Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, посилаючись на те, що з 28 червня 2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. В шлюбі в них народились двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки стосунки в їхній сімї погіршились, а шлюбні відносини між ними фактично припинились, вона з дітьми стала проживати окремо від чоловіка. [PERSON] участі у вихованні дітей не приймає та не сприяє їхньому розвитку, ухиляється від утримання дітей і виконання своїх батьківських обовязків. [PERSON] офіційно працює в Комунальному підприємстві «Боярка-Водоканал» та має достатню заробітну плату щоб надавати матеріальну допомогу дітям і забезпечити їм достатній рівень життя. Їхні діти [PERSON] та [PERSON] навчаються у платній гімназії, в якій вартість навчання становить 1\~000 грн. на місяць. Також [PERSON] відвідує групу продовженого дня та додаткові заняття з англійської мови вартістю 2\~500 грн. щомісячно. [PERSON] відвідує додаткові заняття з англійської мови вартість яких становить 600 грн. щомісячно, та спортивну секцію з футболу вартістю 350 грн. щомісячно. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] Катерини18.08.2009 року народження та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 % вартості прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, з дня звернення з позовом до суду; стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання [PERSON] - 2500 грн. щомісячно, та [PERSON] 950 грн. щомісячно; стягнути з [PERSON] витрати на оплату навчання дітей у гімназії 1000 грн.. В подальшому, на підставі вимог ст. 31 ЦПК України позивач [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що їй стало відомо, що [PERSON] був звільнений з посади в.о. директора Комунального підприємства «Боярка-Водоканал» та на даний час ніде не працює. [PERSON] являється учасником ТОВ «Будівельне монтажне управління 77» та володіє часткою у статутному капіталі у розмірі 50 %, має право на отримання доходу у вигляді дивідендів. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] Катерини18.08.2009 року народження та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання [PERSON] - 2500 грн. щомісячно, та [PERSON] 950 грн. щомісячно; стягнути з [PERSON] витрати на оплату навчання дітей у гімназії 1000 грн.. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Судом встановлено, що з 28 червня 2003 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії трудової книжки [PERSON], 22 грудня 2016 року [PERSON] був звільнений із займаної посади за згодою сторін на підставі вимог п. 1 ст. 36 КзПП України. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань [PERSON] є засновником ТОВ «Будівельне монтажне управління 77», розмір його внеску до статутного капіталу становить 25\~750 грн.. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей та надання грошових коштів на їх утримання. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] щомісячно аліментів на утримання дітей [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи з 30 листопада 2016 року. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] додаткових витрат на утримання дітей суд відмовляє у задоволенні даної вимоги з наступних підстав. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки № 322 від 24 листопада 2016 року, виданої Боярським навчально-виховним комплексом «Гімназія загальноосвітня школа І ступеня» значиться, що діти [PERSON] (учениця 1-Д класу) та [PERSON] (учень 3-В класу) дійсно навчаються у Боярському НВК «Гімназія ЗОШ І ступеня. Вихованням дітей зі слів класних керівників займається мати дітей [PERSON], яка здійснює усі необхідні фінансові витрати на їх навчання та виховання. Згідно даної довідки вбачається, що [PERSON] щомісяця сплачує благодійсний внесок в Благодійний фонд гімназії 50 грн.; фонд класу 50 грн.; додаткові освітні послуги за кожну дитину 400 грн., а всього по 100 грн. на кожну дитину. Згідно довідки ФОП «[PERSON]Л.» № 02 від 31 січня 2017 року вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON] відвідують додаткові заняття з англійської мови двічі на тиждень, вартість яких в середньому складає 600 грн. на кожну дитину щомісячно. Згідно довідки Боярської міської дитячої шкоди мистецтва Києво-Святошинського району Київської області за № 01 від 01 лютого 2017 року зазначено про те, що [PERSON] дійсно є ученицею 1-Д класу відділення народного танцю боярської міської дитячої шкоди мистецтв. Оплата за навчання у 2016 2017 навчальному році становить 320 грн.. Згідно довідки Боярського навчально-виховного комплексу «Гімназія загальноосвітня школа І ступеня» за № 04 від 18 січня 2017 року, яка видана [PERSON] про те, що його діти [PERSON] та [PERSON] дійсно навчаються в Боярському НВК «Гімназія ЗОШ І ступеня. Комунальний заклад освіти безкоштовно надає громадянам повну загальну середню освіту, а також відповідно до законодавства надає дітям додаткові платні освітні послуги на підставі заяви батьків. За правилами ч. 1\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов»язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо). При цьому додаткові витрати на дитину можуть бути викликані тривалими або тимчасовими за своєю природою обставинами, і, відповідно, мати регулярний або разовий характер. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Суд оцінив докази та надані пояснення сторонами у справі за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей, оскільки позивачем не надано належних доказів в обґрунтування заявлених вимог, що вона дійсно понесла витрати на навчання дітей. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з [PERSON].

Outcome: partial