Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позов обґрунтовує тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12 липня 2006 року, належить будинок [ADDRESS]. В будинку з 2011 року зареєстрований її знайомий [PERSON]. З 14 листопада 2012 року та до часу звернення до суду відповідач в будинку не проживав. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється, у зв'язку з чим вона позбавлена можливості розпоряджатися на власний розсуд своїм житлом. Договору найму жилого приміщення з відповідачем вона не укладала. Особистих речей відповідача у будинку немає, участі в утриманні будинку він не приймає, комунальні платежі не сплачує. Відповідач [PERSON] пояснень щодо позову, а також заяв і клопотань до суду не надав. Від представника Марганецької міської ради пояснень щодо позову, а також заяв і клопотань до суду не надходило. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.9, 11). В будинку [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], що підтверджується копією домової книги (а.с.12-13). Факт реєстрації відповідача за даною адресою підтверджується також довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 03 серпня 2018 року (а.с.21). 12 липня 2018 року головою квартального комітету 40 кварталу [PERSON] надано довідку про склад сім'ї, за якою в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с.15). 12 липня 2018 року головою квартального комітету 40 кварталу [PERSON] в присутності мешканців [ADDRESS] - [PERSON] (будинок [ADDRESS]), [PERSON] (будинок [ADDRESS]), [PERSON] (будинок [ADDRESS]) складено акт про те, що [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з 14 листопада 2012 року (а.с.14). За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Ухвалюючи рішення, суд зважає на те, що позивач є власником будинку [ADDRESS] в м.Марганець Дніпропетровської області, а відповідач, хоча і зареєстрований в будинку, однак не проживає в ньому з 2012 року, тобто більше п'яти років. Факт реєстрації в будинку відповідача, який в ньому не проживає, порушує права позивача як власника. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню, оскільки підтверджені наявними у справі доказами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved