Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша [PERSON] державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, в якому просила суд визнати за нею право власності на 3/10 частини житлового будинку № 163-а по вулиці Озерній у місті Павлограді Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 15 червня 1988 року. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що 15 червня 1988 року помер її батько [PERSON]. Після смерті батька залишилося спадкове майно, а саме: 3/10 частини житлового будинку № 163-а по вулиці Озерній у місті Павлограді Дніпропетровської області. Вона є єдиним спадкоємцем після померлого. Після звернення до Першої [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вказану частку житлового будинку. Зазначена частина будинку належала її батькові на підставі рішення Народного суду м. Павлограда від 23.03.1972 року, та була зареєстрована в КП «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації». У звязку з тим, що вона не може отримати свідоцтво про право власності на спадщину після померлого батька, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Першої [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним\~\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого 14 квітня 1981 року міським відділом ЗАГС м. Павлограда, [PERSON] є батьком [PERSON]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище «Маєрович», про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу /а.с.5/. 15 червня 1988 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.6/. Спадкоємцями після померлого 15 червня 1988 року [PERSON] є: син - [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини на користь своєї матері, про що надав відповідну заяву до нотаріальної контори; син - [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини, про що також надав заяву до нотаріальної контори; дочка - [PERSON], якій після звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька 26.09.2017 року державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/10 частини житлового будинку № 163-а по вулиці Озерній у місті Павлограді Дніпропетровської області, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно /а.с.9/. Згідно рішення Народного суду м. Павлограда Дніпропетровської області від 23.03.1973 року, за [PERSON] визнано право власності на 3/10 частини житлового будинку № 163-а по вулиці Озерній у місті Павлограді Дніпропетровської області, яке було зареєстровано [PERSON] в Колективному підприємстві [PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), як зазначено у статті 1216 ЦК України. Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до статті 1256 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У частині 2 статті 1274 ЦК України зазначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. У зв'язку з тим, що в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після померлого батька [PERSON], якому на праві власності належало 3/10 частини житлового будинку № 163-а по вулиці Озерній у місті Павлограді Дніпропетровської області, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved