Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19.02.2008 року. Від цього шлюбу у сторін народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2012 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) останнього, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На даний час донька є студенткою денної форми навчання інституту деревооброблювальних технологій і дизайну Національного лісотехнічного університету України IV рівня акредитації. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, стосунків не підтримує, в той час, коли дитина навчається та потребує матеріальної допомоги. Крім цього, згідно довідки-розрахунку заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим документом, виданим Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, станом на 05.02.2019 року становить 46 885,88 грн. Постановою старшого державного виконавця Індустріального відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 19.11.2018 року було накладено штраф на користь позивачки (стягувача) у розмірі 50 % від суми боргу, а саме - 25 547,25 грн., про що повідомлено сторін виконавчого провадження. У зв`язку з викладеним, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 05.02.2019 року та до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2022 року, а також стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 23 338,63 грн. Ухвалою суду від 20 травня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Згідно наданого відзиву зазначила, що відповідач [PERSON] з 10.08.2018 року працює у ТОВ «Нова пошта» на посаді кур`єра. Розмір середньомісячного доходу відповідача згідно довідки № 4989 від 27.06.2019 року складає 2 491,76 грн. Також, на утриманні [PERSON] перебуває неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , який на відміну від доньки, в силу свого віку не має можливості самостійного заробітку. Крім того, вважають необґрунтованою й вимогу щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Так, в рамках виконавчого провадження на відповідача вже накладено штраф у зв`язку з наявністю у нього заборгованості зі сплати аліментів. Враховуючи викладене, просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх, непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19 лютого 2008 року. Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] . Згідно Довідки № 735 від 30.10.2018 року [PERSON] являється студенткою інституту деревооброблювальних технологій і дизайну (дена форма навчання) Національного лісотехнічного університету України IV рівня акредитації (термін навчання з 01.09.2018 року до 30.06.2022 року). В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Таким чином, при вирішенні даної категорії справ судом враховуються: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 2 ст. 200 СК зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Позивач, звертаючись до суду, зазначає, що відповідач з дитиною не спілкується, контактів не підтримує, донька потребує матеріальної допомоги, оскільки є студенткою і не може працювати. В свою чергу відповідач є працездатним, може надавати допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання, зобов`язаний до цього законом, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 05.02.2019 року та до закінчення нею навчання. Що стосується вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 23 338,63 грн., суд зазначає наступне. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2012 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , у розмірі ј частини в усіх видів заробітку але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 24.11.2011 року. Відповідно до довідки-розрахунку, виданої старшим державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області заборгованість по аліментам за виконавчим документом № 2-6173 від 06.03.2012 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , станом на 05.02.2019 року складає 46 885,88 грн. Постановою старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 19.11.2018 року на [PERSON] накладено штраф на користь стягувача у розмірі 50 відсотків від суми боргу, а саме: 25 547,25 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Частиною 1 ст. 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. 3 ст. 195 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розрахунок неустойки (пені) проводиться від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення неустойки (пені). Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Враховуючи вищевикладене, та те, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, враховуючи ту обставину, що відповідач має заборгованість по аліментах, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Outcome: approved