Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

у квітні 2020 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 63383 грн 12 коп., моральну шкоду у розмірі 10000 грн 00 коп., 3% річних та інфляційне збільшення боргу у розмірі 214 грн 00 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та витрати на евакуатор у розмірі 3080 грн 00 коп., що загалом становить 76677 грн 12 коп., а також вирішити питання щодо судових витрат. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 09.11.2019 трапилася дорожньо-транспортна пригода, оскільки водій [PERSON] керуючи автобусом «Атаман» д.н.з. [NUMBER] не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з транспортним засобом «КІА» д.н.з. [NUMBER] , який у свою чергу від удару здійснив зіткнення з автобусом «Рута» д.н.з. [NUMBER] , на підставі зазначених обставин постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09.01.2020 встановлено, що зіткнення відбулося з вини [PERSON] , крім цього за результатами звіту №0235-VV від 27.11.2019 вартість матеріального збитку транспортного засобу «КІА» д.н.з. [NUMBER] склало 211873 грн 12 коп., а також позивачем понесені витрати на проведення дослідження у розмірі 2500 грн 00 коп. та додаткові витрати на евакуатор, що становить 580 грн 00 коп., після чого 05.12.2019 позивачем було відчужено вказаний транспортний засіб за ціною 49000 грн 00 коп., а отже різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП складає 162873 грн 12 коп., оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Атаман» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», то остання відшкодувала [PERSON] ліміт страхового відшкодування у розмірі 99490 грн 00 коп. з урахуванням франшизи у розмірі 510 грн 00 коп., при цьому водій транспортного засобу «Атаман» д.н.з. [NUMBER] вчинив адміністративне правопорушення під виконання трудових обов`язків, працюючи водієм у ТОВ «Киїйтранс-2005», отже відповідальність юридичної або особи настає лише у випадках, коли особа з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових обов`язків, тому ТОВ «Кийтранс-2005» є відповідальною особою по відшкодуванню збитків. Одночасно позивач просить стягнути з відповідача суму моральної шкоди у розмірі 10000 грн 00 коп. так як вищезазначена матеріальна шкода заподіяла позивачу душевні та психологічні страждання та переживання, яких він зазнав у зв`язку зі знищенням та пошкодженням його майна. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 07.04.2020 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 55). 21.05.2020 відповідачем у справі подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с. 59). 21.05.2020 відповідачем по справі подано відзив на позовну заяву в якій зазначив, що позовні вимоги вважає безпідставними з підстав того, що звіт який поданий позивачем по справі містить неповну інформацію та має значні недоліки, тому не може бути належним та допустимим доказом, також відповідачу стало відомо, що за замовлення страховика було складеного звіт №801-9 про розмір вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу «КІА» д.н.з. [NUMBER] , який складає вартість відновлювального ремонту 209504 грн 36 коп., ринкову вартість 216316 грн 47 коп. та вартість матеріального збитку 104192 грн 28 коп., тобто зазначене свідчить, що страховою компанією дотримано положення ст. 34 Закону, при цьому заперечень щодо неправомірних дій аварійного комісара чи представника страховика під час огляду автомобіля та визначення розміру страхового відшкодування позивачем не надано, тому відповідач вважає, що величина вартості матеріального збитку не відповідає дійсності та є завищеною, крім цього позивачем безпідставно визначена вартість залишків пошкодженого транспортного засобу, адже договір купівлі-продажу це угода сторін, а не розмір встановлений на підставі визначених законодавством документів, з чого випливає, що продажу майна здійснено за ціною нижчою від ринкової вартості, але позивачем не було подано до суду доказів отримання коштів від покупця [PERSON] у розмірі 49000 грн 00 коп., також позивач просить стягнути з відповідача витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2500 грн 00 коп., але відповідач вважає такі вимоги безпідставними, оскільки позивач з власної ініціативи замовив проведення оцінки вартості збитку, щодо компенсації вартості транспортних послуг евакуатора у розмірі 580 грн 00 коп. відповідач зазначив, що ст.ст. 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що такі витрати відшкодовуються за рахунок страховика, а не страхувальника, крім цього відповідач заперечує щодо нарахованих 3% річних у розмірі 214 грн 00 коп., оскільки до прийняття судом остаточного рішення відповідача не можна вважати винним позивачу будь-які кошти, тому прострочення виконання грошового зобов`язання можливе лише тоді коли рішенням суду буде встановлено, що відповідач зобов`язаний сплатити, однак з якихось причин не сплачує, також стосовно моральної шкоди у розмірі 10000 грн 00 коп. відповідач заперечує з тих підстав, що позивач пред`явивши такі вимоги не надав жодних доказів в обґрунтування її наявності та розміру, адже зазначені позивачем обставини є лише припущеннями та усними доводами, окрім зазначених вимог позивача відповідач заперечу проти стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн 00 коп. та вважає, що вони не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (а.с. 67-75). 25.05.2020 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження (а.с. 82). 25.05.2020 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва витребувано докази на підставі клопотання відповідача по справі (а.с. 84). 08.09.2020 підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 136). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала частково, а саме в частині розміру франшизи та частини відшкодування матеріального збитку. В іншій частині позовних вимог просила відмовити з підстав необґрунтованості та безпідставності. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] 09.11.2019 о 15 год. 00 хв., керуючи автобусом «Атаман А09269», номерний знак [NUMBER] , який належить на праві власності ТОВ «Кийтранс - 2005», та рухаючись по пл. Героїв Бресту, 1 в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «KIA», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який в свою чергу, від удару здійснив зіткнення з автобусом «РУТА 20», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень усіх транспортних засобів та завдання матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09.01.2020 [PERSON] визнано винним за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 10). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В якості доказу сплати послуги за транспортні послуги надано копію квитанції №1649718 у розмірі 580 грн 00 коп. Зазначена квитанція не може слугувати належним доказом, як це передбачає ст. 77 ЦПК України, оскільки не зрозуміло за які послуги було сплачено та ким. Згідно договору купівлі-продажу №8045/2019/1807134 транспортного засобу [PERSON] продав [PERSON] , транспортний засіб «КІА» д.н.з. [NUMBER] ціна якого складає 49000 грн 00 коп. (а.с. 13). Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Підтвердження отримання позивачем грошових коштів у розмірі 49000 грн 00 коп. у матеріалах справи відсутні, тому факт передання таких коштів позивачу не підтверджено. ФОП [PERSON] було складено звіт від 27.11.2019 №0235-VV про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного засобу «КІА» д.н.з. [NUMBER] згідно якого встановлено, що ринкова вартість КТЗ на момент пошкодження становить 211873 грн 12 коп., вартість відновлювального ремонту КТЗ (з урахуванням ПДВ 20% на запчастини та матеріали) складає 212475 грн 54 коп., вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу та ВТВ складає 106092 грн 66 коп. та вартість матеріального збитку складає 211873 грн 12 коп. (а.с. 14-42). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» №5 від 12.06.2009, висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен роз`яснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення. Зазначений звіт від 27.11.2019 №0235-VV було складено за замовлення [PERSON] , згідно договору №0235-VV від 22.11.2019 (а.с. 43). Крім цього згідно акту виконаних робіт за договором №0235-VV від 22.11.2019 вартість робіт складає 2500 грн 00 коп. (а.с. 44). На підтвердження сплати за вартість робіт експерта у розмірі 2500 грн 00 коп. позивачем надано копію квитанції №0235-VV від 22.11.2019 (а.с. 45). Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами визначений Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320). Пунктом 3.3. глави 3 Положення передбачено, що приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником. Касові ордери або видаткові відомості одразу ж після одержання або видачі за ними готівки підписуються касиром, а на доданих до них документах ставиться відбиток штампа або напис Оплачено із зазначенням дати (число, місяць, рік) (пункт 3.12. глави 3 Положення). Зазначена квитанція не відповідає Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320). 21.01.2020 адвокатом позивача було надіслано на адресу ТОВ «Киїйтранс-2005» претензію про відшкодування вартості відновлювального ремонту в якій просила відшкодувати різницю між вартістю відновлювального ремонту у страховою виплатою у розмірі 63383 грн 54 коп. (а.с .46, 47). На зазначену претензію ТОВ «Киїйтранс-2005» 17.02.2020 надано відповідь №121 в якій зазначив, що відшкодуванню підлягає лише різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що перевищує ліміт відповідальності у розмірі 4192 грн 28 коп. та франшиза у розмірі 510 грн 00 коп., а всього сума складає 4702 грн 28 коп. (а.с. 48). На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб був застрахований у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» «Атаман А092» д.н.з. [NUMBER] діяв страховий поліс №АО 000987290, згідно якого розмір франшизи складає 510 грн 00 коп. та ліміт за шкоду мацну складає 100000 грн 00 коп. (а.с. 50). Як вбачається зі звіту №801-19 про розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику наземного транспортного засобу «КІА» д.н.з. [NUMBER] , який складений 19.11.2019 на замовлення АСК «Інго-Україна» встановлено, що сума завданої шкоди становить 104192 грн 28 коп. враховуючи виключення суми у розмірі 4192 грн 28 коп., а тому до сплати підлягає 99490 грн 00 коп. (а.с. 90-133). ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» відшкодувало [PERSON] ліміт страхового відшкодування у розмірі 99490 грн 00 коп. (а.с. 51). Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Отже судом встановлено, що ПрАТ «САК «ІНГО-Україна» сплатила позивачу суму страхового відшкодування в межах ліміту у розмірі 99490 грн 00 коп., крім цього зазначені обставини визнаються сторонами у справі згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Зважаючи, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що перевищує ліміт відповідальності становить 4192 грн 28 коп. та франшиза у розмірі 510 грн 00 коп., зазначені кошти підлягають виплаті позивачу. Вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційне збільшення боргу є похідними від вимоги про стягнення матеріальної шкоди, у задоволенні яких відмовлено. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 (справа №6-48цс13) при відшкодуванні моральної шкоди, завданої особі незаконними діями чи бездіяльністю працівників виконавчої служби, застосуванню підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, статті 23, 1167, 1173 ЦК України та стаття 11 Закону України від 24.03.1998 «Про державну виконавчу службу». Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. В силу ст. 1167 ЦК України передбачено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно положень п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №5 від 31.05.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Надані докази і фактичні обставини справи не дають обґрунтованих підстав вважати, що позивачу було завдано моральної шкоди у розмірі 10000 грн 00 коп. останній не довів та не надав належні та допустимі докази заподіяння йому такої шкоди, обґрунтованості зазначеного розміру такої шкоди. Тобто відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні і даної частини вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно п.2 ч. 2, та ч. 3 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат . Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, витрати на правову допомогу можуть бути стягнуті на користь позивача у розмірі не більшому ніж визначено вищевказаним Законом, однак позивачем у судовому засіданні не надано доказів того, скільки часу було витрачено адвокатом на вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням, що унеможливлює розрахунок граничного розміру витрат, який підлягає стягненню з відповідача, а отже в задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп. належить відмовити. З урахуванням доказів, оцінку яким суд дав вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума задоволених вимог позивача складає 4702,28 грн 93 коп. та з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 103 грн 14 коп. (4702,28 грн. х 100% : 76677,12 = 6,13 % х 1681,60). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 103 грн 14 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial