Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить стягнути з [PERSON] суму основного боргу у сумі 4000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.07.2020р. становить 109080 грн на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . На судовому засіданні [PERSON] уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідачки суму боргу з урахуванням курсу гривні до долару США станом на час розгляду справи, який становить 28,37 грн. згідно з офіційним курсом гривні щодо долара США станом на 25 листопада 2020 року. В обґрунтування позовних вимог позивач надав розписку від 15 листопада 2017 року відповідно до якої відповідачка отримала від нього 4000 доларів США, які зобов`язалася повернути протягом трьох місяців без відсотків. Оскільки відповідач у зазначений строк кошти не повернула, позивач звернувся до суду з відповідною вимогою. На судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Окремо зазначив, що ним заявлено вимогу щодо стягнення суми боргу в гривневому еквіваленті. На судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що відповідачка визнала на судовому засіданні факт укладення розписки та факт не повернення суми позики. Твердження відповідачки про те, що вказані кошти були отримані нею в рахунок земельної ділянки, яку вона зобов`язалася віддати є хибними, оскільки фактично усно сторони домовились про забезпечення вказаної суми позики відповідною земельною ділянкою. На даний час відповідачкою не повернуто ані коштів, ані передано в їх рахунок земельної ділянки. Відповідачка на судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила пославшись на те, що у неї немає таких коштів. Вказала, що фактично з позивачем була домовленість щодо того, що передані їй 4000 дол. США були оплатою за земельну ділянку, яку вона після оформлення мала передати позивачу. Також вона стверджувала, що вказана сума була передана їй в рахунок орендної плати. Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 15 листопада 2017 року відповідачем [PERSON] було складено розписку в якій вона зазначила про взяття у відповідача 4 тисяч доларів США на три місяці без процентів. Відповідач визнав факт складення розписки та не повернення суми боргу, про що також свідчить наявність її оригіналу у позивача по справі, який надав її для огляду на судовому засіданні. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тобто, судом встановлено, що між сторонами виникли договірні зобов`язання, які випливають із договору позики, а отже у позивача настало право вимоги у відповідача повернення грошових коштів, а у відповідача виник кореспондуючий обов`язок повернути суму боргу. Отже, ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, зокрема визнання відповідачем факту отримання коштів та їх не повернення в строки узгоджені сторонами, позов підлягає задоволенню. При задоволенні позову суд врахував офіційний курс гривні щодо долара США, який станом на 25 листопада 2020 року становить 28,3741 грн та обов`язок суду здійснювати розгляд справи в межах позовних вимог. Твердження відповідачки про те, що між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу належної їй земельної ділянки спростовуються змістом розписки та її поясненнями відповідно до яких земельна ділянка перебувала на праві постійного довічного утримання у її померлого чоловіка, яке припинилося у зв`язку зі смертю останнього. На момент підписання розписки в її власності не було в наявності земельної ділянки. Твердження відповідачки щодо передачі суми в розмірі 4000 дол. США в рахунок орендної плати спростовуються фактом відсутності укладеного між сторонами договору оренди та отриманням відповідачкою у 2016 році суми орендної плати за 2017 рік за усною домовленістю щодо земельної ділянки, яка перебувала у користуванні померлого чоловіка.

Outcome: approved