Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач 1) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В січні 2018 року позивачем до суду подано заяву про зміну предмету позову (а.с. 107-110), де він просив суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що померла [INFO] року, та для відкликання заяви про відмову від спадщини від 22.09.2017 року. 24.01.2018 року вказана заява прийнята судом до розгляду, окрім того, клопотання позивача було задоволено та залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] (далі - відповідач 2) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON]. Станом на цей час позивач перебував у місцях позбавлення волі та був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Окрім того, був необізнаний з приводу строків для подання такої заяви. Таким чином, на даний час змушений звернутись до суд за захистом своїх прав. В подальшому позивач вказував на те, що ним, 22.09.2017 року було подано заяву про відмову від спадщини, але дану заяву позивачем було підписано помилково, під впливом адвоката двоюрідної сестри [PERSON] та хоче її відкликати. 26.10.2017 року позивачем було підписано заяву про відкликання раніше поданої заяви про відмову від спадщини та заяву про прийняття спадщини, що засвідчені начальником ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» та передані приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. Наявність заяви позивача про відмову від спадщини не може вважатися доказом справжнього волевиявлення позивача, оскільки була написана з наполяганням адвоката [PERSON], який, на думку позивача, діє у змові з відповідачем 2. Така заява написана помилково, а позивач не повністю розумів значення юридичних термінів, що вживаються у ній. Також, вказує на те, що справжність підпису на заяві про відмову від спадщини має бути засвідчена нотаріально. Проте, заяву було посвідчено виконуючим обов'язки начальника ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)», а не начальником, а також, про здійснення такої нотаріальної дії не здійснено запис в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. У відзиві на позовну заяву представник відповідача 1 вказує на те, що заява [PERSON] від 22.09.2017 року про відмову від прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON], підпис на якій засвідчений Державною установою «Житомирська виправна колонія (№4)», була отримана приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 22.09.2017 року, про що роблено запис в Журналі реєстрації вхідних документів за вх. №199/02-14. Позовна вимога стосовно відкликання в судовому порядку заяви про відмову від прийняття спадщини не передбачена чинним законодавством. На підставі вищевикладеного, просив суд прийняти рішення згідно вимог законну та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. У відзиві на позовну заяву представник відповідача 2 зазначив, що враховуючи існування заяви про відмову від спадщини, вимога про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягає. Посилання позивача стосовно його необізнаності у юридичних термінах вважає необґрунтованими, оскільки останній неодноразово звертався з клопотаннями про зарахування строку попереднього ув'язнення в строк відбування покарання. Таким чином, просила відмовити в задоволенні в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що поновлення строків для подання заяви про відкликання заяви про відмову від спадщини можливо, оскільки нормами цивільного законодавств передбачена можливість поновлення строків, пропущених з поважних причин. Також повторно вказує на введення позивача в оману та порушення процедури написання та передачі заяви позивача про відмову від спадщини. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з метою ефективно захисту порушених прав позивача. Представник відповідача 2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з посиланням на їх необґрунтованість та недоведеність. Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відзиві, надісланому до суду, просив прийняти законне і обґрунтоване рішення, а також здійснювати розгляд справи без представника Київської міської ради. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі зазначено, враховуючи те, що відповідача було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, та враховуючи його прохання розглядати справу без участі, суд ухвали розглянути справу за відсутності представника відповідача 1. Ухвалою суду від 13.11.2017 року відкрито провадження у справі та витребувано у у приватного нотаріуса Ганчук Ю.Я. ([ADDRESS]) спадкову справу заведену після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. 22.01.2018 року на адресу суд надійшли надіслані нотаріусом належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №11/2017 щодо померлої [INFO] року [PERSON] Як відомо, 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Протокольно ухвалою суду від 24.01.2018 року призначено підготовче судове засідання, вирішено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Окрім того, прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову та залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] Протокольною ухвалою від 29.05.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. [INFO] року помела [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 19). 30.06.2017 року [PERSON] подала заяву до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. про прийняття спадщини померлої [PERSON] (а.с. 17). 22.09.2017 року [PERSON] підписано заяву до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. про відмову від прийняття спадщини. В даній заяві вказано, що [PERSON] усвідомлює значення своїх дій та має можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього фізичного та психологічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, відмовляється від прийняття належної частки майна, яка залишилась після смерті [PERSON] Крім того вказано, що йому відомо, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, а також може бути відкликана до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Дану заяву складно у м. Житомир 22.09.2017 року. [PERSON], виконуючий обов'язки начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)», засвідчив справжність підпису [PERSON], який зроблено в його присутності. Особу [PERSON], який підписав документ, встановлено, його дієздатність перевірено (а.с. 38). 26.10.2017 року [PERSON] подав заяву про відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини та заяву про прийняття спадщини. Вказані заяви 26.10.2017 року посвідчені начальником Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» [PERSON] та надійшли до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. 30.10.2017 року (а.с. 39-40). Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивач вказав, що на час відкриття спадщини позивач перебував у місцях позбавлення волі та був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса із заявою про її прийняття. Окрім того, був необізнаний з приводу строків для подання такої заяви. Дійсно, [PERSON] 01.11.2016 року було затримано як особу, підозрювану у вчиненні злочину, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.с. 97-100). Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2016 року до [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30.12.2016 року (а.с. 101). Вироком Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі (а.с. 102). За змістом вироку вбачається, що [PERSON] 01.11.2016 року приблизно о 19.40 год., знаходячись у приміщенні [ADDRESS], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в ході раптово виниклого побутового конфлікту з приводу грошових коштів, які він просив в своєї матері [PERSON] для власних потреб, усвідомлюючи та передбачаючи наслідки своїх дій, умисно наніс останній три удари сокирою в район голови, чим заподіяв [PERSON] умисне тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечними для життя в момент заподіяння. Як вбачається із довідки від 03.11.2017 року №5/4/9-2859, виданої начальником Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)», [PERSON] відбуває покарання у вказаній колонії з 06.08.2017 року по теперішній час (а.с. 5). Разом з тим, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Час відкриття спадщини, згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Положеннями частини 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено однією із поважних причин пропуску строку відбування покарання у місцях позбавлення волі. В той же час, відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Проте, у матеріалах справи наявна заява позивача про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], подана в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, в якій зазначається про те, що йому відомо про смерть матері. Отже, позивачу було відомо про відкриття спадщини ще до закінчення шестимісячного строку для її подання. Окрім того, позивач, як вбачається із вироку суду від 25.05.2017 року, користувався увесь час правовою допомогою кваліфікованого адвоката у цій кримінальній справі і саме у цей час померла мати (потерпіла у цій справі), а тому позивач мав можливість і в даному випадку скористатись правовою допомогою і вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Вказаний факт підтверджує відсутність у [PERSON] поважних причин, об'єктивних, непереборних та інших труднощів для звернення до нотаріуса чи до суду за захистом своїх прав. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Інших поважних причин пропуску строку позивач не зазначив, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Стосовно позовних вимог в частині визначення додаткового строку для подання заяви про відкликання заяви про відмову від спадщини від 22.09.2017 року варто вказати наступне. Як на підставу для задоволення позову в цій частині позивач посилається на введення його обману, юридичну необізнаність та порушення процедури її засвідчення. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Подаючи заяву про відмову від прийняття спадщини позивач вказав, що він усвідомлює значення своїх дій та має можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього фізичного та психологічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею відмовляється від прийняття належної частки майна, яка залишилась після смерті [PERSON] Крім того вказано, що йому відомо, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, а також може бути відкликана до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини При цьому, положеннями ч. 1 ст. 230 ЦК України передбачено, що обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. На підтвердження позиції обману позивача не надано будь-яких доказів, які б підтверджували такі слова. Ст. 40-1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що начальник установи виконання покарань засвідчує справжність підпису особи, яка перебуває в такій установі, відповідно до статті 78 цього Закону. Засвідчення начальником установи виконання покарань справжності підпису на документах прирівнюється до нотаріального засвідчення справжності підпису. Відповідно до ст. 78 Закону України «Про нотаріат», нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню. На угоді може бути засвідчена справжність підпису особи, що підписалась за іншу особу, яка не могла це зробити власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин. Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою. При цьому, позивачем у даній справі не ставилася питання недійсності такої заяви, а викладені слова позивача про порушення процедури засвідчення заяви не може прийматися судом до уваги, оскільки предметом даного позову такі питання не являються. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи дійсність заяви про відмову від спадщини, враховуючи її безумовність і беззастережність та неможливість встановлення додаткового строку для подання заяви про відкликання заяви про відмову від спадщини, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» передбачено, що за наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Така позиція узгоджується із ч. 5 ст. 1273 ЦК України, відповідно до якої відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Визначення додаткового строку для подання заяви про відмову від спадщини чинним законодавством України не передбачено. Отже, на підставі повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, враховуючи обізнаність позивача про смерть матері та відкриття спадщини, беручи до уваги те, що позивач не скористався своїм правом для подачі заяви про прийняття спадщини, а натомість подав заяву про відмову від спадщини, яка є безумовною і беззастережною та не була відкликана до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, що є дійсною станом на час розгляду справи, позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Інші доводи позивача не обґрунтовують можливість задоволення позову. Згідно висновків Європейського суду з прав людини зазначеного у рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року №303А, п.2958 - суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов»язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов»язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий,що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов»язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відтак, суд не знаходить за доцільне спростувати у вказаному рішенні кожному аргументу позивача, оскільки по суті підстав для задоволення позову немає. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі викладено та

Outcome: dismissed