Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, яким просила: - повернути у її родину малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], 2010, 2011, 2012 та 2014 років народження відповідно, допустивши негайне виконання судового рішення; - припинити стягнення з неї аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], 2010, 2011, 2012 та 2014 років народження відповідно, призначених за рішенням суду від 17.12.2015, та відкликати виконавчий документ. У звязку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] 25.04.2017 [PERSON] змінила прізвище на «Єфросініна» /копія ас 154/. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що з часу відібрання дітей вона постійно відвідувала дітей за місцем їх тимчасового проживання, привозила їм солодощі та фрукти, цікавилася станом їх здоровя, вихованням, проявляла до них теплі почуття. Діти також дуже люблять її як свою маму та емоційно близькі до неї. За місцем проживання зарекомендувала себе з позитивного боку, на обліках як антисоціальна особа та хвора особа не перебуває. В громадських місцях та побуті поводить себе гідно. До односельців ставиться з повагою, у спілкуванні веде себе чемно. Компроментуючі дані відносно неї відсутні, має змогу доглядати та утримувати своїх дітей. На даний час знаходиться частково в оплачуваній відпустці по догляду за дитиною, [INFO]. Аліменти на утримання дітей сплачує за виконавчим листом згідно з рішенням суду. Уважала, що відпали причини, які послугували винесенню судом рішення про відібрання дітей. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали, просили задовольнити. Так, позивач суду пояснила, що любить своїх дітей та бажає їх повернення у сімю, де вона та її чоловік [PERSON] створили належні умови для їх проживання. Вона має постійне місце проживання, вийшла заміж, займається особистим селянським господарством, бажає та має можливість приймати участь у житті дітей. На переконання позивача, відпили підстави, за яких у неї були відібрані четверо малолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав та передані до прийомної сімї [PERSON]. Представник позивача звернула увагу суду на ту обставину, що тільки за виключних обставин дитина може бути розлучена зі своєю матірю, а такі обставини у даній справі відсутні. [PERSON] має житло, одружена, проживає в сімї, позитивно характеризується, аліменти платить по мірі можливості. Людина виправилась, наразі не може навчатись та працювати, оскільки народила ще одну дитину і перебуває у відпустці за її доглядом. [PERSON] не дають змоги спілкуватись з дітьми, що змусило їх звертатись до РДА з проханням надати можливість побачитись з дітьми. Відповідач не визнав позовні вимоги, на адресу суду надав письмові заперечення /ас 29-30/. У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що [PERSON] переїхала проживати у іншу місцевість, де у 2016 році як мати одиначка народила пяту дитину, крім соціальних виплат на новонароджену дитину, іншого доходу та власного житла не має. Наявна заборгованість по несплаті аліментних платежів, яка становить близько 20000 грн. Уважав, що відсутні підстави для повернення дітей до родини [PERSON], є недоцільним та таким, що не відповідає інтересам малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Бачитись з дітьми [PERSON] перешкоди не чинились, але враховувалась думка [PERSON] при визначенні дати зустрічі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та [PERSON], надали відгук на позов /ас 125-134/, за змістом якого неповнолітні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають в їхній прийомній сімї з 18.03.2016, яка створена для поліпшення умов життя дітей, забезпечення найбільш повного захисту інтересів дітей, створення належних умов для їх всебічного розвитку, одержання ними освіти, підготовки до самостійного життя та праці. На їх переконання, діти змінились в кращу сторону і самим дітям це подобається. У судовому засіданні [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, надали пояснення, що не чинять позивачу перешкод для побачень з дітьми, єдина їх умова це домовленість про дату та час таких побачень, щоб це не заважало звичайному ритму життя дітей, вони ходять до навчальних закладів, відвідують гуртки. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Сумський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області\~ служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації, з даного питання покладався на розсуд суду. Допитані за клопотанням сторін свідки дали покази про наступне. Свідок [PERSON] суду показала, що знає сімю [PERSON] як соціально- неадаптовану з 2010 року, коли остання у неповнолітньому віці стала матірю, і до досягнення повноліття мала 3 малолітніх дітей. Їй відомо, що медичні працівники скаржились на поведінку [PERSON], яка залишала дітей на самоті або на сторонніх осіб. Часто змінювала місце проживання на території Краснопільського району. Була подія, коли діти залишились вдома на самоті, почався пожар, трагедії вдалося уникнути, але діти отруїлися угарним газом і були доставлені до лікарні. [PERSON] належного медичного догляду дітям не надавала. Свідок [PERSON] суду показала, що працює директором НВК с. Чернеччина, куди сімя [PERSON] приводить прийомних дітей. Особа [PERSON] їй не знайома. Вона особисто спостерігала, коли до навчального закладу прийшли [PERSON] та [PERSON], то діти були замкнуті, неохоче йшли на контакт, намагались бути самотніми. Наразі спостерігається позитивне ставлення дітей до родини, вони навчились спілкуватись, є відкритими до оточуючих. Як вихователь, свідок стурбована щоб діти не були позбавлені можливості і надалі проживати у належних умовах. Висловила думку про залишення дітей в сімї [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показав, що знає [PERSON] і її стиль життя у с. Михайлівське. Був очевидцем події, коли дітей визволяли з пожежі, провідував їх у лікарні. Даша жила однією сімєю з його дядьком [PERSON], котрий був біологічним батьком 4 дітей, але офіційно не визнав батьківства. Після переїзду [PERSON] до села у Лебдинський район, про її стиль життя знає від своєї матері, яка проживає у м. Лебедин, від бабусі [PERSON], інформації в Інтернеті, де оглядав світлини. На його переконання, [PERSON] змінилась, одружилась, привела себе у порядок, стала більш жіночою. Свідок [PERSON] суду показала, що їй не відомо, щоб [PERSON] приходила у школу до дітей, цікавилась їх навчанням. Старший хлопчик [PERSON] пригадує ситуацію про пожежу, а [PERSON] ситуацію коли мама забрала у неї сережки. [PERSON] у малюнках використовувала темні кольори, зараз малює райдугу. Свідок [PERSON] суду показала, що працює на посаді заступника директора Черничанського Навчально-виховного комплексу, особа [PERSON] їй не знайома. Відомо, що окрім прийомних батьків [PERSON], ніхто дітьми не цікавиться, останні приймають активну участь у шкільному житті дітей та загалом житті навчального закладу. Свідок [PERSON] суду показала, що була депутатом 6 та 7 скликання с. Михайлівка, куди у 2015 році [PERSON] з дітьми переїхала на проживання. На той час [PERSON] неналежно виконувала батьківські обовязки, залишала дітей самих вдома, наражала на небезпеку. Свідок на той час звернулася до служби у справах дітей, щоб мати змінила своє ставлення до дітей, оскільки діти були голодні, налякані і плакали. Це повторювалось декілька разів, одного разу діти ледь не погоріли, викликали міліцію, виламали замок і відвезли дітей без одягу в ковдрах до лікарні. Через деякий час знову дітей визволяли з зачиненого будинку і відвозили до лікарні. Про стиль життя [PERSON] на теперішній час їй нічого не відомо. Треба любити не гроші, а дітей. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] уважає своєю невісткою, остання народила їй чотирьох онуків, підтримують відносини, свідок відвідує [PERSON] за останнім місцем проживання в Лебединському районі. Підтвердила, що були випадки залишення матірю дітей на самоті, але наразі вона виправилася, змінила умови проживання, вийшла заміж, облаштувала кімнату для дітей. З дозволу [PERSON] бачилась з дітьми. Свідок [PERSON] суду показала, що зі слів своєї доньки їй відомо про нинішні умови життя [PERSON], що остання підготувала кімнату для повернення дітей. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] гарна мати і завжди піклувалася про дітей, проти неї було сфабриковано справу. Даря заслуговує на повернення дітей. Свідок [PERSON] суду показав, що перебуває у шлюбі з [PERSON], відібраних дітей особисто не бачив, лише на світлинах, але не заперечує їх повернення у родину матері. Для їх проживання приготували кімнату, загальна площа будинку 67 кв м, подружжя на даний час не має окремої кімнати, працює без трудового оформлення. Від першого шлюбу має на утриманні доньку у віці 10 років, сплачує аліменти за домовленістю, його дохід на місяць становить приблизно 5\~000 грн. Свідок [PERSON] суду показав, що сімя [PERSON] перебувала під його супроводом, на той час була реальна загроза життю дітей, мати обіцяла змінитись, але певних висновків не робила і було прийнято рішення про відібрання дітей, у послідуючому було рішення суду. Чи змінилась на даний час [PERSON] як особистість, йому нічого не відомо, але відомо, що власного житла не має, матеріально не забезпечена, аліменти не сплачує, наявна заборгованість. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що [PERSON], громадянка України, є матірю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], яких за рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 17 грудня 2015 року у неї відібрано без позбавлення батьківських прав, та стягнуто аліменти на їх утримання у твердій грошовій сумі 300 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Батько дітей записаний за вказівкою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України /далі СК України /копії ас 7-13/. [PERSON] частини третьої статті 170 СК України,\~якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Як убачається зі змісту мотивувальної частини рішення суду від 17 грудня 2015 року у справі № 578/1111/15-ц, підставою для ухвалення рішення про відібрання дітей від їх матері\~\~було встановлення судом таких обставин, як невиконання батьківських обовязків по вихованню та утриманню дітей, залишення їх без нагляду на тривалі проміжки часу, закривання їх самих в житловому приміщенні, не створення належних умов для проживання дітей, не забезпечення їх продуктами харчування в достатній кількості, одягом, взуттям та засобами першої необхідності. Станом на день розгляду справи [PERSON] зареєстрована за проживанням у [INFO] разом з донькою [PERSON], [INFO] /ас 192/. За даними виконавчого комітету Червленівської сільської ради Лебединського району Сумської області № 02-15/254 від 12.09.2017, [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони. В громадських місцях та побуті поводить себе гідно. До жителів сільської ради відноситься з повагою, приймає активну участь у культурно масових заходах /ас 193/. [PERSON] обстеження умов проживання [PERSON] від 12.09.2017, остання проживає разом з чоловіком [PERSON], матірю [PERSON] та донькою [PERSON], [INFO], за адресою село Червлене, вулиця Низова, буд. 7 Лебединського району Сумської області, де характеризуються позитивно, у домоволодінні наявні необхідні меблі та предмети побуту, санітарно-гігієнічні умови відповідають загальноприйнятим нормам, на підлогах застелені килими, стіни обклеєні шпалерами, для дітей облаштована кімната загальною площею 8 кв м., наявні два двоповерхових ліжка для дітей, одяг та взуття, іграшки. Висновок комісії рекомендовано найближчим часом обладнати у будинку ванну кімнату /ас 194/. Як солістку Червленівського сільського клубу у вересні 2017 року [PERSON] нагороджено Дипломом за участь у районному фестивалі української народної пісні « Українська пісня душа народу» /копія ас 199/. За інформації Державного професійно технічного училища «Краснопільське професійно технічне училище» станом на січень 2017 року [PERSON] навчається в даному навчальному закладі за професією кухар, кондитер за денною формою навчання, термін навчання з 28.09.2015 по 30.06.2019. За час навчання проявила себе з негативної сторони. До навчання ставиться негативно, має пропуски занять без поважних причин, заборгованість з предметів математичного циклу. Тактично поводить себе з викладачами, майстрами виробничого навчання та іншими працівниками навчального закладу. Товариська, має друзів у групі, але авторитетом не користується. З 03.01.2017 знаходиться в академічній відпустці по догляду за дитиною /ас 124,153/. Чоловіка позивача, [PERSON], у вересні 2017 року сільський голова Червленівської сільської ради Лебединського району Сумської області відзначив Подякою за значний особистий внесок в благоустрій території сільської ради та з нагоди Дня села /копія ас 197/. Розпорядженням голови Краснопільської районної державної адміністрації № 57- ОД від 16.03.2015 створено прийомну сімю [PERSON] та [PERSON], куди були влаштовані діти, позбавлені батьківського піклування [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /копія ас 31-32/. [PERSON] обстеження умов проживання дітей , позбавлених батьківського піклування у прийомній сімї [PERSON] від 13.02.2017, проведено обстеження умов проживання домоволодіння, розташованого за адресою: село Чернеччина, вулиця Заводська, буд. 8 Краснопільського району Сумської області /ас 108-118/. До складу сімї входять чоловік [PERSON], дружина [PERSON], їх донька [PERSON] [INFO], та прийомні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Житло належить на праві власності [PERSON], розміщено на 3 поверсі 4 х поверхового будинку, складається з 8 просторих кімнат, кухні, в яких наявні необхідні сучасні меблі, техніка та предмети побуту, діти мають окремі кімнати для хлопчиків та дівчат, окрему ігрову кімнату з величезною кількістю іграшок, книжок, забезпечені в повному обсязі одягом, взуттям, достатнім для повноцінного розвитку, харчуванням; санітарно-гігієнічні умови відповідають загальноприйнятим нормам. За даними довідок Черничанського навчально-виховного комплексу № 134, № 135, № 135, № 136 від 26.12.2016, діти [PERSON]А, [PERSON]А, [PERSON]А, [PERSON]А, навчаються в дошкільній групі даного комплексу і прийомні батьки [PERSON] та [PERSON] виконують батьківські обовязки /ас 35-38/. Підсумовуючи викладене, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26.04.2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. [PERSON] зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд розглядає справу у відповідності до вимог статті 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у відповідності до вимог статей 60, 137 ЦПК України. За такого, вирішуючи спір суд дійшов до висновку про застосування до спірних правовідносин норми СК України. У статті 170 СК визначено підстави і порядок відібрання дитини, без вирішення питання про позбавлення матері, батька батьківських прав. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обовязків, обумовлених походженням. Вони і надалі залишаються носіями обовязку по вихованню дитини, мають право на особисте її виховання. Однак та обставина, що дитина передана на виховання іншій особі, означає, що саме її лінія виховання одержала першість, з якою батькам слід узгоджувати свою поведінку. Якщо дитина була відібрана за рішенням суду, то згодом вона може бути повернута батькам також за рішенням суду, і повернення дітей батькам є правом, а не обовязком суду. У даному випадку позивач має право на звернення із зазначеними вимогами, але нею не надані належні та допустимі докази про те, що відпали причини, які перешкоджали належному вихованню дітей нею як матірю. Однією із складових обовязків батьків є матеріальне забезпечення дітей, піклування про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання. Позивачем не надані належні та допустимі докази про наявність у неї доходів та заробітку, за рахунок яких вона мала би змогу забезпечити рівень життя відібраних у неї малолітніх дітей , достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, щодо піклування про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання. На виконання рішення суду від 15.12.2015 в частині стягнення аліментів, [PERSON] сплатила 16.10.2016 - 5000 грн в рахунок сплати аліментів, 28.11.2016 - 1000 грн /копії ас 17,19/. За інформації Краснопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління територіального управління юстиції № 993 від 5.04.2017, де знаходиться на виконанні виконавчий лист № 578/1111/15-ц від 17.12.2015, виданий судом про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], 2010, 2011, 2012 та 2014 років народження відповідно, станом на 1.04.2017 борг по аліментам складає 13200 грн /ас 151/. На запитання суду [PERSON] пояснила, що за місцем проживання надає послуги перукаря, дохід за місяць складає близько 3000 грн. Аліменти на дітей не сплачує, оскільки не має можливості. Посилання позивача на наявність заробітку у неї та її чоловіка не підтверджені належними та допустимими доказами. Акт обстеження її умов проживання носить формальний характер, у якому також не досліджено матеріальний стан сімї [PERSON] За інформації Сумського центру соціально психологічної реабілітації дітей області служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації № 04/1141 від 30.12.2016 за час проходження соціально психологічної реабілітації дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у період з 02.12.2015 по 18.03.2016 мати дітей [PERSON] провідувала дітей двічі: 29.12.2015 та 05.03.2016 /ас 56/. Посилання представника позивача про наявність перешкод з боку відповідача та третіх осіб [PERSON] щодо відвідування дітей не підтверджені належними та допустимими доказами. Надані позивачем на дослідження світлини з зображенням дітей /ас 122-123,190-191/ не підтверджують належного виконання нею батьківських обовязків. Вимога про припинення стягнення аліментів на утримання дітей є похідною вимогою про повернення дітей і не може бути задоволена, оскільки дані обставини увійшли в предмет доведення. Також судом не приймаються до уваги покази свідків, оскільки вказані ними обставини не свідчать про те, що відпали причини, які перешкоджали належному вихованню дітей їх матірю. [PERSON] з частиною третьою статті 58 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Тому, посилання представника позивача на обставини що на час відібрання дітей у [PERSON] компетентні органи не враховували її вік, життєвий досвід, не надавали їй як особі, що стала матірю у неповнолітньому віці, всілякої допомоги, не мають правового значення у вирішенні спору про повернення дітей. Рішення суду від 17.12.2015 про відібрання дітей та стягнення аліментів набрало законної сили і є чинним на час розгляду даного питання. [PERSON] висновку Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області як органу опіки і піклування № 2996/02-21 від 29.12.2016, визнано повернення малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], 2010, 2011, 2012 та 2014 років народження відповідно, на виховання в родину матері [PERSON], 07.01.1995 р. н., не доцільним та таким, що не відповідає інтересам малолітніх дітей /ас 33/. Суд уважає, що наданий у порядку статті 19 СК висновок органу опіки та піклування щодо розвязання спору, підлягає урахуванню у сукупності з іншими доказами. У відповідних положеннях Конвенції Організації Обєднаних Націй про права дитини 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, зокрема, у статті 3 зазначено, що В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У даній справі суд враховує інтереси малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], 2010, 2011, 2012 та 2014 років народження, щодо якнайкращого забезпечення їх інтересів. [PERSON] з частиною третьою статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, і відмовляє [PERSON] у їх задоволенні. [PERSON] не доведено, що відпали причини, які перешкоджали належному вихованню дітей їх матірю, таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дітей. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір» та понесені позивачем судові витрати у сумі 551 грн 20 коп. відносить на рахунок позивача.

Outcome: dismissed