Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк (далі ПАТ КБ Приватбанк) пред'явило в суді позов до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 03.02.2006 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено договір № ROMWRK18302610 відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 2331.00 гривню зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.02.2008 року. Відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Позивач виконав свої зобовязання за Кредитним договором належним чином, однак, відповідач систематично порушувала договірні зобовязання, внаслідок чого загальна заборгованість відповідача перед позивачем станом на 22.06.2015 року складає 34324,48 гривень, у тому числі:1534,36 гривень - заборгованість за кредитом; 10414,99 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 19,81 гривень - заборгованість за комісією; 22355,32 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Просить суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 34324,48 гривень 48 копійок та судові витрати по справі. В судове засідання позивач не зявився, суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.33). \~В судове засідання відповідач повторно не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через засоби масової інформації. (а.с.28). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В підтвердження заявлених у позовній заяві вимог, позивач надав суду кредитний договір № ROMWRK18302610 від 03.02.2006 року. (а.с.5-6). Відповідно до кредитного договору, банк надає позичальнику кредит в розмірі 2331,00 гривню зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.02.2008 року.(а.с.5). Судом встановлено, що [PERSON] порушила умови Кредитного договору, внаслідок чого перед банком виникла прострочена заборгованість на загальну суму 34324,48 гривень, що складається з наступного: -заборгованість по кредиту 1534,36 гривень; -заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 10414,99 гривень; -заборгованість по комісії за користування кредитом 19,81 гривень; - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором - 22355,32 гривень. Наявність заборгованості стверджується розрахунком станом на 22.06.2015 року. (а.с.3). Відповідно до ст.629 ЦК України, укладений договір є обовязковим для виконання сторонами. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд враховує те, що до окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. У відповідності до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що сума простроченої заборгованості відповідача перед позивачем становить 1534,36 гривень, а сума нарахованої пені 22355,32 гривень, тобто значно перевищує розмір завданих банку збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до розміру простроченої заборгованості. На думку суду, підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № IHB93B1227 від 23.06.2015 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 343,24 гривень (а.с.11). Суд вважає, що рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 13503,52 гривень буде справедливим та відповідає чинному законодавству. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.258, 549, 551, 629,1048,1049,1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial