Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У листопаді 2015 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], із позовом до [PERSON], [PERSON]про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням у гуртожитку. У позовній заяві, яка у подальшому була уточнена, зазначено, що гуртожиток, розташований у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області по вул. Комсомольська б.17, належить на праві власності ПАТ «Завод БОМ». [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з 14 лютого 1995 року проживають у вказаному гуртожитку. З часу вселення вони займали у гуртожитку двокімнатну квартиру №46, в якій були всі зареєстровані. Наймачем зазначеної квартири №46 був визначений [PERSON], котрий працював у ПАТ «Завод БОМ» та отримував вказане житло. Згодом в порядку поліпшення житлових умов їхній сім'ї була виділена у гуртожитку трикімнатна квартира №112. Позивачі вселились у вказану квартиру, яка була вільна на час вселення. В ній ніхто не мешкав, майна та речей інших осіб в квартирі не було. З 07 грудня 2004 року позивачі зареєстровані в квартирі №112 гуртожитку у м. Дніпрорудне, вул. Комсомольська, 17. Наймачем зазначеної квартири №112 визначений [PERSON] Зараз вирішується питання про передачу гуртожитку у комунальну власність Дніпрорудненської міської ради Запорізької області, про переобладнання гуртожитку в житловий будинок з подальшою видачею ордерів і приватизацією займаного мешканцями житла. У травні 2014 року по телефону позивачам зателефонувала невідома раніше особа, яка назвалась [PERSON], який сповістив, що зареєстрований разом із своєю дочкою [PERSON] в одній із кімнат квартири №112 гуртожитку за адресою: м. Дніпрорудне, вул. Комсомольська, 17 та у разі приватизації житла має намір отримати кімнату площею 19,0 м2 у власність. Позивачі звернулись до власника гуртожитку ПАТ «Завод БОМ» за роз'ясненнями і дізнались про те, що раніше [PERSON] та [PERSON] мешкали в кімнаті площею 19,0 м2 в квартирі №112 гуртожитку та були зареєстровані в ній: [PERSON] - з 22 серпня 2002 року, [PERSON] - з 20 серпня 2002 року. Надалі у 1999 році [PERSON] та [PERSON] змінили місце проживання та виїхали із гуртожитку - із кімнати №112В в квартирі №112 до м. Дніпропетровська. Вони забрали все своє майно та звільнили кімнату від своїх речей. З 1999 року [PERSON] і [PERSON] не мешкають у гуртожитку, мешкають за іншою адресою у іншому населеному пункті. Крім того, з 1999 року [PERSON] та [PERSON] у гуртожитку не з'являлися, вони не сплачували платежі за комунальні послуги, електричну енергію, утримання гуртожитку та інші нараховані платежі. Свої речі та майно вони до кімнати №112В в квартирі №112 не завозили. Враховуючи вищевикладене, позивачі просять суд усунути перешкоди, які їм створюють [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON], [INFO], та визнати [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням - кімнатою №112В у квартирі №112 гуртожитку за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Комсомольська, 17; зняти [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку в житловому приміщенні - кімнаті №112В у квартирі №112 гуртожитку за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Комсомольська, 17. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] та користь позивачів понесені ними судові витрати по сплаті судового збору та інші судові витрати згідно наданих платіжних документів. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 17 березня 2016 року уточнено анкетні дані відповідачки [PERSON] та вказано її правильне прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просить задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися. Надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник позивачки адвокат [PERSON] вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідачі [PERSON], [PERSON], яка діє також в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO],у судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення про виклик до суду у газеті «Запорізька правда». Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ПАТ «Завод БОМ» в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] суду показала, що знає сім`ю позивачів, останні проживають у кімнаті №112 у гуртожитку №17 по вул. Комсомольська в м. Дніпрорудне. Відповідачі проживали у гуртожитку до 1998 року, потім виїхали. Свідок [PERSON] суду показала, що з 1994 року працювала двірником у гуртожитку, потім у 2000 році поселилася у гуртожиток №17 по вул. Комсомольська в м. Дніпрорудне. Зазначає, що відповідачі [PERSON] давно у вказаному гуртожитку не проживають. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичний осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Судом встановлено, що гуртожиток, розташований у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області по вул. Комсомольська б.17, належить на праві власності [PERSON] акціонерному товариству «Завод будівельно-опоряджувальних машин», що підтверджується свідоцтвом на право власності (а.с.32). Згідно Ордеру №18 на житлову площу у гуртожитку ВАТ «Завод БОМ», ордер виданий [PERSON] на право зайняття з сім`єю з чотирьох чоловік житлової площі 59.32 кв.м., у гуртожитку №17 по вул. Комсомольська кімната №112. Ордер отримано 02 листопада 2004 року. З 07 грудня 2004 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в кімнаті №112 гуртожитку за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Комсомольська, 17 (а.с.72). Відповідно до ст.129 ЖК України та Ордеру №18, на підставі рішення про надання жилої площі в\~гуртожитку\~адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. При вселенні ордер здається завідуючому гуртожитком. Ордер діє на протязі 30 днів. Згідно Ордеру №393 від 14 жовтня 1988 року Дніпрорудненського заводу БОМ, ордер видано [PERSON], сім`я якого складається з 4-х чоловік, на право заселення кімнати №112В загальною площею 11.9 кв.м. по вул. Комсомольська, 17 у м. Дніпрорудне. До складу сім`ї [PERSON] також з моменту надання кімнати в гуртожитку належала його донька [PERSON], після зміни прізвища [PERSON]. Як вбачається з відповіді ПАТ «Завода БОМ» від 11 березня 2016 року №01/268, від 30 березня 2016 року №01/284, [PERSON], [PERSON], зареєстровані у кімнаті №112В гуртожитку по вул. Комсомольська, 17 у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області з жовтня 1988 року. На підставі п.17 розділу 3 «Примірного положення про гуртожитки», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР, особи, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вправі вселити в займані приміщення своїх неповнолітніх дітей. У зв`язку з тим, що [PERSON] є неповнолітньою дитиною, [INFO], він зареєстрований за місцем проживання своєї матері [PERSON], у кімнаті №112В гуртожитку по вул. Комсомольська, 17 у м. Дніпрорудне. Згідно ст.ст.6,127 ЖК України, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Гуртожитки можуть використовуватися для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України, та з урахуванням подібності за змістом правовідносин саме щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними засадами ст.ст.71, 72 ЖК України щодо відсутності осіб, які мають право користуватися жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутньою особою права на жиле приміщення слід застосовувати і разі тимчасової відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалася жила площа. Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Матеріали справи не свідчать про наявність підстав для визнання відповідачів [PERSON], [PERSON], яка діє також в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням кімнати №112В у гуртожитку №17 по вул. Комсомольська у м. Дніпрорудне. Позивачами вказано, що їм виділено квартиру №112 у гуртожитку по вул. Комсомольська 17 у м. Дніпрорудне. Вказана квартира включає кімнату №112В, площею 19.0 кв.м., в якій зареєстровані відповідачі. Однак суду не надано належних доказів вказаних обставин. Відповідно до Ордеру №393 від 14 жовтня 1988 року, [PERSON], на сім`ю з 4-х чоловік, надано кімнату №112В загальною площею 11.9 кв.м. Відповідно Ордеру №18 від 02 листопада 2004 року, [PERSON] на сім`ю з 4-х чоловік, надано кімнату №112 загальною площею 59.32 кв.м. З вищевикладеного випливає, що ордери на право заселення видані сімям [PERSON] та [PERSON] за різними адресами. Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не передбачений термін - квартира у гуртожитку. Відповідно до ч.1 ст.1-1 вказаного Закону, використовуються термін житлова кімната у гуртожитку як окреме житлове приміщення у гуртожитку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому та житлові приміщення у гуртожитку - приміщення гуртожитку (житлові кімнати, житлові блоки (секції), призначені та придатні для постійного проживання у них. Кімната №112В має площу 11.9 кв.м., а не 19.0 кв.м., як вказано у позовній заяві. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повідомила, що площа кімнати №112В значно більша по площі ніж вказано в ордері, проте не надала жодного документу на підтвердження даного факту. Позивачами не надано технічної документації щодо житлового приміщення у гуртожитку, яке вони займають. Більше того, згідно відповіді ПАТ «Завода БОМ» від 11 березня 2016 року №01/268, власник гуртожитку ПАТ «Завод СОМ» неодноразово звертався до [PERSON] з приводу укладення договору найму житлового приміщення у гуртожитку, однак жоден із сім`ї позивачів не виявив бажання укладення вказаного договору і тому договір найму між ПАТ «Завод СОМ» та позивачами укладений не був. Суд не вбачає, що факт реєстрації відповідачів та неповнолітнього [PERSON] порушує права позивачів. Відповідно до договорів про надання комунальних послуг, позивачі оплачують лише ті комунальні послуги, що споживають. Позивачами зазначається, що реєстрація відповідачів у кімнаті №112В у гуртожитку №17 по вул. Комсомольська в м. Дніпрорудне перешкоджає їм приватизувати займане ними житло. Разом з тим, згідно свідоцтва на право власності гуртожиток, розташований у м. Дніпрорудне по вул. Комсомольська б.17, належить на праві власності ПАТ «Завод БОМ». Тобто можуть бути приватизовані кімнати у гуртожитках, які є обєктами права державної та комунальної власності. Не можуть бути приватизовані кімнати у гуртожитках, що перебувають у приватній власності, крім кімнат у гуртожитках, які включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації). Відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» мешканці гуртожитків можуть реалізувати своє право на приватизацію житлового приміщення у випадках передачі його у власність територіальних громад. Також не підлягає задоволенню позовна вимога про зняття [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку в житловому приміщенні - кімнаті №112В у квартирі №112 гуртожитку у м. Дніпрорудне, вул. Комсомольська, 17. Вказаний спосіб захисту цивільних прав не передбачений ст.16 ЦК України. Суд не є установою, що уповноважена здійснювати реєстрацію (зняття з реєстрації). Відповідно до змісту ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: … судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Відповідно до ст.3 вказаного Закону, органи реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Однак позивачами не заявлено повних вимог до вказаних установ, вони не приймали участь у справі у якості відповідачів. Стаття 47 Конституції України та ст.9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку визначеному законом. Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Отже, відповідно до зазначених правових норм особа, яка вселився в жиле приміщення на законних підставах, має обґрунтовану презумпцію права на користування жилим приміщенням. А відтак позовні вимоги, направлені на позбавлення відповідачів права користування жилим приміщенням, можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі. Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON], [PERSON], яка діє також в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO],такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, кімнатою №112В в гуртожитку №17 по вул. Комсомольська у м. Дніпрорудне та зняти їх з реєстраційного обліку, оскільки вимоги позивачів є необґрунтованими. У звязку з відмовою у задоволенні позову, суд також не стягує з відповідачів понесені позивачами судові витрати.

Outcome: dismissed