Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 02 червня 1979 року виконавчим комітетом Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 12. В обґрунтування позову зазначала, що 02 червня 1979 року вона і [PERSON] уклали шлюб, у якому перебувають досить тривалий час. Однак нормальне сімейне життя у неї із відповідачем не склалося через постійні сварки та скандали, які в результаті призвели до глибокого сімейного розладу. Відповідач постійно безпідставно ревнує її, підозрюючи у подружній зраді. Вони не можуть знайти спільної мови, між ними втрачені почуття любові, довіри та поваги один до одного. За таких обставин спільне життя та збереження шлюбу із відповідачем є неможливим. Вона не може більше терпіти біль та неповагу до себе зі сторони чоловіка. Останнього вона повідомляла про намір розірвати шлюб, якщо в їхніх відносинах нічого не зміниться. Неповнолітніх дітей вони не мають. Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану вона не може, так як відповідач [PERSON] подавати спільну заяву не бажає. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеному, просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], примиритися із відповідачем вона не бажає. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 02 червня 1979 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 12. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами на даний час погіршилися, між ними часто виникають сварки і скандали. Позивач [PERSON], не дивлячись на тривалий час перебування у шлюбі із [PERSON], примиритися із відповідачем не бажає та наполягає на розірванні шлюбу між ними. За змістом ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що подружніх відносин сторони не підтримують, позивач на розірванні шлюбу наполягає, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved