Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У листопаді 2014р. Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), яке є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON]про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 17 листопада 2005р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]був укладений кредитний договір №3587-08 ОФ Н (№10602019000), згідно умов якого АКІБ «УкрСиббанк» надав, а [PERSON]отримав кредит в іноземній валюті в сумі 40000,00 доларів США з кінцевим строком повернення кредиту до 14.12.2026р., згідно з графіком погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, передбачених договором. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №3587-08 ОФ Н (№10602019000) від 17 листопада 2005р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]був укладений договір поруки №3587 від 17 листопада 2005р., згідно якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов вищезазначеного кредитного договору. 14 грудня 2006року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту №11095835000 від 14.12.2006р., згідно з яким АКІБ «УкрСиббанк» надав, а [PERSON]отримав кредит в іноземній валюті в сумі 20000,00 доларів США 00 центів, зі сплатою процентів та комісії передбачених договором, з кінцевим терміном повернення не пізніше 14 грудня 2016р. Банк свої зобов'язання за кредитними договорами виконав в повному обсязі. Всупереч умов кредитного договору позичальник не здійснює платежів для погашення кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. З урахуванням вищевикладеного ПАТ «УкрСиббанк» просив суд винести рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON]суму боргу за кредитним договором №3587-08 ОФ Н (№10602019000) від 17 листопада 2005р. в розмірі 57226,17 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.02.2014 року становить 505764,89 грн., та стягнути з [PERSON] суму боргу за договором про надання споживчого кредиту №11095835000 від 14.12.2006р. в розмірі 36270,54 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.02.2014 року становить 320559,03 грн., а також стягнути з відповідачів в рівних частках судовий збір. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VІ від 17.09.2008р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»). Представник позивача, діючий за довіреністю від 02 грудня 2014р. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов у його відсутність (т.2, а.с.91,92-93). Також через канцелярію суду надійшла заява представника позивача, діючої за довіреністю від 15 грудня 2015р. про відкладення розгляду справи, яка дає суду підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків, що в свою чергу призвело до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті. Тому суд, такі дії представника позивача відносить до таких, що суперечать вимогам ч.3 ст. 27 ЦПК України, та розцінює їх як зловживання стороною своїми процесуальними правами, що призводить до порушення розумних строків розгляду справи. У зв'язку з неявкою представника позивача, та наявності заяви іншого представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності представників позивача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 14 вересня 2015рокуу судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив суд відмовити в їх задоволенні, при цьому раніше надав до суду письмові заперечення проти позову, в обґрунтування яких посилався на те, що позовна заява підписана особою, яка не мала повноважень на підписання позовної заяви, довідка-розрахунок від 17.11.2015р., що додана до позову не стосується укладеного між ним та банком договору, а також позовна заява не містить дату та курс національної валюти за курсом НБУ. Також вказував, що порука [PERSON] є припиненою (т.1,а.с.192-195, 199). Крім того, в судовому засіданні представник [PERSON] не заперечував факт укладення, підписання [PERSON] кредитних договорів, отримання та сплату кредитних коштів за кредитними договорами. Зазначав, що укладені з АКІБ «УкрСиббанк» кредитні договори, відповідачем [PERSON] не оскаржувалися. Представник відповідача [PERSON], діюча на підставі довіреності від 06 липня 2016рокуу судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, надавши до суду письмові заперечення проти позову, в обґрунтування яких зазначала, що банк у 2010році у порушення умов кредитного договору №3587-08 ОФ Н від 17 листопада 2005року змінив встановлену фіксовану процентну ставку з 12,5% до 14,50% та 29,00%, чим була збільшена відповідальність поручителя без згоди останнього, що є неприпустимим (т.1,а.с.66,т.2, а.с.81-83). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» є юридичною особою, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (т.1,а.с.106-123). Матеріалами справи встановлено, що 17 листопада 2005р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]був укладений кредитний договір №3587-08 ОФ Н (№10602019000), згідно з умов якого, «УкрСиббанк» надав, а [PERSON]отримав кредит в іноземній валюті в сумі 40000,00 доларів США з кінцевим строком повернення кредиту до 14.12.2026р., згідно з графіком погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, передбачених договором (т.1, а.с.8-15, 170-177). В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №3587-08 ОФ Н (№10602019000) від 17 листопада 2005р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]був укладений договір поруки №3587 від 17 листопада 2005р., згідно якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов вищезазначеного кредитного договору (т.1, а.с.22,178). 14 грудня 2006року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту №11095835000 від 14.12.2006р., згідно з яким АКІБ «УкрСиббанк» надав, а [PERSON]отримав кредит в іноземній валюті в сумі 20000,00 доларів США 00 центів, зі сплатою процентів та комісії передбачених договором, з кінцевим терміном повернення не пізніше 14 грудня 2016р. (т.1, а.с.23-29). В забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 14.12.2006р., на підставі якого позичальник передав в іпотеку земельну ділянку, загальною площею 0,092га, в тому числі сільськогосподарських угідь, з них ріллі - 0,092га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Крижанівської сільської ради, селище Ліски, вул. Садова,16 (т.1, а.с.179-180). Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VІ від 17 вересня 2008р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало: ПАТ «УкрСиббанк» (т.1, а.с.37-41). З матеріалів справи та пояснень представників відповідачів вбачається, що банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, однак відповідачі від виконання своїх зобов'язань ухиляються. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правовими наслідками порушення основного зобов'язання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова (субсидіарна) відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки. Солідарна відповідальність означає, що у разі невиконання боржником основного зобов'язання, кредитор має право вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково як від боржника, так і від поручителя, або від них обох. Встановлено, що умовами п.п. 1.3 договору поруки №3597 від 17 листопада 2005р. укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й позичальник. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Тому позивач має право вимагати виконання зобов'язання як від боржника, так і від поручителя. Через невиконання зобов'язань за кредитним договором №3587-08 ОФ Н (№10602019000) від 17 листопада 2005р. у відповідачів станом на 22 лютого 2014р. склалася заборгованість перед ПАТ «УкрСиббанк», в загальній сумі 57226,17 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.02.2014р. становить 505164,89 грн.. яка складається з: - заборгованості по кредиту - 30891,02 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22 лютого 2014 року становить 273014,83 грн.; - заборгованості за відсотками за користування кредитом - 26275,88 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22 лютого 2014 року становить 232226,23 грн.; - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 11,51 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 101,73 грн., - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам - 47,76 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 422,10 грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору №3587-08 ОФ Н (№10602019000) від 17 листопада 2005р. (т.1,а.с.16-21). Через невиконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №11095835000 від 14 грудня 2006р. у відповідача [PERSON] станом на 22 лютого 2014р. склалася заборгованість перед ПАТ «УкрСиббанк», в загальній сумі 36270,54 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.02.2014р. становить 320559,03 грн., яка складається з: - заборгованості по кредиту - 16325,52 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22 лютого 2014 року становить 144284,95 грн.; - заборгованості за відсотками за користування кредитом - 16619,78 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22 лютого 2014 року становить 146885,62 грн.; - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1324,63 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 11707,09 грн., - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам - 2000,61 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 17681,36 грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту №11095835000 від 14.12.2006р. (т.1,а.с.30-36). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому ст. 533 ЦК передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пункт 1 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає право банку здійснювати операції з валютними цінностями. Згідно з п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій (далі - Положення), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001р. № 275, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином АКІБ «УкрСиббанк», як фінансова установа, міг укладати кредитні договори, предметом яких є іноземна валюта, оскільки в нього наявна банківська ліцензія та відповідний письмовий дозвіл (т.1, а.с.42-45). Судом встановлено, що згідно з умовами п.1.2.2. кредитного договору №3587-08 ОФ Н (№10602019000) від 17 листопада 2005р. [PERSON] зобов'язаний був повертати суму кредиту та сплачувати проценти згідно з графіком погашення кредиту. Днем сплати платежу вважається «10» число кожного календарного місяця. Кінцевим терміном повернення всієї суми кредиту та відсотків є 14 грудня 2026року (т.1,а.с.170-177). При цьому п.7.3. зазначеного договору передбачено право банка при порушенні позичальником вимог п.п.2.3,5.3,5.5.,5.6,5.8,5.10,7.4 частини 2 п.9.2 договору самостійно змінити термін повернення кредиту за цим договором, визначеному розділом 11 цього договору. Відповідно до умов п.1.2.2. договору про надання споживчого кредиту №11095835000 від 14 грудня 2006р. [PERSON] зобов'язаний був повертати суму кредиту та сплачувати проценти згідно з графіком погашення кредиту. Кінцевим терміном повернення всієї суми кредиту та відсотків є 14 грудня 2016року (т.1,а.с.23-29). П.7.3. зазначеного договору передбачено право банка при порушенні позичальником вимог п.п.2.3,4,9,5.3,5.5.,5.6,5.8,5.10,7.4,9.2,9.14 цього договору самостійно змінити термін повернення кредиту за цим договором, визначеному розділом 11 цього договору. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Тобто зверненням до суду із позовом 03 листопада 2014року позивач реалізував передбачене зазначеними договорами право на дострокове повернення кредитних коштів, процентів та пені. З матеріалів справи вбачається, що на протязі всього судового розгляду справи судом неодноразово задовольнялись клопотання відповідачів про витребування оригіналів документів, а також належним чином засвідчених копії документів у позивача, які містяться в матеріалах справи (т.1, а.с.78,106-123,139-147,162,170-177,178,179-180,227-228, т.2 а.с.98-99). Встановлено, що в матеріалах справи знаходяться витребувані судом оригінали кредитного договору №3587-08 ОФ Н від 17 листопада 2005року з додатком №1(графік погашення кредиту) до кредитного договору №3587-08 ОФ Н від 17 листопада 2005року, оригінал договору поруки №3587 від 17 листопада 2005року та оригінал іпотечного договору від 14 грудня 2006 року ( т.1, а.с. 170-180). З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 09 березня 2016року за клопотанням [PERSON] у справі була призначена судово-економічна експертиза, проте 14 червня 2016року справа була повернута на адресу суду, без виконання, у зв'язку із відсутністю експерта за напрямком економічних досліджень (т.2, а.с.37-39,51). 27 вересня 2016року через канцелярію суду надійшла заява [PERSON] про доручення виконання судово-економічної експертизи інший судово-експертній установі, але клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялося, на що суд звернув увагу представників відповідачів в судовому засіданні, але останні проігнорували застереження суду, та представник [PERSON] заявив усно клопотання про витребування додаткових доказів. Враховуючи, що відповідачі [PERSON], [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №3587-08 ОФ Н (№10602019000) від 17 листопада 2005 року та договором поруки №3587 від 17 листопада 2005р., не виконали, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором №3587-08 ОФ Н (№10602019000) від 17 листопада 2005 року в сумі 57226 доларів США 17 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22 лютого 2014 року становить 505764,89 грн., а також про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту №11095835000 від 14.12.2006р. в сумі 36270 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22 лютого 2014 року становить 320559,03 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення з відповідачів пені в доларах США, визначаючи еквівалент у гривні, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові ВСУ від 01.04.2015 року у справі №909/660/14 встановлено наступне. Згідно ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок визначено Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодам, укладеними між резидентами на території України. Згідно ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки НБУ. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися лише у національній валюті України - гривні. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, у зв'язку з тим, що сума пені зазначена позивачем у доларах США у перерахунку до гривні за офіційним курсом НБУ станом на 22.02.2014 року не перевищує подвійної облікової ставки НБУ за період стягнення зазначеної пені, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню, шляхом її стягнення в національній валюті України - гривні. Згідно умов договору поруки №3587 від 17 листопада 2005р., [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов вищезазначеного кредитного договору (т.1,а.с.178). Згідно п.3.2 Договору поруки порука припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника по вищевказаному кредитному договору. Встановлено, що [PERSON] з грудня 2008 року ухилявся від належного виконання зобов'язань за кредитними договорами. Щодо посилань [PERSON] на припинення договору поруки №3587 від 17 листопада 2005р., укладеного між ним та АКІБ «УкрСиббанк», на підставі ч.1,4 ст.559 ЦК України, суд не може приймати їх до уваги виходячи з наступного. При укладені договору поруки з АКІБ «УкрСиббанк» та по теперішній час, [PERSON] не оскаржував його умови і погоджувався з ними, шляхом підписання зазначеного договору. Зазначені обставини не заперечувались представником відповідача у судовому засіданні. Окрім зазначеного, представник відповідача посилався на те, що з 2010 року змінилась відсоткова ставка за кредитним договором, проте ні кредитний договір, ні договір поруки сторони на протязі шести років не оскаржували. Відповідно до п.1.3 Кредитного договору №3587-08 ОФ Н (№10602019000) від 17 листопада 2005р. плата за кредит (під терміном «плата за кредит») у даному договору розуміються як проценти та комісії. За використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 12,5 % річних. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів фактично наданих Банком Позичальником згідно умов даного договору за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку. Нарахування процентів здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця. Період нарахування процентів починається з дня фактичного надання кредитних коштів в перший період, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця. Проценти нараховуються методом «факт/360», відповідно до Постанови Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 255. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком Позичальнику і які ще неповернуті останнім відповідно до умов договору. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредитів вважається одним днем. Згідно з п.1.3.4. Термін сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного дня за тим, за який були нараховані проценти. При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене на пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. Згідно з п.5.5, 5.6., 5.7., 5.10 Договору у випадку порушення Позичальником термінів повернення кредиту (основної суми) та/або термінів сплати плати за кредит строком більш ніж на 5 (п'ять) календарних дні, та/або у випадку порушення Позичальником умов договору застави, вказано у п.2 даного договору, банк має право змінити термін погашення кредиту та плати за кредит за цим договором в порядку визначеному в розділі 11 цього договору. Крім того, на обґрунтування письмових заперечень [PERSON] посилався на постанови Верховного Суду України, якими встановлено, що умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, а оскільки банк відповідно до умов кредитного договору змінив строк виконання основного зобов'язання, то відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України вимоги до поручителів повинні бути заявлені в межах шести місяців від дня настання цього строку. В даному випадку із зазначеними посиланнями [PERSON] суд не може погодитись у зв'язку з наступними обставинами. По-перше, згідно з умовами кредитного договору №3587-08 ОФ Н (№10602019000) від 17 листопада 2005р. кінцевим терміном повернення всієї суми кредиту та відсотків є 14 грудня 2026року. Окрім того п.3.2. спірного договору поруки було встановлено, що порука припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника по кредитному договору. П.2.2. передбачено, що у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору банк має право пред'явити вимоги безпосередньо до поручителя. Встановлено, що кінцевим терміном повернення всієї суми кредиту та відсотків є 14 грудня 2026року, отже зверненням 03.11.2014 року із позовними вимогами до відповідачів банк не порушив шестимісячного строку звернення з вимогою про дострокове стягнення боргу. З змісту п.11.1 Кредитного договору №3587-08 ОФ Н (№10602019000) від 17 листопада 2005р.вбачається, що відповідно до ст.ст.525,611 ЦК України сторони погодили, що у випадку застосування будь-якого з п.п.2.3,5.3.,5.5.,5.6.,5.8.,5.10.,7.4., частини 2 п.9.2. цього договору та/або настання обставин, що передбачені вищевказаними пунктами Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, згідно з п.1.2.2. цього договору. При цьому, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит - обов'язковим до повернення з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги Банку. В цьому випадку позичальник зобов'язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін в повному обсязі. В будь-якому випадку новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно вимоги Банку не може перевищувати 14 календарних днів з дати відправлення банком вказаної вимоги позичальнику. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь які письмові вимоги банку до відповідачів про зміну терміну повернення кредиту, то суд вважає, що термін повернення кредиту за Кредитним договором №3587-08 ОФ Н (№10602019000) від 17 листопада 2005р. не змінювався. Отже суд вважає, що у своїх запереченнях відповідач не навів відповідно до вимог діючого законодавства підстав припинення договору поруки відповідно до вимог ст.559 ЦК України, а тому підстав для визнання договору поруки припиненим немає. Крім того, суд критично оцінює посилання відповідача [PERSON] на те, що позовна заява підписана особою, яка не мала повноважень на підписання позовної заяви, довідка-розрахунок від 17.11.2015р., що додана до позову не стосується укладеного між ним та банком договору, а також позовна заява не містить дату та курс національної валюти за курсом НБУ, оскільки зазначені обставини спростовуються матеріалами справи. Також суд звертає увагу на те, що представниками відповідачів у процесі розгляду справи підтверджено, що [PERSON] підписував договори та отримав кредитні кошти за ними, здійснював погашення кредиту, проте квитанції у нього не збереглись, а [PERSON] підписував та не оскаржував договір поруки. За таких обставин, суд вважає, що позивачем цілком правомірно вчинено всі дії, згідно із умовами договорів, для врегулювання спірних правовідносин. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено при зверненні до суду судовій збір в розмірі 3654,00 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках. За такими обставинами, суд доходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved