Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на користь відповідача згідно судового наказу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.01.2019 по справі № 489/7675/18 на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.12.2018 та до досягнення ним повноліття, до 1/6 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що має ще одного сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого сплачує аліменти у добровільному порядку. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.06.2019 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання, призначене на 08.10.2019 09:00 годину, позивач не з`явився. Надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на відсутність офіційних даних про сплату позивачем аліментів на другу дитину. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, суд дійшов наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 24.01.2019 Ленінським районним судом міста Миколаєва видано судовий наказ по справі № 489/7675/18 (провадження № 2-н/489/17/19), відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.12.2018 та до досягнення ним повноліття. Ухвалою суду від 02.04.2019 виключено зі змісту вказаного судового наказу пункт 2, яким з [PERSON] на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 176,20 грн. В іншій частині судовий наказ залишено без змін. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] позивач підтвердив, що має ще одну дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За положеннями частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 4 статті 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між тим, позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин погіршення його матеріального стану, у зв`язку із добровільною сплатою утримання на другу дитину, після отримання відповідачем судового наказу про стягнення аліментів. Безпідставним є посилання позивача і на частину третю статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки суду не надано доказів проведення відрахування із його заробітної плати за кількома виконавчими документами. За таких обставин, оцінивши в сукупності наявні у справі докази суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, який не є завищеним та відповідає інтересам спільної сторін дитини на належне її утримання, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed