Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

У липні місяці 2009 року мешканці гуртожитку [NUMBER], розташованого по вулиці Зарічанській у м. Хмельницькому звернулися із позовом до колективного виробничого підприємства ПМК-33, який мотивують тим, що 17 грудня 2008 року рішенням 22 сесії Хмельницької міської ради №45 було надано згоду на безоплатну передачу в комунальну власність гуртожитку, який перебуває у повному господарському віданні колективного виробничого підприємства «ПМК-33». Разом з тим, від голови правління у грудні місяці 2008 року їм стало відомо про те, що гуртожиток належить на праві власності колективному виробничому підприємству ПМК-33 на підставі договору купівлі-продажу від 20 липня 1994 року та вказаний договір зареєстровано у Хмельницькому БТІ 07 червня 2005 року за реєстраційним номером 11001440. Незважаючи на вимоги Закону України «Про приватизацію державного майна» в редакції Закону від 04.03.1992 року, зокрема статті 2 - дія означеного закону не поширюється на приватизацію об»єктів державного фонду, в тому числі гуртожитків, а також об»єктів соціально-культурного призначення. Однак, ПМК-33 передало у власність означений гуртожиток дочірньому підприємству житлово-експлуатаційній дільниці КВП ПМК-33. В свою чергу ДП ЖЄЕД КВП «ПМК-33», ігноруючи права мешканців гуртожитку почало передавати за борги підприємства кімнати гуртожитку юридичним та фізичним особам. З повідомлення регіонального відділення Фонду держмайна України від 07.11.2008 року мешканці гуртожитку взнали, що відповідно до акту оцінки вартості майна орендного підприємства «Хмельницька ПМК-33» від 30.04.1994 року вартість державного житлового фонду - гуртожитку по [ADDRESS] вилучена з вартості цілісного майнового комплексу, який розташований по вулиці Геологів, 1 у м. Хмельницькому, тобто не була включена до вартості майна, що підлягає приватизації, а тому не могли бути викуплені організацією орендарів Хмельницького ПМК-33 під час приватизації. Із пункту 1.1. договору купівлі-продажу від 20.07.1994 року вбачається, що продавець в особі Комітету економіки обласної державної адміністрації продав, а покупець в особі організації орендарів Хмельницької ПМК-33 купив державне майно цілісного майнового комплексу Хмельницької ПМК-33, що перебуває у комунальній власності Хмельницької обласної ради народних депутатів, розташованого за адресою вулиця Геологів,1 у м. Хмельницький. Таким чином у укладеному договорі немає відомостей про придбання організацією орендарів Хмельницької ПМК-33 20 липня 1994 року разом із цілісним майновим комплексом спірного гуртожитку, розташованого по [ADDRESS]. Акт передачі майна державного підприємства від 30 червня 1994 року немає юридичної сили та до укладеного договору від 20.07.1994 року не відноситься. З врахуванням збільшених позовних вимог просили визнати недійсним договір купівлі-продажу в частину купівлі-продажу гуртожитку, що по [ADDRESS] організацією орендарів КВП ПМК-33, визнати недійсним акт передачі майна державного підприємства від 30 червня 1994 року, визнати недійсним право колективної власності на гуртожиток за відповідачем та зобов»язати бюро технічної інвентаризації зняти вказаний гуртожиток з реєстрації. В судовому засіданні представник позивачів та позивачі, які брали участь у судовому засіданні позов підтримали. В обґрунтування заявлених вимог посилаються на те, що 20 липня 1994 року було укладено договір купівлі-продажу державного майна між комітетом економіки Хмельницької обласної державної адміністрації та організацією орендарів Хмельницької ПМК-33, правонаступником якої є КВП ПМК-33 відповідно до умов якого остання придбала державне майно - цілісний майновий комплекс Хмельницької ПМК-33, розташованого по вулиці Геологів, 1 у м. Хмельницькому, що перебувало у комунальній власності Хмельницької обласної ради народних депутатів. На виконання умов цього договору між комітетом економіки обласної державної адміністрації та організацією орендарів Хмельницької ПМК-33 складено акт передачі майна державного підприємства, котрий є похідним документом від укладеного договору, однак в ньому зазначена дата його складання 30 червня 1994 року. Доказів про те, що станом на 20 липня 1994 року - момент посвідчення договору комітет економіки Хмельницької обласної державної адміністрації мав статус юридичної особи та мав повноваження на укладення спірного договору матеріали справи не містять. Ціна договору купівлі-продажу державного майна становила 658 000 000 крб., хоча за актом передачі майна відповідач отримав майна на суму 779 млн.770 тисяч крб., тому укладений договір суперечить вимогам закону та був укладений неповноважною особою. Представник відповідача колективного виробничого підприємства ПМК-№3 в судовому засіданні позову не визнала. Посилається на відсутність порушеного права позивачів, яке виникло у них лише на підставі Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», при цьому позивачі не вказують, якій вимозі якого закону не відповідає договір купівлі-продажу від 20.07.1994 року. Договір укладений в письмовій формі, підписаний сторонами, нотаріально посвідчений, сторони досягли згоди з усіх істотних його умов. Комітет економіки Хмельницької облдержадміністрації був наділений відповідним повноваженнями на укладання договору купівлі-продажу державного майна згідно Положення про нього, затвердженого розпорядженням Представника Президента України №114 від 20.07.1992 року. Крім того рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради народних депутатів від 15.01.1992 року №5 було уповноважено комітет економіки облвиконкому здійснювати розпорядження і управління комунальною власністю області, виконувати на території області функції регіонального фонду державного майна. Рішенням обласної ради народних депутатів від 14.07.1992 року №3 було визначено перелік об»єктів комунальної власності області для яких суб»єктом права власності є обласна рада народних депутатів (додаток №1) та уповноважено обласну державну адміністрацію здійснювати управління в межах повноважень згідно додатку №2. Рішенням 16 сесії Хмельницької обласної ради народних депутатів №5 від 03.09.1993 року було внесено зміни до переліку об»єктів комунальної власності області для яких суб»єктом права власності є обласна рада народних депутатів та доповнено його пунктом 9.164 - Пересувна механізована колона №33. Згідно історичної довідки 20 травня 1992 року розпорядженням Представника Президента України у Хмельницькій області за №26 комітет економіки Хмельницького облвиконкому реорганізований у комітет економіки обласної державної адміністрації та 12 липня 1994 року головою Хмельницької обласної ради затверджено структуру органів виконкому обласної ради в складі якої затверджено комітет економіки. Вважає, що позивачами пропущено строк звернення до суду, тому просить у задоволенні позову відмовити. Представник бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Хмельницької обласної державної адміністрації позову не визнав та суду пояснив, що стороною договору купівлі-продажу виступив комітет економіки, який мав статус юридичної особи, вважає, що облдержадміністрація не може відповідати за зобов»язаннями створеної нею юридичної особи комітету економіки облдержадмінстрації, а тому є неналежним відповідачем у справі. Представник Фонду державного майна регіонального відділення по Хмельницькій області заявлений позов підтримав та просить його задоволити, оскільки спірний договір щодо продажу державного майна укладений в порушення вимог закону та означений гуртожиток не входив до майна цілісного майнового комплексу. Розрахунки за цим договором були порушені покупцем. Представники третіх осіб - Хмельницької обласної ради, Хмельницької міської ради та державної реєстраційної служби Хмельницького МРУЮ в судове засідання не з»явились, повідомлені про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Представник реєстраційної служби просить розглядати справу у відсутність свого представника. Представник МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у визначеному законом порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши доводи позивачів та їх представника, заперечення представників відповідачів та третіх осіб, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що будинок по вулиці Зарічанській (вул. Куйбишева),14-А у м. Хмельницькому має статус гуртожитку і належить колективному виробничому підприємству ПМК-33 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.1994 року, зареєстрованого у Хмельницькому БТІ 07.06.2005 року за реєстровим номером 11001440. Вказані обставини підтверджуються актом державного прийняття будинку гуртожитку по вул. Куйбишева, 14 та витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 07.06.2005 року. 20 липня 1994 року між комітетом економіки обласної державної адміністрації та організацією орендарів Хмельницької ПМК-33, правонаступником якої є колективне виробниче підприємство ПМК-33 було укладено договір купівлі-продажу державного майна, посвідченого нотаріусом Першої державної нотаріальної контори [PERSON], відповідно до якого Хмельницька ПМК-33 придбала цілісний майновий комплекс Хмельницької ПМК-33, що перебувало у комунальній власності Хмельницької обласної Ради народних депутатів. За цим договором продавець в особі комітету обласної державної адміністрації продав, а організація орендарів Хмельницької ПМК-33 придбала згідно з актом оцінки, затвердженого головою комітету економіки обласної державної адміністрації Романюк Л.Л. від 30 червня 1994 року державне майно цілісного майнового комплексу Хмельницької ПМК-33 вартістю 658 тис.крб.(прописом у договорі 658 млн. крб.). Згідно з актом оцінки вартості майна ПМК-33, з вартості майна вилучено майно державного житлового фонду без зазначення характеристик цього майна. Комітетом економіки обласної державної адміністрації, як орендодавцем 30 червня 1994 року та організацією орендарів Хмельницької ПМК-33 укладено Договір про внесення змін та доповнень до договору оренди від 01.01.1992 року цілісного майнового комплексу Хмельницької ПМК-33 за умовами якого орендар (Хмельницька ПМК-33) приймає в оренду з викупом цілісний майновий комплекс (майно) Хмельницької ПМК-33 основні фонди, вартість яких становить 733 000 тис.крб. (первісна вартість з урахуванням індексації) залишкова вартість 635 000 тис.крб. Невід»ємною частиною вказаного договору оренди є наступні додатки: передаточний баланс станом на 01.06.1994 року; акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу та розрахунок орендної плати. Співвставляючи означені документи видно, що об»єктом оренди за договором від 30.06.1994 року є цілісний майновий комплекс залишковою вартістю згідно договору 635 000 тис. крб., хоча орендодавець за цим договором передав майно в оренду з правом викупу вартістю 733 000 тис. крб. (пункт 4.1 договору), однак вартість майна за вказаним актом оцінки майна орендного підприємства від 30 червня 1994 року, що є невід»ємною частиною договору оренди визначена у мільйонах карбованців і становить 652 млн. крб. Судом установлено, що первинний договір оренди від 01 січня 1992 року, до якого внесені зміни договором оренди від 30.06.1994 року, представник КВП ПМК-33 надати не може, що ставить під сумнів його існування взагалі. Згідно акту передачі майна державного підприємства складеного 30 червня 1994 року комітетом економіки виконавчого комітету Хмельницької міської ради народних депутатів (так зазначено у документі) та організацією орендарів Хмельницької ПМК-33 продавець передає, а покупець приймає продане 20 липня 1994 року шляхом викупу працівниками підприємства майно вартістю 779770 тис.крб. згідно із актом інвентаризації. До означеного акту, окрім основних засобів, увійшов гуртожиток по [ADDRESS] вартістю 458 тис. крб. та 180 квартирний житловий будинок вартістю 86 тис. крб. Згідно інвентаризаційного опису основних засобів, складеного Романюк Л.Л., головою комітету економіки увійшов як жилий будинок по вулиці П»яскорського, 9/1, так і гуртожиток по вулиці Зарічанській у м. Хмельницькому, які й були передані відповідно до вказаного акту передачі цього майна за договором. Судом критично оцінюється, і не береться до уваги позиція представника КВП ПМК-33 стосовно того, що вартість комунального житлового 180 квартирного 9-ти поверхового будинку по вулиці Пяскорського 9/1 становить 86,0 тис. крб. так у акті передачі майна, і він не передається у власність організації орендарів, а вартість 5-ти поверхового гуртожитку по [ADDRESS] становить 458,0 тис.крб, і при цьому він передається у власність Хмельницької ПМК-33 як цілісний майновий комплекс. Акт передачі майна державного підприємства від 30.06.1994 року за договором купівлі-продажу від 20.07.1994 року шляхом викупу працівниками підприємства організацією орендарів Хмельницької ПМК-33 майна вартістю 779 770 тис.крб. і виключень стосовно комунального будинку не містить, а останній також включений до придбаного за договором майна. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) цілісним майновим комплексом є господарський об»єкт із закінченим циклом виробництва (робіт, послуг). При цьому слід зауважити, що майно Хмельницької ПМК-33 як цілісний господарський (будівельний) об»єкт розташований по вулиці Геологів,1 у м. Хмельницькому, тому ніяким чином гуртожиток для проживання працівників Хмельницької ПМК-33, що по [ADDRESS] не входить до цілісного майнового комплексу державних підприємств, організацій або їх структурних підрозділів (філіалів, цехів, дільниць), він не міг передаватись та не передавався у оренду організації орендарів Хмельницької ПМК-33, і тим більше не міг бути об»єктом такої оренди. Стороною у оспорюваному договорі від імені продавця майна виступив комітет економіки Хмельницької обласної державної адміністрації. Розпорядженням Представника Президента України у Хмельницькій області від 12 липня 1994 року за №826 припинена діяльність обласної державної адміністрації та повноваження передані Хмельницькій обласній раді та її виконавчому комітету. Як установлено судом згідно листа Головного управління статистики у Хмельницькій області за №05-11/309 від 31.03.2013 року комітет економіки облдержадміністрації зареєстрований виконавчим комітетом обласної ради 21.06.1991 року за №3 за ідентифікаційним кодом 02742378 з березня 1994 року по січень 1997 рік. З цих підстав на думку представника КВП ПМК-33 станом на 20 липня 1994 року (дата укладання спірного договору) комітет економіки мав статус юридичної особи та міг від свого імені набувати майнових прав, нести обов»язки, тобто мав повноваження на укладання договору. Однак такі твердження представника відповідача вимогам закону не відповідають, бо за рішенням №5 виконавчого комітету Хмельницької обласної ради народних депутатів від 15.01.1992 року такі повноваження мав комітет по економіці облвиконкому, зокрема щодо управління і розпорядження комунальною власністю області, тобто фактично виконував на території області функції регіонального фонду державного майна. 20 травня 1992 року розпорядженням Представника Президента України у Хмельницькій області за №26 комітет по економіці Хмельницького облвиконкому реорганізований в комітет економіки обласної державної адміністрації. Розпорядженням Представника Президента України за №114 від 20 липня 1992 року затверджено Положення «Про комітет економіки обласної державної адміністрації» згідно пункту 3 розділу ІІ вказаного Положення комітет економіки облдержадміністрації був уповноважений здійснювати управління майном, що належало до комунальної власності області. Згідно рішення шістнадцятої сесії Хмельницької обласної ради народних депутатів ХХІ скликання від 03.09.1993 року за №5 внесено зміни до Переліку об»єктів комунальної власності області для яких суб»єктом права власності є обласна рада народних депутатів та у зв»язку із передачею до комунальної власності області окремих підприємств та організацій, які знаходились у загальнодержавній власності та за порядковим номером 9.164 пересувна механізована колона №33 м. Хмельницький. Однак виданим розпорядженням Представника Президента України у Хмельницькій області 12 липня 1994 року за №826 діяльність обласної державної адміністрації припинена та її повноваження передані голові і виконавчому комітету обласної ради. Означене розпорядження вступило в силу з моменту його видачі та повноважень голова комітету економіки Романюк Л.Л. на розпорядження майном вже не мала. Позиція представника КВП ПМК-33 стосовно того, що повноваження комітету по економіці облвиконкому щодо здійснення розпорядження і управління комунальною власністю області, які існували відповідно до рішення №5 від 15.01.1992 року у зв»язку із припиненням діяльності обласної державної адміністрації 12.07.1994 року залишались у комітету економіки облдержадміністрації, оскільки останній не був ліквідований є хибними. При цьому слід зазначити, що як слідує із пункту 1.2.1 договору оренди від 01.01.1992 року із внесеними до нього змінами 30.06.1994 року власником орендованого майна організацією орендарів Хмельницької ПМК-33 до моменту його повного викупу залишалась обласна рада народних депутатів. Тому слід прийти до висновку, що повноважень на укладання договору купівлі-продажу 20 липня 1994 року комітет економіки Хмельницької облдержадміністрації не мав. Як посилається представник КВП ПМК-33, що згідно частини 2 статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції, яка була чинною на час укладення договору до житлового фонду, який підлягав приватизації на користь громадян України відносився житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ (крім кімнат у гуртожитках) стаття 2 частина 2 означеного Закону. Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» в редакції, яка була чинною на момент укладання спірного договору дія цього Закону не поширюється на приватизацію об'єктів державного земельного та житлового фондів, а також об'єктів соціально-культурного призначення, що фінансуються з державного бюджету, в тому числі об'єктів сфери охорони здоров'я, за винятком тих, які належать підприємствам, що приватизуються. За змістом статей 127-131 Житлового кодексу України та положень Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року передбачено, що гуртожитки - це спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Спеціальним законодавством, яке регулює приватизацію державного житлового фонду є Закон «Про приватизацію державного житлового фонду». Спірний гуртожиток як об»єкт державного житлового фонду приватизується на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і не підлягав приватизації на підставі Закону України «Про приватизацію державного майна», і був включений до статутного фонду організації орендарів помилково. Матеріали справи та інвентаризаційні описи будівель (аркуш справи 70-71 додаток) серед усіх без винятку документів не містять будинку по вул. Пяскорського,6/1 та гуртожитку по [ADDRESS], а видане реєстраційне посвідчення на приміщення цілісного майнового комплексу, котрий розташований по вул. Геологів.1 у м. Хмельницькому та зареєстрований за організацією орендарів Хмельницької ПМК-33 від 28.02.2002 року ще раз свідчить про те, що спірний гуртожиток до складу цілісного майнового комплексу відноситись не міг. Згідно акту перевірки виконання умов договору купівлі-продажу Представник КВП ПМК-33 посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог на висновки судово-економічних експертиз, проведених в рамках попереднього розгляду справи. Однак означені експертні висновки суд до уваги не бере, оскільки вони є суперечливими з дослідницькою їх частиною, позаяк саме згідно акту передачі майна державного підприємства продавець передав, а покупець прийняв шляхом викупу майно вартістю 779 770 тис.крб., як гуртожиток, так і 180 квартирний житловий будинок вартістю 86 тис.крб., окрім того вони суперечать матеріалам справи. Суд вважає, що позивачі не пропустили строку звернення до суду за захистом своїх порушених прав, позаяк позивачам стало відомо про передачу гуртожитку у грудні місяці 2008 року з листа голови правління ПМК-33 №38-А про те, що власником гуртожитку є підприємство та повідомлено про підстави виникнення у нього права власності. Таким чином, укладений договір 20 липня 1994 року в частині визнання недійсним купівлі-продажу гуртожитку підлягає задоволенню, оскільки істотною умовою договору є ціна, яка за договором становить 658 млн.крб., згідно з актом оцінки вартість майна становить 652 млн.крб. а передане майно підприємства згідно з актом оцінки складає 779 770 тис.крб. згідно з актом передачі майна 30 червня 1994 року з посиланням на договір купівлі-продажу від 20 липня 1994 року, а також відсутності повноважень на його укладання комітетом економіки Хмельницької облдержадміністрації. Однак, вимоги позивачів про визнання недійсним акту передачі майна від 30.06.1994 року, визнання недійсним права колективної власності на гуртожиток по [ADDRESS] та зобов»язання бюро технічної інвентаризації задоволенню не підлягають, позаяк на думку суду не відповідають способам захисту порушеного права, визначених статтею 16 ЦК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial