Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що діє від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] та згідно уточненої позовної заяви просив: -визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили (позбавлені) права користування житловою квартирою за адресою: [ADDRESS]. -визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили (позбавлені) права користування житловою квартирою за адресою: [ADDRESS]. -зобовязати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у його праві власності, користуванні і розпорядженні квартирою за адресою: [ADDRESS], шляхом їх виселення з вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення. -зобовязати [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у його праві власності, користуванні і розпорядженні квартирою за адресою: [ADDRESS], шляхом їх виселення з вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у звязку з порушенням Іпотекодавцем [PERSON] умов кредитного договору він, Іпотекодержатель [PERSON] скористався правом звернення стягнення на квартиру №31, що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, пров. Успенський, будинок 23, в примусовому порядку шляхом набуття її у власність згідно із застереженнями, передбаченими договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 05.04.2007 року зареєстрованого в реєстрі за №1280, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.05.2017 року №88550888, номер запису про право власності 20697094. Та у звязку з порушенням Іпотекодавцем [PERSON] умов кредитного договору він, Іпотекодержатель [PERSON] скористався правом звернення стягнення на квартиру №4, що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вул. Педагогічна, будинок 5, в примусовому порядку шляхом набуття її у власність згідно із застереженнями, передбаченими договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 11.06.2007 року зареєстрованого в реєстрі за № 2294, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.05.2017 року №88552794, номер запису про право власності 20697625. Позивач зазначив, що відповідно до довідок отриманих від житлових сервісів, вбачається, що в його квартирах зареєстровані відповідачі - колишні власники та особи, що були зареєстровані в квартирі в якості піднаймачів. Також зазначив, що реєстрація відповідачів в його квартирах заподіює шкоду, оскільки позивач повинен сплачувати комунальні платежі за осіб зареєстрованих, а не фактично проживаючих у квартирах. Відповідачі добровільно не виселяються з квартир що належать позивачу на праві власності, чим перешкоджають йому в користуванні своєю власністю, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялися належним чином. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно зі ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи,\~суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог на підставі наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлової квартири [ADDRESS] на підставі договору іпотеки від 05.04.2007 року, серія та номер: 1280, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], Договору відступлення права вимоги за договором іпотеки від 23.02.2017 року, серія та номер 272, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], а також є власником житлової квартири [ADDRESS] на підставі договору іпотеки від 11.06.2007 року, серія та номер: 2294, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], Договору відступлення права вимоги та договору іпотеки від 23.02.2017 року, серія та номер 270, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Право власності на житлові квартири зареєстровано за позивачем, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 88550888, № 88552794 від 31.05.2017 року. У звязку з порушенням Іпотекодавцем [PERSON] умов кредитного договору, Іпотекодержатель [PERSON] скористався правом звернення стягнення на квартиру № 31, що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, пров. Успенський, будинок 23, в примусовому порядку шляхом набуття її у власність згідно із застереженнями, передбаченими договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 05.04.2007 року зареєстрованого в реєстрі за №1280, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.05.2017 року №88550888, номер запису про право власності 20697094. Та у звязку з порушенням Іпотекодавцем [PERSON] умов кредитного договору, Іпотекодержатель [PERSON] скористався правом звернення стягнення на квартиру №4, що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вул. Педагогічна, будинок 5, в примусовому порядку шляхом набуття її у власність згідно із застереженнями, передбаченими договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 11.06.2007 року зареєстрованого в реєстрі за №2294, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.05.2017 року №88552794, номер запису про право власності 20697625. Відповідно до довідок отриманих від житлових сервісів, вбачається, що в квартирах, які належать на праві власності позивачу, зареєстровані відповідачі - колишні власники та особи, що були зареєстровані у квартира у якості піднаймачів. Позивач зазначив, що реєстрація відповідачів в його квартирах заподіює шкоду, оскільки він повинен сплачувати комунальні платежі за осіб зареєстрованих, а не фактично проживаючих у квартирах. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Житлового Кодексу Української РСР та ч. 2 ст. 40 закону України «Про іпотеку» в яких зазначено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязанні на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Частиною 3 ст. 109 ЖК УРСР зазначено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Частиною 2 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» зазначено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок .чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий, будинок чи житлове приміщення протягом одного з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачі перешкоджають позивачу у користуванні його власністю. [PERSON], власником житлових квартир були надісланні відповідачам за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] письмові вимоги про виселення, які не були виконанні відповідачами в термін передбачений ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР та ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку». Відповідачі добровільно не виселяються з квартир що належать позивачу на праві власності, чим перешкоджають йому в користуванні своєю власністю. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно\~ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, позов [PERSON] про визнання втратившими права користування житлом і зняття з реєстраційного обліку є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved