overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Полтавська міська рада в особі Центра надання адміністративних послуг Полтавської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою 27 по пров.Рибальському, корп.2 у м.Полтаві; зобов»язати Центр з надання адміністративних послуг Полтавської міської ради, зняти [PERSON], [INFO], з реєстрації місця проживання за адресою квартира 27 по пров.Рибальському, корп.2 у м.Полтаві. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але в матеріалах справи мається заява в якій він не заперечує проти задоволення позову, в суд з»явитись не може. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу, [PERSON], відповідно до Договору дарування (ВТК №283360) від 06.09.2013 року , належить однокімнатна квартира 27 по пров. Рибальському , корп. 2 у м. Полтаві. В належній йому квартирі постійно мешкає і зареєстрована [PERSON] його родичка, окрім неї з 01.06.2010 року в квартирі зареєстрований квартирант [PERSON], який жодного дня в квартирі не мешкав. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Відповідно до актів складених сусідами, видно що у спірній квартирі відповідач не мешкає з дня реєстрації і його речей в квартирі не має . Як зазначив в своєму позові позивач, зараз саме складне питання для власника житла це сплата комунальних послуг, відповідач ніколи не мешкав в належній йому квартирі і ніколи не сплачував комунальні послуги. Враховуючи те, що він зареєстрований в квартирі, він і його родичка не можуть оформити житлову субсидію по сплаті комунальних послуг, а тому вимушені платити ще й за квартиранта відповідача. Відповідач добровільно виписуватись не бажає, а тому він був змушений звернутись до суду з даним позовом. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням,… На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, між ним та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис № 893. Від шлюбу подружжя спільних дітей немає. Подружнє життя між ними не склалося через різні погляди на життя, різне бачення майбутнього, між ними втрачені почуття поваги та любові один до одного. Позивач не бажає в подальшому проживати з відповідачем однією сім'єю, і не вбачає за можливе продовження подружніх стосунків. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 02 серпня 2008 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя спільних дітей немає. Одруження між ними виявилося невдалим, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на життя та виховання дитини, подружжя втратило повагу та любов один до одного, позивач не бажає в подальшому проживати однією сім'єю з відповідачем. З 2011 року подружні відносини між позивачем та відповідачем припинилися. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 09 квітня 2010 року він уклав шлюб з [PERSON] який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 274. Від шлюбу вони мають двох дітей сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки подружжя має різні характери, релігійні переконання, відсутність взаєморозуміння, довіри та поваги. Подружні відносини між ними фактично припинені з квітня 2013 року, спільне господарство подружжя не веде. Враховуючи викладене, позивач [PERSON]просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. У судовому засіданні позивач поданий позов підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідач поданий позов визнала та не заперечувала щодо його задоволення. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 09 квітня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 133828, видане 09 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 274. Від шлюбу вони мають двох дітей сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки подружжя має різні характери, релігійні переконання, відсутність взаєморозуміння, довіри та поваги. Подружні відносини між ними фактично припинені з квітня 2013 року, спільне господарство подружжя не веде. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «Світлична», а тому суд залишає прізвище відповідачу після розірвання шлюбу [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11 жовтня 1997 року Києво-Святошинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Київської області між ним та [PERSON]було зареєстровано шлюб, актовий запис № 400. Від спільного подружнього життя вони мають трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, відносини поступово почали погіршуватись, оскільки у їхньому спілкування відсутні взаєморозуміння і повага. Подружжя має різні погляди на життя. Позивач стверджує, що шлюб існує лише формально. Враховуючи викладене, позивач [PERSON]просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином причини не явки суду не відомі, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 11 жовтня 1997 року [PERSON]та [PERSON]перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БК № 165571, зареєстрований Києво-Святошинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Київської області, актовий запис № 400. Від спільного подружнього життя вони мають трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, відносини поступово почали погіршуватись, оскільки у їхньому спілкування відсутні взаєморозуміння і повага. Подружжя має різні погляди на життя. Примирення не принесли жодних результатів, шлюб існує лише формально. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14 серпня 1999 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований Виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 141. Від шлюбу вони мають двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок несумісності характерів, що ставало причиною постійних сварок та непорозумінь. Спільне господарство між ними не ведеться. Подружжя проживає окремо один від одного. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14 серпня 1999 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 040653, видане 14 серпня 1999 року Виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 141. Від шлюбу подружжя має двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними не склалося внаслідок несумісності характерів, що ставало причиною постійних сварок та непорозумінь. Спільне господарство між ними не ведеться. Подружжя проживає окремо один від одного. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними неможливе, сім'ю зберегти вони не бажають, строк на примирення не потрібен. Сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила відновити їй прізвище після розірвання шлюбу на дошлюбне «Палецька», а тому суд відновлює прізвище відповідачу після розірвання шлюбу на дошлюбне Палецька.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 20 серпня 2011 року він уклав шлюб з [PERSON] який зареєстрований Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району, Київської області, актовий запис № 338. Від шлюбу вони мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки подружжя має різні характери та інтереси у матеріальному, духовному та матеріальному плані. Подружні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство подружжя не веде. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 20 серпня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 118944, видане Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району, Київської області, актовий запис № 338. Від шлюбу вони мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки подружжя має різні характери та інтереси у матеріальному, духовному та матеріальному плані. Подружні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство подружжя не веде. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23 липня 1999 року Міністерством юстиції України Відділом реєстрації актів про шлюб м. Сімферополя Автономної Республіки Крим між ним та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис № 491. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у подружжя різні характери, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2015 року. Ведення спільного господарства між подружжям припинено, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу також є неможливим. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 23 липня 1999 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АП № 162042, видане Міністерством юстиції України Відділом реєстрації актів про шлюб м. Сімферополя Автономної Республіки Крим, актовий запис № 491. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у подружжя різні характери, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2015 року. Подружжя проживає окремо один від одного, ведення спільного господарства між подружжям припинено. Примирення не можливе. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу також є неможливим. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28 грудня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району м. Києва між ним та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис № 1575. Від шлюбу вони мають двох дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у подружжя різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння. Кожен з них має діаметрально-протилежні погляди на шлюб та сім»ю, втрачене почуття любові та поваги один до одного. Між ними виникали сварки, свідками яких нерідко ставали діти. Шлюбні відносини між ними припинені з 2012 року. Ведення спільного господарства між подружжям припинено, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу також є неможливим. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 28 грудня 1995 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 328814, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району м. Києва, актовий запис № 1575. Від шлюбу подружжя має двох дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у подружжя різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння. Кожен з них має діаметрально-протилежні погляди на шлюб та сім»ю, втрачене почуття любові та поваги один до одного. Між ними виникали сварки, свідками яких нерідко ставали діти. Шлюбні відносини між ними припинені з 2012 року. Подружжя проживає окремо один від одного, ведення спільного господарства між подружжям припинено. Примирення не можливе. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу також є неможливим. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 жовтня 2001 року між ним та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Новоград-Волинського міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис №287. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджував, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, між ними часто виникають сварки, конфлікти, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначив, що з [PERSON] вони не мешкають разом з вересня 2016 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просив суд розірвати шлюб, укладений 06 жовтня 2001 року між ним та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2001 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Новоград-Волинського міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис №287 (а.с.6). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не мешкають разом з вересня 2016 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 14 травня 2014 року між ним та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №593. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO] Позивач стверджував, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначив, що з [PERSON] вони не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просить суд розірвати шлюб, укладений 14 травня 2014 року між ним та [PERSON] Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2014 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №593 (а.с.5). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON][INFO] року, що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved