Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом в інтересах малолітньої [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], який був батьком дитини. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] Разом з ним були зареєстровані співмешканка [PERSON]., а також дитина. 13 січня 2015 року державним нотаріусом Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Величком В.О. відповідачеві [PERSON] після смерті [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване у реєстрі за № 1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] Однак, донька спадкодавця є спадкоємцем першої черги, а відповідач є спадкоємцем другої черги. Відповідно спірне свідоцтво про право на спадщину за законом порушує права дитини спадкодавця, а тому підлягає визнанню недійсним. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], [PERSON] позов підтримав за обстави зазначених у ньому, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Просив зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню. Представник відповідача Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області у судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву про визнання позову, просить справу розглянути за його відсутності. Представник Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області Маркевич І.О. у судовому засіданні не заперечувала проти позову. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] (а. с. 8). На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] На момент смерті [PERSON] не перебував у зареєстрованому шлюбі. Однак, спадкодавець [PERSON] на момент смерті мав малолітню дитину, [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 7). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] що належав спадкодавцю згідно з договором купівлі-продажу укладеним 29 листопада 2005 року між ним та [PERSON], посвідченим цього ж дня приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Величком С.О., зареєстрованим у реєстрі за № 1258, а також 16 травня 2006 року в обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» за № 4. З матеріалів спадкової справи Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області після смерті [PERSON] вбачається, що 13 липня 2011 року із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернувся [PERSON] З довідки Долинської міської ради Долинського району Кіровоградської області № 936 за березень 2011 року видно, що на момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За змістом чч. 1-4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається, зокрема нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Аналізуючи вищезазначене, можливо дійти висновку, що спадщину після смерті [PERSON] прийнято [PERSON], яка є донькою спадкодавця, будучи на момент його смерті малолітньою та не відмовилась від спадщини, а також [PERSON] - рідний брат спадкодавця, який у вставлений шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини подав нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Інші можливі спадкоємці не реалізували право на прийняття спадщини. Однак, [PERSON] будучи донькою спадкодавця є спадкоємцем першої черги за законом, а відповідач [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Отже при наявності спадкоємця першої черги, яка прийняла спадщину, відповідач будучи спадкоємцем другої черги не мав права на спадкування майна рідного брата, спадкодавця [PERSON] Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. З огляду на вищезазначене, підлягає визнанню недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], видане 13 січня 2015 року державним нотаріусом Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Величком В.О., зареєстроване у реєстрі за № 1. За змістом п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7 у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. Таким чином, у цій справі є необґрунтованим пред'явлення позову до Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, оскільки цей суб'єкт не здійснює дій щодо невизнання, оспорювання та не порушує права та обов'язки [PERSON], не є заінтересованою особою, відповідно у позові до цього відповідача слід відмовити. З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення частково цього позову [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] до [PERSON], Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Долинська районна державна адміністрація Кіровоградської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачка у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн, які підлягають стягненню з відповідача на її користь пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 352,40 грн. Оскільки відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов, відповідно половина цієї суми, тобто 176,20 грн підлягає поверненню з бюджету, а інша стягненню на користь позивачки. Представником [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні згідно з положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України зроблено заяву щодо понесення позивачкою витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial