Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У листопаді 2012 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 24 жовтня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого від 22 червня 2009 року є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 047-2914/840-0334, згідно положень якого остання отримала кредит в розмірі 290 567 дол. США, з терміном погашення до 10 жовтня 2034 року зі сплатою 11,95 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між позивачем та [PERSON] й [PERSON] були укладені договори поруки № 047-2914/840-0334-Р та № 047-2914/840-0334-Р/1. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов'язувалася повернути кредит рівними частинами згідно графіку та щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом. Проте, зобов'язання за договором остання порушила, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 311 225 дол. США, що еквівалентно 2 487 625 грн. 18 коп. У зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовом про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 047-2914/840-0334 з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06 березня 2014 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором задоволено у повному обсязі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 6 березня 2014 року в частині позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги про стягнення з [PERSON] боргу підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача - [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що шестимісячний строк пред'явлення вимог до поручителя, встановлений ст. 559 ЦК України, пропущено. У зв'язку з наведеним просив позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» залишити без задоволення. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24 жовтня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого від 22 червня 2009 року є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 047-2914/840-0334, згідно п.1.1. якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти в сумі 290 567 дол. США, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,95 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (а.с. 9-14). З п. 1.2. договору вбачається, що строк кредитування становить період: з дати надання кредиту по « 10» жовтня 2034 року включно (що є датою остаточного погашення всієї суми кредиту). Повернення кредиту відповідно до п.2.4 кредитного договору та додатку № 2 (графік платежів) передбачено шляхом внесення позичальником щомісячних платежів до 10 числа за кредитом і відсотками (а.с.17-20). Згідно з п.5.2.5 кредитного договору у випадку прострочення платежів банк вправі вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі. Судом також з'ясовано, що 24 жовтня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 047-2914/840-0334-Р, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник ([PERSON]) за зобов'язаннями, які витікають з кредитного договору № 047/2914/840-0334 від 24 жовтня 2007 року, включаючи повернення основної суми боргу (в.т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (а.с. 21-23). Також судом встановлено, що [PERSON] не виконувала обов'язків по щомісячному поверненню кредиту, покладених на неї умовами договору, має прострочену заборгованість, яка становить 2 487 625 грн. 18 коп. (а.с. 29-30). Письмові вимоги банку про необхідність погашення заборгованості та наслідки їх невиконання у вигляді дострокового стягнення кредиту, направлені позичальнику та поручителям 5 березня 2012 року і 16 липня 2012 року, залишені були без задоволення (а.с. 31-43). З тексту вимог, надісланих на адресу [PERSON], вбачається, що банк вимагав сплатити прострочену заборгованість та відсотки за користування кредитом, а у разі невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги. Зазначену вимогу [PERSON] отримав 13 березня 2012 року, про що свідчить його особистий підпис на зворотному повідомленні (а.с. 40). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст. 526 цього Кодексу. За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, божник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Договором поруки № 047-2914/840-0334-Р від 24 жовтня 2007 року строк її припинення не встановлено, тому згідно з вимогами вказаних вище норм матеріального права, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимоги до поручителя. З урахуванням положень ч.4 ст. 338 ЦПК України а також те, що позовна вимога до поручителя [PERSON] заявлена банком 23 листопада 2014 року, тобто, після збігу шести місяців від дня виконання основного зобов'язання, який настав 14 травня 2014 року, з врахуванням вимоги банку та наданим строком - шістдесят один день з моменту отримання вимоги, позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про солідарне стягнення за кредитним договором підлягають відхиленню. Вищенаведена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року №6-115цс13, яка в силу ст. 360 - 7 ЦПК України є обов'язковою для судів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed