Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерного-пайового товариства закритого типу «Славгород» (далі САПТЗТ «Славгород») розміром 5.50 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі, розташовану на території Славгородської сільського ради Краснопільського району Сумської області, по праву спадкування за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON], що належало їй згідно Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія [NUMBER]. Вимоги обґрунтовані тим, що після смерті бабусі 28.09.1995 відкрилася спадщина, зокрема на право на земельну частку /пай/ розміром 5.50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі вартістю 35173 грн., яку позивач прийняв відповідно до статті 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, фактичним фактичним проживанням з нею на день смерті, та розпорядженням спадковим майном. Інших спадкоємців після смерті матері, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, ні за законом, ні за заповітом не має. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно у вигляді права на земельну частку /пай/, належне померлій [PERSON], позивач не може з тих підстав, що за життя власник права на земельну частку /пай/ не отримав Сертифікату на це майно, та отримав у нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на означене майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Позивач у судове засідання не прибув, повідомлений належним чином. Представник позивача - адвокат Сітайло Ю.А. /ордер серія СМ № 125 від 25.07.2016/ в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з наведених у позові підстав /ас15,34/. Відповідач та третя особа в судове засідання не прибули, на адресу суду направили заяви, кожен окремо, про розгляд справи у відсутність їх представника, не заперечують проти задоволення позову /ас. 36-37/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статті 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За статтею 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що право на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно - пайового товариства закритого типу «Славгород» розміром 5.50 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості нормативною грошовою оцінкою 35173 грн. виникло у громадянки [PERSON] відповідно до Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія [NUMBER] на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації від 25 квітня 1996 року № 217 та зареєстрованого 29 квітня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № [NUMBER], який власником за життя не отриманий /ас. 14;копії ас. 11,13/. [INFO] року [PERSON] померла, місце реєстрації смерті: виконавчий комітет Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, запис № 49 від [INFO] року /копія ас.8/. На день смерті - [INFO] року спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з онуком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 16 травня 1994 року секретарем виконавчого комітету Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, що зареєстровано в реєстрі за № 32, за яким усе своє майно заповідала [PERSON] /копія ас.7/; за даними Інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 12.08.2016 спадкова справа після померлої не заводилася та не видавалася /ас. 27,28,29-30/. 29 червня 2016 року позивачу [PERSON] приватним нотаріусом Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області Вангородським В.В. як спадкоємцю за заповітом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Славгород» розміром 5.50 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яке належить [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а саме Сертифікату серія [NUMBER], виданого Краснопільською районною державною адміністрацією Сумської області 22 жовтня 1999 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку / пай/ 29.04.1996 року за № [NUMBER] /ас. 12/. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку), але позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірне майно, оскільки Сертифікат на право на земельну частку /пай/ не отриманий спадкодавцем за життя. Згідно норм статті 549 ЦК України (в ред. 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до правил статті 392 ЦК України лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відділу Управління Держземагенства у Краснопільському районі Сумської області з заявою про видачу Сертифікату на земельну частку /пай/ [NUMBER] як невитребуваний на ім'я [PERSON], але йому в цьому було відмовлено по причині смерті його власника /ас. 10/. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що не отримання Сертифікату на право земельну частку (пай) та неможливість отримання його спадкодавцем, який би підтверджував факт права на спірну земельну частку/пай/, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до статті 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Бранцівська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі правил частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заперечень проти позову і доказів відносно належності майна іншим особам в суд не надійшло, інших спадкоємців, які б вступили у спадщину, немає, спадщина не визнана відумерлою. Право, яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, та передбачені статтею 1219 ЦК України. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, котрий є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну частку /пай/ в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, тому його право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Відповідно до частини третьої статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved