Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся через свого представника до суду з зазначеним вище позовом до відповідача квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира, в якому просять суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] (Будьонного) в м. Бердичеві Житомирської області. Позовні вимоги мотивуються тим, що позивач та його батько [PERSON] проживав у [INFO], також зареєстрований за вказаною вище адресою. Згідно ордеру на жиле приміщення за №223 від 22 липня 1993 року батько позивача отримав право проживання у зазначеній квартирі, а згідно свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1994 року отримав право власності на житло, що підтверджується ордером та свідоцтва. Зазначена квартира однокімнатна, загальною площею 37,4 кв. метри, житлова площа - 18,3 кв. метри. 29 грудня 2014 року батько позивача пішов з дому та пропав без вісті. На початку січня 2015 року Бердичівським МВ була заведена розшукова справа, його тіло було знайдено 13 квітня 2015 року, а 14 квітня 2015 року було видано свідоцтво про його смерть. 23.04.2015 року позивач подав до Бердичівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, за його заявою заведено спадкову справу за №203/2015. 19 серпня 2015 року, діючи за довіреністю від мого імені, до Бердичівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька звернулась дружина позивача [PERSON]. Постановою за №2025/02-31 від 19 серпня 2015 року винесеною державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за №37 буд.13 по вул. Будьонного в м. Бердичеві Житомирської області у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру. Після смерті батька [PERSON] позивач не зміг відшукати ні технічного паспорту на квартиру, ні свідоцтва про право власності на квартиру. Про втрату оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1994 року в друкованому засобі масової інформації розміщено оголошення На підставі листа державного нотаріуса 1982/02-14 від 14 серпня 2015 року, 20 серпня 2015 року позивач звернувся до начальника Бердичівського МБТІ, на що отримав відповідь про те, що дублікат свідоцтва видає той орган, який видав документ. БТІ позивачу було видано лише завірену копію свідоцтва про право власності на квартиру, що недостатньо для оформлення спадкових прав. Відповідно до п.48 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» провести реєстрацію неможливо, оскільки, оригінал свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1994 року видано КЕЧ районну. Будинкоуправління №1 Бердичівської КЕЧ було самостійною юридичною особою з державною формою власності та не було органом державної влади та місцевого самоврядування. Згідно Директиви Міністерства оборони України від 18.01.2008р. №Д-322/1/06 Бердичівську КЕЧ району було розформовано 31.10.2008 року та правонаступником визначений квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомир. Юридична особа -правонаступник не видає дублікат правовстановлюючого документу, пояснюючи тим, що Бердичівська КЕЧ району всі документи передала до архівів, а КЕВ м. Житомира хоча і є правонаступником, але дублікат документа не має підстав видати. У судове засідання представник позивача не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Оскільки на нерухоме майно, не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст.392 ЦПК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що визнання за позивачем права власності на зазначену квартиру не порушить прав інших осіб і не заборонено законом, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved