overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

У листопаді 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 16.08.2006 р. У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] [INFO] Позивач зазначила, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначає, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Спору щодо місця проживання дитини та розподілу спільного майна між сторонами не має. Тому враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд розірвати шлюб. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надіслала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі. Зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі.. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як встановлено судом, 16.08.2006 р. у відділі реєстрації актів про шлюб Сімферопольського МУЮ АРК Україна, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №986, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 13). [INFO] року народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, згідно якого батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

У листопаді 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 20.09.2013 року. У шлюбі у сторін дітей немає. Позивач зазначила, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначає, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просила суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала суду свою заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, 20.09.2013 р. у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського МУЮ зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., а/з № 690 (а.с. 3). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

У листопаді 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.08.2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 288, мотивуючи позов тим, що з моменту реєстрації шлюбу стосунки з відповідачем поступово погіршувалися, сварки становились дедалі частішими, між нами втрачені всі фізичні та духовні звязки, збереження сімї суперечить інтересам сторін, з 2004 року припинили сумісне проживання, подружні стосунки не підтримуємо, сумісного господарства не ведемо. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 04.08.2003 р., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЕД № 140120 від 04.08.2003 р. (а.с.5) Від шлюбу сторони мають доньку Ніколь, [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з 2004 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

У листопаді 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.09.2000 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, актовий запис № 293, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2012 року фактичні шлюбні відносини припиненні, у звязку з постійними сварками, через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв'язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. 18.04.2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 12.09.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, актовий запис № 293.(а.с.2) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з 2012 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У листопаді 2017р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 24 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №865. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], 10 червня 2012року народження. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сімї є відсутність між ними взаєморозуміння, довіри та поваги. Позивачка не бажає проживати з відповідачем однією сімєю і продовжувати подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивачка просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні надав заяву, якою визнав позовні вимоги та просив суд постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі,про що надав заяву (а.с.16). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 24 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №865. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], 10 червня 2012року народження (а.с.5). Від шлюбу у сторін є син [PERSON], 10 червня 2012року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сімєю не проживають. Причиною розпаду сімї є відсутність між сторонами взаєморозуміння та поваги. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 640,00 грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду(а.с.1). На підставі ст.ст.105 ч.3, 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У листопаді 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] року помер її батько - [PERSON] За життя [PERSON] склав заповіт на належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] на [PERSON] В порядку встановленому чинним законодавством позивач звернулася до 11-ї Державної нотаріальної контори м. Києва, проте у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який не зберігся. Тому посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] Позивач та її представник до початку судового засідання надіслали заяву щодо підтримки позову. Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених осіб. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив, що [INFO] р. помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 16 червня 2014 року Серія [NUMBER], яке видано Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 10417 (а.с. 7). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Яке з'ясував суд, за життя [PERSON] склав заповіт на належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] на [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. При цьому спадкодавець - батько позивача отримав право власності на [ADDRESS] на підставі повної пайової виплати у ЖБК «Печерський-12», що підтверджується Довідками №86/446-35 від 17.12.1976 р. та № 86/56-35 від 26.01.1976 р. (а.с. 10) та квитанцією № 8 від 21.12.1976 року. (а.с. 11). На даний час спадщина після смерті [PERSON] позивачем не прийнята. Таким чином суд приходить до висновку, що вимога позивача [PERSON] щодо визнання за нею право власності у порядку спадкування за законом на [ADDRESS] підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У листопаді 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимогвказано, що рішенням Оболонського р/с м. Києва від 31.10.2016 р. заяву [PERSON] та [PERSON] було задоволено та визнано їх усиновителями [PERSON] [INFO] Проте, в четвертому абзаці резолютивної частини даного рішення допущено описку та невірно зазначено дату видачі свідоцтва про народження [PERSON], а саме зазначено: «від 31 липня 2012 року» замість вірного: «від 31 липня 2015 року». Згідно до ч. 1 ст. 219 ЦПК України суд може за власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

У листопаді 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонноого управління юстиції Одеської області, актовий запис № 423, мотивуючи позов тим, що починаючи із липня 2017 року вона з відповідачем не проживає та спільного господарства не веде, підставою припинення шлюбних відносин послужили несумісність характерів, втрата любові та поваги один до одного, тобто шлюб існує формально. Від шлюбу мають двох: доньок: Карину, [INFO] та Катерину,[INFO]. Відповідач будучи батьком дітей при їх присутності допускає нецензурні висловлення на її адресу та на адресу дітей, що негативно відображається на психологічному стані та їх вихованні. Спір щодо місця проживання дітей та розподілу майна подружжя на даний момент відсутній Позивач у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 09.08.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 423.(а.с.5) Від шлюбу сторони мають доньку Карину, [INFO], свідоцтво про народження серія І- ЖД №312185, актовий запис № 650 від 21.06.2012 року (а.с. 7), та доньку Катерину, [INFO], свідоцтво про народження серія 1- ЖД № 388770, актовий запис № 421 від 08.04.2014 року (а.с 6). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з липня 2017 року. Шлюб у обох перший. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

У листопаді 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.10.2010 року Виконавчим комітетом Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області, актовий запис № 2, мотивуючи позов тим, що з січня 2017 року між ними стали складатися непрості сімейні стосунки, у результаті чого подружні відносини припинені, вони втратили взаєморозуміння, фізичні та духовні звязки, родина фактично розпалась і збереження родини неможливе. Від шлюбу спільних дітей не мають, з вересня 2017 року ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 23.10.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим повторно серії 1 -ЖД № 171848, актовий запис № 2 від 28.08.2012 (а.с.5) Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з вересня 2017 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

У листопаді 2017 р. державний виконавець Дарницького районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві М.О. Петренко звернувся до суду з даним поданням. В обґрунтування вимог було зазначено, що на виконанні у Дарницькому районному ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист № 756/2953/16 від 25.02.2017 р. виданого Оболонським р/с м. Києва про стягнення з ТОВ «Страхова компанія «Фінансовий експерт» на користь [PERSON] суму страхових виплат згідно міжнародного страхового договору подорожуючих № 107825 від 13.03.2015 р. у сумі 68315,34 грн. (2377,84 євро згідно з курсом НБУ). Як вказано у заяві, вході проведення виконавчих дій дублікат виконавчого документу був втрачений. Тому посилаючись на вищевикладене, державний виконавець просить суд видати дублікат виконавчого листа № 756/2953/16 від 25.02.2017 р. виданого Оболонським р/с м. Києва. Державний виконавець Дарницького РВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві Петренко М.О. у судове засідання з'явився та підтримав дане подання, так як з'ясував, що в його організації втрачено виконавчий лист. При цьому під вас проголошення матеріалів справи весь час «реготав», так як йому кумедно бачити, як працює суд та проголошуються отримані докази від його організації. У відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦПК України неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. Суд, дослідивши письмові докази у справі встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясовано судом, на примусовому виконанні у Дарницькому РВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві перебував виконавчий лист № 756/2953/16 від 25.02.2017 року про стягнення із ТОВ «СК «ФІНАНСОВИЙ ЕКСПЕРТ» на користь [PERSON] суму страхових виплат згідно міжнародного страхового договору подорожуючих №107825 від 13 березня 2015 року в сумі 68 315 грн. 34 коп. (2 377 євро 84 центи згідно кусу НБУ). При цьому державний виконавець Петренко М.О. вказує, що йому прикро, що особа яка повинна відповісти за втрату виконавчого листа, звільнилась. Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення заяви державного виконавця Дарницького РВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві про видачу дублікату виконавчого листа, як законної та обґрунтованої, у зв'язку із небажанням державних виконавців виконувати свої Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення заяви державного виконавця Дарницького РВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві про видачу дублікату виконавчого листа, як законної та обґрунтованої, у зв'язку із небажанням державних виконавців виконувати свої посадові обов'язки . . . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved