Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

У липні 2016 р. ПАТ «Універсал Банк» (надалі за текстом - позивач) звернулося до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 1), [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 2) з позовом про стягнення з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 012-2900/756-0420 від 01.11.2007 р. (надалі за текстом - Кредитний договір) в сумі 34 947,60 швейцарських франків. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що між позивачем та відповідачем 1 було укладено кредитний договір, за вказаним кредитним договором позивач надав відповідачу 1 кредитні кошти, шляхом банківського переказу коштів на її рахунок, в свою чергу, відповідач 1 зобов'язалася вчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно Кредитного договору. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач 1 не виконує взяті на себе зобов'язання, для забезпечення виконання зобов'язань відповідач 1 за кредитним договором 01.11.2007 р. між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки № 012-2900/756-0420 Р/1. Заборгованість за кредитним договором позивач визначає в сумі 81 943,18 швейцарських франків, з яких: 1597,61 швейцарських франків - прострочена заборгованість по кредиту; 77 504,78 швейцарських франків - сума дострокового стягнення кредиту; 2762,15 швейцарських франків - заборгованість за відсотками; 78,64 швейцарських франків - заборгованість за підвищеними відсотками, позивач вважає, що його права порушені, у зв'язку із чим, останній звернувся за захистом своїх прав з вищевказаним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, додатково надала свої пояснення по суті позовних вимог, вказала, що справа в провадженні перебуває досить тривалий час, оскільки відповідачі нехтують своїми процесуальними правами та зловживають ними, подаючи постійно апеляційні скарги на ухвалу про відкриття провадження по справі, у разі виникнення обставин передбачених в ч. 1 ст. 280 ЦПК України проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавали, відзив не подали, а відтак, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Крім того, суд звертає увагу на те, що, відповідачем 1 та її представником [PERSON] неодноразово подавалися апеляційні скарги на ухвалу про відкриття провадження у справі, що вказує на затягування справи та зловживання своїми процесуальними правами. Вказана обставина підтверджується, тим, що 10.01.2017 р. представником відповідача 1 [PERSON] було подано апеляційну скаргу на Ухвалу Подільського районного суду м. Києва про відкриття провадження від 02.09.2016 р. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.01.2017 р. апеляційну скаргу було залишено без руху для усунення недоліків. Оскільки, стороною відповідача 1 недоліки усунуті не були, Ухвалою Апеляційного суду м. Києва було відмовлено у відкритті апеляційного провадження та справа була повернута до суду 1-ї інстанції. 24.03.2017 р. представником відповідача 1 [PERSON] було подано апеляційну скаргу на Ухвалу Подільського районного суду м. Києва про відкриття провадження від 02.09.2016 р. 07.04.2017 р. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] було відмовлено. 12.06.2017 р. представником відповідача 1 [PERSON] було подано апеляційну скаргу на Ухвалу Подільського районного суду м. Києва про відкриття провадження від 02.09.2016 р. 19.06.2017 р. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] було відмовлено, оскільки, остання вже зверталася до суду з такою самою апеляційною скаргою. Слід зазначити, що в Ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 19.06.2017 р. зазначено, що, в порушення ч. 3 ст. 27 ЦПК України (в редакції до набрання чинності Закону № 2147-VIII від 03.10.2017р.), [PERSON] в інтересах [PERSON], зловживаючи своїми процесуальними правами, знову подала апеляційну скаргу. 13.12.2017 р. представником відповідача 1 [PERSON] було подано апеляційну скаргу на Ухвалу Подільського районного суду м. Києва про відкриття провадження від 02.09.2016 р. 21.02.2018 р. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] було відмовлено. 25.05.2018 р. відповідачем 1 було подано апеляційну скаргу на Ухвалу Подільського районного суду м. Києва про відкриття провадження від 02.09.2016 р. 09.07.2018 р. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] було відмовлено. 17.07.2018 р. адвокатом [PERSON] було подано апеляційну скаргу на Ухвалу Подільського районного суду м. Києва про відкриття провадження від 02.09.2016 р. 13.08.2018 р. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] було відмовлено. У зв'язку із чим, суд прийшов до висновку, що сторона відповідача 1 зловживає своїми процесуальними правами, а відтак, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 01.11.2007 р. між позивачем та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 012-2900/756-0420, за яким [PERSON] отримала кредит у сумі 93 300 швейцарських франків, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі, а також за користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка у розмірі 13,5 % (п.п. 1.1, 1.1.1 Кредитного договору) (а.с. 6). Згідно з відомостями ВРАЦС Солом'янського РУЮ м. Києва між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, на підставі чого, [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується відміткою в паспорті відповідача (а.с. 20). Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Кредитний договір було укладено для придбання [PERSON] однокімнатної квартири [ADDRESS]. В п.п. 2.4 Кредитного договору [PERSON] зобов'язалась погасити кредит шляхом сплати щомісячних платежів до 10 числа кожного місяця. Розмір щомісячного платежу сторони визначили в Графіку погашення кредиту (п. 2.5 Договору). Згідно з п. 2.12 Кредитного договору, [PERSON] погодилась на право позивача змінювати/збільшувати процентну ставку за кредитом у випадку зміни НБУ курсу швейцарських франків по відношенню до гривні. Факт отримання [PERSON] кредиту згідно Кредитного договору не спростовано. В забезпечення кредитного договору, 01.11.2007 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 012-2900/756-0420 Р/1 (надалі за текстом - Договір поруки), за яким [PERSON] поручилась за належне виконання [PERSON] своїх грошових зобов'язань за кредитним договором, погодилась солідарно з [PERSON] відповідати за відповідні зобов'язання в повному обсязі (п.п. 1.1-1.4 Договору поруки). Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором вбачається, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, в зв'язку з чим, станом на 22.06.2016 року у [PERSON] виникла заборгованістьу розмірі 81 943,18 швейцарських франків, з яких: 1597,61 швейцарських франків - прострочена заборгованість за кредитом; 77 504,78 швейцарських франків - сума дострокового стягнення кредиту; 2762,15 швейцарських франків - заборгованість по відсоткам; 78,64 швейцарських франків - заборгованість по підвищеним відсоткам (а.с. 29-32). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 01.02.2016 р. [PERSON] позивачем на адресу, яка була вказана при укладенні Кредитного договору було направлено вимогу про дострокове погашення суми заборгованості (а.с. 37), однак, остання рекомендований лист не отримала і відповідно не вчинила жодних дій, які б свідчили про намір сплатити прострочену заборгованість у добровільному порядку (а.с 38-39), крім того, така сама вимога була надіслана і [PERSON] того ж самого числа (а.с. 35), при цьому, остання отримала рекомендований лист, про що свідчить власний підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення із зазначенням прізвища «[PERSON]» та дата отримання «05.02.2016 р.» (а.с. 35-36). Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови ви зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 81 943,18 швейцарських франків, з яких: 1597,61 швейцарських франків - борг по кредиту; 77 504,78 швейцарських франків - сума дострокового стягнення кредиту; 2762,15 швейцарських франків - заборгованість по відсоткам; 78,64 швейцарських франків - заборгованість по підвищеним відсоткам. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. За приписами ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи доведеність факту порушення основним боржником своїх грошових зобов'язань за кредитним договором в сумі 81 943,18 швейцарських франків, суд констатує наявність правових підстав для стягнення відповідних коштів солідарно як з основного боржника ([PERSON].), так і з його поручителя ([PERSON].) На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на співвідповідачів в рівних частинах. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved