Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - відповідач), у якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму в розмірі 171 663,74 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.12.2016 року між ФОП [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник) був укладений Договір № 1875, згідно якого виконавець зобов`язується передати у власність замовника обладнання для басейну та виконати монтажні і пуско-налагоджувальні роботи цього обладнання на об`єкті замовника, а замовник зобов`язується погодити виконавцю вартість обладнання та робіт, надати фронт робіт (будівельний майданчик), вчасно прийняти обладнання/роботи та здійснити оплату. В Додатку 1 до Договору сторони визначили перелік обладнання, яке повинно бути передано. Ціна Договору становить гривневий еквівалент 36 000,00 євро. 15.12.2016 року, виконавцем отримано від замовника авансовий платіж по Договору у розмірі 10 % від загальної ціни Договору, що складає 3600,00 євро. Виконавцем зроблено відповідну відмітку безпосередньо на Договорі (на останній сторінці) та поставлено власний підпис. 14.07.2017 року виконавцем отримано від замовника 25000 євро за обладнання, яке виконавець зобов`язаний поставити замовнику, а 08.08.2017 року виконавцем отримано від замовника 5086 євро, про що виконавцем зроблено відповідні відмітки безпосередньо на Договорі (на останній сторінці) та поставлено власний підпис. Загальна сума здійснених замовником оплат за договором становить 33 686 євро. Однак, замовник отримав від виконавця лише частину обладнання за Договором на суму 27957,00 євро. Решта обладнання за Договором не була поставлена замовнику, та пуско-налагоджувальні роботи виконані не були. Таким чином, зобов`язання за Договором не виконані відповідачем в обсязі, порядку та в строк, передбачені Договором. У зв`язку з невиконанням в повному обсязі (тобто неналежним виконанням) відповідачем протягом тривалого часу (понад 2 роки) своїх зобов`язань, позивач 04.03.2019 року надіслав вимогу-повідомлення відповідачу, в якій повідомив останнього про розірвання Договору та зазначив про необхідність повернення позивачу оплачених ним за Договором коштів, а саме різницю між оплаченими коштами та отриманим обладнанням 5 729, 00 євро в гривневому еквіваленті. Станом на 09.04.2019 року гривневий еквівалент вказаної грошової суми, яка підлягає поверненню позивачу, становить 171 663, 74 грн. (курс НБУ - 2996,3998 грн. за 100 євро). Оскільки відповідач гроші не повернув, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 18.04.2019 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 01 грудня 2016 року між суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) укладено Договір №1875 (далі - Договір), за яким Виконавець зобов`язався у власність Замовника обладнання для басейну (надалі Обладнання) та виконати монтажні і пуско-налагоджувальні роботи цього обладнання (надалі - Роботи) на Об`єкті Замовника, а Замовник зобов`язався погодити Виконанню вартість обладнання та робіт, надати фронт робіт (будівельний майданчик), вчасно прийняти Обладнання/Роботи та здійсниш оплату в розмірах та на умовах даного Договору (п. 1.1. Договору). У відповідності до Розділу 2 Договору, загальна ціна Договору погоджуються Сторонами в додатку № 1 та включає в себе вартість Обладнання і Робіт (та ін. чинники, що можуть мати відношення до виконання робіт) і становить гривневий еквівалент 36000,00 євро. Розрахунки між Сторонами здійснюються в національній валюті України у касу Виконавця наступним чином: протягом трьох календарних днів після підписання даного Договору Замовник сплачує Виконавцю авансовий платіж у розмірі 10 % від загальної ціни Договору; протягом трьох календарних днів після доставки обладнання Замовнику, та підписання Акту приймання сплачується другий платіж у розмірі 80 % від загальної піни Договору; протягом трьох календарних днів після підписання Сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт здійснюється остаточний розрахунок між Сторонами. Згідно п.п. 3.2 та 3.3. Договору, роботи виконуються на підставі отриманого під Замовника Технічного завдання, в якому зазначається перелік робіт, їх об`єми та ін. необхідні для виконання Договору дані. Протягом 10 робочих днів з моменту отримання авансового платежу, визначено в п.2.2.1 Договору, Виконавець зобов`язується за видатковою накладною передати/відвантажити Замовнику Обладнання та приступити до виконання Робіт при умові виконання Замовником належних договірних зобов`язань, викладених в п., 4.2.1-4.2.6 Договору. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як визначено ч. 1 ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як закріплено у ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Так, позивач вказував, що 15.12.2016 року виконавцем отримано від замовника авансовий платіж по Договору, що складає 3600,00 євро, 14.07.2017 року виконавцем отримано від замовника 25000 євро за обладнання, яке виконавець зобов`язаний поставити замовнику, а 08.08.2017 року виконавцем отримано від замовника 5086 євро, про що виконавцем зроблено відповідні відмітки безпосередньо на Договорі (на останній сторінці) та поставлено власний підпис. Загальна сума здійснених замовником оплат за договором становить 33 686 євро. Як передбачено умовами договору, розрахунки між Сторонами здійснюються в національній валюті України у саме касу Виконавця. У відповідності до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджено Постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148, каса - приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівки, інших цінностей, касових документів; касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату готівки, розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку. Касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки. Приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером, підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання. Таким чином, відмітки у договорі з підписом про отримання від позивача коштів іноземної валюти (євро) не є належним та допустимим доказом отримання їх відповідачем у загальній сумі 33 686 євро, адже даний факт не оформлено належними розрахунковими документами. Крім того, як визначено укладеним між сторонами договором, розрахунки здійснюються в національній валюті України, які становлять еквівалент іноземної валюти. Також стороною позивача не доведено, що замовник отримав від виконавця лише частину обладнання за Договором на суму 27957,00 євро. Оскільки умовами договору визначено, що роботи виконуються на підставі отриманого під Замовника Технічного завдання, в якому зазначається перелік робіт, їх об`єми та ін. необхідні для виконання Договору дані, а також враховуючи той факт, що Виконавець зобов`язався за видатковою накладною передати/відвантажити Замовнику Обладнання, а визначені документи позивач не надав, суд позбавлений можливості оцінити обсяг робіт, які були виконані та не виконані і, відповідно, прийти до висновку про необхідність повернення позивачу коштів за невиконані відповідачем роботи, ненадані послуги. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних у справі матеріалів, в яких відсутні докази сплати позивачем на користь відповідача коштів у сумі 33 686,00 євро, докази виконання останнім робіт лише на суму 29 657,00 євро та взагалі не надано доказів про обсяг виконаних робіт, позов про стягнення грошових коштів не підлягає задоволенню. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed