Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У листопаді 2014 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Стрельника Р.М. звернулося до суду з позовом до [PERSON], Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, ВАТ «Банк Фінанси і Кредит» про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що відповідно до договору № PLCRAN36440033 від 29 березня 2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 12003,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.03.2014 року. При цьому, в забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 29.03.2007 року був укладений договір застави рухомого майна, а саме: автомобіля марки DAEWOO, модель: Nexia, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. В обґрунтування позову позивач вказував в позові, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 26.03.2012 року звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки DAEWOO, модель: Nexia, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Поряд з цим, позивачем вказано, що 07 лютого 2011 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження та накладеного арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення 8 782,98 грн. на користь ВАТ «Банк фінанси і кредит». 15 лютого 2011 року старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ Юрченко А.А. було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме : автомобіля марки DAEWOO, модель: Nexia, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Зважаючи на вказані обставини та приймаючи той факт, що право застави у позивача виникло 29.03.2007 року, в свою чергу постанова про накладення арешту на майно відповідача постановлена 07 лютого 2011 року та постанова про рошук майна боржника винесена державним виконавцем 15 лютого 2015 року, та приймаючи до уваги той факт, що сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 40 194,01 дол. США, що значно перевищує суму заборгованості [PERSON] перед ВАТ «Банк фінанси і кредит», позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій вони просять розглядати справу у відсутність їх представника та зазначає, що не заперечує проти заочного розгляду справи та задоволення позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить надрукове оголошення в пресі -в газеті «Урядовий кур'єр». В судове засідання представник відповідача Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції не з'явився, але надав суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника. Представник відповідача ВАТ «Банк Фінанси і кредит» в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, при вирішенні даного спору покладались на розсуд суду. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що відповідно до договору № PLCRAN36440033 від 29 березня 2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 12003,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.03.2014 року (а.с.4-6). Так, в забезпечення виконання взятих на себе відповідачем зобов'язань між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 29.03.2007 року був укладений договір застави рухомого майна, а саме: автомобіля марки DAEWOO, модель: Nexia, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ( а.с.7-9). Так, судом встановлено, що в зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх кредитних зобов'язань у останнього виникла заборгованість. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 26.03.2012 року звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки DAEWOO, модель: Nexia, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу ( а.с.12-14). Статтею 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета застави із укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою. Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою ВП № 16805115 головного державного виконавця Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ Юрченко А.А. було відкрито виконавче провадження та 07 лютого 2011 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], в межах суми звернення стягнення 8782,98 грн. на користь ВАТ «Банк Фінанси і кредит» (а.с.10). Так, згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року та ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателя, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржників коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Статтею 16 ЗУ «Про заставу» визначено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що у позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» право застави виникло 29 березня 2007 року з моменту укладення договору застави у відповідності до ст. 16 ЗУ «Про заставу». Поряд з цим, вбачається, що постанова про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження винесена державним виконавцем 07 лютого 2011 року. Більше того, з матеріалів справи вбачається, що станом на 15 лютого 2011 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 40194,01 доларів США, при цьому сума заборгованості [PERSON] перед ВАТ «Банк Фінанси і кредит» складає 8 782,98 грн.. Вказані вище обставини свідчать про те, що заставодержателем майна є позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», право на заставлене майно у останнього виникло 29 березня 2007 року. Статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 52 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, ВАТ «Банк Фінанси і редит» про звільнення майна з-під арешту є законними та обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved