Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У липні 2021 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позву зазначила, що дитина проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач кошти на утримання доньки не надає. Просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, відзиві на позов не надав, про час і місце судового розгляду повідомлений відповідно до вимог ЦПК України. Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 27.09.2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького МУЮ. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання особи. Згідно доводів позовної заяви, батько дитини [PERSON] кошти на утримання дитини не надає. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Вивчивши додані до позову матеріали, суд дійшов висновку, що вимоги позову про стягнення аліментів у мінімальному гарантованому розмірі, передбаченому законом, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення з вказаним позовом до суду і до повноліття дитини, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Outcome: approved