Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернулася до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому зазначає, що є власником нерухомого майна, що розташоване за адресою [ADDRESS] . На початку 2020 року, займаючись упорядкуванням своїх особистих документів, позивач отримала відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, з якого дізналась, що на це майно накладено обтяження, зареєстроване у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 07.06.2005 року (реєстраційний номер обтяження: 2054589, державний реєстратор: Шашкова О.А., підстава виникнення обтяження: повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 12.09.1972, видавник Оріхівська держнотконтора, вид обтяження: заборона (архівний запис), відомості про суб`єктів обтяження: відсутні, додаткові дані щодо обтяження: архівний номер 2203721ZAP112, архівна дата 18.12.2000 року, № реєстру: 69865-313, внутр. № 540139332DF14332242D, коментар: 94). Наявність такої заборони обмежує позивача, як власника житлового будинку, у праві розпорядження своєю власністю, оскільки особа, зазначена в записі про обтяження позивач ніколи не мала жодних зобов`язань, в забезпечення яких міг бути накладений арешт на спірне майно, першим і єдиним власником якого вона є. З урахуванням цього, позивач просить скасувати вказане обтяження. Ухвалою від 27.07.2020 року було відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 14.09.2020 року за заявою позивача первісний співвідповідач Оріхівська державна нотарільна контора Запорізької області, був замінений на належного відповідача Оріхівську міську раду Запорізької області. У судове засідання позивач не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача Оріхівської міської ради Запорізької області у судове засідання не з`явився, відзиву суті позовних вимог не надав, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача - Оріхівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляду справи без його участі. Також відповідач надав письмову інформацію про те, що позивач [PERSON] не була і не є боржником у жодному виконавчому провадженні, арешт на її майно не накладався. У зв`язку з неявкою в судове засідання всі учасників провадження фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши законодавство, яким регулюються спірні правовідносини, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником нерухомого майна, що розташоване за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо суб`єкта (номер документа 211389169 від 04.06.2020 року). За відомостями вказаного реєстру право власності у позивача виникло на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки 844 від 25.04.1972 року, копія якого також надана позивачем. На підтвердження правомірності свого права на спірне нерухоме майно позивач надала також копію Рішення міської ради депутатів трудящих м. Оріхів від 13.04.1972 року № 72 про виділення [PERSON] у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності на ділянці [ADDRESS] , а також копію Акту приймання індивідуального будинку від 24.11.1977 року, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Оріхівської міської ради народних депутатів № 279 від 24.11.1977 року. Відповідно до копії Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого (повторно) відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області 20.05.2020 року, після розірвання шлюбу 10.11.1977 року з [PERSON] позивачу було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відомості про право власності позивача на вказане нерухоме майно внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 24.06.2003 року, що підтверджується вказаною вище інформаційною довідкою. Водночас у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна дійсно міститься запис про обтяження належного позивачу будинку у виді заборони (реєстраційний номер обтяження: 2054589, державний реєстратор: Шашкова О.А., підстава виникнення обтяження: повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 12.09.1972, видавник Оріхівська держнотконтора, вид обтяження: заборона (архівний запис), відомості про суб`єктів обтяження: відсутні, додаткові дані щодо обтяження: архівний номер 2203721ZAP112, архівна дата 18.12.2000 року, № реєстру: 69865-313, внутр. № 540139332DF14332242D, коментар: 94) Як свідчить вказаний запис, обтяження накладене на спірне майно на підставі повідомлення Оріхівської прорабської дільниці РСУ до державної нотаріальної контори від 12.09.1972 року без номеру, зміст та підстави якого суду надані не були. Разом з тим матеріалами справи не підтверджується, що належний позивачу будинок майно коли-небудь належав іншій особі, чи коли-небудь хтось оспорював право позивача на це майно, або що позивач мала перед кимось зобов`язання, в забезпечення якого могла бути накладена така заборона. Навпаки, як свідчать надані позивачем документи, вона є першим та єдиним власником будинку, а заборона виникла ще до того, як будинок був збудований та почав існувати фізично та юридично. Таким чином, встановлено, що внесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, про заборону відчуження належного позивачці на праві приватної власності житлового будинку було здійснене без достатніх правових підстав, а наявність спору, в забезпечення якого було накладено відповідне обтяження, матеріалами справи не доведено. Відповідно до ст.317 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.317, 319, 321 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved