Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

У липні 2017 року орган опіки та піклування виконкому Марганецької міської радизвернувся до Марганецького міського суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON]. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що до служби у справах дітей звернулася неповнолітня дівчинка [PERSON] та написала заяву на позбавлення її матері [PERSON] батьківських прав по відношенню до неї, оскільки мати не займається її вихованням, вона проживає у бабусі, яка її одягає, годує та виховує. Як встановлено в ході розгляду заяви, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини зазначено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Згідно інформації з Марганецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №12, дитина проживає з бабусею [PERSON], яка приділяє велику увагу вихованню онуки, утримує дівчинку матеріально, постійно підтримує зв'язок зі школою. Мати вихованням доньки не займається. [PERSON] була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якій розглядалося питання щодо позбавлення її батьківських прав по відношенню до її дитини, але пояснень щодо неналежного виконання батьківських обов'язків. Не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Комісією прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON], [INFO]. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], та стягнути з відповідача аліменти у вигляді частини її заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь опікуна, якого буде призначено, для утримання дитини. Представник позивача надала суду заяву про слухання справи без її участі, на позовних вимогах наполягала, просила задовольнити позов в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання двічі не з'явилася, про слухання справи повідомлялася належним чином, заяв, клопотань від неї до суду не надходило. З урахуванням положень статті 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, наведені у позовній заяві доводи, суд приходить до такого. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відомості про батька дитини зазначено відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.6). [PERSON], [INFO], проживає з бабусею [PERSON] по [ADDRESS], потреби дитини в одязі, їжі, навчанні повністю задоволені. Мати дитини [PERSON] проживає окремо, життям доньки не цікавиться (акту оцінки потреб дитини та її сім'ї № 244 а.с.14-17). Згідно письмових пояснень сусідів [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] участі у вихованні доньки не приймає близько семи років. Виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області до Марганецького міського суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки вона близько семи років не займається вихованням доньки, і не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки. Дитина проживає в сім'ї бабусі [PERSON], яка приділяє велику увагу вихованню онуки, утримує дівчинку матеріально, підтримує зв'язок зі школою. Комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення від 26 червня 2017 року про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дитини [PERSON] (а.с.20). [PERSON] була повідомлена про засідання комісії з питань захисту прав дитини на якому розглядалося питання про позбавлення її батьківських прав. Вона згодна з позбавленням її батьківських прав, про що надала заяву голові комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] (а.с.13). Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З урахуванням всіх обставин даної справи і характеру відношення відповідачки до дитини, з урахуванням висновку виконкому Марганецької міської ради, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав у відношенні її дитини [PERSON], тому що вона нехтує своїми обов'язками, життям дитини не цікавиться. Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до закону обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з [PERSON] аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 05 липня 2017 року - дня звернення позивача до суду з позовом. Крім того, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 3200 грн. На підставі статей 150, 164-165, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved