Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 28 липня 2011 року відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписав анкету-заяву про приєднання до них та отримав кредитну картку «Універсальна». 17 квітня 2013 року вказана кредитна картка була переоформлена на кредитну картку «Голд», відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань з повернення кредиту станом на 30 вересня 2016 року у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 63 699 грн. 08 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 15 419 грн. 87 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 42 535 грн. 39 коп. та заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2 234 грн. 34 коп. Також, відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачу нараховані штрафи в розмірі 500 грн. фіксована частина та 3 009 грн. 48 коп. процентна складова. Просив стягнути з відповідача зазначені суми та відшкодувати за його рахунок судові витрати в розмірі 1 378 грн. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2017 року у задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся неодноразово за останнім відомим місцем реєстрації шляхом вручення судових повісток житловим органом (а.с. 99, 109, 113-117), тому суд відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянув справу без його участі. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], яка просила задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до положень п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення і неправильне застування норм матеріального або процесуального права. Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що між сторонами була досягнута домовленість про зміну умов кредитування та переоформлення [PERSON] кредитної картки «Кредитка «Універсальна» на престижну кредитну картку «Голд», що саме додані до позову Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору та що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, чи брав на себе зобовязання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту. Проте з таким висновком суду погодитися не можна. Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач надав докази на підтвердження своїх вимог, такі докази відповідачем не спростовані, та підлягали оцінці судом за вимогами ст. 212 ЦПК України. Разом з тим, у порушення вимог ст. ст. 57-60, 131, 137,177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України суд не перевірив обставини справи доказами, які надав позивач, та дійшов передчасного висновку про недоведеність позову. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог була надана суду першої інстанції копія заяви анкети від 28 липня 2011 року підписаної [PERSON] про отримання платіжної картки «Кредитка «Універсальна». Підписавши анкету-заяву від 28 липня 2011 року відповідач [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом з памяткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, і відповідач зобовязався виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку (а.с. 11). Враховуючи наведене, 28 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом приєднання. Позивачем також був наданий суду витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, а відтак висновок суду першої інстанції про те, що в справі відсутні докази належності цих Умов до складу кредитного договору є помилковим. 17 квітня 2013 року [PERSON] було переоформлено кредитну картку «Універсальна» на кредитну картку «Gold», відповідно до тарифів якої, сума кредитного ліміту збільшилась до 15 000 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної лінії наданої позивачем суду першої інстанції (а.с. 12), а також витребуваним апеляційним судом знімком екрану робочого столу операційної системи банку «фото клієнта з продуктом/картою» (а.с. 120) з якого вбачається, що відповідач особисто отримав кредитну картку «Gold» у відділенні банку. З розрахунку позивача вбачається, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, станом на 30 вересня 2016 р. виникла заборгованість в розмірі 63 699 грн. 08 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 15 419 грн. 87 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 42 535 грн. 39 коп., заборгованості за пенею та комісією 2 234 грн. 34 коп. та штрафів відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. фіксованої частини та 3 009 грн. 48 коп. процентної складової (а.с. 6-8). Відповідно до статті 2 Закону № 1669-VII у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Звертаючись до суду з позовом ПАТ КБ «Приватбанк» просило стягнути заборгованість за кредитним договором з [PERSON], зареєстроване місце проживання якого знаходиться в м. Маріуполі Донецької області. Місто Маріуполь входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року № 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р. Крім того, місто Маріуполь входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, а отже позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафів за несвоєчасність виконання зобовязань задоволенню не підлягають, оскільки обчислені з листопада 2014 року. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що між сторонами укладено кредитний договір про що позивачем суду першої інстанції були надані відповідні докази, і внаслідок невиконання відповідачем зобовязань за цим договором, із останнього на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в сумі 57 955 грн. 26 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 15 419 грн. 87 коп. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 42 535 грн. 39 коп., в звязку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та позовні вимоги задовольнити частково. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування ухваленого судом першої інстанції рішення з позивача у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 88 ЦПК України на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за подачу позовної заяви в сумі 1253 грн. 74 коп. та апеляційної скарги в сумі 1379 грн. 12 коп., а разом 1 932 (одна тисяча девятсот тридцять дві) грн. 27 коп.

Outcome: partial