Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на його користь заборгованість в розмірі 8\~930 грн. 00 коп. В обґрунтування позову вказав, що 25 червня 2015 року між ним та ТОВ «А Логістік» в особі арбітражного керуючого [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги підприємства-банкрута. Договір було укладено про наступне: в порядку і на умовах договору та на підставі протоколу про проведення аукціону № 200305, первісний кредитор, тобто ТОВ «А Логістік» відступає йому, тобто новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги (дебіторської заборгованості) належне первісному кредитору до боржників юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, згідно додатку № 1, що виникло за надані підприємством-банкрутом ТОВ «А-Логістік» транспортно-експедиційних та складських послуг в сумі 133\~184 грн. 90 коп. за даним договором новий кредитор набув право вимагати від боржників належного виконання наступних обовязків: повернення коштів за надані первісним кредитором транспортно-експедиційних та складських послуг. Згідно акту про передання права вимоги від 25 червня 2015 року, який складено у відповідності із протоколом про проведення аукціону № 200305 від 22 червня 2015 року, відповідно до якого ТОВ «А Логістік», в особі ліквідатора [PERSON] продав, а він придбав за результатами відкритих електронних торгів дебіторську заборгованість за транспортно-експедиційні та складські послуги у розмірі 133184 грн. 90 коп. та прийняв належним чином засвідчені копії документів, підтверджуючих наявність права вимоги. Згідно платіжного доручення № 55 від 05 березня 2013 року ТОВ «А Логістік» було перераховано суму у розмірі 8\~930 грн. 00 коп. на рахунок отримувача фізичної особи підприємця [PERSON] як оплату за транспортно - експедиційні послуги. Відповідно до порядку досудового врегулювання спору, 28 вересня 2015 року ним направлялась [PERSON] претензія щодо сплати боргу, однак відповіді він так і не отримав. Сервісом відстеження пересилання поштових відправлень ДП «Укрпошта», за результатами пошуку за штрих кодовим ідентифікатором 1800189757808 було встановлено, що поштове відправлення було вручено особисто 01 жовтня 2015 року. також вказав, що постановою від 03 березня 2014 року по справі № 910/292/14 господарський суд м. Києва визнав банкрутом ТОВ «А Логістік», відкрив ліквідаційну процедуру, призначив ліквідатором банкрута [PERSON] Ухвалою господарського суду м. Києва від 25 березня 2015 року судом було продовжено строк ліквідаційної процедури на шість місяців та ухвалою господарського суду м. Києва було припинено провадження у справі про банкрутство ТОВ «А Логістік». Тобто, первісний кредитор, перебував у ліквідаційній процедурі в період з 03 березня 2014 року по 25 листопада 2015 року. В той же час, документи, які підтверджують факт надання послуг із сторони фізичної особи підприємцем [PERSON] та користь ТОВ «А Логістік» на вказану суму відсутні, з чого слідує, що відповідачем передача (поставка) товару, надання послуг та/або виконання робіт на користь позивача не проводилась, а перераховані кошти відповідачем не повернуті. Отже, весь час з 2013 року кошти безпосередньо зберігав на своєму рахунку [PERSON] Під час процедури ліквідації з 03 березня 2014 року по 25 листопада 2015 року ліквідатором [PERSON] була встановлена вказана дебіторська заборгованість. Укладеним ним із ТОВ «А Логістік» в особі ліквідатора [PERSON] договором про відступлення права вимоги від 25 червня 2015 року він набув право вимоги повернення боргу разом з підтверджуючими документами, тому він вимушений звернутися з даним позовом до суду. У судове засідання позивач не зявився, але надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 червня 2015 року між ТОВ «А Логостік», первісним кредитором в особі ліквідатора-арбітражного керуючого [PERSON] та [PERSON], новим кредитором було укладено договір про відступлення права вимоги підприємства-банкрута. Відповідно до умов даного договору, первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги (дебіторська заборгованість) належне первісному кредитору до боржників - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що виникло за надані підприємством-банкрутом ТОВ «А Логостік» транспортно-експедиційних та складських послуг в сумі 133184 грн. 90 коп. За цим договором новий кредитор набув право вимагати від боржників повернення коштів за надані первісним кредитором транспортно-експедиційних та складських послуг. Передача права вимоги первісним кредитором і прийняття його новим кредитором здійснюється після повної оплати вартості права та оформлюється актом приймання-передачі, що підписується сторонами. Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Між ліквідатором [PERSON] та [PERSON] було складено акт про передання права вимоги, відповідно до якого продавець передав. А покупець прийняв належним чином засвідчені копії документів, підтверджуючих наявність права вимоги (дебіторської заборгованості), а саме: платіжне доручення № 55 від 05.03.2013 року; платіжне доручення № 52 від 05.03.2013 року; платіжне доручення № 3908 від 15.03.2013 року; платіжне доручення № 3910 від 15.03.2013 року; платіжне доручення № 3972 від 28.03.2013 року. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, позивач, як новий кредитор має право вимоги від відповідача виконати свої зобовязання. Відповідно до платіжного доручення № 55 від 05 березня 2013 року ТОВ «А Логостік» перерахувало [PERSON] 8\~930 грн. за транспортно-експедиційні послуги. Судом встановлено, що документи, які підтверджують факт надання відповідачем [PERSON] ТОВ «А Логістік» транспортно-експедиційні послуг на суму 8\~930 грн. відсутні, з чого слідує, що відповідачем передача (поставка) товару, надання послуг та виконання робіт на користь позивача не проводилася. 28 вересня 2015 року позивач на адресу відповідача направив претензію № 4, згідно якої запропонував відповідачу протягом семи календарних днів сплатити кошти в сумі 8930 грн. відповідно до платіжного доручення № 55 від 05 березня 2013 року, яку відповідач отримав 01 жовтня 2015 року, що підтверджується результатами пошуку поштових відправлень від 13 жовтня 2015 року. До теперішнього часу грошові кошти в сумі 8930 грн. відповідачем не були повернуті позивачу Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Таким чином, з відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] слід солідарно стягнути на користь позивача [PERSON] заборгованість в розмірі 8930 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі по 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved