Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 28 січня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого відповідач відступила їй, а вона набула право вимоги та стала кредитором за договорами банківських вкладів і банківських рахунків, укладеними між відповідачем та публічним акціонерним товариством «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») зі всіма додатками, змінами та доповненнями до них. Відповідно до п. 2 договору вона набула право вимоги від банку на сплату суми боргу в розмірі 75 000 грн., який виник у зв'язку з наданням відповідачем банку в тимчасове строкове користування грошових коштів за вкладами та рахунками згідно з умовами договорів із банком. Пунктом 3 договору передбачено, що з моменту його підписання вона набуває статусу вкладника у значенні цього терміна, який визначений у п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: «вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката». Право власності на частину суми боргу перейшло від відповідача до неї з моменту підписання договору, тобто з 28 січня 2014 року. Станом на 2 червня 2015 року відповідач не визнала її право власності на вклади та рахунки в розмірі 75 000 грн., про що повідомила листом. Посилаючись на викладене, позивач просила визнати за нею право власності на грошові кошти на вкладах і рахунках у розмірі 75 000 грн. за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між відповідачем та ПАТ «Банк Форум», з набуттям нею за цим договором на суму 75 000 грн. статусу вкладника у значенні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У процесі розгляду справи позивач зменшила розмір позовних вимог з 75 000 грн. до 90 грн. Позивач у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомила. У зв'язку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Представник ПАТ «Банк Форум» Щербачов А.П. у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, надавши суду письмові заперечення проти позову. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду фонд був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки свого представника суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника ПАТ «Банк Форум» Щербачова А.П., дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом встановлено, що 8 жовтня 2013 року між ПАТ «Банк Форум» та відповідачем було укладено договір банківського вкладу, за умовами якого остання розмістила депозит на рахунку банку в розмірі 250 000 грн. строком з 8 жовтня 2013 року до 8 жовтня 2015 року з процентною ставкою: за період з 8 жовтня 2013 року до 7 жовтня 2014 року 18,75 процентів річних, за період з 8 жовтня 2014 року до 8 жовтня 2015 року 13,05 процентів річних. 8 жовтня 2013 року відповідач внесла на депозитний рахунок банку грошові кошти в розмірі 250 000 грн. 28 січня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого відповідач відступає позивачу право вимоги, а вона набуває право такої вимоги, належне відповідачу, і стає кредитором за договорами банківських вкладів (депозитів) та банківських рахунків, укладеними між відповідачем та ПАТ «Банк Форум» зі всіма додатками, змінами та доповненнями до них. Відповідно до п. 2 цього договору позивач набуває право вимоги від банку на сплату суми боргу в розмірі 75 000 грн., який виник у зв'язку з наданням відповідачем банку в тимчасове строкове користування грошових коштів за договорами з банком згідно з умовами договорів банківського вкладу та рахунків. Пунктом 3 договору передбачено, що з моменту його підписання позивач набуває статусу вкладника у значенні цього терміна, який визначений у п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: «вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката». Право власності на суму боргу в розмірі 75 000 грн. переходить від відповідача до позивача з моменту підписання договору (п. 4). Відступлення права вимоги здійснюється безоплатно. Листом від 2 червня 2015 року відповідач повідомила позивача про те, що вона вважає помилковим укладання договору про відступлення права вимоги та відмовляється від нього. Грошові кошти, право вимоги на які вона відступила, вважає своєю власністю. 13 червня 2014 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум». На підставі цієї постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 16 червня 2014 року № 49 «Про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію». Процедура щодо здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах і має пріоритет перед іншими законодавчими актами України під час тимчасової адміністрації та здійснення ліквідації банків, а також у питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. 20 червня 2014 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в газеті «Голос України» було опубліковано відомості про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку ПАТ «Банк Форум» та призначення уповноваженої особи Фонду. Відповідач скористалась своїм правом і 25 червня 2014 року звернулась до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» із заявою про визнання її кредитором банку та включення до реєстру кредиторів банку для повернення їй грошових коштів та відсотків за всіма рахунками та договорами з банком, чим визнала себе кредитором банку, в тому числі й на суму, яка є предметом спору в цій справі. Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону. Відповідачу було виплачено частину грошових коштів в межах гарантованої Фондом суми відшкодування, а саме 200 000 грн. Відповідач є кредитором банку в частині, що перевищує суму відшкодування, гарантовану Фондом, у зв'язку з чим її було включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку та її вимоги на загальну суму 344 893 грн. 65 коп. за всіма рахунками й договорами з банком віднесено до 4 черги. 16 вересня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджено реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк Форум». Крім того, ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Разом з тим згідно із ч. 8 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Під час судового розгляду встановлено, що ні позивач, ні відповідач не повідомляли банк про укладення договору відступлення права вимоги. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, виплата відповідачу гарантованої Фондом суми відшкодування в розмірі 200 000 грн. та включення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку фактично є належним виконанням боржником свого обов'язоку первісному кредиторові. Будь-яких додаткових угод із позивачем банк не укладав. При цьому позивачем не зазначено підстав для зменшення розміру позовних вимог з 75 000 грн. до 90 грн. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні. Ураховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності слід відмовити за його необґрунтованістю. Крім того, згідно з квитанцією від 19.06.2015 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 750 грн. 11.03.2016 року представник позивача надав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, тому просив суд повернути переплачену суму судового збору в розмірі 506 грн. 40 коп.. Дослідивши заяву та матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено виключний перелік підстав для повернення судового збору, а саме: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); закриття провадження у справі. У п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що статтею 7 Закону № 3674-VI врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214, 215 ЦПК). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ. При цьому поданий заявником платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа. Про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи. Законом № 3674-VI не передбачено граничного терміну повернення сплаченої суми судового збору. Ураховуючи наведене, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та повернути позивачу переплачену суму судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved