overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вказує, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. На даний час в квартирі є зареєстрованими : вона та її син [PERSON], відповідач по справі, який фактично не проживає в квартирі з початку літа 2015 року. Реєстрація відповідача перешкоджає їй розпорядитись квартирою , просить суд визнати [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою № 98 будинку № 34 по вул. Задніпровській в м. Запоріжжя. В судове засідання [PERSON] не зявилась, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд розглядати справу за її відсутності. У судове засідання відповідач не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, \~\~про причини неявки суду не повідомив, заяв з проханням розглянути справу за його відсутністю або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не зявились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі , самостійних вимог не заявляють. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або\~якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS], що підтверджується та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.12.2007 року. Згідно з актом про не проживання від 22.06.2016 року складеного працівниками ЖБК «Трансформаторщик-11», в квартирі [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з січня 2015 року, вказаний акт складено у присутності свідків: [PERSON], [PERSON],[PERSON] Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у випадку відсутності без поважних причин більш ніж одного року. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Окрім того, у відповідності до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи, те що [PERSON], не проживає за спірною адресою понад рік, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в шлюбі з відповідачем перебуває з 11.01.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, який виданий Шевченківським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 03. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між позивачем та відповідачем фактично припинилися, спільне господарство не ведеться з березня 2007 року, шлюбні стосунки не підтримують, внаслідок чого поступово були втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Позивач [PERSON] вважає, що шлюб не може бути збережено та його збереження суперечить її інтересам, у звязку з чим, просить позов задовольнити та розірвати шлюб між подружжям. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Факт укладення шлюбу підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ЖС №049857 від 03.04.2008 року, виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №03. Вивчивши матеріали справи та, беручи до уваги, що сторони однією родиною не проживають, не ведуть спільного господарства, суд вважає, що родина сторін розпалася остаточно та збережена бути не може, а її збереження суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в шлюбі з відповідачем перебуває з 11.10.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, який виданий Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 1454. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між позивачем та відповідачем поступово припинилося, під час сумісного життя відповідач не забезпечував родину матеріально, морально принижував позивача, агресивно себе поводив, погрожував нанести побої, між подружжям постійно відбувалися сварки та скандали, що призвело до втрати почуттів любові та поваги. Позивач [PERSON] вважає, що шлюб не може бути збережено та його збереження суперечить її інтересам, у звязку з чим, просить позов задовольнити та розірвати шлюб між подружжям. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог, просила залишити шлюбне прізвище «Грідасова». Відповідач [PERSON] у судове засідання зявився, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Факт укладення шлюбу підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ЖС №148265 від 11.10.2014 року, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №1454. Вивчивши матеріали справи та, беручи до уваги, що сторони однією родиною не проживають, не ведуть спільного господарства, суд вважає, що родина сторін розпалася остаточно та збережена бути не може, а її збереження суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в шлюбі з відповідачем перебуває з 14.10.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, який виданий Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 302. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між позивачем та відповідачем поступово припинилося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують, внаслідок чого поступово були втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Позивач [PERSON] вважає, що шлюб не може бути збережено та його збереження суперечить її інтересам, у звязку з чим, просить позов задовольнити та розірвати шлюб між подружжям. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Факт укладення шлюбу підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ЖС №105701 від 14.10.2011 року, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №302. Вивчивши матеріали справи та, беручи до уваги, що сторони однією родиною не проживають, не ведуть спільного господарства, суд вважає, що родина сторін розпалася остаточно та збережена бути не може, а її збереження суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04 серпня 2007 року Софіївською сільською радою Золотоніського району Черкаської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 4. Від спільного подружнього життя мають дитину - сина [PERSON] [INFO]. Подружнє життя не склалося, оскільки в них різні погляди на життя, та вони є різними за характерами, в сім'ї часто виникають непорозуміння та сварки. Ведення спільного господарства між подружжям припинено, примирення між подружжям не можливо, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу також є неможливим. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 04 серпня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], зареєстрований Софіївською сільською радою Золотоніського району Черкаської області, актовий запис № 4 Від спільного подружнього життя мають дитину - сина [PERSON] [INFO]. Подружнє життя не склалося, оскільки в них різні погляди на життя, та вони є різними за характерами, в сім'ї часто виникають непорозуміння та сварки. Ведення спільного господарства між подружжям припинено, примирення між подружжям не можливо, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу також є неможливим. Спільного господарства подружжя не веде, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київської області між нею та [PERSON] Аббасом було зареєстровано шлюб, актовий запис № 69. Від спільного подружнього життя вони дітей не мають. Спільнежиття між подружжям не склалося через постійні конфлікти та суперечки, кожен із подружжя мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та сім'я фактично не існує. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повідомлявся належним чином, причини не явки суду не відомі. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 05 травня 2015 року [PERSON] та [PERSON]перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київської областіактовий запис № 69. Спільне життя між подружжям не склалося через постійні конфлікти та суперечки, кожен із подружжя мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та сім'я фактично не існує. Їхня сім'я розпалася, подружжя разом не проживає, спільного господарства не веде, шлюбно-сімейні відносини не підтримує. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON]звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07 червня 2006 року Виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області між нею і [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 196. Від спільного подружнього життя мають дитину - сина [PERSON] [INFO]. Подружнє життя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя. Подружжя втратило повагу один до одного, кожен із подружжя живе окремо один від одного, шлюб існує лише формально. Ведення спільного господарства між подружжям припинено, примирення між подружжям не можливо. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею і [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 07 червня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], зареєстрований Виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 196 Від спільного подружнього життя мають дитину - сина [PERSON] [INFO]. Подружнє життя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя. Подружжя втратило повагу один до одного, кожен із подружжя живе окремо один від одного, шлюб існує лише формально. Ведення спільного господарства між подружжям припинено, примирення між подружжям не можливо. Спільного господарства подружжя не веде, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08 червня 2013 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 196. Від спільного подружнього життя вони дітей не мають. Подружнє життя не склалося через різні підходи на життя та сімейного устрою, на підставі цих протиріч у подружжя часто виникають непорозуміння. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу стало неможливим. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 08 червня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданий Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області , актовий запис № 196. Від спільного подружнього життя вони дітей не мають. Подружнє життя не склалося через різні підходи на життя та сімейного устрою, на підставі цих протиріч у подружжя часто виникають непорозуміння . Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу стало неможливим.Їхня сім'я розпалася, подружжя разом не проживає, спільного господарства не веде, шлюбно-сімейні відносини не підтримує. Позивач [PERSON]просила після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON]звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11 жовтня 2003 року вона уклала шлюб з [PERSON], зареєстрований виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 255. Від шлюбу вони мають двох дітей сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], 19 вересня 2013 року. Причинами розірванню шлюбу є те, що вони з чоловіком різні за характером люди, з різними поглядами на сімейне життя, тому між ними постійно викають сварки та суперечки, вони втратили повагу один до одного. Кожен окремо один від одного веде самостійний спосіб життя, сімейні стосунки вони не підтримують. Їхня сім»я розпалася та існує лише формально, відновлювати з чоловіком сімейні відносини наміру вона не має. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Бідак», стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 11 жовтня 2003 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ № 175332, видане виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, через що в сім'ї виникали сварки та непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, близько трьох місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON]просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Бідак», а тому після розірвання шлюбу суд залишає прізвище позивачці «Бідак».

Outcome: approved