Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив зобовязати ДП «ВО ПМЗ ім. О.М.Макарова» зарахувати до стажу наукової роботи часу його роботи на підприємстві з 01 вересня 2003 року до 13 грудня 2006 року на посадах інженера-технолога та інженера-технолога другої категорії та зобовязати ДП «ВО ПМЗ ім. О.М.Макарова» встановити з 01 жовтня 013 року надбавку за стаж наукової роботи в розмірі 20% посадового окладу та сплачувати надбавку відповідно до «Положення від 23 квітня 2013 року про оплату праці працівників підприємства, які мають науковий ступінь», а також судові витрати по справі. В обґрунтування позову вказав, що він працював на ДП «ВО ПМЗ ім. О.М.Макарова» з 01 вересня 2003 року після закінчення фізико-технічного факультету Дніпропетровського національного університету за спеціальністю «Прикладне матеріалознавство», поступивши на посаду інженера-технолога в статусі молодого спеціаліста. Без відриву від виробництва у 2010 році захистив дисертацію та отримав диплом кандидата наук за спеціальністю «Матеріалознавство». У 2011 році на основі ст. 22-1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», його посаду на підприємстві віднесено до категорії «науковий працівник», тому що, маючи наукову ступінь, він працює за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», заробітна плата наукового працівника складається з посадового окладу, премії, доплат за наукові ступені, вченні звання, надбавки за стаж наукової роботи та інших надбавок, доплат та винагород за наукову діяльність, передбачених законодавством. Вимоги даної статті Закону повторені і у п.2.1 «Положення від 23 квітня 2013 року про оплату праці працівників підприємства, які мають науковий ступінь». Відповідно до ст.. 23-3 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», до стажу наукової роботи зараховується час роботи осіб. Які мають науковий ступінь за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь, з дня зайняття посади за цією спеціальністю. Він у 2011 році звернувся до керівництва підприємства за встановленням йому стажу наукової роботи на підприємстві з 01 вересня 2003 року та надбавки до окладу за стаж наукової роботи, додав усі необхідні документи, але ніякого результату це не дало. За цей час він отримав чисельні відповіді від державних служб і організацій із різноманітними розясненнями, консультаціями. Він дав згоду на пропозицію відповідача розрахувати йому стаж наукової роботи з 14 грудня 2006 року на підставі листа Держінформнауки та відповідного Рішення науково-технічної ради ДП «ВО ПМЗ ім. О.М.Макарова». З цих пір, з 14 грудня 2006 року йому розраховують стаж наукової роботи та почали давати надбавку 10% до посадового окладу. Оскільки посаду за спеціальністю на ДП «ВО ПМЗ ім. О.М.Макарова» він зайняв 01 вересня 2003 року, то саме з цієї дати йому слід розраховувати стаж наукової роботи і тому він став далі звертатися до різноманітних органів за розясненнями. Після отримання даних розяснень, він 30 вересня 2013 року звернувся з заявою до генерального директора підприємства з питання зарахування часу роботи на підприємстві до стажу наукової роботи та підвищення надбавки за стаж наукової роботи, проте і до теперішнього часу так і не отримав відповіді. Відповідно до п.4.1 «Положення про оплату праці працівників підприємств, які мають наукову ступінь» надбавка за стаж наукової роботи сплачується науковим працівникам щомісячно, в залежності від стажу наукової роботи: біль 3 років 10% посадового окладу; більш 10 років 20% посадового окладу. Вважає, що на теперішній час його стаж наукової роботи складає більше 10 років, що зобовязує підприємство виплачувати йому 20% замість 10% надбавки до посадового окладу з 01 жовтня 2013 року. Оскільки відповідач відмовляється розглядати питання наукового стажу і виплачує йому заробітну плату не в повному обсязі він вимушений звернутися з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила у задоволенні позову відмовити. Суду пояснила, що ДП «ВО ПМЗ ім. О.М.Макарова» не має та ніколи не мав статусу наукової установи, структурні підрозділи підприємства ніколи не були науковими підрозділами, тому 07 липня 2011 року Рішенням науково-технічно ДП «ВО ПМЗ ім. О.М.Макарова»ї ради підприємства до категорії «науковий працівник» був віднесений безпосередньо позивач, як особа, яка має наукову ступінь і працює за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, по якій присуджена наукова ступінь. При цьому спеціальність провідного технолога, яку займає позивач, по своїм посадовим функціям і статусу відношення до наукової роботи не має, так як підприємство не є науковою організацією і немає в своєму складі ні наукових підрозділів ні наукових посад. Закон України «Про наукову і наукову-технічну діяльність» містить ряд суперечностей і можливість різних трактувань своїх положень, в результаті чого підприємство не може самостійно приймати їх в своїй діяльності. Так, ст. 1 Закону дає однозначне визначення категорії наукового працівника, як ученого, який за основним місцем роботи і відповідно до трудового договору професійно займається науковою діяльністю, тобто має працювати в науковій організації і на науковій посаді, що на підприємстві відсутнє. Відповідно до ст. 22-1 Закону, до наукових працівників належать також особи, які мають науковий ступінь і працюють за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь. Аналогічна ситуація виникла при визначенні стажу наукової роботи позивача. Так, в ст. 22 Закону зазначено, що до стажу наукової роботи зараховується час роботи осіб,які мають науковий ступінь, за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь, з дня зайняття посади за цією спеціальністю. Так як, Закон неоднозначно трактує цю ситуацію підприємство вимушено було в усній і письмовій формі звернутися в різні профільні інстанції. При цьому єдиним критерієм було визначення стажу наукової роботи в строгій відповідності з вимогою діючого законодавства. Помилка в цьому питанні могла би призвести до штрафних санкцій при перевірці пенсійним фондом чи іншими контролюючими органами і в подальшому до проблем самого позивача при визначенні пенсійного стажу. Єдина конкретна відповідь з посиланням на положення Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» була отримана від Державного агентства з питань науки, новацій і інформатизації України», яке позиціонувало себе як розробник і куратор даного Закону. У відповіді визначено, що до наукового стажу може бути зарахований стаж роботи на посаді з 14 грудня 2006 року, тобто з моменту заняття позивачем посади інженера-технолога 1 категорії, знаходячись на якій він отримав диплом кандидата наук 01 липня 2010 року. Цим розясненням і керувався науково-технічний комітет підприємства при винесенні Рішення від 22 січня 2013 року про визначення періоду підрахунку наукового стажу позивачу з 14 грудня 2006 року. Тому вважає, що підприємство правомірно та згідно до норм діючого законодавства визначило період наукового стажу [PERSON] з 14 грудня 2006 року. Крім того, зазначає, що посадова інструкція підтверджує, що позивач працює за іншою групою спеціальностей галузі науки, чим та, з якої йому присуджено наукову ступінь. Таким чином, позивач не відноситься до наукових працівників. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] згідно наказу № 1694 від 01 вересня 2003 року, з 01 вересня 2003 року прийнятий у відділ 103 Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» інженером-технологом, а згідно розпорядження № 2326 від 29 листопада 2005 року, з 29 листопада 2005 року переведений інженером-технологом другої категорії. Відповідно до розпорядження № 2610 від 14 грудня 006 року, з 14 грудня 2006 року переведений інженером-технологом першої категорії. Згідно розпорядження № 448 від 14 лютого 2008 року, з 02 січня 2008 року [PERSON] переведений у відділ № 102 інженером-технологом першої категорії. Розпорядженням № 1406 від 12 липня 2011 року [PERSON] переведено з 12 липня 2011 року ведучим інженером-технологом. Згідно розпорядження № 1421 від 29 червня 2012 року [PERSON] з 01 червня 2012 року переведено в управління 102/2 ведучим спеціалістом по пайці і напиленню відділу технології металів. З 30 серпня 2012 року переведений на підставі розпорядження № 2099 від 30 серпня 2012 року ведучим спеціалістом по пайці. На підставі розпорядження № 502 від 07 травня 2014 року, з 10 квітня 2014 року переведений в управління № 178 ведучим спеціалістом по пайці відділу технології металів, що підтверджується трудовою книжкою. Рішенням спеціалізованої вченої ради Дніпропетровського національного університету імені [PERSON] на підставі прилюдного захисту дисертації [PERSON] присуджено науковий ступінь кандидата технічних наук зі спеціальності матеріалознавство і на підставі рішенням президії Вищої атестаційної комісії України від 01 липня 2010 року (протокол № 4-08/5-3) видано диплом кандидата наук серії ДК №060209 (а.с. 4). 07 липня 2011 року науково-технічна рада Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» розглянула клопотання головного технолога про присвоєнні [PERSON] звання «науковий працівник» і приймаючи до уваги те, що [PERSON] працюючи на підприємстві захистив кандидатську дисертацію за спеціальністю матеріалознавство, займається науковою діяльністю і його праця відповідає групі спеціальностей отрясли науки по якій присвоєно наукова ступінь, задовольнили клопотання і присвоїли [PERSON] звання «науковий працівник», що підтверджується випискою із рішення (а.с. 5). На лист Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» від 24 липня 2012 року за № 125-136, [PERSON] агентство з питань науки, інновацій та інформатизації України листом від 13 серпня 2012 року за № 1/06-2-506 повідомило, що якщо працівник був переведений на посаду провідного інженера-технолога 1 категорії з 14 грудня 2006 року, та перебуваючи на цій посаді отримав диплом кандидата наук 01 липня 2010 року. до наукового стажу, який дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до ст. 24 Закону, може бути зарахований час роботи на займаній посаді у період з 14 грудня 2006 року та наступних посадах, якщо умови праці на цих посадах відповідали викладеним вище умовам. Водночас повідомили, що листи Держінформнауки, не зареєстровані в Міністерстві юстиції як нормативні акти, носять інформаційний, розяснювальний характер і не мають сили «зараховую чого» документу стосовно наукового стажу громадян (а.с. 8). 22 січня 2013 року науково-технічна рада Державного підприємства «Виробниче обєднання Південний Машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» вирішила: стаж наукової праці ведучому спеціалісту управління 102/2 [PERSON] розраховувати з 14 грудня 2006 року, а також установити ведучому спеціалісту управління 102/2 [PERSON] надбавку за стаж наукової праці в розмірі 10% посадового окладу з 01 грудня 2012 року згідно діючого на підприємстві «Положення про оплату праці працівників підприємства, маючих наукову ступінь» (а.с. 9). Не погодившись з даним рішенням, [PERSON] став звертатися до Територіальної державної інспекції України з питань праці у Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області та до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, які своїми листами № 2400 від 30 липня 2013 року,К 2172-12 від 23 липня 2012 року та К-1660-07 від 18 липня 2013 року повідомили про те, що відповідно до ст. 23-3 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», постанови № 257 від 04 березня 2004 року, до наукового стажу зараховується час роботи наукових працівників, які мають науковий ступінь, на посадах за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь, з дня зайняття посади за цією спеціальністю (а.с. 10-17). 30 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до Генерального директора голови НТС підприємства [PERSON] з заявою, якою просив науково-технічну раду ухвалити рішення про встановлення ведучому спеціалісту управління 102/2 [PERSON] стаж наукової праці з 01 вересня 2003 року та надбавки у розмірі 20% посадового окладу за стаж наукової праці з 01 жовтня 2013 року (а.с.18), проте, я встановлено у судовому засіданні дане прохання не вирішено. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, 01 липня 2014 року, наукова діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання; і використання нових знань. Основними її формами є фундаментальні та прикладні наукові дослідження; науково-технічна діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань у всіх галузях техніки і технологій. Її основними формами (видами) є науково-дослідні, дослідно-конструкторські, проектно-конструкторські, технологічні, пошукові та проектно-пошукові роботи, виготовлення дослідних зразків або партій науково-технічної продукції, а також інші роботи, пов'язані з доведенням наукових і науково-технічних знань до стадії практичного їх використання. Науковий працівник - вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації. Статтею 4 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» » в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, 01 липня 2014 року, суб'єктами наукової і науково-технічної діяльності є: вчені, наукові працівники, науково-педагогічні працівники, а також наукові установи, наукові організації, вищі навчальні заклади, громадські організації у науковій та науково-технічній діяльності (далі - громадські наукові організації). Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] підприємство «Виробниче обєднання Південний Машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» має науково-технічну раду, головою якої є генеральний директор підприємства, тому ствердження представника відповідача про те, що підприємство не має та ніколи не мав статусу наукової установи, структурні підрозділи підприємства ніколи не були науковими підрозділами не можуть бути взяті до уваги. Крім того, суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що [PERSON] не є науковим працівником, оскільки ці твердження, в силу ст. 60 ЦПК України не доведені представником відповідача, оскільки не підтверджується ні кадровими документами, ні звітними документами, ні результатами його роботи, а навпаки спростовуються тим, що сама науково-технічна рада підприємства присвоїла [PERSON] звання «науковий працівник». Статтею 22-1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, 01 липня 2014 року, визначені посади наукових працівників, а саме, в п. 7 зазначено: провідний конструктор, провідний інженер, провідний технолог з основного напряму діяльності наукової установи, організації, закладу. А також. ч. 2 даної статті говорить про те, що до наукових працівників належать також особи, які мають науковий ступінь і працюють за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь. Пунктом 3 частини 1 статті 22-3 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, 01 липня 2014 року до стажу наукової роботи зараховується: час роботи осіб, які мають науковий ступінь, за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь, з дня зайняття посади за цією спеціальністю. Судом встановлено, що хоча [PERSON] на протязі його трудового стажу, з 01 вересня 2003 року і переводили з однієї посади на іншу, проте його спеціальність залишалася не змінною і вона в свою чергу відноситься до спеціальності галузі науки, за яку йому присуджено науковий ступінь. Тому, суд прийшов до висновку, що слід зобовязати [PERSON] Підприємство «Виробниче обєднання Південний Машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» зарахувати до стажу наукової роботи період часу роботи [PERSON] на підприємстві з 01 вересня 2003 року до 13 грудня 2006 року на посадах інженера-технолога та інженера-технолога другої категорії. Що стосується позовних вимог про встановлення надбавки за стаж наукової праці, то слід зазначити наступне. Згідно ст. 23 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», оплата праці наукового працівника повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для ефективної самостійної творчої діяльності, підвищення престижу професії наукового працівника, стимулювати залучення талановитої молоді в науку та підвищення кваліфікації наукових працівників. Заробітна плата наукових працівників складається з посадових окладів (ставок), премій, доплати за наукові ступені, вчені звання, надбавки за стаж наукової (науково-педагогічної) роботи та інших надбавок, доплат та винагород за наукову (науково-педагогічну) діяльність, передбачених законодавством. Згідно положення про оплату праці працівників підприємства, які мають науковий ступінь, затвердженого генеральним директором та головою профспілки 23 квітня 2013 року, науковим працівникам встановлюється доплата за наукову ступінь у відповідних розмірах: докторам наук 25% посадового окладу; кандидатам наук 15% посадового окладу, а також надбавки за стаж наукової праці, яка виплачується щомісячно в залежності від стажу наукової праці, а сам: більш 3 років 10% посадового окладу; більш 10 років 20% посадового окладу; біль 20 років 30% посадового окладу. Стаж наукової праці та надбавки за стаж наукової праці встановлюється на підставі рішення науково-технічної ради підприємства, затвердженого генеральним директором (а.с. 6). Таким чином суд вважає, що також слід зобовязати [PERSON] Підприємство «Виробниче обєднання Південний Машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» встановити з 01 жовтня 2013 року надбавку за стаж наукової роботи [PERSON] у розмірі 20 % посадового окладу та виплачувати надбавку відповідно до «Положення від 23.04.2013 року про оплату праці працівників підприємства, які мають науковий ступінь». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача [PERSON] Підприємство «Виробниче обєднання Південний Машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати по справі у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved