Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

У квітні 2018 року позивач Кредитна спілка «Народний кредит» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 28 липня 2009 року між Кредитною спілкою «Народний кредит» та [PERSON] був укладено кредитний договір № 17-90708-н, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 5 000 грн., плата за користування яким (проценти) становлять 0,244 % денних на суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом на термін до 18 липня 2011 року. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 січня 2010 року з [PERSON] було стягнуто суму боргу у розмірі 10 888 грн. 66 коп. та судовий збір у розмірі 228,89 грн.. Вказане рішення суду набрало законної сили 01 лютого 2010 року. По даному рішенню боржником було здійснено вісім проплат на загальну суму 1917,08 грн.. Згідно заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року було задоволено вимоги Кредитної спілки «Народний кредит» та стягнуто на його користь нараховані боржнику інфляційні втрати та 3 % річних у розмірі 8 683,29 грн. та судові витрати в розмірі 1218 грн.. Вказане рішення про стягнення боргу з [PERSON] інфляційних втрат та 3 % на користь КС «Народний кредит», яке набрало законної сили 18.07.2016 року. Після набрання рішенням законної сили в рахунок погашення боргу [PERSON] було здійснено дві проплати на суму 3823 грн. 83 коп. в рахунок погашення боргу. Станом на 02 квітня 2018 року розмір інфляційних збитків та 3 % річних становить 8 061 грн. 78 коп. з яких: 7 055 грн. 85 коп. - інфляційні збитки, 1005,93 грн. - 3 % річних. Враховуючи викладене, позивач КС «Народний кредит» просив стягнути з [PERSON] на користь КС «Народний кредит» 8 061 грн. 78 коп. та судові витрати в розмірі 1762 грн.. У судове засідання представник позивача Кредитної спілки «Народний кредит» не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надано заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. У судове засідання відповідач[PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Звертаючись з позовом до суду позивач зазначив, що згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 січня 2010 року з [PERSON] стягнуто на користь КС «Народний кредит» суму боргу у розмірі 10 888 грн. 66 коп. та судовий збір у розмірі 228,89 грн.. В матеріалах справи міститься копія виконавчого листа № 369/513/16-ц, виданого 14 вересня 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, з якого вбачається, що згідно рішення Києво-Святошинського районного суду від 16 червня 2016 року з [PERSON] стягнуто на користь Кредитної спілки «Народний кредит» 8 683 грн. 29 коп. та понесені судові витрати в розмірі 1218 грн. 00 коп.. Згідно фінансової довідки № 237 від 03 квітня 2018 року, виданої КС «Народний кредит», зазначено, що на користь позивача в рахунок погашення заборгованості було здійснено проплати за період з 16 травня 2011 року по 02 серпня 2016 року. Станом на 03 квітня 2018 року залишок заборгованості по виконавчому листі № 2-802-1/10 від 24 лютого 2010 року становить 4 095,67 грн.. Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку, позивачем нараховано індекс інфляції в розмірі 7 055 грн. 85 коп. за період з 01 січня 2015 року по 01 березня 2018 року; три відсотки річних нараховано за період з 01 січня 2015 року по 01 березня 2018 року у розмірі 1005,93 грн.. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.Кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. Проценти річні за ч. 2 ст. 625 ЦК України є формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання, оскільки за своїм характером відповідають всім ознакам цивільно-правової відповідальності. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач порушила зобов'язання за кредитним договором №17-90708-н від 28 липня 2009 року. За неналежне виконання зобов'язання щодо повернення коштів за вищевказаним кредитним договором, позивачем було нараховано інфляційні збитки у розмірі 7 055 грн. 85 коп. та три відсотки річних у розмірі 1005,93 грн., що в загальному становить 8 061 грн. 78 коп.. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що за неналежне виконання зобов'язання з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 8 061 грн. 78 коп.. Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved