Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення сином повноліття; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною трьох років. 22 вересня 2017 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. 9 жовтня 2014 року у них народився син [PERSON]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, не надає належної допомоги на її утримання, відповідач відмовляється надавати кошти на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів для дитини, тощо. Позивач не працює та перебуває по догляду за дитиною. Відповідач перебуває на контрактній службі в Збройних Силах України, отримує постійних дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, пояснив що він надає допомогу на утримання сина [PERSON], на підтвердження чого надав виписку по картковому рахунку руху коштів з банківської картки, яка належить відповідачу. Дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Син [PERSON] проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 28). В судовому засіданні відповідач пояснив, що він перебуває на контрактній службі в Збройних Силах України та отримує щомісячний дохід близько 6 800 грн., про що не заперечував позивач. Доказів незадовільного стану здоровя відповідача, перебування на його утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб суду не надано. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачає обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. А згідно ст. 182 СК України (в редакції, чинній на момент звернення до суду із позовом), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами - будь-яких причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй дитині судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що у звязку із обєктивною потребою неповнолітньої дитини сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку та необхідністю позивача у матеріальному утриманні дитини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне утримання малолітнього сина. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial