Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, в обґрунтування якого зазначила наступне. Позивач перебував у трудових відносинах з АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат». Наказом № ЗАлК-19-П024/02а від 04.03.2019 року був звільнений з посади водія автотранспортних засобів бригади автотранспорту та будівельної техніки дільниці обслуговування обладнання технічної дирекції на підставі п. 3\~ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. У день звільнення заборгованість по заробітній платі та належні до сплати суми у зв`язку із звільненням відповідачем сплачені не були. Тому, на час подання позовної заяви, заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі складає 12232 грн. 48 коп., компенсація за невикористані відпустки 2 421 грн. 94 коп., вихідна допомога\~\~у розмірі 22805 грн. 73 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку (станом на 08.04.2019р.) 8899 грн. 90 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку , які позивач на підставі ст.ст.\~115,\~116,\~117 КЗпП України\~просив стягнути з відповідача у судовому порядку, Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків його виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі цілі й тарифів на послуги з грудня 2018 року по день фактичного розрахунку, та судові витрати просила покласти на відповідача. Зазначені суми позивач просила стягнути з відповідача АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», в тому числі з рахунків його відокремленого структурного підрозділу - Придніпровське виробниче управління ПАТ «ЗАлК». Ухвалою суду від 07.05.2019 року, позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 19.09.2019 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач збільшив позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку до 150 робочих днів, з дати звільнення по 09.10.2019 р., що складає 55623 грн. 00 коп., в тому числі податки, збори та загальнообов`язкові платежі у розмірі 10846 грн. 00 коп., який просить стягнути з відповідача. 03.06.2019 року на адресу суду від відповідача АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги визнав частково, в обґрунтування заперечень зазначив наступне. В частині стягнення вихідної допомоги відповідач заперечував, посилаючись на те, що згідно наказів про звільнення позивача із займаних посад розпорядження про виплату зазначених сум не приймалося, з наказами позивач був ознайомлений та від нього не надходило заперечень щодо їх змісту. Поряд з цим, зазначає, що за вимогами\~ст. 44 КЗпП України, розмір вихідної допомоги позивача при звільненні, який становить тримісячний середній заробіток, виходячи з розміру його середньоденного доходу (332 грн. 82 коп.) дорівнює 16742 грн. 33 коп. В частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідач заперечував у повному обсязі, вважає позовні вимоги в цій частині необґрунтованими, посилаючись на те, що в затримці розрахунку з позивачем при звільненні вина відповідача відсутня, у зв`язку із накладенням державним виконавцем арешту на рахунки відповідача, що перешкоджало своєчасній виплаті усіх належних виплат.Також зазначає, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку дублюють позовні вимоги про середній заробіток за час затримки розрахунку (станом на 08.04.2019р.).Крім того, представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не надано документів, які підтверджують здійснення ним витрат на правничу допомогу. 07.06.2019р. представником позивача надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача адвокат Фуклєва А.В. заялені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Логачов В.В. проти позову заперечував, просив суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково з підстав, викладених у поданому відзиві. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В рішеннях Європейського Суду з прав людини по численних заявах до суду громадян України зазначається, що невиплата заробітної плати, інших належних працівникові сум є втручанням у право заявника на мирне володіння майном у сенсі першого речення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (994-535). Європейський Суд з прав людини також звертає увагу на те, що відсутність достатніх коштів у підприємства-боржника не може бути виправданням тривалого невиконання судових рішень. Тобто має місце порушення Конвенції про захист прав людини та основних свобод. У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, «що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1». Відповідно до\~статті 6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованогоУказом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.1973 року, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Згідно ч. 3\~ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Частиною 1\~ст. 47 КЗпП України\~передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . Відповідно до наказу № ЗАлК-19-П024/02а від 04.03.2019 року [PERSON] був звільнений з посади водія автотранспортних засобів бригади автотранспорту та будівельної техніки дільниці обслуговування обладнання технічної дирекції на підставі п. 3\~ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. Припинення трудового договору з підстав ч. 3\~ст. 38 КЗпП\~(внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору) передбачає обов`язкову виплату вихідної допомоги у розмірі, передбаченому у колективному договорі, але не менше тримісячного середнього заробітку (ст. 44 КЗпП). Тобто мінімальна виплата вихідної допомоги не може бути меншою за тримісячну заробітну плату. Відповідно до розрахункових листків за січень, лютий,березень 2019 року та довідки про заборгованість з виплат заробітної плати № 011-0760 від 05.09.2019 р., розмір нарахованої та невиплаченої у строки, визначені\~ст. 115 КЗпП України, позивачу [PERSON] заробітної плати, за вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів, становить 12387 грн.94 коп. При цьому судом встановлено, що сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 1400 грн. 00 коп. позивачу була перерахована АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» 24.05.2019 року в сумі 1000,00 грн. 29.08.2019 р. в сумі 400,00 грн., тобто після подачі позовної заяви. Таким чином,сума заборгованості по заробітній платі за вирахування податків та інших обов`язкових платежів ,станом на 09.10.2019 р. становить 10987,94 грн. Зазначені обставини підтверджені відповідачем і, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень\~ст. 82 ЦПК України\~не підлягають доказуванню. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з грудня 2018р. по березень 2019 р. у розмірі 10 987,94 грн. за вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Ч.4\~ст.24\~Закона України\~«Про відпустки»\~та ч.4ст.83\~КЗпП України\~передбачено,\~що \~у разі\~звільнення працівника\~йому виплачується\~грошова компенсація\~за всі\~невикористані дні\~щорічної відпустки.Відповідно до наказу № ЗАлК-19П024/02а від 04.03.2019 року станом на день звільнення [PERSON] з посади водія автотранспортних засобів бригади автотранспорту та будівельної техніки дільниці обслуговування обладнання технічної дирекції компенсації за невикористану відпустку підлягало 9,08 календарних днів. Згідно розрахункового листка та протоколу розрахунку компенсації відпустки при звільнені за березень 2019 року розмір нарахованої та невиплаченої компенсації за невикористану відпустку становить 1964,55 грн. без вирахування податків та інших обов`язкових платежів.(1581,46 грн. без податків та інших обов`язкових платежів.) Отже позовні\~вимоги про\~стягнення з\~відповідача на\~користь [PERSON] \~компенсації за невикористані відпустки в розмірі 2 421 грн. 94 коп. підлягають частковому задоволенню в розмірі 1964,55 грн. без вирахування податків та інших обов`язкових платежів.(1581,46 грн. без податків та інших обов`язкових платежів.) Згідно зі\~ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Статтею 44 КЗпП України\~визначено, що при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) вихідна допомога виплачується у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Згідно довідки № 16 про середню заробітну плату (дохід) від 20.05.2019 року (середньоденний дохід позивача [PERSON] становить 332 грн. 82 коп., виходячи з якого суд обчислює розмір вихідної допомоги, належної до стягнення з відповідача (332 грн. 82 коп. х 20,5 (середня кількість робочих днів на місяць) х 3 місяці), становить 20 468 грн. 43коп. в тому числі податки, збори та загальнообов`язкові платежі. Оскільки в порушення норм чинного законодавства, позивачу не була нарахована вихідна допомога передбачена положеннями\~ст. 44 КЗпП України, адже при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у\~ст. 38 КЗпП України\~внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] \~\~в цій частині підлягають частковому задоволенню, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вихідну допомогу у розмірі 20468 грн.43 коп.\~ в тому числі податки, збори та загальнообов`язкові платежі. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. З огляду на наведене, доводи відповідача щодо несвоєчасної виплати нарахованої заробітної плати, а також всіх належних до виплати компенсацій при звільнені, які зводяться до того, що затримка розрахунку з позивачем допущена, у зв`язку із об`єктивними обставинами, внаслідок накладення державним виконавцем арешту на рахунки відповідача, тобто не з вини відповідача, як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, на переконання суду є неспроможними. Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Зазначену правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України № 6-64 цс13 від 03.07.2013 року, та № 6-76цс14 від 02.07.2014 року, які відповідно до ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов`язковими для судів. Пунктом 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~визначено, що суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно роз`яснень, викладених у п. 21\~постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку становить 49 923 грн. 00 коп. в тому числі податки, збори та загальнообов`язкові платежі у розмірі 9734 грн. 98 коп. з розрахунку: 150 робочих дні (з 05.03.2019 року по 09.10.2019 року) х 332 грн. 82 коп. (середньоденна заробітна плата позивача на день звільнення), що підтверджується матеріалами справи, який підлягає стягненню з відповідача. Позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати по день фактичного розрахунку, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Отже, суд вирішує питання про захист порушених прав на час ухвалення рішення суду у цій справі 09.10.2019 р.Захисту підлягає лише порушене право. Проте, [PERSON] не позбавлений у майбутньому в разі не проведення відповідачем відповідного розрахунку звертатися з позовною заявою до АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплат після ухвалення рішення суду 09.10.2019 р. Стосовно стягнення компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати, суд вважає, що вказані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до\~статті 34 Закону України «Про оплату праці»\~компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Такий порядок затверджено\~Постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року\~(далі - Порядок). У відповідності до п. 1 Порядку, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу. Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року - п. 2 Порядку. Пунктом 4 порядку встановлено порядок обчислення суми грошової компенсації - як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Індекс споживчих цін в січні 2019 року становить 101,0%, лютий 100,5%, березень - 100,9 %; в квітні - 101,0 %; в травні - 100,7 %. Сукупний індекс споживчих цін за вказаний період становить: 101,0% * 100,5% * 100,9% * 101,0 % * 100,7 % = 102,6 %. Приріст у відсотках: 4,17 %. Приріст поділений на 100 (відповідно до п. 4 Порядку) виражається коефіцієнтом 0,0417 (за період: січень-травень 2019р.). Сума заборгованості за грудень 1495,08грн. (заборгованість з виплати з/п) Таким чином, компенсація втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати за грудень становить: 1495,08 грн. * 0,0417 = 62,34грн. Сукупний індекс споживчих цін за період лютий-травень 2019 року становить: 100,5% * 100,9% * 101,0 % * 100,7 % = 103,14 %. Приріст у відсотках: 3,14 %. Приріст поділений на 100 (відповідно до п. 4 Порядку) виражається коефіцієнтом 0,0314 (за період: лютий-травень 2019р.). Сума заборгованості за січень 4612,22грн. (заборгованість з виплати з/п) Таким чином, компенсація втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати за січень становить: 4612,22 грн. * 0,0314= 144,83грн. Сукупний індекс споживчих цін за період березень-травень 2019 року становить: 100,9% * 101,0 % * 100,7 % = 102,62 %. Приріст у відсотках: 2,62 %. Приріст поділений на 100 (відповідно до п. 4 Порядку) виражається коефіцієнтом 0,0262 (за період: березень-травень 2019р.). Сума заборгованості за лютий 5671,52грн (заборгованість з виплати з/п). Таким чином, компенсація втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати за січень становить: 5671,52 грн. * 0,0262= 148,59грн. Сукупний індекс споживчих цін за період квітень-травень 2019 року становить: 101,0 % * 100,7 % = 101,71 %. Приріст у відсотках: 1,71 %. Приріст поділений на 100 (відповідно до п. 4 Порядку) виражається коефіцієнтом 0,0171 (за період: квітень-травень 2019р.). Сума заборгованості за березень 18548,90грн (заборгованість з виплати заробітної плати за березень, компенсація відпустки, вихідна допомога за вирахуванням податків). Таким чином, компенсація втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати за березень становить: 18548,90 грн. * 0,0171= 317,18грн. Отже сума компенсація втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати становить: 317,18+148,59+144,83+62,34= 672,94грн. Таким чином, компенсація втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати становить 672,94 грн. Враховуючи те, що будь-якого нормативного обґрунтування своїх заперечень проти даної частини позовних вимог відповідачем не наведено, суд вважає, що вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Поряд з цим, суд зазначає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої заборгованості шляхом стягнення з рахунків його відокремленого структурного підрозділу - Придніпровське виробниче управління ПАТ «ЗАлК», є необґрунтованими. Позивачем не наведено даних щодо перебування у трудових відносинах безпосередньо із зазначеним підрозділом відповідача. Крім того, порядок стягнення присуджених до стягнення сум за рішенням суду, яке набрало законної сили, тобто виконання судового рішення, визначений\~Законом України «Про виконавче провадження». За таких обставин, така вимога позивача не підлягає задоволенню у повному обсязі, та присудженні до стягнення суми за даним рішенням, підлягають стягненню з відповідача у справі - Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат». В порядку, передбаченому\~ст.\~141\~ЦПК України позивач по даній категорії справи звільняється від сплати судового збору при подачі позову, то такий на користь держави має бути стягнутий з відповідача у сумі 840,15 грн, оскільки позовні вимоги в частині стягнення стягнення заробітної плати, належних сум у зв`язку зі звільненням, середнього заробітку за невиплачену в строк заробітну плату, компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати було задоволено на суму 84 015,92 гривень. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial