Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства Габорця Володимира Андрійовича про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати. Позов мотивовано тим, що 10.12.2012 року між [PERSON] та Селянським (фермерським) господарством Габорця Володимира Андрійовича було укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки площею 7,97 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Куйбишевської сільської ради, зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.12.2012 року №352088424003092. Посилаючись на те, що в порушення приписів законодавства та умов договору відповідачем не сплачено позивачу орендну плату за 2019 рік просив розірвати договір оренди землі та стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за 2019 рік в розмірі 7557 грн. 08 коп. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.04.2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання (а.с.19-20). 01.06.2020 року представник відповідача Бем Ю.Ю. подав до суду відзив на позов, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач за спірним договором отримав орендну плату наперед, про що свідчать власноруч написані ним розписки у грудні 2017 року про отримання орендної плати за 2019 рік та 2020 рік включно, а тому обов`язку сплачувати орендну плату відповідач не має (а.с.38-40). 26.06.2020 року представника позивача [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, згідно якого зазначає, що видатковий за 2019 рік та видатковий за 2020 рік не є належними доказами на підтвердження сплати орендної плати, оскільки з їх змісту не вбачається дійсність розрахунків між сторонами, а текст видаткових написано різними почерками та не містить посилань на реквізити договору. Крім того, відповідачем не надано видаткового касового ордера, як первинного бухгалтерського документу, який може засвідчити здійснення ним господарських розрахунків на суму вказану в розписці (а.с.46-47). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.08.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.71-72). Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач додатково пояснив, що до 2019 року отримував орендну плату за спірним договором оренди. Факт написання розписки не оспорює, однак кошти за розпискою отримав у борг, а не в рахунок орендної плати за спірним договором. Представник відповідача голова СФГ Габорця Володимира Андрійовича - Габорець В.А. в судовому засіданні заперечив проти заявленого позову та просив відмовити в його задоволенні. Представник відповідача Бем Ю.Ю., заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачу було сплачено орендну плату за спірним договором достроково наперед, що підтверджується розписками, підписи в яких позивачем не оспорюються, а тому заборгованості зі сплати орендної плати відповідач не має. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою. Відповідно до статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.32 вказаного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,97 га, розташованої на території Куйбишівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії І-КР №024750, виданого 08.02.2001 року Куйбишевською сільською радою (а.с. 9, 10) Вказану земельну ділянку [PERSON] передав в оренду Селянському (фермерському) господарству [PERSON] за договором оренди землі від 10 грудня 2012 року, укладеному строком на двадцять п`ять років, зареєстрованому у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.12.2012 року №352088424003092, що підтверджується копією договору оренди землі (а.с.11-12) Згідно п.43 Договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Отже, виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 року № 6-643цс16. Укладеним договором сторони визначили, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки до 30.12 поточного року (п.п. 9, 11); обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням (без урахування) індексації (п.10); розмір орендної плати переглядається за згодою сторін у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документам; в інших випадках, передбачених законом (п.13). Пунктом 38 договору оренди землі встановлено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання зокрема, за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Оскільки згідно\~умов договору\~оренди землі\~розмір орендної\~плати визначається\~з розрахунку\~3%\~від нормативної\~грошової оцінки\~земельної ділянки,\~яка на\~момент укладення\~договору складала\~168061\~грн.,\~тому розмір\~орендної плати\~без врахування\~індексації становить\~5041,83\~грн.\~(168061\~грн.\~х 3%)\~=\~5041,83\~грн. 26.03.2020 року позивач на адресу відповідача направив заяву датовану 26.03.2020 року, у якій просив виплатити йому заборгованість зі сплати орендної плати за спірним договором оренди землі за 2017 рік та розглянути питання щодо розірвання договору, що встановлено з копії заяви та службового чеку (а.с.14, 15). Заперечуючи проти позову, представник відповідача на підтвердження належного виконання умов договору щодо сплати орендної плати надав копію видаткового 2019 рік, за змістом якого [PERSON] 12.12.2017 року отримав орендну плату за 2019 рік в повному обсязі 24000 грн., претензій до орендаря немає (а.с.41) тобто який за своїм змістом є розпискою орендодавця. Факт написання розписки від 12.12.2017 року позивач не оспорює. Таким чином, зазначеними видатковими підтверджується факт отримання позивачем в 2017 році коштів в загальній сумі 24000 грн. в рахунок отримання орендної плати наперед за договором оренди землі від 10.12.2012 року. При цьому, розмір орендної плати за договором оренди землі за 2019 рік становить 5041,83 грн., тобто є меншим ніж сплачені відповідачем 24000 грн. в рахунок орендної плати за вищевказаною розпискою від 12.12.2017 року. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності-достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи,які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доводи позивача проте, що кошти за розпискою отримав у борг, а не в рахунок орендної плати за спірним договором, суд до уваги не приймає, оскільки суперечать змісту власноручно написаної позивачем розписки від\~12.12.2017\~року, в якій вказано про отримання коштів в загальній сумі 24000 грн. в рахунок орендної плати. Натомість будь-яких умов про повернення коштів вказана розписка не містить. Позивачем не доведено, що кошти за розпискою отримані саме в борг, а не рахунок орендної плати, як вказано в самій розписці. Посилання представника позивача на відсутність видаткового касового ордера, як єдиного належного доказу виплати відповідачем орендної плати, суд оцінює критично, адже такого обмеження в засобах доказування виплати орендної плати ні Цивільним кодексом України, ні Законом України «Про оренду землі», які поширюються на спірні правовідносини, не встановлено. А посилання на копію відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків (а.с.13) є безпідставною, адже не спростовує отримання орендної плати за розпискою від 12.12.2017 року. Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні не знайшли своє підтвердження доводи позивача щодо наявності заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 10.12.2012 року за 2019 рік, оскільки свої грошові зобов`язання відповідно до договору орендар виконав достроково, що не суперечить вимогам закону та умовам договору, при цьому факт виплати орендарем орендної плати у більшому розмірі підтверджується належними доказами та не спростований стороною позивача, а тому вимоги про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed