Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

у липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з даною скаргою. Зазначила, що 15.01.2015 року Державною виконавчою службою Оболонського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №ВП 46030519, в якій зазначено дату для добровільного виконання рішення суду 22.01.2015 року Дану постанову вона отримала 16.02.2015 року, тобто самостійно виконати дану постанову не було можливості. 11.07.2015 року нею було отримано постанову про арешт коштів боржника, видану 01.07.2015 року державним виконавцем Єщенко Ю.І. У постанові зазначено про те, що її видано в межах ВП №46030519 для виконання виконавчого листа № 2/756/4286/13 від 27.03.2014 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з неї на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу в розмірі 1720,50 грн. В постанові зазначено про накладення арешту на рахунки в межах суми 892694,14 грн., при цьому не зазначено, на підставі якого документа встановлена сума 892694,14 грн. 13.07.2015 року вона подала заяву до ВДВС про зобов»язання сплатити борг та строки сплати. Вважає дії державного виконавця державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Єщенко Ю.І. незаконними та просила скасувати постанову від 01.07.2015 року про накладення арешту коштів боржника, надавши можливість для самостійного виконання рішення суду. В судове засідання сторони не з»явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2013 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнуто солідарно 890973,64 грн. та з кожного з відповідачів по 1720,50 грн. Посилаючись на те, що державним виконавцем не своєчасно направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що позбавило [PERSON] виконати рішення суду добровільно, скаржниця не надала суду належних та допустимих доказів отримання копії постанови від 15.01.2015 року 16.02.2015 року. Таким чином посилання [PERSON] на несвоєчасне направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження не знайшли свого підтвердження та є безпідставними. Встановлено, що постановою ВДВС від 01.07.2015 року накладено арешт на кошти [PERSON], що містяться на рахунках ПАТ «Київ», ПАТ , «Фідобанк», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, зазначено номери рахунків. З постанови не вбачається, що суми арештовані в певних межах. Крім того, в описовій частині постанови зазначено, за яким виконавчим листом арештовуються кошти. Оскаржуючи дії державного виконавця, скаржником не зазначено, яке саме порушення вчинено державним виконавцем - дія чи бездіяльність, в чому її неправомірність, яким чином і яке порушення усунути. Судом встановлено, що боржник не звертався до державного виконавця і не повідомляв про несвоєчасне отримання постанови про відкриття провадження, тобто свої правом на відкладення виконавчих дій на 10 днів не скористався. Відповідно до ст.. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Згідно ст.. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. За вимогами ст..387 ч.3 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Суд встановив, що постановами від 15.01.2015 року про відкриття провадження та від 01.07.2015 року про накладення арешту права скаржника не порушені, дії вчинені в межах повноважень державного виконавця. Крім того, суд вважає, що постанови державного виконавця жодним чином не перешкоджають обов»язку боржника добровільно виконати рішення суду. Питання щодо розстрочки або відстрочки виконання рішення суду вирішується у встановленому чинним законодавством порядку. Враховуючи викладене, суд вважає скаргу необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed