Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], яким просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі однієї чверті від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту припинення шлюбу і до досягнення дитиною двадцяти три річного віку, за умови, якщо дитина буде продовжувати навчання після настання повноліття. В судовому засіданні позивач доводи позову підтримала, просила їх задовольнити з викладених у позові підстав. Відповідач позов визнав частково, однак просив стягувати аліменти з лютого 2018 року, і не відмовлявся від стягнення частки від заробітку (доходу). Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: 01.07.2006 року сторони уклали шлюб. Від цього шлюбу народжена [PERSON], [INFO]. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.08.2016 року № 504/1339/16-ц шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає із мамою (позивачкою). Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже вимоги позову в частині стягнення аліментів в розмірі однієї чверті на дитину законні, і підлягають задоволенню. Визначаючи час, з якого слід розпочати стягнення аліментів, суд виходить з правил ст. 191 СК України, зокрема, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Таких доказів позивач суду не надала. Позов поданий до суду 03.11.2017 року (що вбачається з документів, підтверджуючих поштове відправлення), тому дата початку стягнення саме 03.11.2017 року. Що стосується стягнення аліментів на майбутнє, після досягнення дитиною повноліття, суд виходить з наступного: Постановою ВСУ у справі №6-951цс16 від 24.05.2017 р., надано наступний правовий висновок: відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже захист права на аліменти на майбутнє, в даній конкретній справі, не відповідає можливому способу захисту. Таким чином, ці позовні вимоги не підлягають задоволенню. З відповідача слід стягнути судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати за Законом. За правилом ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: partial