Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

У липні 2015 р. ТОВ «Ніконджитбудсервіс» звернулося до суду із позовом, який надалі уточнило (а.с.159-160), та просило стягнути на свою користь з відповідачів солідарно заборгованість, яка утворилася в період з квітня 2012 р. по листопад 2015 р. в сумі 7873,88 грн., 290,92 грн. в якості 3% річних за прострочення грошового зобовязання та компенсацію за інфляційне знецінення грошового зобовязання 1761,18 грн. Також просило стягнути солідарно судовий збір 243,60 грн. і 10 грн. судового збору. Позов був обґрунтований тим, що гуртожиток по вул. Космонавтів, 128 в м. Миколаєві є власністю ТОВ з 2000 р., у 2003 р. [PERSON] уклала договір щодо кімнат 506,507 на користування житловою площею в гуртожитку з можливістю його пролонгації за встановленими ставками в яких у тому числі враховані комунальні послуги. У листопаді 2005 р. між адміністрацією ТОВ та [PERSON] було укладено усний договір про надання їй користування кімнати 505. Не зважаючи на повідомлення про зміну з квітня 2012 р. розміру ставок плати за проживання, відповідачі вчасно та в повному обсязі оплати не проводять, тому виникла сума боргу, на яку нараховані інші складові позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надалі в судове засіданні не зявилася, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи без її участі. Відповідачка [PERSON] з представником позовні не визнали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі зі своїми запереченнями (а.с.46-47). Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Сторонами не заперечується, що відповідачка [PERSON] з сином [PERSON], [INFO], проживають та користуються кімнатами 505-507 гуртожитку (зареєстровані лише в кімнатах 506,507) по вул. Космонавтів, 128 в м. Миколаєві. В кімнатах 506, 507 гуртожитку [PERSON] зареєстрована з липня 2003 р., її син [PERSON] з березня 2009 р. [PERSON] працювала в Миколаївському заводі конденсаторів з 1985 р. по 2001 р., звільнилася у звязку із скороченням штатів, вселена до гуртожитку була у звязку із трудовими відносинами з цим заводом (а.с.68,69). ТОВ «Ніконджитбудсервіс» є власником 9068/10000 часток гуртожитку за адресою: Космонавтів,128 у м. Миколаєві на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2005 року та з 2000 року по теперішній час є його балансоутримувачем (а.с.11). Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2009 р. у справі №2-185/2009 р. за позовом ТОВ «Ніконджитбудсрвіс» до [PERSON] про розірвання договору найму, виселення, стягнення заборгованості було залишено без задоволення позовні вимоги ТОВ «Ніконджитбудсервіс» до [PERSON] про розірвання договору найму кімнат 505-507 та про її виселення і стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за проживання в кімнатах та комунальним послугам за період з жовтня 2006 р. по лютий 2008 р. в сумі 2762 грн. Цим рішенням встановлено, що 29 липня 2003 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір оренди житлових кімнат 506,507 терміном на 1 рік, а 30 липня 2005 р. між сторонами укладений усний договір найму на квартиру №505 гуртожитку. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2009 р. рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2009 р. залишено без змін. Витрати за комунальні послуги входять до ставки плати за користування житловою площею та окремо плата за них не стягується (пункт 4.1 договору між позивачем і [PERSON] від 29 липня 2003 р. а.с. 23). Згідно з п. 4 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою [PERSON] Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208, гуртожитки підрозділяються на два види: для проживання одиноких громадян (жилі приміщення знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках); для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні сімей). У гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян, при необхідності з дозволу виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради можуть бути виділені приміщення для проживання сімей. З матеріалів справи вбачається, що гуртожиток за адресою: вул.. Космонавтів,128 у м. Миколаєві дотепер має статус гуртожитку для проживання одиноких громадян, проте відповідачі проживають у приміщеннях, що знаходяться в її відособленому користуванні. Розпорядженням позивача від 01 лютого 2012 р. оплата за проживання в гуртожитку з урахуванням витрат потрібних для утримання будинку гуртожитку, систем в потрібному для покриття витрат розмірах, з утримання орендованих приміщень визначена з 01 березня 2012 р. у формі ставки, до якої включено оплату за найм житлової площі, за електроенергію, за водопостачання та водовідведення, природний газ (а.с.181). Сторони згідно зміненої форми оплати договір найму житлових приміщень не переукладали. З 01 квітня 2012 р. і по листопад 2015 р. розмір щомісячної плати відповідачам позивач визначав розпорядженнями: до 01 вересня 2013 р. 510 грн., до 30 червня 2014 р. 590 грн., до 31 квітня 2015 р. 685 грн., до 01 жовтня 2015 грн.750 грн., надалі по 840 грн. Відповідно до довідки позивача від 07 грудня 2015 р. вартість оплати за проживання в гуртожитку розраховується з фактичної собівартості утримання гуртожитку в минулому році, помноженого на кількість квадратних метрів приміщень, яке займає особа, вартості комунальних послуг, спожитих в минулому році та округленого до першого десятку. Планова калькуляція вартості 1 кв.м. житлової площі поточного року робиться ТОВ на підставі фактичних показників по утриманню будинків за попередній рік плюс податок на додану вартість (а.с.171). Позивач не є виконавцем житлово комунальних послуг в гуртожитку (а.с. 148 зворот), має договори про надання деяких видів житлово комунальних послуг на гуртожиток в цілому (а.с. 195-198) Відповідачка погодилася, що позивач правильно відніс платежі, які нею оплачені та обраховані за ставками для по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного (комунального) житлового фонду, по місяцям фактичної сплати (а.с.164). Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі своїх зобовязань за договором найму житлового приміщення належним чином не виконують, оплату за користування житлом в повній мірі за встановленою позивачем ставкою не здійснюють, хоча протягом спірного періоду визнавали свій обовязок сплачуючи заборгованість щомісячно частково. Таким чином, суд вважає доведеними позовні вимоги ТОВ «Ніконджитбудсервіс» оскільки незаконність розпорядження позивача від 01 лютого 2012 р. про встановлення форми оплати у вигляді ставки та порядок нарахування плати судовим рішенням не встановлені. Методика розрахунку позовних вимог є правильною. Тому позов слід задовольнити, присудивши позивачу з відповідачів суму боргу, 3% річних, компенсацію інфляційного знецінення боргу в солідарному порядку. Згідно ст.. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідачів не в солідарному порядку, а в рівних частках. Комісія банку не відноситься до судових витрат, тому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів не підлягає.

Outcome: partial