Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі 7 000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 10 липня 2019 року і до закінчення навчання - [INFO]. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що їх спільна з відповідачем повнолітня дочка [PERSON] навчається на І курсі університету «Львівська політехніка» на платній основі денної форми навчання, яке закінчується у червні 2022 року. Відповідно до договору про надання освітніх послуг, укладеного між Національним університетом «Львівська політехніка» та позивачкою, остання повинна сплачувати кошти за навчання дочки [PERSON] у 2018-19р.р. - 18 500 грн.; у 2019-20 р.р. - 20 350 грн.; 2020-21р.р. - 22 390 грн.; 2021-22р.р. - 24 630 грн. Розмір доходів позивачки не дає їй змоги у повному обсязі забезпечити повноцінне навчання дочки та її утримання. Крім того, позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за іншою дитиною [PERSON] , [INFO] , термін якої продовжено до 6-ти років. Відповідач понад 10 років проживає та працює за кордоном у Канаді та має змогу сплачувати аліменти на навчання дочки. На виконанні у ВДВС відсутні будь-які виконавчі провадження, у яких би відповідач виступав боржником. У жовтні 2019 року представник відповідача подала відзив на позов, у якому просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Зазначила, що посилання позивачки, що відповідач проживає і отримує доходи у Канаді, не відповідає дійсності. [PERSON] періодично проживає у Російської Федерації, оскільки там проживає його нова сім`я та дитина від нового шлюбу. [PERSON] офіційно не працює, має нестабільні, мінливі доходи. Крім того, позивач отримала від [PERSON] компенсацію половини вартості навчання дочки та оплати вартості гуртожитку, у якому проживає дочка в розмірі 12 000 грн., що підтверджується складеною розпискою. Також відповідач зазнає, що дочка [PERSON] навчається на денній формі навчання у м. Львові, де і проживає у гуртожитку, а позивач [PERSON] проживає у м. Новограді-Волинському, тому остання згідно вимог ч. 3 ст. 199 СК України не вправі звертатись до суду із зазначеним позовом, оскільки вона не проживає з дитиною. У 2011 році відповідач уклав інший шлюб, та в 2013 році від цього шлюбу народилась дитина, дружина не працює, на праві власності нерухомого майна у подружжя відповідача не має, вони змушені орендувати житло, тому відповідач не має можливості утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання (а.с. 49). У жовтні 2019 року позивач подала відповідь на відзив, у якому зазначила, що попри зазначені у позовній заяві витрати на навчання повнолітньої дочки, позивач несе витрати по оплаті гуртожитку, у якому проживає дочка, на придбання одягу, харчування, проїзд до навчального закладу, придбання необхідних для навчання канцелярських товарів, товарів особистої гігієни. Дочка [PERSON] офіційно зареєстрована по [ADDRESS] , тобто за місцем проживання позивачки, а відтак позивач згідно вимог ч. 3 ст. 199 СК України вправі звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Крім того, [PERSON] пояснила, що дочка [PERSON] дійсно у навчальні дні проживає у гуртожитку в м. Львові, однак на вихідні дні приїздить до позивачки додому у будинок [ADDRESS] , де дочка [PERSON] офіційно зареєстрована, а тому [PERSON] , відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 СК України, вправі звертатись до суду із вказаним позовом. Представник відповідача заперечила щодо задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позов. Вказала, що позивач проживає з іншою сім`єю у м. Москві, РФ, має на утриманні неповнолітню дитину від цього шлюбу та періодично приїздить у м. Новоград-Волинський, офіційно не працює, має мінливі доходи. Доказів його проживання та роботи у Канаді, позивачем не надано. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 вересня 2000 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, у період якого, 9 лютого 2001 року, у подружжя народилась дочка [PERSON] . На момент звернення до суду із вказаним позовом дочка [PERSON] є повнолітньою (а.с. 7, 8). 20 березня 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 9). Відповідно до довідки від 13 вересня 2018 року, дочка [PERSON] є студентом І курсу денної форми навчання Інституту права та психології Національного університету «Львівська політехніка», закінчує навчання у червні 2022 року (а.с. 10). Згідно договору про надання освітніх послуг, укладеного 2 серпня 2018 року між Національним університетом «Львівська політехніка» та позивачкою [PERSON] , остання зобов`язана сплачувати кошти на навчання дочки [PERSON] у 2018-19р.р. (І курс) - 18 500 грн.; у 2019-20 р.р. (ІІ курс) - 20 350 грн.; 2020-21р.р. (ІІІ курс) - 22 390 грн.; 2021-22р.р.(ІV курс) - 24 630 грн. (а.с. 11). Згідно із довідкою про реєстрацію місця проживання від 9 жовтня 2019 року дочка [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] з 13 грудня 2018 року по теперішній час (а.с. 65). Відповідно до розписки, складеної [PERSON] 1 червня 2019 року, остання отримала від відповідача [PERSON] компенсацію вартості навчання дочки [PERSON] та її проживання в гуртожитку в сумі 12 000 грн. (а.с. 51). В судовому засіданні позивач підтвердила факт отримання нею вказаних коштів та пояснила, що зазначені кошти вона отримала від відповідача як компенсацію вартості навчання дочки лише за І курс навчання в університеті. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, 1 жовтня 2011 року відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , який зареєстровано Зеленоградським відділом ЗАГС м. Москви, РФ (а.с. 53). [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Зеленоградським відділом ЗАГС м. Москви, РФ (а.с. 54). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у [PERSON] відсутнє на праві власності нерухоме майно (а.с. 55). Відповідно до довідок Центру первинної медико-санітарної допомоги м. Новограда-Волинського, син позивачки [PERSON] [PERSON] , [INFO] , часто хворіє гострими респіраторними захворюваннями, потребує домашнього догляду матері (а.с. 62-64). Щодо дотримання позивач вимог частини третьої статті 199 СК України, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Частиною третьою статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» (далі - Закон № 1382-IV) місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. За змістом зазначеної статті Закону офіційним місцем проживання особи є зареєстроване у встановленому Законом порядку місце її проживання. Як встановлено в судовому засіданні дочка [PERSON] зареєстрована за адресою проживання її матері [PERSON] - по [ADDRESS] з 13 грудня 2018 року по теперішній час. Крім того, відповідно пункту 7 розділу «Загальні положення» Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 2 березня 2016 року (далі - Правила № 207), реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. В судовому засіданні позивачка пояснила, що її дочка [PERSON] протягом 5-ти денного навчального тижня проживає у гуртожитку в м. Львові, однак майже кожні вихідні, а також на період канікул і захворювань приїздить проживати до позивачки в буд. [ADDRESS] . На спростування зазначених обставин відповідачем доказів не надано. Ураховуючи, що дочка [PERSON] офіційно зареєстрована та періодично проживає разом з матір`ю,

Outcome: partial