Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

У липні 2016 р. заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, просить суд встановити факт того, що правовстановлюючі документи, а саме, державний акт на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] від 26.10.2006, свідоцтво про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), серії [NUMBER], оформлені на ім'я «[PERSON]» належать [PERSON], посилаючись на те, що заявник є сином [PERSON], померлої [INFO], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої належить земельна ділянка та майновий пай, що належали померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26.10.2006 та свідоцтва про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), серії [NUMBER]. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину заявник не має можливості, оскільки в заповіті та свідоцтві про народження прізвище матері зазначено як «[PERSON]», тоді як майно оформлене на «[PERSON]». У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заінтересована особа у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про слухання справи (а.с. 27, 33). Суд, вважає за можливе розгляд справи у відсутність заінтересованої ооби, всебічно з'ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьком якого зазначено [PERSON], матір'ю-[PERSON] (а.с. 6-8). 17.04.2003 на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], виданий Оріховецькою сільською радою, правонаступником якого є ТОВ «Оріховецьке», частка [PERSON] визначена в розмірі 3 865 грн. 00 коп. або 0,09% (а.с. 18). 04.07.2007 на ім'я [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], площею 3,6495 га, що розташована в Сквирському районі Оріховецької сільської ради, цільове призначення якої-ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 17). 20.07.2007 [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належну їй земельну ділянку та майновий пай [PERSON] Заповіт посвідчено державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №144 (а.с. 14). [INFO] [PERSON] померла (а.с.4). При зверненні заявника до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, [PERSON] повідомлено про неможливість видачі свідоцтва, оскільки у державному акті на право власності на земельну ділянку, свідоцтві про право власності на майновий пай, у графі «прізвище ім'я, по-батькові» належності документу вказано «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть в графі «прізвище ім'я, по-батькові» вказано «[PERSON]» (а.с. 13). У зв'язку з вказаними розбіжностями в написанні прізвища матері, заявник позбавлений право на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 роз'яснено, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до листа Верховного суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення (витяг) від 01.01.2012, зазначено, що сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Надані в судовому засіданні пояснення представника заявника, а також наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт того, що матері заявника [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка, площею 3,6495 га, що розташована в Сквирському районі Оріховецької сільської ради та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) в розмірі 3 865 грн. 00 коп. або 0,09%. Відповідно свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER] від 17.04.2003 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.07.2007 видавався саме [PERSON] Аналізуючи зібрані по справі докази та поясненнями представника заявника, суд приходить до висновку що заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів суд визнає обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved