Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до повноліття дитини. Позов обґрунтовано тим, що за час спільного проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, [INFO] у них народився син [PERSON] . Відповідач добровільної участі в утриманні дитини не бере і останнім часом переховується від позивача, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду. Ухвалою Соснівського районного суду м.\~Черкас від 19 червня 2019 року залучено [PERSON] (на користь якої з відповідача вже стягуються аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області 22 березня 2011 року у справі № 2-403/11) до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Водночас ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 11 липня 2019\~року, яку внесено до протоколу судового засідання, [PERSON] виключено із складу третіх осіб за клопотанням позивача. У судовому засіданні 11 липня 2019 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом у порядку, визначеному ЦПК України. Відзивів на позов чи інших заяв по суті спору від відповідача до суду не\~надходило. За таких обставин, за клопотанням позивача судом постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд робить наступні висновки. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20\~листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27\~вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом установлено, що за час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5). Встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідно до ч.\~1 ст.\~181\~СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати дитину. Частиною 3\~статті 181 Сімейного Кодексу\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 1\~ст. 182 СК України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20\~листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Положення ч.\~ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.\~ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами, враховувати матеріальне становище сторін, а також має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019\~рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019\~року\~ 2027\~гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Судом не здобуто доказів про те, чи працює офіційно відповідач, а також обставин, які б давали підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дитини у меншому розмірі, ніж просить позивач. Водночас суд враховує наявність рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2011 року у справі № 2-403/11, яким із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4\~частини заробітку щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі, починаючи з 25 квітня 2019 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до\~ст.192\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Оскільки це рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі\~768,40 грн.

Outcome: approved