Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

У липні 2017 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, у якій просила визнати [PERSON],[INFO], недієздатною, встановити над нею опіку та призначити його її опікуном. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилалась на те, що [PERSON] є її донькою. Внаслідок психічного захворювання вона є інвалід з дитинства. Стан її здоров*я важкий, [PERSON] практично не розмовляє, не здатна писати і читати, не може повною мірою обслуговувати себе. За характером свого захворювання не може працювати, керувати своїми діями, у зв'язку з чим потребує постійного піклування. Тому заявник просила визнати її недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши її опікуном. У судовому засіданні [PERSON]. підтримала заяву у повному обсязі та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування виконкому Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, Сєдих О.А., просила задовольнити вимоги заявника в частині визнання [PERSON] недієздатною, оскільки це підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи. Що стосується вимог заявника про встановлення опіки та призначення його опікуном, то заявник не є належним суб*єктом звернення до суду. Окрім того, рішення щодо визнання [PERSON] недієздатною має вступити в законну силу. Суд, вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник, [PERSON] є матір*ю [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до висновку судово-медичної психіатричної експертизи № 174 від 05.12.2017 року [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді тяжкої розумової відсталості, пов*язаної з генетичною патологією. За своїм психічним станом на даний час вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними (а.с. 35,36). Згідно із частиною 3 статті 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім*ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання,органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Приймаючи до уваги, що нездатність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними доведена висновком судово-медичної психіатричної експертизи , а [PERSON], яка звернулась із відповідною заявою до суду, є матір*ю [PERSON], суд вважає можливим визнати [PERSON], [INFO] недієздатною, задовольнивши заяву в цій частині вимог заявника. Суд вважає, що вимоги заявника в частині призначення його опікуном над [PERSON] задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Приймаючи до уваги, що орган опіки та піклування виконкому Індустріальної районної у м. Дніпрі ради з відповідним поданням до суду не звертався, такі вимоги за заявою [PERSON] не можуть бути задоволені. Окрім того, зі змісту статті 60 ЦК України вбачається, суд призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування у разі визнання фізичної особи недієздатною, тобто рішення про визнання фізичної особи недієздатною має набрати законної сили. Питання щодо визнання [PERSON] недієздатною вирішується цим рішенням суду. Отже, на даний час відсутні підстави для задоволення вимог заявника про встановлення опіки над [PERSON] За таких підстав суд приходить до висновку про відмову заявникові у задоволенні заяви в цій частині вимог. Відповідно до частини шостої статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням стану здоров*я [PERSON], того, що вона є інвалідом з дитинства, суд вважає доцільним встановити строк дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною до 14.05.2020 року.

Outcome: partial