Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, просить стягнути з відповідача на її користь безпідставно стягнуті з неї грошові кошти в розмірі 1203грн.95коп. по депозитному вкладу та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5000грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 21.01.2013р. між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу, відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти у загальному розмірі 40131грн.75 коп. з процентною ставкою 27% річних та зі строком повернення вказаних коштів з нарахованими процентами 21.02.2014. Оскільки 21.02.2014 відділення банку, якому вона передала суму вкладу не працював, вона 24.02.2014 звернулась до відповідача з заявою про дострокове розірвання договору та повернення всіх належних їй грошових коштів. 26.03.2014 відповідач повернув їй частково суму банківського вкладу з нарахованими процентами в розмірі 38927грн.80коп., решту належних їй грошових коштів відповідач не повернув. Звернувшись до відповідача з заявою про повернення їй решти грошових коштів в розмірі 1203 грн.95коп., їй було відмовлено з посиланням на те, що ця сума грошових коштів є комісією за дострокове повернення вкладу, а тому відповідно до умов договору поверненню не підлягає. Вважає, що відповідач діяв всупереч умовам договору банківського вкладу, безпідставно стягнув з неї 1203грн. 95коп. по депозитному вкладу. У зв'язку з чим вважає, що ці грошові кошти у розмірі 1203грн.95коп. підлягають поверненню. Одночасно позивач зазначає, що діями відповідача їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях і яку вона оцінює у 5000грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду надала заяву, зі змісту якої вбачається, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи свого повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надав. Направив на адресу суду письмові заперечення, згідно яких заперечив проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність позовних вимог, у зв'язку з виплатою позивачу суми вкладу в повному обсязі. На підставі ст.169 ЦПК України, суд визнав можливим розгляд справи за відсутності сторін, та ухвалити рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 21.01.2013 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір банківського вкладу «Зростаючий» № 515247/2013, відповідно до умов якого останній приймає від вкладника грошову суму (вклад) у розмірі 30000 грн. і зобов'язується повернути позивачу суму вкладу і нараховані проценти з розрахунку 27 % річних 21.02.2014 року. (а.с.7) Відповідно до п.1.7 договору банківського вкладу дата вимоги Вкладником Вкладу - 21 лютого 2014 року. Дата вимоги Вкладником пролонгованого Вкладу - дата, що співпадає з першим днем по закінченні кожного наступного строку від дати укладенні Договору. Умови пролонгації Вкладу для кожного окремого депозитного продукту оголошені на сайті Банку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 24.02.2014 р. звернулась до відповідача з заявою про дострокове розірвання вказаного договору банківського вкладу та повернення їй належних грошових коштів у розмірі 40 131 грн.75коп. 26.03.2014 р. шляхом перерахування на її вкладний рахунок [NUMBER] за вкладом на вимогу «Для виплат», який відкрито в відділенні №69 ПАТ «ВіЕйБі Банк» (а.с.8) У відповідності зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст.526 ЦК України. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Разом із тим, відповідач взятих на себе зобов'язань за вищезазначеним договором виконав частково, а саме, повернув позивачу суму вкладу з нарахованими процентами в розмірі 38927грн.80коп., решту суму вкладу в розмірі 1203грн.95коп. не повернув. Вказана обставина підтверджується наданою позивачем випискою з вкладного (депозитного) рахунку по договору банківського вкладу, зі змісту якої вбачається, що належна позивачу сума грошових коштів в розмірі 1203грн.95коп. списана 26.03.2014 як комісія за дострокове повернення вкладу відповідно до договору банківського вкладу №515247/2013, а також самим договором, за умовами якого не передбачено будь-яких зобов'язань по сплаті комісії при достроковому розірванні договору. (а.с.6) Будь-яких даних та доказів, які б спростували вказану обставину суду не надано, іншого судом не встановлено. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Отже, та обставина, що відповідач в порушення умов договору банківського вкладу безпідставно стягнув з позивача суму грошових коштів в розмірі 1203грн.95коп. в судовому засіданні знайшла своє підтвердження, а відтак суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення грошових коштів в розмірі 1203грн.95коп. обґрунтований, а тому підлягає задоволенню в цій частині. Разом із тим, вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000грн. задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку мають місце договірні відносини і як вбачається з договору банківського вкладу, зобов'язання по відшкодуванню моральної шкоди в цьому договорі не передбачені. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Виходячи з вищевикладеного, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. У зв'язку з частковим задоволенням позову, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 120грн.40коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial