Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, стягнення завданих збитків і моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 05.12.2005 року з ПАТ КБ «ПриватБанк» він уклав кредитний договір №K2H0RK22990051, за умовами якого йому було надано кредит у розмірі 6 720,00 грн, з кінцевим строком повернення до 05.12.2007 року. Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі та повернув відповідачеві кошти, надані за кредитним договором. Але відповідач, не зважаючи на це, всупереч чинному законодавству України, звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. 05.07.2017 року за заявою відповідача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем вчинено виконавчий напис №6776, яким запропоновано стягнути з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №K2H0RK22990051 від 05.12.2005 року. Згідно виконавчого напису, строк, за яким провадиться стягнення - 4162 днів, а саме: з 05.12.2005 року по 28.04.2017 року. Сума, що підлягає стягненню, складає 119 785,39 гривень, з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4941,39 грн; - заборгованості за відсотками у розмірі 40740,43 грн; - заборгованості з комісії у розмірі 410,67 грн; - заборгованість з пені у розмірі 73 692,90 грн; Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн; Про існування даного виконавчого напису йому стало відомо із постанови Оболонського районного ВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві від 02.11.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника яку було надіслано за місцем його роботи. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 03.12.2018 року по справі №756/17366/18 визнано виконавчий напис №6776 від 05.07.2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем про стягнення заборгованості з позивача таким, що не підлягає виконанню. За час перебування на виконанні даного виконавчого напису у Оболонському районному ВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві, з заробітної плати позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто кошти у розмірі 10 611,69 грн. З метою захисту своїх порушених прав позивач вимушений був скористатися правовою допомогою. 04.12.2017 року між ним та ТОВ «Юридична фірма «Юрекслайн» було укладено договір про надання юридичних послуг, предметом якого було надання йому послуг з юридичного супроводження справи щодо оскарження виконавчого напису нотаріуса №6776 від 05.07.2017 року. На виконання умов договору ним було сплачено виконавцеві за надані послуги 7000,00 гривень. Вказані суми коштами є збитками позивача у розумінні ст.22 ЦК України та мають бути відшкодовані відповідачем. Окрім матеріальних збитків, протиправною поведінкою ПАТ КБ «ПриватБанк» йому також було завдано моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болю, душевних стражданнях, постійних емоційних переживаннях, приниженні честі та гідності, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою пов`язаною із вчиненням виконавчого напису. Відрахування з його зарплати на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», погіршило його вкрай скрутне матеріальне становище та негативно відобразилось на якості життя. Вартість моральної шкоди позивач оцінює у розмірі 20 000 гривень. З урахуванням викладеного, просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки, нанесені неправомірною діяльністю відповідача які складають 17 611,69 грн, що себе включає: 10 611,69 грн - кошти вирахуванні із заробітної плати, 7000 гривень - витрати за надання правової допомоги, а також моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень. Відповідно до вимог ст.ст 19, 274 ЦПК України дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач у встановлений судом строк надав до суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.12.2005 року з ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] було укладено кредитний договір №K2H0RK22990051, за умовами якого позивачу було надано кредит у розмірі 6 720,00 грн, з кінцевим строком повернення до 05.12.2007 року. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 05.07.2017 року вчинено виконавчий напис №6776 щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №K2H0RK22990051 від 05.12.2005 року за період з 05.12.2005 року по 28.04.2017 року у розмірі 119 785,39 гривень. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 03.12.2018 року по справі №756/17366/18 задоволено позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню і визнано виконавчий напис №6776 від 05.07.2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського місткого нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем про стягнення заборгованості, що складає 119 785,39 гривень, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4941,39 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 40 740,43 грн; заборгованість з комісії у розмірі 410,67 грн; заборгованість з пені у розмірі 73 692,90 грн; витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 гривень 00 копійок., таким, що не підлягає виконанню (а.с.4-5). Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За час перебування на виконанні даного виконавчого напису у Оболонському районному ВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві з заробітної плати позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто кошти у розмірі 10 611,69 грн, що підтверджується довідкою №5 від 01.03.2019 року з Інституту політичних і етнонаціональних досліджень ім І.Ф.Кураса НАН України (а.с.10) Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною другою статті 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зі змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Відповідно до вимоги пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України, положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Отже, зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають також у зв`язку з договірними правовідносинами, що існували раніше, як результат їх трансформації. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема речі, у тому числі гроші. Суд вважає, що на правовідносини між позивачем та відповідачем щодо стягнення коштів в межах виконавчого провадження у зв`язку з виконанням виконавчого напису, який в подальшому було визнано таким, що не підлягає виконанню судовим рішенням, яке набрало законної сили, поширюються вимоги ст.1212 ЦК України і вказана сума коштів має бути стягнута з відповідача на користь позивача як безпідставно отримане майно. З цих підстав, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 10 611,69 гривень. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача в якості збитків 7 000 грн. сплачених позивачем за надання правової допомоги в межах справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягають виконанню та моральної шкоди задоволенню не підлягають з наступних підстав. 04.12.2017 року між [PERSON] та ТОВ «Юридична фірма «Юрекслайн» було укладено договір про надання юридичних послуг, предметом якого було надання йому послуг з юридичного супроводження справи щодо оскарження виконавчого напису нотаріуса №6776 від 05.07.2017 року. На виконання умов договору позивачем було сплачено виконавцеві за надані послуги 7000,00 гривень, що підтверджується копіями квитанцій від 04.12.2017 року та від 26.02.2018 року. Витрати на професійну правничу допомогу є судовими витратами, пов`язаними з розглядом справи. Порядок їх розподілу врегульовано ст.ст. 137, 141 ЦПК України. Дане питання підлягало вирішенню при ухваленні рішення в справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню у випадку наданні доказів щодо понесення таких витрат. Щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд зауважує, що статтею 23 ЦК України врегульовано відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.1 цієї статті, особам має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, підставами для настання позадоговірної (деліктної) відповідальності є цивільне правопорушення, структурними елементами якого є протиправність поведінки особи, шкода, причинний зв`язок між ними, а також вина заподіювача шкоди (крім випадків відповідальності без вини). Звернення відповідача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, пред`явлення його до виконання не свідчать про протиправність поведінки відповідача та наявність в його діях складу цивільного правопорушення. Крім того, згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожан сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували завдання відповідачем шкоди у тих розмірах, що зазначені у позовній заяві. Підстав для звільнення позивача від доказування судом не встановлено. З цих підстав суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню частково з підстав та у обсязі, що зазначені вище. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial