Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позові в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне. 16.02.2015 року померла його мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина до якої увійшла, зокрема, земельна ділянка площею 4,3240 га. для ведення садівництва, що розташована на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. Він є спадкоємцем першої черги, іншим спадкоємцем є відповідач, який відмовився від спадщини на його користь, однак через відсутність оригіналу державного акту на земельну ділянку йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин він вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи сповіщений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до норм Цивільного законодавства України спадкоємством є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 4,3240 га. для ведення садівництва, що розташована на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер 5122786400:01:001:1316, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5102983572016 від 25.05.2016 року. 16.02.2015 року [PERSON] померла, про що 17.02.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції складено відповідний актовий запис №152, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №405029 від 17.02.2015 року. [PERSON] є спадкоємцем першої черги, сином померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІІ-УР №0949401, виданим Пужайківською сільською радою Балтського району Одеської області 13.07.1966 року, де в графі мати записано [PERSON]. Іншими спадкоємцем першої черги є син померлої [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини. Відповідно до ст.2 Закону України від 1.07.2004 р. №1952-1V «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. В той же час, здійснення державної реєстрації права власності в порядку, передбаченому цим законом, є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216-1218, 1221, 1225, 1233, 1261, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved