Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

у квітні 2019 р. позивач звернулася з позовними вимогами про здійснення реєстрації місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] за місцем реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в період з серпня 2009 р. по грудень 2017 р. позивач та відповідач перебували у цивільному шлюбі, вели спільне господарство. У 2011 р. позивач на запрошення [PERSON] переїхала з м. Луганська до відповідача, після чого почали проживати разом за місцем реєстрації відповідача у [ADDRESS] . [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] З 2014 р. від народження дитини, відповідач інколи проживав за місцем реєстрації, утриманням та вихованням дитини не займався. Позивач, продовжуючи проживати у квартирі №53 за вказаною адресою , самостійно займалась вихованням та утриманням доньки. 29.08.2018 повернувшись з дитиною з відпочинку до місця свого проживання, позивач виявила, що замки вхідних дверей змінено, потрапити до квартири, де знаходились їхні особисті речі, не мала можливості. Наразі дитина проживає з позивачем та її батьками, які допомагають утримувати та виховувати дитину. З моменту народження дитини, відповідач не здійснив реєстрацію місця проживання доньки. Враховуючи, що житло позивача знаходиться на окупованій території, тому дитина має бути зареєстрована за місцем проживання батька, де прожила від народження 4 роки та 6 місяців. Ухвалою суду від 09.04.2019 відкрито провадження по справі (а.с. 26). Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до акту, затвердженим начальником ЖЕД №5 встановлено, що з 2011 р. позивач проживає у квартирі [ADDRESS] , її донька проживає за даною адресою з моменту народження (а.с. 15). За вказаною адресою з 12.02.1993 зареєстрований [PERSON] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 11.04.2019 (а.с.25). Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 144 СК України визначено обов`язок батьків зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Зокрема, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 (далі-Правила) визначено механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів. Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Пунктом 18 Правил зазначено, що для реєстрації місця проживання особа або її представник подає: 1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8; 2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження ; 3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу); 4) документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників); право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи. Вказані положення узгоджуються положеннями Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Норма даної статті встановлює, що доказування є обов`язком сторони. Суд не вправі вимагати у сторін надавати докази. Саме позивач повинен доказати факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен доказати ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову. Таким чином, розподіл обов`язків щодо доказування у цивільній справі здійснюється на підставі одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено (не надано належних та допустимих доказів) підтвердження позовних вимог, а саме, відмови відповідача здійснити реєстрацію дитини за місцем свого проживання, звернення з вимогою вчинити вказану дію. Наданий до матеріалів справи лист з вимогою здійснити реєстрацію, не підтверджує факту направлення та отримання відповідачем даної вимоги. Суд звертає увагу, що реєстрації місця проживання особи здійснюється уповноваженими органами реєстрації на підставі поданих документів, визначених у Правилах. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (п. 18 Правил). У зв`язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed