Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що вона є бабусею малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Матір'ю [PERSON] є [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] разом з дитиною не проживає, вихованням дитини не займається, не надає матеріальної допомоги, життям дитини не цікавиться, не спілкується з дитиною, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, а тому є підстави для позбавлення її батьківських прав. З огляду на вищевказане позивачка вимушена звернутися до суду та просить суд постановити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 100 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Начальник Служи у справах дітей Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Мокрак Л.В. в судовому засіданні підтвердила доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно її малолітнього сина [PERSON] Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак направила на адресу суду нотаріально завірену заяву згідно якої просить справу розглядати без її участі. Зазначила, що даною заявою вона дає згоду на позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] Свідки [PERSON]. [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами позивачки [PERSON], яка є бабкою малолітнього [PERSON]. Дитина постійно проживає з бабусею та знаходиться на її утриманні. Зазначили, що мати проживала разом з дитиною менше одного року, потім залишила [PERSON] з бабусею. Довідувалася відповідачка до свого сина біля двох разів за весь час. Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків, начальника служби у справах дітей Томашпільської РДА, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» N3 від 30.03.2007 року - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п. 7 Постанови факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. В статті 9 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року) закріплено, що «Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини» Судом установлено, що у відповідачки [PERSON] є дитина: [PERSON], [INFO] (а. с. 7). Висновками органу опіки та піклування Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області та служби у справах дітей Томашпільської РДА встановлено наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] (а. с. 12-13). Дитина відповідачки проживає з бабусею - позивачкою у справі [PERSON] та перебуває на її утриманні. Також установлено, що [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться долею малолітнього [PERSON], участі у його вихованні та утриманні не приймає, матеріально та морально не допомагає (а.с.8). З довідки характеристики виданої завідувачем Вапнярського дитячого садка «Ромашка» вбачається, що малолітній [PERSON], відвідує дитячий садок з 22 серпня 2013 року по даний час. Мати жодного разу за час перебування дитини в садку не навідалась, не цікавилась умовами виховання та розвитку малолітнього [PERSON] (а.с.9) Таким чином, суд уважає доведеним те, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, а саме ухиляється від виконання обов'язків щодо піклування про його здоров»я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готування його до самостійного життя. Об'єктивних причин з яких [PERSON] не виконувала покладені на неї батьківські обов'язки судом не встановлено. З вищезазначеного можна зробити висновок про те, що [PERSON] свідомо, умисно нехтувала покладеними на неї батьківськими обов'язками та має бути позбавлена батьківських прав. Відповідно до абз.7 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином відповідачка [PERSON] зобов'язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що [PERSON] не працює. Дитина відповідачки зважаючи на її вік, а саме те, що вони є малолітньою, тобто має незадовільне матеріальне становище. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву позивачкою [PERSON] пред'явлено до суду 27 листопада 2014 року. Відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243.60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved