Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 2698,94 грн. 94 коп., витрати пов`язані з наданням юридичної допомоги та сплачений судовий збір. Позов мотивувала тим, що їй на праві особистої власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідач по справі є її сусідом та мешкає в квартирі [ADDRESS] , що знаходиться над її квартирою. Позивач зазначає, що відповідач неодноразово заливав її квартиру, а саме 16 жовтня 2019 року та 11 листопада 2019 року про що комісією представників Фастівського ЖЕК було складено відповідні Акти. Відповідно до локального кошторису № 2-1-1, їй завдана матеріальна шкода в розмірі 2698,94 грн. проте, відшкодувати добровільно вказану суму відповідач не бажає. Тому, змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. На електронну адресу суду направила заяву, в якій просила суд розглядати справу без її присутності. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи судом вчасно та належним чином, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України). Верховний Суд України в своїй постанові від 31.10.2012 в справі №6-53цс12 зробив висновок про те, що «особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника». Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями Договору купівлі-продажу від 11 червня 2015 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38911900 від 11 червня 2015 року (а.с.18-20). Як вбачається із Акту про залиття, аварії, що травилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 16 жовтня 2019 року, 14 жовтня 2019 року в квартирі [ADDRESS] , трапилося залиття на системі холодного водопостачання власника квартири [PERSON] , у зв`язку із порушенням останнім правил користування ХВП, каналізації, в результаті чого стався залив квартири [ADDRESS] власником якої є [PERSON] , в якій було залито кухню - частково, стелю із сатенгіпсової стяжки, стіни із шпалерами (а.с.4). Окрім того, відповідно Акту про залиття, аварії, що травилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 11 листопада 2019 року, власником квартири [ADDRESS] [PERSON] 11 листопада 2019 року, в наслідок порушення правил користування ХВП та каналізації, залив квартиру [ADDRESS] власником якої є [PERSON] , а саме стелю і стіни кухні (а.с 5). Згідно Локального кошторису складеного ТОВ Фірма «Тесей» на замовлення гр. [PERSON] ремонт квартири у [ADDRESS] , що здійснюється у 2020 році складає 2698,94 грн. (а.с.10-12). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Так, право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК має власник майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 18 березня 2020 року по справі № 760/8139/14-ц (провадження № 61-43768св18), «цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у п. 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно із ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. За роз`ясненнями п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За приписами ч. ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1991 року № 572, власник квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] На підтвердження факту залиття квартири [ADDRESS] , власником якої є позивач [PERSON] , 16 жовтня 2019 року та 11 листопада 2019 року, співробітниками Комунального підприємства «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» складено акти, із яких вбачається, що 14 жовтня 2019 року та 11 листопада 2019 року. в квартирі [ADDRESS] власником якої є [PERSON] , у зв`язку із порушенням останнім правил користування ХВП та каналізації, стався залив квартири [ADDRESS] власником якої [PERSON] , а саме залито кухню - частково, стелю із сатенгіпсової стяжки, стіни із шпалерами (а.с.4. 5). Вказані акти, є належними та допустимими доказами в розуміння чинного законодавства, відповідають вимогам Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, складений уповноваженими особами, в ньому визначені причини залиття, докладно відображено наявні пошкодження внаслідок залиття. Зазначене дає суду підстави дійти висновку, що залиття квартири [ADDRESS] , з квартири [ADDRESS] того ж будинку, про яке йдеться мова в акті дійсно мало місце. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, не спростував відсутність своєї вини у заподіянні шкоди та не надав жодних доказів, які б свідчили про невинуватість його у заподіянні шкоди. Верховним Судом по справі №638/9035/16-ц від 08.05.2018 року висловлено правову позицію, що саме відповідач повинен довести, що шкоди завдано не з його вини, оскільки законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди. Вирішуючи питання про визначення розміру шкоди, суд приймає до уваги локальний кошторис складений ТОВ Фірма «Тесей» на замовлення гр. [PERSON] , відповідно до якого ремонт квартири у [ADDRESS] , що здійснюється у 2020 році складає 2698,94 грн. (а.с.10-12). Враховуючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що залиття квартири позивача сталось саме з вини відповідача. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] завданої матеріальної шкоди в розмірі 2698 (дві тисячі шістсот дев`яносто вісім) грн. 94 коп. Звертаючись до суду з вказаним позовом, [PERSON] просила стягнути з відповідача 400,00 грн. судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрати понесені на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення зазначених витрат надала до суду Квитанцію № 637530 від 01 липня 2020 року видану адвокатом Гончаренко С.С. на суму 400,00 грн., за складання позовної заяви. Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 1 та п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. та понесені витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 400,00 грн..

Outcome: approved