Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Зазначала, що після фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем, на її утриманні перебувають їх спільні діти: донька - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати та матеріально забезпечувати дітей, позивач просила стягнути з нього аліменти на їх утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно на кожного, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до їх повноліття. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримала, проти чого відповідач не заперечив, погодився на сплату аліментів у вказаному розмірі. У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, вони зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Способи виконання обов'язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Судом установлено, що з 20.08.2008 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох спільних неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Домовленості про утримання спільних дітей сторони не досягли. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, або будь-яких доказів на спростування доводів позивачки в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду надано не було. Наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїм дітям, на момент розгляду справи не існує. Відповідач є здоровою особою 40 років; працездатний, інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має; не достатньо приймає участі у вихованні неповнолітніх дітей та не створює всі необхідні умови для їх розвитку і життя, в заяві до суду позовні вимоги визнав та погодився на встановлений позивачем їх розмір, а відтак він спроможний сплачувати аліменти. Обов'язок по утриманню неповнолітніх дітей не може бути покладений виключно на одну матір. Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (ст. 7 Закону: 2 027 грн. - для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2019), розмір мінімальної заробітної плати (з 01.01.2019 становить 4 173 грн.), розмір середньої заробітної плати по Житомирський області (яка згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за січень-лютий 2019 року становить 7 555 грн.), встановлений з 01.09.2017 року розмір аліментів, який не може бути меншим за 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку та погодився на вказаний розмір аліментів, - суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позові. Це відповідатиме як інтересам дітей та їх матері, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 768, 40 грн.

Outcome: approved