Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту належності права власності, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO].; встановити факт належності [PERSON], померлому [INFO]., права власності на [ADDRESS] у порядку набувальної давності; встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем, [PERSON], однією сім'єю з 05.08.2007р. по день його смерті - [INFO].; визнати за [PERSON] (ІПН [NUMBER]) право власності на [ADDRESS] площею 43,5 кв.м., житловою площею 11,5кв.м.у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON],померлого [INFO]. Позивач в судове засідання не з?явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], є невісткою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб з [PERSON]. Свекор позивача [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть №676 від [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно,а саме: квартиру [ADDRESS] та домоволодіння [ADDRESS] Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Виходячи з положень гл.6 ЦПК України, однією з підстав встановлення факту, що має юридичне значення, є те, що такий факт повинен тягнути за собою певні юридичні наслідки. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» : При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. На час звернення до суду у позивача виникла необхідність оформити спадщину, однак, отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом вона позбавлена можливості, оскільки необхідно встановити факт її проживання однією сім'єю з [PERSON] Позивач прийняла спадщину після смерті померлого [PERSON], оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім'єю більше, ніж п'ять років. Позивач до теперішнього часу проживаю в [ADDRESS] Відповідно, позивач є спадкоємцем четвертої черги після смерті свекра. Відповідачем є син спадкодавця - [PERSON], що є чоловіком позивача, який спадщину після смерті батька не прийняв. На момент смерті свекор позивача проживав за адресою: [ADDRESS]. Він отримав зазначену квартиру на законних підставах, підтримував квартиру у належному стані, проводив ремонтні роботи, господарював в ній, сплачував комунальні послуги, продовжував відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше ніж десять років. В силу ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частина 1 ст.321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного терміну, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що починаючи з 05серпня 2007 року вона постійно проживала однією сім'єю разом зі свекром у квартирі [ADDRESS], разом з ним вела домашнє господарство, мала спільний бюджет, разом харчувалися, сплачувала комунальні послуги, доглядала свекра до його смерті. Згідно пп. 16 п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - «Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку…» Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині встановлення факту належності [PERSON], померлому [INFO]., права власності на [ADDRESS] у порядку набувальної давності; встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем, [PERSON], однією сім'єю з 05.08.2007р. по день його смерті - [INFO]. та визнання за позивачем права власності на [ADDRESS] загальною площею 43,5 кв.м., житловою площею 11,5кв.м.у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON],померлого [INFO]. Решта позовних вимог не підлягають задоволенню, оскільки позивачем на їх підтвердження не надано належних та допустимих доказів. На підставі викладеного,

Outcome: partial