Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

У липні 2009 року ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнень, посилався на те, що між банком та ТОВ «Інвест Метал Конструкції» був укладений кредитний договір № 05-08/-ОВД від 17 січня 2008 року, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримав кредитну лінію в формі овердрафту з лімітом 310 000 грн., строком до 16 липня 2008 року, зі сплатою 18% річних за користування кредитними коштами. Зобов'язання відповідача за кредитним договором забезпечені договором поруки № 05-08/П від 17 січня 2008 року з [PERSON]. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 395 445 грн. 27 коп., яку позивач просив стягнути солідарно з ТОВ «Інвест Метал Конструкції» та [PERSON] як солідарного боржника (том 1, а.с. 2-4, том 2, а.с. 11-12). Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2012 року позов задоволено: стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Метал Конструкції» та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №05-08/-ОВД від 17 січня 2008 року - 395 445 грн. 27 коп. та у рахунок повернення судових витрат - 1952 грн., а всього 397 397 грн. 27 коп. (том 2, а.с. 52-53). Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2013 року заява [PERSON] про перегляд заочного рішення від 13 листопада 2012 року - залишена без задоволення (том 2, а.с. 92). В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та просить ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вважає, що порука припинена на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України (том 2, а.с. 107-111). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та ТОВ «Інвест Метал Конструкції» був укладений кредитний договір № 05-08/-ОВД від 17 січня 2008 року, за умовами якого позивач зобов'язався надати кредит у сумі 310 000 грн., а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі (том 1, а.с. 5-10). На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 17 січня 2008 року між відповідачем [PERSON] та позивачем було укладено договір поруки № 05-08/П, за умовами якого відповідач зобов'язався солідарно відповідати перед банком за виконання ТОВ «Інвест Метал Конструкції» своїх обов'язків за кредитним договором № 05-08/-ОВД від 17 січня 2008 року у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору ТОВ «Інвест Метал Конструкції», виникла заборгованість, яка станом на 03 липня 2009 року становить 395 445 грн. 27 коп., з яких: 295 432,65 грн. - тіло кредиту; 27 378,33 грн. - прострочені проценти, 620 грн. комісійна винагорода; 72 014,29 грн. - пеня (том 1 а.с.15). Задовольняючи позовні вимоги банку, суд 1 інстанції виходив із того, що ТОВ «Інвест Метал Конструкції» не виконало умов кредитного договору щодо повного та своєчасного повернення коштів, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню як з позичальника, так і з поручителя [PERSON] як солідарного боржника. Вказані висновки зроблені судом без порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. А відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, і в установлений строк (ст.. 530 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Із договору поруки № 05-08/П від 17 січня 2008 року, (п.1.1) вбачається, що поручитель [PERSON] зобов'язується перед банком відповідати за виконання усіх зобов'язань за кредитним договором у тому ж обсязі, що і боржник (том 1, а.с.12). Посилання [PERSON] в апеляційній скарзі на те, що порука припинилась, оскільки ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року юридична особа ТОВ «Інвест Метал Конструкції» ліквідована, а вимоги ТОВ «Фінанси та Кредит» на суму 395 445 грн. 27 коп. вважаються погашеними, тому зобов'язання за договором поруки вважаються припиненими на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України, - не можна прийняти до уваги, оскільки, по-перше, вказана ухвала не була постановлена на момент ухвалення оскаржуваного рішення, а, по-друге, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19 серпня 2014 року ця ухвала скасована. Посилання апелянта на те, що він не був повідомлений про розгляд справи - спростовується поштовими повідомленнями (том 2, а.с.4, 6, 42, 60, 61), а посилання на те, що він був позбавлений надати до суду 1 інстанції заперечення і докази - спростовується довіреністю від 14 вересня 2011 року від імені директора ТОВ «Інвест Метал Конструкції» [PERSON] на ім'я [PERSON] на представництво інтересів (том 2, а.с.8) та аналогічною довіреністю від 03 грудня 2010 року від імені директора ТОВ «Інвест Метал Конструкції» [PERSON] на ім'я [PERSON] (том 2, а.с.30). Крім того, доказів, які спростовують правильність розрахунку суми заборгованості, чи мають інше правове значення по справі - до апеляційної скарги не прикладено і у судовому засіданні апеляційного суду не надано. Доводи апелянта про те, що суд неправомірно відкрив провадження у частині позовних вимог до юридичної особи, - спростовується ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2012 року (том 1, а.с.158-159). Судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення - не встановлено, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити. У той же час рішення суду ухвалено з порушенням п. 4 ч.1 ст. 215 ЦПК України: у резолютивній частині рішення відсутня розшифровка загальної суми заборгованості (сума заборгованості за тілом кредиту, сума заборгованості по сплаті відсотків і сума пені), тому на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду слід змінити. Із матеріалів справи вбачається, що заборгованість за кредитним договором станом на 03 липня 2009 року становить 395 445 грн. 27 коп., з яких: 295 432,65 грн. - тіло кредиту; 27 378,33 грн. - прострочені проценти, 620 грн. комісійна винагорода; 72 014,29 грн. - пеня. Підлягає зміні і рішення суду у частині солідарного стягнення із відповідачів судових витрат. Так, згідно із ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Вказана норма права не передбачає стягнення судових витрат у солідарному порядку, тому рішення суду в цій частині згідно із п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні, а судові витрати - стягненню у дольовому порядку, по 976гр. з кожного відповідача.

Outcome: approved