Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з таким позовом у якому вказували, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли житловий будинок [ADDRESS] розгляду справи - Барвінкова [ADDRESS] , а також земельна ділянка площею 1 302 кв.м., розташована за цією ж адресою, призначена для обслуговування житлового будинку та підсобного господарства. Вказану спадщину прийняли діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом. 06 листопада 2006 року [PERSON] (який у зв`язку зі спадкуванням отримав право на 1/3 частку спадкового майна) оформив частину спадщини, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом - 1/3 частку земельної ділянки. [PERSON] (яка у зв`язку зі спадкуванням отримала право на 2/3 частки спадкового майна) свою частку спадщини не оформила. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадщину прийняла мати спадкодавця - [PERSON] . 06 листопада 2006 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом - 2/3 частки земельної ділянки площею 1 302 кв.м., розташованої по [ADDRESS] , призначеної для обслуговування житлового будинку та підсобного господарства. 26 січня 2007 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом - житловий будинок [ADDRESS] в якому нотаріусом помилково посвідчено перехід до спадкоємця цілої частки цього майна замість 2/3 часток, які належали спадкодавцю та на які спадкоємець мала право. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті спадщину прийняли мати та діти спадкодавця - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Спадщину останні не оформляли. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті спадщина прийнята позивачами. Проте останні не мають можливості реалізувати свої права на спадкування через допущену нотаріусом помилку під час видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, яким посвідчено її право власності на цілий житловий будинок [ADDRESS] . Тому позивачі просили визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26 січня 2007 року Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, зареєстроване в реєстрі за №70, яким посвідчено право [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , недійсним та скасувати право власності щодо будинку, набуте спадкодавцем на підставі цього документа. В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також їх представник [PERSON] не з`явилися, проте останній надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Вознесенської міської ради в судове засідання не з`явився, проте надав суду відзив на позовну заяву у якому вирішення питання щодо задоволення позову залишив на розсуд суду. Оскільки матеріали справи містять усі відомості, необхідні для вирішення спору, а тому суд вважав можливим розглядати справу без особистої участі позивачів та представників сторін. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 19). Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли житловий будинок [ADDRESS] час розгляду справи - Барвінкова [ADDRESS] , а також земельна ділянка площею 1 302 кв.м., розташована за цією ж адресою, призначена для обслуговування житлового будинку та підсобного господарства (а.с. 26, 28, 30, 32). Вказану спадщину прийняли діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом. 06 листопада 2006 року [PERSON] (який у зв`язку зі спадкуванням отримав право на 1/3 частку спадкового майна) оформив частину спадщини, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом - 1/3 частку земельної ділянки. [PERSON] (яка у зв`язку зі спадкуванням отримала право на 2/3 частки спадкового майна) свою частку спадщини не оформила (а.с. 21, 26, 28, 30-31, 35-37). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 26, 28). Після її смерті спадщину прийняла мати спадкодавця - [PERSON] . 06 листопада 2006 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом - земельну ділянку площею 1 302 кв.м., розташовану по [ADDRESS] , призначену для обслуговування житлового будинку та підсобного господарства, до якого нотаріусом було внесено застережені виправлення про посвідчення переходу до спадкоємця права власності на 2/3 частки земельної ділянки (замість первісно встановленої цілої частки цього майна). Крім цього, 26 січня 2007 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом - цілий житловий будинок [ADDRESS] . В той же час, як вбачається з матеріалів справи, на час смерті [PERSON] була власником лише 2/3 часток житлового будинку [ADDRESS] , а тому спадщина у вигляді цього майна не могла перевищувати зазначену частку (а.с. 26-29). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 17). Після його смерті спадщину прийняли мати та діти спадкодавця - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21-23, 35-37). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 20). Після її смерті спадщина прийнята позивачами (а.с. 35-37, 55, 57). Згідно ст. 1296 ЦК України (в редакції Закону, чинного на час видачі оспорюваного свідоцтва) спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ст. 1297 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ст. 1299 ЦК України). Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як зазначено в абз. 3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11, у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 414/811/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Разом з тим, зі змісту абз. 5 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» можна зробити висновок, що у разі порушення права спадкоємців на частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, у якій це право порушене, а не про визнання недійсним такого свідоцтва в цілому. В судовому засіданні встановлено, що в оспорюваному свідоцтві дійсно неправильно визначено спадкове майно, що перейшло в порядку спадкування від [PERSON] у власність [PERSON] - цілий житловий будинок [ADDRESS] замість вказівки про перехід належних спадкодавцю на час її смерті 2/3 часток цього майна. У зв`язку зі смертю [PERSON] неможливо внести зміни до оспорюваного свідоцтва. Позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право на спадкування та отримання належної їм за законом частки спадкового майна, що вказує на порушення їх прав, як спадкоємців (а.с. 44-45). За встановлених обставин, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26 січня 2007 року Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, зареєстроване в реєстрі за №70, яким посвідчено право власності [PERSON] на цілий житловий будинок [ADDRESS] , підлягає визнанню частково недійсним - в частині, що порушує права позивачів (1/3 частині майна). Як наслідок, також слід скасувати державну реєстрацію права власності щодо нерухомого майна, набутого на підставі частково недійсного документа.

Outcome: partial