Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Апеляційного суду м. Києва з клопотанням про визначення підсудності розгляду справи за [PERSON] до [PERSON] (далі - відповідач) про зменшення розміру аліментів. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.11.2017 року Шевченківський районний суд м. Києва визначено для забезпечення розгляду даної цивільної справи. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 28 серпня 2004 року, від шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO] Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.09.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.09.2010 року вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу кожен місяць, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час, майновий стан позивача суттєво змінився, оскільки [INFO] року у позивача народилася донька [PERSON] З березня 2016 року по травень 2017 року позивач перебував у відпустці по догляду за дитиною. Крім того, мати його доньки не працює, а позивач фактично самостійно утримує сім'ю. Тому, [PERSON] просив суд стягувати з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку / доходу щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, через оголошення на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України та роз'яснено права відповідно до норм ЦПК України. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 24.11.2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Ухвалою суду від 13.02.2018 року призначено спрощене позовне провадження для розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.09.2010 року вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу кожен місяць, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Як зазначає позивач, наразі він самостійно утримує сім'ю у складі чотирьох осіб, матеріальне становище у нього важке. Згідно довідки, виданої [PERSON], остання не мала доходу за період 26 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року (а.с. 11). Проте, згідно наданої довідки неможливо встановити, що зазначена особа не працює та перебуває на утриманні позивача. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів, судом враховано те, позивач є працездатною особою, у нього є на утриманні інша дитина. Проте, позивачем не доведено, що мати його доньки [PERSON] перебуває на його утриманні. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід відмовити, беручи до уваги приписи ст. 182 СК України, обов'язок утримувати дитину, а також те, що на даний час розмір аліментів, визначений рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 вересня 2010 року у справі № 2-2551/2010 року є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а зазначений позивачем розмір аліментів, який він просить стягувати за рішенням суду, а саме, 1/6 частини всіх видів заробітку / доходу щомісячно, є менший за мінімальний розмір аліментів на дитину, визначений ст. 182 СК України. В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі - 640 гривні 00 коп. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved