Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

У квітні 2021 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом до Пришибської сільської ради Козельщинського району Полтавської області про визначення розміру часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивачі в обґрунтування своїх позовних вимог вказували, що вони являються рідними дітьми померлої [INFO] [PERSON] . Після матері відкрилась спадщина, яка складається з: - земельної ділянки кадастровий номер 5322484802:02:003:0101 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га за адресою [ADDRESS] , та земельної ділянки кадастровий номер 5322484802:02:003:0102 для ведення особистого селянського господарства площею 0,4004 га за адресою [ADDRESS] . Після смерті матері, позивачі по справі прийняли спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини в установлений законодавством строк. Спадкова справа заведена в Третій кременчуцькій державній нотаріальній конторі, номер спадкової справи 401/2016. Але оформити спадщину позивачі не можуть, оскільки Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.10.2018 року, державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртовою О.С., було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] на частку земельних ділянок, що знаходяться в [ADDRESS] площею 0,25 га та 0,4004 га, оскільки частка у праві власності на земельні ділянки не визначено. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного позивач просив суд ухвалити рішення, яким: - Визначити розмір часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5322484802:02:003:0101 цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га та земельної ділянки кадастровий номер 5322484802:02:003:0102 цільове призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,4004, та визнати за позивача в порядку спадкування за законом після померлої\\ матері право власності на вищевказані земельні ділянки Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Пінчук Ю.В. в судове засідання не зявилися. На адресу суду надіслали заяву про розгляд справи без їх участі, позовну заяву підтримали, просили її задовольнити. Відповідач Пришибська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явились. Про дату і час слухання справи були повідомлені належним чином. Подати до суду заяву, згідно якої просили проводити слухання справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечували. Третя особа Третя кременчуцька державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явились. Про дату і час слухання справи були повідомлені належним чином. Подати до суду заяву, згідно якої просили проводити слухання справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечували. Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, суд дійшов наступного висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 15. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка серед іншого, складається з: - земельної ділянки кадастровий номер 5322484802:02:003:0101 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.12.2013 року, індексній номер рішення 14994447. Відповідно до вказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно, вищевказана земельна ділянка належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності, та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 14995295 від 19.12.2013 року. - земельної ділянки кадастровий номер 5322484802:02:003:0102 для ведення особистого селянського господарства площею 0,4004 га за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20.12.2013 року, індексній номер рішення 15055490. Відповідно до вказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно, вищевказана земельна ділянка належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності, та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 15058745 від 20.12.2013 року. Після смерті матері, позивачі прийняли спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини в установлений законодавством строк. Спадкова справа заведена в Третій кременчуцькій державній нотаріальній конторі за номером 401/2016. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.10.2018 року, державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртовою О.С., було відмовлено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] на частку земельних ділянок, що знаходяться в [ADDRESS] площею 0,25 га та 0,4004 га, оскільки частка у праві власності на земельні ділянки не визначено. Таким чином, позивачі не можуть реалізувати своє право власності, що виникає на підставі спадкування за законом на земельні ділянки. Згідно зі ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями ст. 1261 ЦКУ встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, батьки та той з подружжя, який його пережив. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦКУ спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого на її прийняття, він не заявив про відмову від неї. Згідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ № 21/753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування», «Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку». Судом встановлено, що померлій [PERSON] та позивачам на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 5322484802:02:003:0101 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер 5322484802:02:003:0101 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га за адресою [ADDRESS] . Згідно Свідоцтв про право власності на вищевказані земельні ділянки, не визначено розмір часток у праві спільної сумісної власності. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.10.2018 року, державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртовою О.С., було відмовлено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] на частку земельних ділянок, що знаходяться в [ADDRESS] площею 0,25 га та 0,4004 га, оскільки частка у праві власності на земельні ділянки не визначено. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до змісту ст. 89 ЗК України та глави 26 розділу І книги третьої ЦК України, спільною сумісною власністю є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Згідно з ч. 5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 за №20, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаціному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні». Верховний Суд України 04.04.2011 при розгляді справи №3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5. Отже суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів, що вищевказані земельні ділянки кадастровий номер 5322484802:02:003:0101 та кадастровий 5322484802:02:003:0102 належать по 1/6 частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та померлій [PERSON] . З врахуванням встановлених обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов доведений і підлягає задоволенню.

Outcome: approved