Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] в особі свого представника звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики №29/12/18-14 від 29.12.2018 у розмірі 101\~030,56 грн, з яких 83\~757,00 грн сума основного боргу, 11\~449,58 грн інфляційні втрати, 5823,98 грн - 3% річних від простроченої суми, судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 21\~051,53 грн, судовий збір у сумі 1010,31 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 29 грудня 2018 року між ним та [PERSON] був укладений письмовий договір позики №29/12/18-14, предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів у сумі 83757,00 грн, що за курсом НБУ (1 долар США = 27,688264 грн.), встановленим на день укладення цього Договору, було еквівалентно 3025,00 доларів США. Сума позики отримана позичальником в повному обсязі до моменту підписання договору. Факт отримання позики підтверджується розпискою від 29 грудня 2018 року. Кінцевий строк повернення відповідачем грошових коштів, відповідно до п.1 Договору позики та графіку повернення, зазначеному у п.5 даного Договору, становив 29 березня 2019 року включно. З метою забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань за цим договором 29.12.2018 між позикодавцем та позичальником був укладений договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Онищенко С.В. Згідно з п.12 Договору забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна - автомобіля ВАЗ модель 213100, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2013 року випуску, державний номер [NUMBER] , який належав Позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 27.12.2018 ТСЦ6349. Отже, відповідно до умов Договору позики, Позичальник мав повернути Позикодавцеві до 29.03.2019 грошові кошти у сумі 83\~757,00 гривень , які відповідач не повернув дотепер. Крім того, відповідач переховує предмет застави - автомобіль ВАЗ модель 213100, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2013 року випуску, державний номер [NUMBER] , та не надає позивачеві жодної інформації про місце перебування предмету застави. Таким чином, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за Договором позики і до теперішнього часу не виконав свої обов`язки, порушивши умови Договору позики. Крім того, відповідно до договору позики передбачено, що у разі прострочення виконання зобов`язання Позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Так, відповідно до розрахунку інфляційні збитки складають 11\~449,58 грн, 3% річних складають 5823,98 грн. Таким чином, загальна сума боргу за договором позики, яка підлягає поверненню відповідачем, складає 101\~030,56 грн. Посилаючись на ст.526, 530, 611, 625,1050, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді 30.07.2021 відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. До суду від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про долучення оригіналу позики №29/12/18-14 від 29.12.2018, оригінал розписки від 29.12.2018, оригінал договору застави від 29.12.2018. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник позивача підтвердив, що позика на даний час не повернута, до нотаріус а для видачі виконавчого напису щодо звернення стягнення на предмет застави позивач не звертався. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином неодноразово, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подавав. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів згідно з ч.4 ст.223\~ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.12.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладений письмовий Договір позики №29/12/18-14 (а.с.12-13, 70-71). За умовами п.1 Договору позики від 29 грудня 2018 року «Позикодавець» передає у власність, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 83\~757,00 грн, що є еквівалентом 3025 доларів США за курсом НБУ, встановленим на момент укладення даного договору, в свою чергу Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядок передбаченому цим Договором буде еквівалентом 3025 доларів США, за курсом НБУ на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 3 місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 29.03.2019. За домовленістю Сторін позика є безпроцентною. Відповідно до розписки від 29.12.2018 вбачається, що [PERSON] отримав грошові кошти за Договором позики у розмірі 83\~757,00 грн, ознайомлений зі строком повернення грошових коштів, про що власноручно зазначив у розписці (а.с.14, 72). П.5 встановлено графік повернення суми позики позикодавцеві. Відповідно до п.8 договору позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п.1 даного договору, на банківський рахунок або готівкою в м.Харкові. Пунктом 10 Договору позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаній сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від протраченої суми. Згідно з п.11 Договору позики, з метою забезпечення Позичальником виконання своїх зобов`язань за цим договором, 29.12.2018 між Позикодавцем та Позичальником був укладений договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Онищенко С.В. Відповідно до п.12 Договору забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна - автомобіля ВАЗ модель 213100, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2013 року випуску, державний номер [NUMBER] , який належав Позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 27.12.2018 ТСЦ6349. З договору застави транспортного засобу від 29.12.2018, укладеного між [PERSON] як заставодержателем та [PERSON] як заставодавцем, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В., вбачається, що цей договір забезпечує заставою виконання Заставодавцем зобов`язань за Договором позики грошей від 29.12.2018, укладений між сторонами договору застави, в простій письмовій формі, зі строком виконання 29.03.2019, за умовами якого заставодавець зобов`язаний повернути у строк визначений договором позики заставодержателю грошові кошти в сумі 83\~757,00 грн, що є еквівалентом 3025 доларів США за курсом НБУ. Згідно з п.1.2 договору застави предметом застави є рухоме майно заставодавця, а саме: автомобіль ВАЗ модель 213100, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2013 року випуску, державний номер [NUMBER] , який належав Позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 27.12.2018 ТСЦ6349 Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідач [PERSON] погодився з умовами про строк і порядок повернення позики, про що свідчить особистий підпис відповідача в договорі позики та власноруч написана ним розписка. За приписами\~ч.2\~статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.625,1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час з прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. На підставі ст.625 ЦК України позивачем здійснено розрахунок інфляційних збитків за період з квітня 2019 року по червень 2021 року та розрахунок 3 відсотків річних за користування грошами за період з 29.03.2019 по 22.07.2021 (а.с.15,16). Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних, здійснений позивачем, та встановлено, що розрахунок 3% річних за вказаний вище період здійснено вірно, в той час як розрахунок інфляційних втрат за період з квітня 2019 року по червень 2021 року складає 11\~263 грн 24 коп, що на 186 грн 34 коп менше, ніж заявлено до стягнення позивачем. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості у загальній сумі 100\~844 грн 22 коп, з яких: 83\~757 грн 00 коп сума основного боргу, 11\~263 грн 24 коп інфляційні збитки за період з квітня 2019 року по червень 2021 року, 5823 грн 98 коп 3% річних від простроченої суми за період з 29.03.2019 по 22.07.2021. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача у сумі 1010,31 грн.

Outcome: partial