Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

у липні 2020 р. заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, просить суд встановити факт про те, що [PERSON] був призваний на військові збори і у складі військової частини №960 ОВТ приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 15.07.1986 по 01.12.1986. Заяву обгрунтовує тим, що заявник є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської АЕС, оскільки брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, як ліквідатор ЧАЕС на підставі чого він є інвалідом 3 групи, доказом того, що заявник був військовозобов`язаний є військовий квиток [NUMBER] та на сьогоднішній день він являється пенсіонером, тому встановлення факту про те, що заявник був призваний на військові збори і складі військової частини №960 ОВТ та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС необхідно заявнику для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи та отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.07.2020 відкрито провадження по справі (а.с. 26). 10.05.2020 заінтересована особа подала свої пояснення по справі в яких зазначила, що особа з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідок ліквідації Чорнобильської АЕС має право на встановлення статут інваліда війни у разі, якщо вона приймала участь у ліквідації таких наслідків у складі штабу, служби чи невоєнізованого формування цивільної оборони, однак у Департаменті необхідні документи, які б підтверджували участь формувань ЦО окремих підприємств, установ, організацій або знищені або відсутні. Департамент також не володіє архівними документами з цього питання, внаслідок чого просила заяву задовольнити у повному обсязі (а.с. 30-32). Заявник у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 29) Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про слухання справи, причини неявки суд не повідомила (а.с. 28). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1\~ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Судом встановлено, що [PERSON] видано 22.02.2002 посвідчення (категорія 1) серія [NUMBER] , як учаснику ліквідації Чорнобильської АЕС (а.с. 10).ї Згідно довідки виданої МОУ Святошинський районним у м. Києві військовим комісаріатом 09.09.2004 №1/205 про те, що [PERSON] з 15.07.1986 по 01.12.1986 приймав у участь в роботах пов`язаних по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі військової частини №960 ОВТ (140 днів) (а.с. 11). Як вбачається із архівної довідки від 05.02.2009 №46374 виданої Галузевим державним архівом України про що [PERSON] по архівним документам військової частини №960 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 15.07.1986 (наказ №63) по 01.12.1986 (наказ №199) (а.с. 12). Також згідно довідки виданої Державним архівом МОУ по документам військовї частини №960 ОВТ встановлено, що [PERSON] був призваний на збори і у скалді частини приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 15.07.86 (наказ №63) по 01.12.1986 (наказ №199) (а.с. 13). Згідно даних із воєнного білета НУ №6452435 [PERSON] , він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має право на пільги передбачених наказом МО СССР №47, проходив спецзбори з 14.07.1986 по 02.12.1986 в м. Чорнобиль при 960ОВТ (а.с. 14). [PERSON] , 1954 року народження є інвалідом 3 групи згідно довідки Сер. КИЕ-1 №000938 виданої 14.02.2002 (а.с. 16). 22.01.2002 було проведено експертний висновок згідно якого [PERSON] встановлено діагноз Гіпертонічна хвороба СН І-ІАСТ. Дисциркуляторна Енцефалопатія ІІ ст., за наслідками аварії ЧАЕС (а.с. 18). Відповідно до цього\~Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»\~особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесені до інвалідів війни. Вищезгаданими законами, так саме як і іншими законодавчими та нормативно-правовими актами України, будь-яких інших уточнень, конкретизації або встановлення обмежень не здійснювалось. Тобто, відповідно до їх змісту, для отримання зазначеного статусу необхідно дотримання таких умов: наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи; підтвердження факту участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони. Відповідно до\~ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»\~учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог, чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № э1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29 червня 1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року № 01, від 30 квітня 1986 року № 2, від 04 травня 1986 року № 16, від 19 травня 1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони. Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони в 1986 року, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення. Відповідно до ч.2 п.5\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З матеріалів справи вбачається, що іншим шляхом встановити вказаний факт заявник не може. Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що заявник була залучена до складу формувань Цивільної оборони та стала інвалідом внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. На підставі викладеного,

Outcome: approved