Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 31 серпня 2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з 2008 року вони стали проживати у квартирі [ADDRESS] яка є є її особистою приватною власністю, оскільки була придбана нею за власні кошти до шлюбу. Посилаючись на припинення шлюбних відносин з відповідачем та його агресивну поведінку та на вимоги ст. 391 ЦК України, позивач просить усунути перешкоди в користуванні належною їй власністю шляхом виселення відповідача з квартири без надання іншого жилого приміщення. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач на неодноразові виклики у судове засідання не зявився. про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути позов в його відсутності. У листі, який надійшов до суду 20.12.2013 року, відповідач зазначив, що з позовом не згоден, перешкод в користуванні квартирою не створює та не претендує на спільно нажите майно. Вислухавши пояснення позивача, його представника, свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2006 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та народження. Судом також встановлено, що сторони проживали у квартирі [ADDRESS], яка є особистою приватною власностю позивача, оскільки придбана до укладення шлюбу, що підтверджується копією попереднього договору № 125/7 від 05.10.2005 року, копіями квитанцій № 14558 від 05.10.2005р., № 14559 від 05.10.2005р., № 14613 від 07.10.2005р., № 14612 від 07.10.2005р., копією договору купівлі-продажу майнових прав на отримання у власність квартири від 07.10.2005 року, копією акту взаєморозрахунків № 88 від 14.03.2008 року та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.07.2008 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.02.2014 року, яке набрало законної сили 21.02.2014 року, шлюб між сторонами розірвано. У судовому засіданні позивач пояснила, що після розірвання шлюбу відповідач з квартири не виселився, вчиняє сварки, що підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання особи і місце розташування майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення права власності, власник у відповідності з вимогами ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на наведене та враховуючи, що проживання відповідача в належній позивачці квартирі порушує її право власності, так як вона не може на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, то суд задовольняє позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення. На підставі викладеного та

Outcome: approved