Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO], а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] аліменти у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що сторони у справі є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], у зареєстрованому шлюбі не перебували. З 2009 року позивач з дочкою проживають на території України. Останні чотири роки відповідач не цікавиться життям дочки, її здоров'ям, вихованням та розвитком, не приймає участі в утриманні дитини, тобто свідомо ухиляється від виконання батьківського обов'язку щодо виховання та утримання дитини. На даний час дитина проживає разом із матір'ю, яка забезпечує належні умови проживання та виховання малолітньої [PERSON], 2004 року народження. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд задовольнити позов з вказаних вище підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, підтримала позовні вимоги, пояснила, що служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], оскільки батько дитини свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дочки, внаслідок чого позбавлення батьківських прав є таким, що вчинене в інтересах дитини. Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 березня 2004 року Кунцевським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви, актовий запис про народження № 515 (а.с. 6). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом другим частини першої статті 164 СК України визначено, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В ході судового розгляду даної цивільної справи встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від дочки [PERSON] з 2008 року. Малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, [PERSON] за адресою місця реєстрації [PERSON] та [PERSON] не зареєстрований та не проживає, що підтверджується даними довідки № 35, виданої 28 жовтня 2013 року (а.с. 17). Відповідно до довідки № 290, виданої 27 серпня 2013 року Британською міжнародною школою м. Києва, [PERSON] навчається у Британській міжнародній школі м. Києва у 5-му грейді (4-му класі). [PERSON] сплачує за навчання доньки та забирає її зі школи (а.с. 16). Згідно довідки, виданої 28 серпня 2013 року ПП «Клініка «Медіком», [PERSON], 2004 року народження, знаходиться на медичному обслуговуванні у вказаній вище медичній установі. Під час відвідування медичного закладу, а так само під час відвідування лікарем [PERSON] на дому, присутня мати дитини [PERSON], якою здійснюється оплата медичних послуг (а.с. 17). Відповідно до висновку № 100-7241, складеного 29 серпня 2013 року Органом опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, з часу проживання на території України малолітньої [PERSON] та її матері [PERSON], вихованням та розвитком дитини займається мати [PERSON] [PERSON] не виконує покладених на нього обов'язків, передбачених Сімейним кодексом України, щодо виховання та розвитку доньки: не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з нею у обсязі, необхідному для усвідомлення турботи про себе, не сприяє засвоєнню загально визначених норм моралі, не забезпечує здобуття дитиною повної середньої освіти, не надає доступу до культурних та інших цінностей. У зв'язку із викладеними обставинами, Комісією з питань захисту прав дитини 28 серпня 2013 року прийнято рішення № 17 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 12-13). Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що доводи позивача щодо свідомого ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків, а також те, що останній не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дочкою загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи та підтверджуються належними доказами, а тому позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO], є обґрунтованими, у зв'язку із чим підлягають задоволенню. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. В ході розгляду справи судом встановлено, що на протязі чотирьох років відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON], яка з вказаного часу проживає разом з матір'ю та перебуває на повному її утриманні. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Доказів добровільного надання матеріальної допомоги на утримання [PERSON] відповідачем надано суду не надано. Оцінюючи в сукупності вказані вище обставини, а також враховуючи, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, як обґрунтовані. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Питання щодо розподілу судових витрат вирішити в порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved