Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошові сумі в розмірі 3000 грн. щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказує, 23.04.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні. Вказує, що між нею та відповідачем була домовленість про сплату коштів на дитину у добровільному порядку, проте відповідач сплачує кошти не регулярно. Дитина відвідує різні гуртки, за які позивачка сплачує самостійно. Також зазначила, що відповідач проживає у шлюбі з іншою жінкою, працездатний, отримує дохід, має транспортний засіб, у зв`язку з чим може сплачувати вказаний розмір аліментів. У зв`язку з чим, просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити у розмірі 2500 грн. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у частині стягнення аліментів у розмірі 2500 грн. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. 23.04.2015 року за рішенням Печерського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні. Відповідач сплачує кошти на утримання дитини не регулярно. Дитина відвідує різні гуртки, за які позивачка сплачує самостійно. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності зі ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Водночас, згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період, що передбачає ч. 2 ст. 184 СК України. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення ч. 1 ст. 182 СК України, при цьому враховуючи наявність постійного заробітку (доходу) відповідача; наявність у відповідача інших дітей, дружини а також те, що відповідач визнав позов про стягнення аліментів у розмірі 2500 грн , а позивач не заперечувала щодо стягнення вказаної суми. При визначенні розміру аліментів, суд також виходить із встановлених обставин справи, а також те, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини. Серед іншого суд, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А відтак аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 18.07.2019 року. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2500 грн., оскільки такий розмір є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відповідатиме інтересам дитини, рівності сторін в їх обов`язку щодо утримання та можливості відповідача сплачувати такий розмір аліментів. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України та ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 768 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial