Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

У липні 2019 р. позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30.12.1993 року між ними Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 1752 зареєстровано шлюб. Спільних дітей у сторін не має. Зазначає, що спільне сімейне життя між ними не склалося з самого початку, через несумісність характерів та різні погляди на життя і побутові принципи, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин неможливе. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.08.2019 р. відкрито провадження та призначено підготовче засідання у вказаній справі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.10.2019 р. підготовче провадження у справі - закрито та призначено судовий розгляд. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлялась за встановленим місцем реєстрації, однак судову повістку повернуто до суду без вручення за закінченням строку зберігання, що на підставі ст. 128, 130 ЦПК України дають суду підстави прийти до висновку про його належне повідомлення. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справах, суд прийшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, щопідлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено із матеріалів справи, сторонни перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.12.1993 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 1752 (а.с. 3). Як зазначає позивач, на спільне сімейне життя між ними припинено з самого початку шлюбу. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам позивача, відповідача. Згідно ст. ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їх дітей. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved