Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

У липні 2016 року позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13 травня 1992 року таким, що відбувся та про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на наступне. 04 вересня 2014 року померла [PERSON], після якої вони прийняли спадщину за законом. Також після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: селище Решетилівка, [ADDRESS], але отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру вони не можуть, оскільки спадкодавець не зареєструвала договір купівлі-продажу у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, як це було передбачено ст. 227 ЦК УССР, тому вони просять визнати вказаний договір дійсним та визнати за [PERSON] право власності, як за співвласником на ? частку квартири, яка знаходиться за адресою: селище Решетилівка, [ADDRESS] та право власності в порядку спадкування на 1/6 частки квартири, тобто разом - 4/6 частку вказаної квартири.; а також визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/6 частку вказаної квартири за кожною. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності сторін, які надали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачі в судове засідання не зявились, надавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити /а.с.38-40/. Представник Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області подав до суду заяву про розгляд справи без його участі у звязку зі службовою необхідністю, проти задоволення позову не заперечує /а.с.36/. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла 04 вересня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 277560, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Решетилівського районного управління юстиції у Полтавській області від 09 вересня 2014 року /а.с.18/. Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 13 травня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 862, [PERSON] придбала у виконкому Решетилівської селищної ради квартиру [ADDRESS] /а.с.19/. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО №336297, виданого 17 червня 1972 року, вбачається, що 17 червня 1972 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, у звязку з чим остання змінила прізвище на «Зоненко» /а.с.35/. Шлюб між ними не розривався, тому вищезгадану квартиру було придбано під час шлюбу, у звязку з чим [PERSON]М має право на ? квартири, як чоловік померлої. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори № 02-31/170 від 01 березня 2016 року вбачається, що після померлої [PERSON] заведена спадкова справа № 2/2014, спадкоємцями, що прийняли після неї спадщину є чоловік померлої [PERSON] та дочки померлої: [PERSON] та [PERSON], однак у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на квартиру вищезгаданий договір купівлі-продажу від 13 травня 1992 року не зареєстрований в органах БТІ, як того вимагала ст. 227 ЦК УССР, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. [PERSON] та [PERSON] дійсно є дочками померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвами про шлюб /а.с.13-16/. Відповідно до ст. 227 ЦК УССР (від 1963 року, чинного на момент укладення договору купівлі-продажу) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Не дивлячись на те, що за життя [PERSON] не зареєструвала договір купівлі-продажу у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, вищенаведене дає підстави для висновку, що після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить зазначена квартира. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 ЦК України). У відповідності до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після померлої [PERSON], але у звязку із тим, що остання за життя не зареєструвала договір купівлі-продажу квартири, належні їй на праві власності, позивачі не мають змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, тому суд приходить до висновку, що їх позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved