Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У квітні 2020 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог страхова компанія зазначає, що 03.04.2018 року між ним та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до полісу № АМ/3618341. 06.09.2018 року за участю автомобіля «Chevrolet», з вини водія забезпеченого автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] сталася ДТП, внаслідок чого були пошкоджені транспортні засоби. Оскільки ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» за цією подією відшкодовано заподіяну застрахованому майну шкоду, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 10 099 грн. 43 коп. виплаченого страхового відшкодування. У судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій позовній заяві просив справу розглядати за відсутності представника позивача. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена шляхом направлення повістки за місцем проживання, вважається такою, що повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 24.05.2016 року 03.04.2018 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до полісу № АМ/361834 (а.с. 3). 06.09.2018 року о 12 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві по вул. Деміївській, 39, не врахувала дорожньої обстановки, перед зміною напрямку руху, не переконалась, що це буде безпечно, чим здійснила наїзд на автомобіль «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Після вчинення ДТП покинула місце пригоди, чим порушила вимоги п.п. 2.10, 10.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. Указані обставини установлені постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 31.10.2018 року, яка набрала законної сили, тому відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Цією постановою суду [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП за указаних обставин та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 4). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , була застраховано у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відповідно до полісу № АМ/361834, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу. 27.11.2018 року потерпілий [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» з заявою про виплату страхового відшкодування. Позивачем, як страховиком відповідно до страхового акту №18.59.3618341-3309 від 07.03.2019 року та розрахунку до нього, було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 10 099 грн. 43 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 13042 від 13.03.2019 року (а.с. 6-8). Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підстав заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором. Відповідно до підпунктів «в» і «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, або якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» виплачено страхове відшкодування за укладеним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь страховика виплаченої суми, як з особи відповідальної за заподіяння шкоди який після ДТП самовільно залишив місце пригоди та не повідомив страховика у встановленому законом порядку про страховий випадок. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved