Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

У квітні 2020 року позивач АТ «Таскомбанк» звернулось до Дарницького районного суду м.Києва з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 71 902,59 грн., а також понесені позивачем судові витрати у сумі 2102,00 грн. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 20.07.2018 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №017/4954130-СК, відповідно до умов якого відповідачу було сформовано платіжну картку із встановленим лімітом у сумі 50 136,00 грн. У відповідності до змісту Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правил обсліговування корпоративних клієнтів та Тарифів Банку кредитування відповідача здійснювалось позивачем на наступних умовах: максимальна сума кредитного ліміту становить 100 000,00 грн.; фактично погоджений Банком розмір кредитного ліміту за даним договором становив 50 000,00 грн.; процентна ставка за встановленим кредитним лімітом - 39,6% річних; строк користування встановлено у 12 місяців з автоматичною пролонгацією з моменту встановлення кредитного ліміту на аналогічний строк; цільове призначення кредиту - на споживчі цілі; тип кредиту - кредитна лінія. Протягом діїї Договору строк користування кредитним лімітом для відповідача було автоматично продовжено до 19.07.2020 року. Крім того, у зв`язку із зміною Тарифів, з 01.02.2019 року процентна ставка за встановленим кредитним лімітом була встановлена у розмірі 43,2% річних, що було відповідним чином відображено у відповідних інформаційних джерелах та опубліковано на офіційному сайті Банку. Кошти за договором №017/4954130-СК від 20.07.2018 року відповідачем було отримано у передбачений кредитним договором спосіб - що підтверджується відповідною випискою. Разом з тим, у зв`язку із неналежним виконанням умов вказаного договору, у відповідача перед позивачем утвориласть заборгованість, яка станом на 29.02.2020 року становить 71 902,59 грн., яку позивач і просить суд стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 17.041.2020 року відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем було отримано 06.05.2020 року, однак, у встановлені ЦПК України строки відповідач відзив на позов до суду не подав. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 20.07.2018 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №017/4954130-СК, відповідно до умов якого відповідачу було сформовано платіжну картку із встановленим лімітом у сумі 50 136,00 грн. У відповідності до змісту Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правил обсліговування корпоративних клієнтів та Тарифів Банку кредитування відповідача здійснювалось позивачем на наступних умовах: максимальна сума кредитного ліміту становить 100 000,00 грн.; фактично погоджений Банком розмір кредитного ліміту за даним договором становив 50 000,00 грн.; процентна ставка за встановленим кредитним лімітом - 39,6% річних; строк користування встановлено у 12 місяців з автоматичною пролонгацією з моменту встановлення кредитного ліміту на аналогічний строк; цільове призначення кредиту - на споживчі цілі; тип кредиту - кредитна лінія. Протягом діїї Договору строк користування кредитним лімітом для відповідача було автоматично продовжено до 19.07.2020 року. Крім того, у зв`язку із зміною Тарифів , з 01.02.2019 року процентна ставка за встановленим кредитним лімітом була встановлена у розмірі 43,2% річних, що було відповідним чином відображено у відповідних інформаційних джерелах та опубліковано на офіційному сайті Банку. Кошти за договором №017/4954130-СК від 20.07.2018 року відповідачем було отримано у передбачений кредитним договором спосіб - що підтверджується відповідною випискою по особовому рахунку відповідача. Разом з тим, у зв`язку із неналежним виконанням умов вказаного договору, у відповідача перед позивачем утвориласть заборгованість, яка станом на 29.02.2020 року становить 71 902,59 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у сумі 49 313,54 грн., заборгованості по відсотках (в т.ч. прострочена) у сумі 21 389,05 грн. та штрафу за період з 28.02.2019 року по 29.02.2020 року у сумі 1200,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору, наданому позивачем та який перевірено судом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог позивача. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2102,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved