Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 9 700 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що 08 травня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір поруки, за яким він передав [PERSON] грошові кошти у сумі 9\~700 грн. на строк до 01 червня 2015 року. На підтвердження факту передачі грошей відповідачем було складено розписку від 08 травня 2015 року. Однак, у зазначений термін і до теперішнього часу кошти не повернув навіть частково. Позивач вважає, що з відповідача необхідно стягнути у примусовому порядку суму боргу, тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не зявився, але від нього до суду надійшла заява, в якій він просив, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, справу розглядати без його участі. Проти заочного рішення суду не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. На підставі ст. 1049 ЦК України, боржник зобовязаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.\~ Як встановлено в судовому засіданні, 08 травня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, про що свідчить розписка, відповідно до якої [PERSON] отримав у борг від позивача 9\~700 грн. З договору позики вбачається, що [PERSON] зобовязався повернути запозичені кошти в повній мірі у строк до 01 червня 2015 року, але зобов'язання належним чином не виконав. Тому, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 9\~700 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved