Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, в якому поставлено питання про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» (надалі - ПАТ «ВіЕйБі Банк», банк) на його користь заборгованість в розмірі 30222,16 доларів США. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24 лютого 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи [NUMBER] в доларах США. В подальшому, маючи на вказаному рахунку понад 29000 доларів США, позивач звернувся до банку з вимогою видати з вищевказаного поточного рахунку суму в розмірі 29619,57 доларів США. Зазначені заяви позивач повторно надсилав на ім'я голови правління ПАТ «ВіЕйБі Банк» у квітні та червні 2014 р., однак коштів не отримав. У відповіді на звернення від 01.03.2014 р., в листі за підписом директора ДПРМ ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 19.05.2014 р. позивачеві було роз'яснено, що виплата банком коштів в іноземній валюті здійснюється у відповідності до постанови НБУ №245 від 29.04.2014 р. Заявою від 13.11.2014 р. на ім'я ПАТ «ВіЕйБі Банк» позивач просив видати йому з поточного рахунку суму у доларах, еквівалентну 15000,00 грн., однак і така заява залишена була без реагування, що зумовило звернення до суду захистом порушених прав. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповіщав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правові наслідки. З матеріалів справи убачається, що 24.02.2011 року між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи [NUMBER], за умовами якої банк відкрив та взяв на себе зобов'язання здійснювати обслуговування поточного рахунку відкритого в доларах США на ім'я держателя (позивача у справі) протягом невизначеного строку. При цьому, вказаним договором обумовлено, що банк, крім іншого, бере на себе зобов'язання приймати і зараховувати на поточний рахунок держателя грошові кошти, а також виконувати розпорядження держателя стосовно перерахування та видачу відповідних сум з рахунку. Матеріалами справи підтверджується, що 28.03.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу йому з поточного рахунку 29619,57 доларів США. 01 квітня 2014 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про видачу йому коштів з рахунку на підставі договору відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи [NUMBER]. Проте, станом на листопад 2014 р. кошти з рахунку позивачеві виплачені так і не були. Доказів зворотного суду не надано. Згідно виписки в Інтенетбанкінгу відповідача про рух коштів по рахунку позивача, залишок на рахунку [NUMBER] становить 30222,16 доларів США. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. За змістом ч. 1 ст. 1068 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (ч. 2 ст. 1068 ЦК України). Приписами ч. 3 ст. 1068 ЦК України обумовлено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Таким чином, чинним законодавством прямо передбачено, що банк повинен забезпечити клієнту можливість безперешкодно розпоряджатись коштами на його рахунку. Грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках відповідача, належать позивачеві на праві приватної власності. Згідно ст. 317 ЦК України змістом права власності є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено у ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VІ від 23.02.2012 року, під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Так, пунктом 1 ч. 6 ст. 36 вищезазначеного Закону України №4452-VІ від 23.02.2012 року передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. В ході судового розгляду справи на адресу Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб було направлено запит про надання інформації чи відшкодовувалися кошти вкладнику ПАТ «ВіЕйБі Банк» - [PERSON] відповідно до укладеного договору відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи [NUMBER]. Відповідь суду не надійшла. Між тим, в судовому засіданні за клопотанням позивача до матеріалів справи приєднано заяву останнього на переказ коштів в розмірі 200000,00 грн. з відміткою про отримання цієї заяви 16.02.2015 р. у відділенні №24 ПАТ АБ «Укргазбанк». Судом установлено, що позивач неодноразово протягом березня-листопада 2014 року звертався до відповідача з проханням повернути суму вкладу, тобто до запровадження у ПАТ «ВіЕйБі Банк» тимчасової адміністрації. Між тим, прохання позивача не було задоволено. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В укладеному позивачем договорі відкриття банківського рахунку [NUMBER] обумовлено, що банківська установа відповідача приймає на себе зобов'язання виконувати розпорядження держателя (позивача у справі) у т.ч. про перерахування і видачу відповідних сум з поточного рахунку, що повністю узгоджується із вимогами ст.1068 ЦК України, а тому відмова відповідача у видачі позивачеві коштів з рахунку порушує право останнього вільно розпоряджатися власними грошовими коштами відповідно до умов укладеного договору. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст.41 Конституції України). Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом (ст. 1074 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192 ЦК України). Таким чином, закон не забороняє використання іноземної валюти на території України, і регламентує порядок її використання, в тому числі і фінансовими установами. Приймаючи до уваги, що всупереч вимогам закону, зокрема ч.2 ст.1060 ЦК України, банк не виконав розпорядження позивача про видачу коштів, що були розміщені на його рахунку, а тому суд, з метою захисту порушеного права позивача вважає вірним стягнути з банку на користь [PERSON] 22759,48 доларів США (30222,16 дол.США - 7462,68 дол.США = 22759,48 дол.США) тобто суму залишку на рахунку з урахуванням перерахованої Фондом гарантування вкладів 16.02.2015 року на користь [PERSON] суми в розмірі 200000,00 грн., тобто 7462,68 доларів США (за курсом НБУ станом на 16.02.2015 р. 1 долар США становить 26,80 грн.). Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за позов майнового характеру в розмірі 3654,00 грн.

Outcome: partial