Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить розірвати укладений між ними шлюб. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30 серпня 1997 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народилась дитина, син [PERSON], [INFO], який в теперішній час та після розлучення буде мешкати разом з відповідачкою. Позивач з відповідачкою припинили шлюбні відносини, сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд щодо життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя, тому позивач просить розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не зявилась, але надав до суду заяву в якій позов не визнала, але не заперечувала проти розірвання шлюбу, та просила суд розглянути справу без її участі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи сторони з 30 серпня 1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується повторною копією свідоцтва про шлюб, яке було видане 25.07.2017р. Заводським районним у м. Камьянське відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та актовим записом № 287. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін народилась дитина, син [PERSON], [INFO], що підтверджується повторною копією свідоцтва про народження, яке було видане 25.07.2017р. Заводським районним у м. Камьянське відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та актовим записом № 45. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд що до життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя. Сторонам по справі було надано термін для примирення терміном один місяць, але це не дало позитивних наслідків. З питаннями щодо виховання неповнолітнього сина, з урахуванням згоди обох сторін, після розірвання шлюбу, неповнолітній син [PERSON], [INFO], буде проживати разом з відповідачкою. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Витрати понесені позивачем по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved