Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

У квітні 2019 року заявник - Міська лікарня № 5 м. Миколаєва звернулася до суду із заявою про обов`язкову примусову госпіталізацію до обласного протитуберкульозного диспансеру м. Миколаєва та примусове лікування проти туберкульозу хворого [PERSON] . Дана заява була мотивована тим, що [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на диспансерному обліку в протитуберкульозному кабінеті Міської лікарні № 5 із захворюванням на туберкульозу з 2010 року. Хворіє на активну заразну форму туберкульозу з лютого 2018р., знаходився на стаціонарному лікуванні. Виписаний на амбулаторне лікування 3.08.2018р. систематично порушував режим лікування, режим хворого на заразний туберкульоз, перервав лікування. Хворий соціально-дезадаптований, залежність від опіоїдних наркотиків, знаходиться на сайті замісної підтримуючої терапії (метадон). Неодноразові попередження хворого щодо лікування позитивних результатів не принесли. Хворий злісно ухиляється від лікування, відвідує місця загального користування, що становить загрозу розповсюдження та захворювання на туберкульоз серед населення, оточуючих та рідних. Хворий на попередження мед. працівників не реагує, відмовляється від лікування У зв`язку з цим рішенням ЛКК міської лікарні №5 від 12 квітня 2019 року за №269 вирішено направити заяву до Корабельного районного суду м. Миколаєва про примусову госпіталізацію [PERSON] , [INFO] , до протитуберкульозного закладу (обласного протитуберкульозного диспансеру) строком на три місяця. На підставі викладеного, заявник був змушений звернутись до суду із даною заявою. В судове засідання представник заявника не з`явився, в своїй заяві просив розглядати справу без його участі, викладені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи - [PERSON] в судове засідання не з`явився, причина його неявки суду не відома. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктами 12, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05 липня 2001 року визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу це хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують. Відповідно до ч. 3 ст. 20 вказаного Закону на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов`язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров`я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов`язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров`я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05 липня 2001 року у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Частиною другою статті 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» № 2586-ІІІ від 05.07.2001 р. передбачено,що хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обов`язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобов`язані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обов`язкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обов`язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. У відповідності з положеннями ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994 року особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню, а носії збудників зазначених хвороб та особи, які мали контакт з такими хворими, обов`язковому медичному нагляду і карантину у встановленому порядку. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, зокрема, з мотивованого висновку лікаря фтизіатра міської лікарні № 5 про доцільність примусової госпіталізації [PERSON] , Виписки із медичної карти амбулаторного хворого та Виписки з постанови ЛКК, [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на диспансерному обліку в протитуберкульозному кабінеті Міської лікарні № 5 із захворюванням на туберкульозу з 2010 року. Хворіє на активну заразну форму туберкульозу з лютого 2018р., знаходився на стаціонарному лікуванні. Виписаний на амбулаторне лікування 3.08.2018р. систематично порушував режим лікування, режим хворого на заразний туберкульоз, перервав лікування. Хворий соціально-дезадаптований, залежність від опіоїдних наркотиків, знаходиться на сайті замісної підтримуючої терапії (метадон). Неодноразові попередження хворого щодо лікування позитивних результатів не принесли. Хворий злісно ухиляється від лікування, відвідує місця загального користування, що становить загрозу розповсюдження та захворювання на туберкульоз серед населення, оточуючих та рідних. Хворий на попередження мед. працівників не реагує, відмовляється від лікування. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 346 ЦПК України розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. З огляду на вищевикладене, з урахуванням зібраним по справі доказів, суд знаходить заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved