overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 22.11.1991 року. У шлюбі у сторін народилися двоє дітей: син [PERSON], 1993 року народження та син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що з відповідачкою разом не проживають з 2003 року, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначив, що стосунки з відповідачкою не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Спору щодо поділу майна, утримання та виховання неповнолітньої дитини між сторонами немає. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб. Ні позивач, ні відповідач в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надіслали суду свої заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі та проти розірвання шлюбу не заперечують. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясовано судом, 22.11.1991 р. у відділі ЗАГС Мінського районного виконавчого комітету, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 2284.(а.с. 10). [INFO] р. народився [PERSON] (а.с. 11). [INFO] р. народився [PERSON], і батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як з'ясував суд, сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач не має наміру зберігати сім'ю. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

у листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 1995 року. Мають одну спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO], а також виховують його сина [PERSON], [INFO], від першого шлюбу, які на даний час досягли повноліття та проживають окремо. Зазначає, що вони з відповідачкою прожили у шлюбі багато років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини, але останні роки вони не можуть проживають разом як сім'я, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть не складні поточні проблеми, в стосунках відсутня повага, почуття кохання, усі намагання налагодити відносини виявилися марними, вони переросли в ще більш ворожі. Вважає, що зберегти сім'ю не можливо, це суперечитиме його інтересам, на примирення не згоден. У зв'язку з наведеним просить шлюб розірвати, судові витрати покласти на нього. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивач направив заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задоволити, строк на примирення не надавати, судові витрати покласти на нього. Відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації, однак в судове засідання вдруге не з'явилася, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що 04.08.1995 року зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5). Неповнолітніх дітей сторони не мають. За повідомленням Машівської селищної ради Полтавської області № 456 від 27.11.2017, відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося, відповідачка вимог позивача не спростувала та ніяких доказів не надала, що в сукупності з іншими обставинами свідчить про те, що сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, а відтак подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Оскільки відповідачка не заявила про зміну прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище - [PERSON]. Судові витрати покладаються на позивача, на його прохання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договорів. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.11.2017 року відкрито провадження по справі. 07.02.2018 року від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про проведення судових засідань у даній справі в режимі відеоконференції. Розглянувши подане клопотання, суд приходить до висновку, що воно не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Положеннями ст. 212 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відео конференції і приміщенні суду, визначеному судом. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обов'язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за п'ять днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь. Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується судом за наявності відповідного клопотання не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Копія ухвали про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції негайно надсилається до суду, який зобов'язаний організувати її виконання, та особі, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає. Аналіз наведеної норми свідчить, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов'язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони. Крім того, такий спосіб участі має винятковий характер, та має бути зумовлений обґрунтованими причинами, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні. Заявником не надано доказів про поважність причин, які фактично ускладнюють або роблять неможливою участь позивача, який проживає у м. Києві та/або представника позивача в судовому засіданні Оболонського районного суду м. Києва. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 27 січня 1988 року, від даного шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Спільне життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально, сімейні стосунки фактично припинено. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, а тому і звернувся з вказаним позовом до суду. Ухвалою суду від 04 грудня 2017 року надано сторонам двомісячний строк на примирення, а провадження у справі зупинено до закінчення вказаного строку. Ухвалою суду від 05 лютого 2018 року провадження у справі поновлено. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Радошівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області 27 січня 1988 року за актовим записом № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сім'я розпалася, намірів на відновлення сімейних стосунків подружжя не має. Враховуючи наведені обставини, а також те, що подружжю надавався строк на примирення, однак примирення не досягнуто, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а також, що продовження спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказував, що 29 червня 2016 року у Вознесенському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис №115. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку Софію [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сімї. В звязку з цим позивач вважав неможливим збереження шлюбу та просив про його розірвання. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте в матеріалах справи міститься заява останнього про розгляд справи без його участі в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Додатково пояснила, що спори майнового характеру та з приводу місця мешкання дитини відсутні. На примирення не згідна. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивача, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачкою, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що 29 червня 2016 року у Вознесенському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 115. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку Софію [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю. [PERSON] в своїй заяві наполягав на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.12.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №737, обґрунтовуючи свої вимоги тим, з грудня 2010 року вони припинили проживання однією сім'єю, в зв'язку з тим, що між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачем. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.12.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №737 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 546 (а.с. 7) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 473 (а.с. 6) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з грудня 2010 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 30.08.1995 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Вказує, що шлюб виявився невдалим, спільне життя і збереження шлюбує неможливим, шлюбні відносини фактично припинені, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, почуття любові та поваги між ними втрачено. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30.08.1995 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити, доручив представляти свої інтереси адвокату [PERSON] Представник позивача адвокат [PERSON] не з'явилась до суду, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, повторно надала клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому, доказів існування поважних причин неявки в судові засідання не надала, не подала відзив на позовну заяву. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення в порядку заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 серпня 1995 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 170594, виданого 20.10.2017 року, зроблений актовий запис № 1590. Спільних дітей сторони не мають. Сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть; оскільки почуття любові та поваги один до одного втрачено, примирення між ними та відновлення сімї неможливе. Спір про поділ спільного майна між сторонами відсутній. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 27.06.1997р., зареєстрованого у Відділі реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м.Запоріжжя, актовий запис 502. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказує, що сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з липня 2017 року.\~\~Вважає, що сім'я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним. Майнових спорів немає, діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матірю. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви в яких, просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує, відповідач позов визнає. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 27.06.1997р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м.Запоріжжя, актовий запис №502 від 27.06.1997р. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матірю. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини,\~ \~подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно\~\~розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову позивач вказує, що він віддав відповідачу належний йому на праві власності автомобіль ВАЗ 2111 для проведення ремонтних робіт, а також 9000,00 грн. для придбання ним запчастин на автомобіль та вартість роботи по його ремонту. Відповідач натомість дав обіцянку, що автомобіль буде відремонтовано на протязі тижня. Через тиждень позивачу стало відомо, що відповідач ремонтом автомобіля не займається, а на отримані 9000,00 грн. придбав собі автомобіль. Відповідач повернув позивачу автомобіль однак не відремонтований та неодноразово обіцяв повернути вказані кошти. Позивач звертався до поліції однак на теперішній час кошти відповідачем не повернуто. Тому позивач змушений звернутись до суду з позовною заявою. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав і суд вважає можливим розглянути справи за наявними матеріалами справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази у їх сукупності, суд встановив таке. 22.08.2017 р. [PERSON] віддав [PERSON] належний йому на праві власності автомобіль ВАЗ 2111 для проведення ремонтних робіт, а також 9000,00 грн. для придбання ним запчастин на автомобіль та оплату вартості робіт по його ремонту. Відповідач повинен був відремонтувати автомобіль на протязі тижня. Через тиждень позивачу стало відомо, що відповідач ремонтом автомобіля не займається, а на отримані 9000,00 грн. придбав собі автомобіль. Відповідач повернув позивачу автомобіль однак не відремонтований. Позивач звертався до відповідача з вимогою повернути вказані кошти, що підтверджується копією заяви-звернення від 21.09.2017 р. У звязку з невиконанням домовленості позивач звертався до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області. За результатами розгляду даного звернення встановлено, що відповідач дійсно отримав від позивача авто ВАЗ 2111 для проведення ремонтних робіт та грошові кошти в сумі 9000,00 грн.. Ремонт автомобіля виконав неповністю, грошові кошти обіцяє повернути, однак пізніше, бо зараз в нього грошей немає. Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином судом встановлено, що відповідач безпідставно набув грошові кошти відповідача у сумі 9000 грн. без достатньої правової підстави. А відтак, зобовязаний повернути їх позивачу. Виходячи з викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 9000,00 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави необхідно також стягнути судові витрати в розмірі 640,00 грн..

Outcome: approved