не заперечував проти встановлення факту спільного проживання позивача [PERSON] та його матері [PERSON] протягом останніх девяти років, оскільки вони дійсно проживали разом без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS]. Суд, заслухавши думку позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи оцінивши їх у сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи за наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. В силу вимог ст.ст.234, 235 ЦПК України, при наявності під час розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, спору про право, спір вирішується в порядку позовного провадження. Згідно ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Так, відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав факт спільного проживання позивача [PERSON] та його матері [PERSON], про що надав суду письмову заяву. Таким чином, викладені обставини дають суду підстави вважати, що [PERSON] та [PERSON] мешкали однією сім'єю та вели сумісне господарство за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю за вказаною адресою з 2003 року по день смерті останньої.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач вказав, що вони з відповідачкою з 08 серпня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували у виконавчому комітеті Кротенківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис №2. Від даного шлюбу дітей не мають. З травня 2013 року вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги, а тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. Позивач в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, про причину своєї неявки суд не повідомила, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 серпня 2008 року у виконавчому комітеті Кротенківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис №2. Від даного шлюбу дітей не мають. Сторони разом не проживають, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Спору щодо поділу спільного майна подружжя не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Печерський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи тим, що він з 12 травня 2014 року він є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрованим значиться відповідач [PERSON], який в ній не проживає. З урахуванням наведеного, позивач просив суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на житло та зобов'язати Печерський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти відповідача з реєстраційного обліку з вказаної квартири позивача. Відповідач та представник третьої особи до судового засідання не з'явилися з невідомих причин, хоча про час, день та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Позивач надав суду заяву про розгляд справи в порядку заочного провадження. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 5-7). У вказаній квартирі з 17 січня 2013 року зареєстрованим значиться відповідач [PERSON], який в ній не проживає. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки [PERSON] не є членом сім'ї позивача, у квартирі позивача не проживає, але значиться зареєстрованим у ній, то суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. Що стосується позовних вимог про зобов'язання третьої особи Печерського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти з реєстрації [PERSON], то вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки Печерський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві не є відповідачем у справі. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів, мотивуючи тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2010 року стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором позики від 26 вересня 2007 року з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 71 721 грн. 59 коп. та судові витрати у розмірі 837 грн. 22 коп., а всього 72 558 грн. 81 коп. За вказаним рішенням суду видано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання у ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві. Разом з тим, кошти відповідач позивачу не сплатив. Тому, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 12 442 грн. 39 коп. за період невиконання рішення суду від 23 червня 2010 року з розрахунку суми заборгованості 62 754 грн. Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Позивач надав суду заяву про розгляд справи в порядку заочного провадження у відсутність відповідача та у його відсутність. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність сторін у порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2010 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто за договором позики від 26 вересня 2007 року суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 71 721 грн. 59 коп. та судові витрати у розмірі 837 грн. 22 коп., а всього 72 558 грн. 81 коп. (а.с. 9-11). За вказаним рішенням суду видано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання у ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві (а.с. 12-21). Разом з тим, кошти відповідач позивачу не сплатив. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, договір позики між сторонами не розірвано, рішення суду відповідач не виконує, то суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних за період невиконання рішення з 13 серпня 2011 року по 23 червня 2014 року суду у розмірі 12 442 грн. 39 коп. згідно з розрахунком позивача, з яким суд повністю погоджується, оскільки наявність рішення суду про стягнення коштів, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір позивачем підлягає відшкодуванню відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved