Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Відділу виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, в яклому просила зняти арешт з ? частини квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач виявила бажання відчужити належну їй квартиру. При оформлені правочину нотаріусом було виявлено, що на ? частини цієї квартири постановою ВДВС Суворовського РУЮ накладено арешт. Позивач вважає, що будь-які підстави накладення арешту відсутні, наявність арешту порушує її право на власний розсуд розпоряджатись своїм майном. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд відповідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України вирішив розглядати справу за відсутності учасників процесу за наявними доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні ВДВС у Суворовському районі м. Херсона перебувало виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2219, виданого 30.07.2004 року Суворовським районним судом м. Херсона, про стягнення з [PERSON] на користь Херсонського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 4 заборгованості. В рамках цього виконавчого провадження постановою державного виконавця від 22.12.2006 року накладено арешт на ? частину квартири [ADDRESS]. Згідно довідки Херсонського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 4 від 22.10.2015 року [PERSON] не є абонентом і не має заборгованості по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання. Згідно відповіді начальника ВДВС Суворовського РУЮ від 21.10.2015 року виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2219 від 30.07.2004 року знищено, будь-яка інформація з приводу вчинених виконавчих дій відсутня. Відповідно до вимог ч.ч. 1 та 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України не залежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність невиконаних зобовязань позивача, які б підтверджували обґрунтованість існування арешту, накладеного постановою від 22.12.2006 року. Отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved