Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У липні 2015 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 03.06.1997 року [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони, уклали договір № 4-2 купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: вул. Волкова (Кутузова) № 8 в м. Миколаєві. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений Херсонською Товарною Біржею «Ізумруд», в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 4-2 від 03.06.1997 р., і 05.06.1997 року право власності за позивачем було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 3907. Дана угода була виконана сторонами повністю, однак від її нотаріального посвідчення вони ухилилися. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважав, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача просила розглядати справу у її відсутність, вимоги викладені у позові підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, у тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду у газеті «Рідне Прибужжя». Представник третьої особи Херсонська Товарна Біржа «Ізумруд» був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 03 червня 1997 року [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони, уклали договір № 4-2 купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку разом із надвірними будівлями, що розташовані за адресою: вул. Волкова (Кутузова) № 8 в м. Миколаєві. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений Херсонською Товарною Біржею «Ізумруд», в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 4-2 від 03.06.1997 р., і 05.06.1997 року право власності за позивачем було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 3907. На теперішній час у позивача виникла необхідність провести відчуження вказаного будинку, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлений можливості провести відчуження належної йому нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч.2 ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved