Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

У листопаді 2013 р. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сум заборгованості за кредитним договором в сумі 13 347,94 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 06.02.2007 р. між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк», Банк), яке змінило свою назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н (далі - договір) про надання кредиту в сумі 9 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.10.2013 р. за ним виникла заборгованість у загальній сумі 13 347,94 грн., яку до теперішнього часу не погашено. Представник позивача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, надав суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 06.02.2007 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило свою назву на ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н (далі - договір) про надання кредиту в сумі 9 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-11). Договір складається з Заяви позичальника [PERSON], умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. З умовами надання кредиту відповідач був ознайомлений, що підтверджується його підписами на договорі № б/н від 06.02.2007 р. та правилами користування платіжною карткою від 06.02.2007 р., на довідці про стандартні умови кредитування. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань станом на 31.10.2013 року, виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої згідно розрахунку заборгованості становить 13 347,94 грн. і яка згідно наданим доказам, складається з: - заборгованості за кредитом в розмірі - 4 336,30 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі - 6 355,27грн.; - заборгованості по комісії - 1 544,56 грн.; - штрафу (фіксована частина) в розмірі - 500,00 грн.; - штрафу (процентна складова) в розмірі - 611,81 грн. Згідно п. 3.1.3 Умов та правил надання банківських послуг після закінчення терміну дії відповідна карта подовжується банком на новий термін, якщо раніше не поступила письмова заява утримувача про закриття карткового рахунку, а так само за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картковому рахунку і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України. Відповідно до положень 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно ст.ст. 554, 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, при якому настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до умов кредитного договору до обов'язків відповідача (позичальника) було покладено точно в строки, обумовлені в кредитному договорі повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом. Проте відповідач у порушення умов кредитного договору своєчасно і в повному обсязі не погашав кредит, та не сплачував відсотки за користування коштами. Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач підписав договір кредиту добровільно, що свідчить про те, що всі умови кредитного договору сторонами визначено як обов'язковими для виконання, та ніяких заперечень щодо них не висловлювалось. Відповідач письмово до Банку із письмовою заявою про закінчення дії картки (договору) не звертався, доказів його звернення до ПАТ КБ «Приватбанк» з такою заявою про припинення дії договору суду не надано, тобто договір є чинним. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved