Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON] із позовом до [PERSON], в якому просив встановити порядок користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], в місті Києві, шляхом виділенням [PERSON] у користування окрему кімнату загальною площею 14,9 кв.м., а відповідачу дві кімнати загальною площею 17,1 кв.м. та 9,9 кв.м. з балоном, а загальні приміщення залишити у загальному користуванні. Позов обґрунтовував тим, що [PERSON], малолітній [PERSON] та [PERSON] є співвласниками у рівних частинах трикімнатної квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності. У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав і просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував, однак просив відстрочити його виконання до повернення відповідача із зони АТО. Заслухавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON], малолітній [PERSON] та [PERSON] є співвласниками у рівних частинах трикімнатної квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою, виданою Святошинською РДА в місті Києві № 234 від 31.07.2015 року на підставі розпорядження № 667 від 12.05.2008 ро Святошинської районної у місті Києві ради. Квартира складається з трьох жилих кімнат: 14,9 кв.м., 17,1 кв.м. і 9,9 кв.м. Загальна площа складає 69,1 кв.м., жила - 41,9 кв.м. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користуванні майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При цьому, порядок користування жилим приміщенням, що належить на праві часткової власності, може бути встановлений у випадку, якщо такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у жилому приміщенні. Згідно з частинами 1, 2 статті 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу; у разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок (частина 1 статті 63 ЖК України). Відтак, враховуючи положення наведених правових норм, а також відсутність заперечень відповідача проти встановлення вказаного у позові порядку користування квартирою, суд вважає за можливе задовольнити даний позов і виділити [PERSON] у користування окрему кімнату загальною площею 14,9 кв.м., а відповідачу дві кімнати загальною площею 17,1 кв.м. та 9,9 кв.м. з балоном, а загальні приміщення залишити у загальному користуванні. При ухваленні даного рішення суд враховував майнові інтереси сторін, із урахуванням частки права власності на вказану квартиру кожного із них. Крім того, при вирішенні питання щодо задоволення клопотання представника позивача про відстрочення виконання рішення суду у даній справі, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки рішення суду про встановлення порядку користування житлом його власниками не вимагає вчинення сторонами спору певних зобов'язуючих дій, а визначає певний порядок реалізації ними правомочностей власника у частині користування вказаним житлом. Враховуючи викладене і

Outcome: approved