Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

У листопаді 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява Новомиргородської РДА в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відібрання малолітньої дитини від батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач вказав, що відповідачі: [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], проживають по [ADDRESS]. Відповідно до характеристики Капітанівської селищної ради відповідачі за час проживання на території селищної ради характеризуються негативно, не працюють, зловживають спиртними напоями, вихованням дитини не займаються, проживають за рахунок випадкових заробітків та ведення домашнього господарства. Відповідно до довідки Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області від 12.11.2014 р. за № 4137 [PERSON] та [PERSON] неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173, 173-2, 178, 184 КУпАП. Згідно акту обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] від 10.11.2014 р., у вказаній сім'ї відсутні належні умови для виховання та утримання малолітньої дитини. На зауваження та попередження працівників виконкому Капітанівської селищної ради, служби у справах дітей Новомиргородської райдержадміністрації, дільничного інспектора міліції Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області щодо зміни способу життя відповідачі не реагують. Тому профілактична робота з [PERSON] та [PERSON] щодо зміни їх способу життя та утримання дитини позитивних результатів не дала. Умови проживання батьків, спосіб їх життя являють собою загрозу для життя, здоров'я та нормального розвитку малолітньої дитини. Так, малолітній перебував без верхнього одягу та без нагляду дорослих членів сім'ї на вулиці селища у холодну погоду пізньої осені поточного року. Відповідно до п. 7 ч. 6 ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, органом опіки та піклування - виконкомом Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області було прийнято рішення від 10 листопада 2014 року № 39 «Про вилучення малолітньої дитини з сім'ї [PERSON]» у зв'язку з виникненням загрози життю та здоров'ю дитини. Таким чином, батьки [PERSON] та [PERSON] свідомо ухиляються та нехтують своїми обов'язками по вихованню малолітнього сина [PERSON], оскільки не піклуються про його фізичний і духовних розвиток, а саме: не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що може негативно вплинути на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і всі в сукупності, необхідно розцінювати як ухилення від батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дитини. [PERSON], [INFO], через малолітній вік не в змозі захистити свої законні права, тому Новомиргородська райдержадміністрація як орган опіки та піклування звертається до суду в його інтересах. Посилаючись на ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 155, ч. 2 ст. 164, п. 2 ст. 166, ст. 170 Сімейного Кодексу України, Закон України № 69-V «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей», ст. 1, ст. 7 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. 45 ЦПК України, просить суд відібрати малолітнього [PERSON], [INFO], від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передати його органу опіки та піклування для подальшого влаштування, а також стягнути з [PERSON] та [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення ним повноліття, на користь закладу чи особи, яким буде передана дитина. У судовому засіданні представник позивача ЛУЦЕНКО О.В. підтримала позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Відповідач [PERSON] не визнала позов і пояснила, що у дійсності належним чином утримує і доглядає дитину, спиртними напоями не зловживає. Відповідач [PERSON] не визнав позов повністю і вважає його необґрунтованим. Заслухавши пояснення сторін та безпосередньо дослідивши докази в справі: показання свідків, оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. Згідно свідоцтву про народження та наданим позивачем іншим документам відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], проживають по [ADDRESS]. Відповідно до характеристики Капітанівської селищної ради відповідачі за час проживання на території селищної ради характеризуються негативно, не працюють, зловживають спиртними напоями, вихованням дитини не займаються, існують за рахунок випадкових заробітків та ведення домашнього господарства. Відповідно довідці Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області від 12.11.2014 р. за № 4137 [PERSON] та [PERSON] неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173, 173-2, 178, 184 КУпАП. Згідно акту обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] від 10.11.2014 р., у вказаній сім'ї відсутні належні умови для виховання та утримання малолітньої дитини. На зауваження та попередження працівників виконкому Капітанівської селищної ради, служби у справах дітей Новомиргородської райдержадміністрації, дільничного інспектора міліції Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області щодо зміни способу життя відповідачі не реагують. Тому профілактична робота з [PERSON] та [PERSON] щодо зміни їх способу життя та утримання дитини позитивних результатів не дала. Умови проживання батьків, спосіб їх життя являють собою загрозу для життя, здоров'я та нормального розвитку малолітньої дитини. Так, малолітній перебував без верхнього одягу та без нагляду дорослих членів сім'ї на вулиці селища у холодну погоду пізньої осені поточного року. Відповідно до п. 7 ч. 6 ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, органом опіки та піклування - виконкомом Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області було прийнято рішення від 10 листопада 2014 року № 39 «Про вилучення малолітньої дитини з сім'ї [PERSON]» у зв'язку з виникненням загрози життю та здоров'ю дитини. Таким чином, батьки [PERSON] та [PERSON] свідомо ухиляються та нехтують своїми обов'язками по вихованню малолітнього сина [PERSON], оскільки не піклуються про його фізичний і духовних розвиток, а саме: не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що може негативно вплинути на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і всі в сукупності, необхідно розцінювати як ухилення від батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дитини. [PERSON], [INFO], через малолітній вік не в змозі захистити свої законні права, тому Новомиргородська райдержадміністрація як орган опіки та піклування звертається до суду в його інтересах. За правилами Сімейного кодексу України: ч. 1 ст. 164 - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. ч. 1 ст. 170 - суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. ч. 4 ст. 170 - при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що у даному випадку залишення дитини у відповідачів [PERSON] та [PERSON] є небезпечним для життя і здоров'я малолітнього [PERSON], [INFO] Так, із акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї відповідачів від 10.11.2014 р. витікає, що у будинку холодно, санітарний стан незадовільний. За місцем постійного проживання відповідачі характеризуються з негативного боку: ведуть аморальний спосіб життя, вихованням дитини не займаються. Свідок [PERSON] підтвердила у суді, що систематично бачила відповідачів у стані алкогольного сп'яніння, у даний час перебування у цій сім'ї малолітньої дитини є небезпечним для її життя, здоров'я. Суд відкидає заперечення відповідачів, що вони вже начебто спроможні належно утримувати і виховувати малолітню дитину, бо із наданих ними документів витікає, що їх поведінки лише в деякій мірі в останній час стала позитивною, а належні умови для безпечного існування дитини ще не створені. Що стосується показань свідків [PERSON] та [PERSON], то вказаним особам достеменно нічого не відомо про умови утримання та виховання малолітнього сина відповідачів. До того ж за рішенням органу опіки і піклування - виконкому Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області від 10 листопада 2014 року № 39 «Про вилучення малолітньої дитини з сім'ї [PERSON]» у зв'язку з виникненням загрози життю та здоров'ю дитини малолітнього було обґрунтовано відібрано у відповідачів. Тому позов підлягає незаперечному задоволенню. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивач - Новомиргородська РДА була звільнена у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідачів на користь держави у рівних частинах з кожного, тобто у сумі по 243,60 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 164, 170 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved