Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], які народилися [INFO]; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позову, позивач вказала на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2012 року по 31 серпня 2015 року. Від шлюбу у сторін народилися діти: син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Синельниківського міськрайонного суду Дні\-пропетровської області від 18 листопада 2014 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей в роз\-мірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, відповідач аліменти не сплачує, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 30.04.2018 року становить 19935,93 гривень, що підтверджується довідкою Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра. Після розірвання шлюбу позивач мешкає разом з дітьми, сама їх виховує та утримує. Відповідач самоусу\-нувся від будь-якого спілкування з дітьми, не бере участі у їх вихованні та утриманні. Вже більше двох років [PERSON] життям своїх дітей не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з ді\-тьми та брати участь у їх вихованні, жодного разу не відвідував дитячого садка і не цікавився успіхами дітей. На думку позивача, відповідач ігнорує факт спорідненості зі своїми дітьми, так як не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального усвідомлення, не цікавиться станом їх здоров'я, у зв'язку з чим, позивач вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені. Відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подав відзив; позивач не заперечувала проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у зв'язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Чечелівської районної у місті Дніпрі ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Синельниківської міської ради в судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Вислухавши позивача, представника третьої особи - Органу опіки та піклування Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2012 року до 31 серпня 2015 року (а.с.4, 7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 травня 2013 року [PERSON], [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (арк.с.5). Також, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 травня 2013 року [PERSON], [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (арк.с.6). Згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (арк.с.7). Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.11.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повнолітнього віку, тобто до [INFO]; та стягнуто аліменти на утримання дружини (арк.с.8-10). Згідно довідки, виданої квартальним комітетом №7 Синельниківської міської ради від 11.05.2018 року [PERSON] та її малолітні діти: [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (арк.с.11). Відповідно до Акта обстеження умов проживання від 17 серпня 2018 року,умови проживання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], що зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON], добрі; в будинку чисто та охайно; наявні всі необхідні меблі для проживання дітей, побутова техніка та продукти харчування; є окрема кімната для іграшок, розвиваючий матеріал, місця для сну та навчання (арк.с.36). Як вбачається з довідки, виданої квартальним комітетом №7 Синельниківської міської ради від 16.05.2018 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не зареєстрований та не проживає (арк.с.12). За фактом злісного ухилення від сплати відповідачем аліментів Чечелівським ВП ДВП Г НП в Дніпропетровській області внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.05.2018, кримінальне провадження № 12018040680000912 за ч.1 ст.164 КК України (а.с.65,13). Як вбачається із копії заяви [PERSON], написаної власноручно до Управління - служби у справах дітей виконкому Чечелівської районної у місті ради, останній просив позбавити його батьківських прав відносно дітей - [PERSON], [PERSON], які проживають з матір'ю - [PERSON] (арк.с.67). Згідно з ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на розвиток дітей. Відповідач не спілкується з дітьми, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє жодного інтересу до їх внутрішнього світу. Наведене підтверджує факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей. Зазначені обставини підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивача. Зазначила, що чоловіка [PERSON] вона бачила кілька разів лише під час народження дітей, більше вона його не бачила. ЇЇ онук товаришує з дітьми [PERSON], вони гуляють разом та спілкуються. Вихованням дітей займається [PERSON] та її мати. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що знає позивача біля 20 років, вони є сусідами; знає всю родину позивача, її сестру, мати. У [PERSON] є двоє дітей, вихованням яких вона займається сама разом з її мамою. Три роки тому назад він один раз бачив батька дітей напередодні «Нового року», коли той прийшов до дому, але [PERSON] та дітей не було, оскільки вони були у місті на «новорічній ялинці». З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками [PERSON], [PERSON] Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Отже, встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, його поведінка свідчить про наявність кожного окремо і всіх у сукупності факторів, зазначених у Постанові Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року. Згідно ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], враховуючи, що поведінка [PERSON], [INFO] є винною: він злісно ухиляється від виховання дітей, виходячи з інтересів дитини,

Outcome: approved