Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житлом, яке належить їй на праві власності шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою:[ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який не є членом сім`ї позивача. Реєстрація місця проживання [PERSON] у будинку була здійснена, оскільки останньому для працевлаштування необхідно було постійне місце проживання. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , 1991 року народження, проте, після народження дитини з кінця 1991 року особистих або сімейних стосунків не мали і до середини 2018 року зберігали звичайне добросусідське спілкування. Відповідач у вказаному будинку постійно не проживав, а лише періодично з`являвся на невеликий термін. Будь-яких угод з приводу проживання відповідача у будинку з позивачем не укладалося. В домоволодінні на даний час особисті речі відповідача відсутні. Зазначила, що реєстрація відповідача у будинку порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, а також перешкоджає реалізувати право на оформлення пільг та субсидії. З врахуванням наведеного просить суд задовольнити даний позов. Ухвалою суду від 17.07.2019 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.44-45). Ухвалою суду від 06.08.2019 року зупинено провадження у справі до розгляду Кропивницьким апеляційним судом апеляційної скарги [PERSON] на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.05.2019 року у справі №383/49/19 (а.с.59-61). Ухвалою суду від 11.10.2019 року поновлено провадження у справі (а.с.81). Ухвалою суду від 11.10.2019 року зупинено провадження у справі до розгляду Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду касаційної скарги [PERSON] на постанову Кропивницького апеляційного суду від 27 серпня 2019 року у справі №383/49/19 (а.с.83-85). Ухвалою суду від 03.03.2021 року поновлено провадження у справі (а.с.97). В судовому засіданні представник позивача у зв`язку із самостійним зняттям відповідача з реєстрації місця проживання позовні вимоги підтримав в частині стягнення судового збору та витрат на правову допомогу. Не заперечив проти ухвалення рішення за результатами підготовчого судового засідання. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.103). Згідно заяви від 10.03.2021 року надав до суду докази зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зняття відповідача з реєстрації місця проживання після пред`явлення позову розцінюється судом як фактичне визнання останнім позову, тому за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної ділянки від 12.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Білорус Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №431, [PERSON] є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору (а.с.14). Згідно з довідками Бобринецької міської ради №2705 від 04.06.2019 року, № 2840 від 14.06.2019 року (а.с. 20, 21) та копії домової книги (а.с.17-19), за адресою: [ADDRESS] , крім позивача та її дітей зареєстрований [PERSON] , 1968 року народження. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.05.2019 року у справі №383/49/19 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку у спільному майні відмовлено повністю (а.с.23-26). Предметом розгляду у справі №383/49/19 зокрема були вимоги про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] . Вказане рішення суду залишено в силі постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.02.2021 року (а.с.92-96). Отже позивач є єдиним власником житлового будинку по [ADDRESS] . Згідно копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 22.07.1999 року Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області, останній 09.03.2021 року знятий з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.106-108). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Частиною 1 статті 383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині 2 статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи те, що відповідач добровільно знявся з реєстрації місця проживання, чим фактично задовольнив позовні вимоги про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком по [ADDRESS] , після пред`явлення до нього позову, адже саме з реєстрацією відповідача у вказаному будинку позивач пов`язувала порушення її права на вільне розпорядження і користування майном, тому позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком по [ADDRESS] задоволенню не підлягають, адже на час розгляду справи судом права позивача не порушуються відповідачем. Крім того, представник позивача не підтримав вимоги унаслідок їх задоволення відповідачем після пред`явлення позову, що також є підставою для відмови в задоволенні позову, однак просив вирішити питання щодо стягнення судових витрат. Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за позовні вимоги сплатила судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджується дублікатом квитанції (а.с.1). На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надала: копію угоди про захист (представництво) та надання правової (правничої) допомоги №23/05-ц від 28.05.2019 року, укладеної між адвокатом Замша Дмитром Дмитровичем та [PERSON] (а.с.29); копію Додатку 1 від 24.06.2019 року до угоди про захист (представництво) та надання правової (правничої) допомоги №23/05-ц від 28.05.2019 року, який містить детальний опис витрат на правничу допомогу та їх вартість (а.с.30); копію квитанції до прибуткового касового ордера №13 від 24.06.2019 року на суму 5000 грн. (а.с.31). Склад та розмір витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу на загальну суму 5000 грн. суд вважає співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Доказів неспівмірності витрат на правову допомогу відповідачем суду не надано. Враховуючи не підтримання представником позивача вимог унаслідок їх задоволення відповідачем після пред`явлення позову, суд вважає за необхідне на підставі ч.3 ст.142 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved