Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON]про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона та відповідач [PERSON], 03 листопада 2011 року зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька шлюб, актовий запис №\~536. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім»ї стало те, що їхні сімейні проблеми все більше віддаляли їх одне від одного. І в решті їх шлюб розпався. Між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сімя фактично розпалась, її збереження недоцільне. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №\~536. Позивачка в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву про слухання справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 листопада 2011 року сторони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька шлюб, актовий запис №\~536, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії\~1-ПО № 120660 від 03 листопада 2007 року. Від цього шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 254444. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сімя фактично розпалась, її збереження недоцільне. Як вважає позивач, спір про право між сторонами відсутній. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Зі змісту ст. 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], є неможливим, оскільки сторони не мешкають разом, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], та зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №\~536. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved