Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання кредитного договору та стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у вересні 2013 року між позивачем та ПАТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» ( надалі Банк) був укладений кредитний договір про отримання позивачем кредиту в сумі 30000 грн на строк - 36 місяців зі сплатою процентів за ставкою 16% річних. У своєму позові позивач посилається на те, що текст документів, який був наданий працівником Банку надрукований дрібним шрифтом і містить незрозумілі для неосвіченого позичальника спеціальні терміни , вказані різні комісії , що значно збільшувало реальну процентну ставку платежів на погашення кредиту. Проте пропозиції Банку його влаштували , він на них погодився і уклав вказаний договір. Згодом одержав від Банку 30000 грн та після здійснення першого місячного платежу , уважно прочитавши умови договору за допомогою збільшувального скла , зрозумів , що уклав договір , який включає несправедливі умови, оскільки разова комісія склала 1500 грн і сума наданого кредиту , яка підлягає стягненню склала 31500 грн , фактично на руки отримав 30000 грн, також Банк безпідставно застосував ануїтетні платежі щодо погашення наданого кредиту. Відповідно до п.7 «Загальних умов договорів кредитування , відкриття та ведення рахунків» позичальник має право повернути кредит достроково у будь- який час у порядку , прописаному Банком. Але розрахунок Банку щодо розміру суми повернення кредиту його не влаштовує , оскільки фактично було отримано 30000 грн і вважає що судом з нього повинно бути стягнуто на користь Банку 29166 грн 67 коп. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити , посилаючись на ті самі обставини. Додатково вказав, що дійсно між ним та Банком було укладено договір кредиту , проте його не влаштовують розмір процентів та комісії, оскільки вони є несправедливими. Він бажає повернути кошти у судовому порядку , оскільки у добровільному порядку Банк відмовляється. Відповідач направив до суду заяву , у якій просив справу розглянути у його відсутність, з урахуванням наданих письмових заперечень. Обґрунтовуючи заперечення представник Банку вказав, що кредитний договір було укладено у письмовій формі з дотриманням вимог законодавства, його умовами були зафіксовані всі істотні умови, що визначені законодавством як істотні та необхідні для договорів даного виду, є ясними та чіткими і позивач після ознайомлення з умовами таких договорів повністю погодився, що підтверджується його підписом на кредитному договорі. За таких обставин, сторони у належній формі уклали кредитний договір та досягли згоди з усіх умов, на підставі яких такий договір повинен був виконуватись, отже відсутні будь-які підстави вважати, що позивач не знав (був введений в оману, тощо) щодо сум платежів по договору. Вимоги щодо розірвання кредитного договору є безпідставними та такими що суперечать законодавству. Що ж стосовно відкликання споживачем згоди на укладення договору кредитування, то Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено єдиний строк у 14 календарних днів з моменту отримання примірнику договору кредитування, під час якого споживач має право відкликати свою згоду. Вважаючи, той факт, що примірник договору споживачем було отримано 16.09.2013 року під час його укладення і він власноруч про це розписався - то останнім днем відкликання своєї згоди на підписання договору кредитування від 16.09.2013 року є 30.09.2013 року. При цьому Законом України «Про захист прав споживачів» встановлено, що відкликання згоди оформлюється виключно письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення 14-ти денного терміну з моменту отримання примірнику договору кредитування. Але позивач своїм правом відкликання згоди на підписання договору кредитування від 16.09.2013 року не скористався . Крім цього позивач у своїй позовній заяві просить стягнути з самого себе заборгованість за кредитним договором у незрозумілій сумі 29 166,67 грн. Це питання взагалі суперечить закону, оскільки прохання у позовній заяві про стягнення боргу може ставитись тільки у тій ситуації, коли добровільно цю суму заплатити особа не хоче або не може. При цьому Позивач з незрозумілих підстав ігнорує вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», яким передбачено, що навіть у випадку відкликання згоди за договором кредитування споживач сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою встановленою в договорі. Тобто проценти повинні бути розраховані та сплачені на дату фактичного повернення всієї суми боргу. У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи , суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та відповідачем 16 вересня 2013 року був укладений кредитний договір №GP -5080860, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 6-9). Згідно даного договору позивачу був наданий кредит у сумі 31500 грн , в тому числі 30000 грн - на споживчі цілі, 1500 грн- для сплати разової комісії на строк 36 місяців з 16 вересня 2013 року, розмір процентної ставки 16% річних, а позивач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. За умовами вказаного кредитного договору відповідач надав кредит позивачу шляхом і у межах суми, визначеної у договорі. Прийнявши грошові кошти, позивач погодився з умовами даного договору. Отримуючи кредит, позивач не пред'являв до відповідача вимог щодо зміни умов кредитування, порядку та строків сплати кредиту чи недійсності укладення кредитного договору. Зазначені умови кредитного договору є суттєвими і оговорені в самому договорі, а його форма та зміст відповідають положенням ст. 203 ЦК України. У спірній угоді передбачено, що погашення заборгованості здійснюється в сумі та згідно з графіком погашення, в якому чітко зазначена сума та валюта погашення кредиту. Крім того, при підписанні договору позивач усвідомлював наслідки укладення договору . Під час укладання кредитного договору позивач не був позбавлений можливості особисто перевірити умови, а тому його твердження про те, що відповідачем були порушені вимоги частин 4-11 статті Закону України «Про захист прав споживачів», є безпідставними. Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed