Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

У листопаді 2015 р. [PERSON] в особі представника звернувся до суду із позовом, яким, з врахуванням уточнень просив встановити факт прийняття спадщини після смерті [INFO] р. його діда [PERSON] бабою [PERSON], встановити факт прийняття спадщини після смерті [INFO] р. баби [PERSON] матір'ю [PERSON] та визнати за ним після смерті матері [PERSON] в порядку спадкування право власності на 12/100 частин житлового будинку по [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтував, що спадщиною є частини, які належать померлим бабі та діду - по 6/100 в житловому будинку по [ADDRESS] на підставі рішення суду від 16 грудня 2008 р. Після їх смерті за перерахунком БТІ їх частки становлять вже 27/100 частин за кожним. Спадщину [PERSON] прийняла його вдова [PERSON], після неї її донька та його матір [PERSON], а після смерті матері спадщину прийняв він. Оскільки нотаріус відмовив в оформленні спадщини за ним, то вимушений звернутися до суду. Представник позивача письмово просив розглядати справу без його участі. Позивач також надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Згідно спадкової справи Першої миколаївської державної нотаріальної контори №344/2010 р. після смерті [INFO] р. [PERSON] із заявою про фактичне прийняття спадщини, яка складалася з частки спірного житлового будинку та грошових вкладів, звернулася її донька [PERSON]. Їх родинний зв'язок підтверджується копіями свідоцтва про укладання шлюбу в 1932 р. [PERSON] із [PERSON], свідоцтва про народження спадкоємця у 1948 р. від цього подружжя, свідоцтва про шлюб спадкоємця з [PERSON] у 1968 р., за яким [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Із тексту заяви [PERSON] вбачається, що спадкодавець [PERSON] прийняла після смерті [INFO] р. чоловіка [PERSON] але не оформила спадщину у вигляді частки в житловому будинку по [ADDRESS]. Згідно довідок в спадковій справі ТОВ «Центральний 1» на час смерті [INFO] р. [PERSON], який проживав та був зареєстрований в будинку по [ADDRESS], із ним проживала та була зареєстрована лише дружина [PERSON] Згідно витягу зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. На час смерті [PERSON] [INFO] р. із нею по [ADDRESS] зареєстрованим ніхто не був. Наявність заповіту [PERSON] державним нотаріусом не встановлена. У відповідності до копії спадкової справи [PERSON] пред'явила нотаріусу ощадну книжку на кошти матері [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] видано не було. У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР (втратила чинність на підставі Наказу Мін'юсту N 18/5 від 14.06.94) доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Отже, факт прийняття спадщини [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] є доведеним оскільки вона проживала зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. За відсутності інших спадкоємців після смерті [PERSON], окрім доньки [PERSON], суд вважає доведеним факт прийняття спадщини [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері. Сама [PERSON] померла [INFO] р., позивач [PERSON] є її сином та [PERSON] (а.с. 4,5). Відповідно до ч. з ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункту, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася (а.с.59), але спадщину прийняв у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач, оскільки на час смерті мав зареєстроване місце проживання із нею в будинку по [ADDRESS]. Батько позивача і чоловік [PERSON] - [PERSON], який проживав за цією ж адресою, помер [INFO] р. про що свідчить копія актового запису про смерть від 26 лютого 2011 р. в справі. Інші особи, які мали зареєстроване місце проживання із [PERSON] на день її смерті, родинного стосунку до неї не мали.(а.с.81) Предметом спору є житловий будинок, який розташований по [ADDRESS], що є територією колишнього селища Старий Водопій, який входить на даний час до Інгульського (Ленінського) району м. Миколаєва. Підсудність справи саме Ленінському районному суду м. Миколаєва підтверджується зазначенням належності цього будинку (який раніше мав номер 80А) до району в технічній документації БТІ (технічному паспорті та інвентарній справі). Згідно інвентарної справи БТІ рішенням народного суду 3 дільниці Сталінського району м. Миколаєва від 27 червня 1956 р. було визнано право власності за [PERSON], [PERSON], та [PERSON], [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS]. Згідно висновку техніка - реєстратора БТІ від 26 травня 1970 р. право власності було зареєстровано згідно рішення народного суду від 27 червня 1956 р. по ? частини за кожним співвласником. Відомості про видачу [PERSON], [PERSON] окремого правовстановлюючого документу на належні їм частини в інвентарній справі відсутні В БТІ також було зареєстроване рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2008 р. у справі №2-4-11873/08 за позовом [PERSON] до Миколаївської міської ради про визнання права власності. Цим рішенням встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 17 жовтня 1996 р. належить ? частина даного житлового будинку та даним рішенням суду у зв'язку із проведеними забудовами [PERSON] надвірних господарських та побутових будівель та споруд та смертю співвласників [PERSON] та [PERSON] визнано за [PERSON] право власності на 88/100 частин будинку, а за [PERSON], [PERSON] право власності на 6/100 частин за кожним. Ухвалою того ж суду від 07 вересня 2010 р. виправлено помилкове написання імені [PERSON] - «[PERSON]» замість «[PERSON]» в рішенні суду від 16 грудня 2008 р. Надалі в БТІ було зареєстроване рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2009 р. у справі №14-6213/09 щодо спору між [PERSON], та [PERSON] про поділ майна подружня, за яким [PERSON] у власність виділено 46/100 частин, а [PERSON] - 42/100 частин житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно копії довідки БТІ від 05 жовтня 2015 р. в даній судовій справі по [ADDRESS] зареєстровані співвласники: [PERSON], [PERSON] - по 6/100 частин за кожним, [PERSON] - на 46/100, [PERSON] - на 42/100 частин. Рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 27 серпня 2010 р. житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами (літ. К-2, літ. Л, літ. М.), що належить [PERSON], та [PERSON], надано нову адресу і БТІ виконане перерахунок частин: [PERSON], [PERSON] - по 27/100 частин за кожним, [PERSON], - на 46/100 (а.с.13,88). Відповідно до довідки з Реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 квітня 2016 р. обтяжень на спірне майно не зареєстроване, право власності [PERSON], [PERSON] на частини будинку не зареєстровані також (а.с.87). Постановою державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частку домоволодіння по [ADDRESS] після смерті [INFO] р. [PERSON] у зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ [PERSON], [PERSON] на спадкове майно - рішення Центрального районного суду від 16 грудня 2008 р. не зареєстрований. Право власності, яке визнано пізніше за смерть [PERSON], [PERSON], зареєструвати за ними позивач законної змоги не має. Спадщиною є частини [PERSON], [PERSON] у праві власності на житловий будинок по [ADDRESS] - 12/100 (2 х 6/100) частини, визнані за ними судом і зареєстровані БТІ Оскільки в порядку спадкування за законом позивач прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], а та прийняла спадщину після смерті баби [PERSON], яка, в свою чергу, прийняла спадщину після смерті діда [PERSON], але в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину можливості немає, тому позов слід задовольнити. Судові витрати підлягають поділу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved