Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила суд стягнути з відповідача грошову суму відшкодування, нанесеної їй матеріальної шкоди, у розмірі 3429 грн. 91 коп. та відшкодування завданих моральних збитків у розмірі 30 000 грн. /а. с. 6-9/. В обґрунтування поданого позову, заявник вказала, що 03.02.2017, приблизно о 15:30 год., у дворі будинку [ADDRESS], підслизнулася на ожеледиці і, впавши, травмувала кисть лівої руки. Після падіння, позивач повернулася до квартири, де проживає, щоб зателефонувати до Контактного центру міста Києва, і повідомила про своє падіння у дворі будинку, вказавши про отриману травму. У зв'язку з тим, що і біль, і опухлість у лівій руці не проходили, позивач звернулася до лікарняного закладу, і їй було проведено операцію остеотомія лівої променевої кістки та її остеосинтез пластинкою у ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України», діагностувавши застарілий перелом лівої променевої кістки зі зміщенням уламків. Позивач вказала, що послизнулася, оскільки пішохідні доріжки біля будинку, де проживає, не були посипані піском під час ожеледиці, тому, вважає, що внаслідок невиконання працівниками комунального підприємства своїх обов'язків, вона травмувалася. Окрім того, позивач вказала, що їй завдано моральну шкоду, оскільки у неї мало місце ушкодження здоров'я: закрита травма лівого променево-зап'ясткового суглобу, консолідуючийся перелом променевої кістки у типовому місці, відрив шиловидного відростка ліктьової кістки. У зв'язку із доглядом за важкохворою мамою, яка потребує постійного догляду, позивач звільнилася з роботи і не працює, проте через свою травму не може у повній мірі допомоги своїй матері, вимушена просити про допомогу сусідів. Ухвалою судді від 02.08.2017 у справі відкрито провадження /а. с. 36/. На підставі розпорядження № 519 від 28.09.2017 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, у зв'язку із перебуванням судді Васильєвої Н. П. на довготривалому лікарняному, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями /а. с. 42-44/. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2017, матеріали справи 03.10.2017 передано судді Литвиновій І. В. /а. с. 41/. На підставі норми пункту 9 частини 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18.03.2004 № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15.12.2017), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 15.02.2018 до суду представником відповідача подано письмові заперечення на позов, у яких вказано, що позивач не надала доказів того, що впала на прибудинковій території будинку, яка знаходиться у віданні відповідача, вказав, що сумнівним є те, що падіння мало місце 03.02.2017, оскільки до лікарняного закладу вона звернулася лише 16.03.2017, тобто, можливо позивач отримала свою травму в іншому місці та в інший час. Також відповідач, заперечуючи позовні вимоги, вказав, що позивачем недоведено завдання моральної шкоди, і, відповідно, недоведена вина відповідача /а. с. 53-54/. Присутня у судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали і просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, просила відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши обґрунтування позивача та її представника та заперечення представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивач проживає разом з своєю матір'ю похилого віку, яка у зв'язку із станом здоров'я потребує сторонньої допомоги у догляді, за адресою: [ADDRESS] /а. с. 30-35/. 03.02.2017 позивач, приблизно о 15:30 год., впала, виходячи з арки будівлі дому, де проживає. Впавши, позивач пошкодила ліву руку. Допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] допомогли позивачу підвестися, вона піднялася у квартиру і зателефонувала у Контактний центр міста Києва, щоб повідомити про отриману нею травму. Як вбачається з копії контрольної картки за зверненням [PERSON] № Ч-865/1, а також звукозапису на оптичному диску, 03.02.2017, о 15:44 год., позивач повідомила про те, що прибудинкова територія будинку № 6 (парадне 53-54№ 2) по вул. М. Заньковецької не посипана піском, внаслідок чого заявниця пошкодила руку. Відділом контролю РДА цього ж дня, о 15:52 год., розглянуто звернення [PERSON] та передано на фактичне виконання ЖЕД «Хрещатик» /а. с. 57, 71/. Зазначене також підтверджується письмовою відповіддю, наданою листом № 194-940/04 від 23.06.2017 представнику позивача [PERSON] на його адвокатський запит від 14.06.2017 № 44/06/17 щодо надання інформації /а. с.11/. Відповідно до копій актів, складених працівниками ЖЕД «Хрещатик», 03.02.2017, о 07:00 год. та о 15:15 год., бригадиром бригади № 4 [PERSON], працівником з прибирання прибудинкової території будинку № 6 по вул. Заньковецької [PERSON] було прибрано прибудинкову територію та посипано пісково-соляною сумішшю, огороджені місця щодо можливого падіння накриження та буруль /а. с. 55, 56/. Таким чином відповідачем не заперечується, що прибудинкова територія навколо будинку [ADDRESS] перебуває на обслуговуванні ЖЕД «Хрещатик» Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача, показала, що 03.02.2017, приблизно о 15:15 год., вийшла на вулицю, щоб вигуляти собаку. У цей час вона вийшла з двору і побачила позивача, яка лежала на слизькій доріжці, при виході з арки у двір, і плакала, біля неї стояла її собака. Свідок показала суду, що також цього дня, послизнувшись, впала, але у замет, тому не пошкодилася. Свідок бачила вже після того, як [PERSON] впала, що доріжку, де впала позивач, посипали піском. У судовому засіданні [PERSON] показала, що при падінні позивач сильно пошкодила руку, вона перенесла операцію і довго ходила у гіпсі. Свідок зазначила, що [PERSON] - скрипаль, і для неї це була жахлива ситуація, вона дуже важко переживала. Двірниками на території були [PERSON] і [PERSON], а цією зимою свідок, як вона показала суду, власноручно посипала сіллю під'їзд та прибудинкову територію, прибирала сніг. [PERSON], будучи допитаною як свідок, показала суду, що 03.02.2017, приблизно о 14:20 год., вона підходила до під'їзду позивача, з якою перебуває у дружній відносинах. [PERSON] вийшла до неї з собакою, і пройшовши аркою у двір, там впала. Свідок вказала, що провела позивача до квартири, де остання телефоном повідомила про те, що доріжки у дворі не посипані. Свідок вказала, що мали підозри щодо перелому руки позивача, оскільки рука у неї дуже сильно боліла, але потрібно було доглядати маму, тому деякий час позивач не зверталася до лікаря. Пізніше виявилося, що дійсно є перелом із зміщенням і провели операцію. Свідок наголосила під час допиту, що собака у позивача маленька, з її вини позивач не могла впасти, падіння було наслідком того, що [PERSON] послизнулася на ожеледиці в дворі дому, біля арки. З приводу отримання позивачем моральної шкоди, свідок показала суду, що руки для позивача багато означають, адже вона музикант. Свідок [PERSON], будучи допитаною у судовому засіданні, показала суду, що 03.02.2017 йшла по вул. Заньковецької, повертаючись від будівлі Національного банку України. Проходячи повз арку у будинку по вул. Заньковецької, побачила позивача, яка лежала, і двох жінок, які намагалися її підняти. Свідок, подумавши, що [PERSON] погано, підійшла до них, оскільки мала при собі ліки для серця. На місці свідок та позивач обмінялися номерами телефонів і потім підтримували зв'язок. Того дня, як показала свідок, було дуже слизько, а двір піском посипаний не був. [PERSON], який працює двірником у ЖЕО «Хрещатик», будучи допитаним як свідок, показав суду, що у зимовий період завжди посипає піском прибудинкову територію, сніг чистить трактором, про що кожного разу складається акт. Свідок показав, що 03.02.2017, о 07:00 год. та о 14:15~14:20 год. посипав піском ожеледицю, тому на тротуарі льоду не було. Позивачем на підтвердження своїх доводів надано суду роздруківку Інтернет-сторінки веб-сайту Sinoptik, згідно з якою погода на 03.02.2017 у м. Києві була хмарною з самого ранку йшов дощ із снігом, під вечір його змінив сніг. Вдень (від 14:00 год. до 17:00 год.) температура трималася від -1 ?C до 0 ?C, при вологості від 96 % до 100 % /а. с. 27/. Спеціалістом у галузі судово-медичної експертизи [PERSON] на підставі заяви позивача від 16.05.2017 складено висновок від 16.05.2017 № 825/Ж, відповідно до якого у [PERSON], з врахуванням наданої медичної документації, мало місце тілесне ушкодження, а саме закрита травма лівого променево-зап'ясткового суглобу: консолідуючийся перелом променевої кістки в типовому місці, відрив шиловидного відростка ліктьової кістки. Виявлене тілесне ушкодження відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров'я, відповідно до п. п. 2.2.1/в та 4.6 Правил, так як відновлення порушеної анатомічної цілісності травмованої кінцівки у даному випадку потребує строку понад 21 добу (у звичайному клінічному перебігу). Ушкодження не має ознак небезпеки для життя /а. с. 12-14, 15-26/. Відповідно до копії Продовження форми № 008/о від 16.03.2017, позивачу 16.03.2017 було проведено остеотомію лівої променевої кістки та її остеосинтез пластиною /а. с. 20/. За виписним епікризом з історії хвороби № 543127 позивача вона перебувала у ДУ «ІТО НАМН України» від 14.03.2017 до 23.03.2017, зазначено рекомендації щодо прийому ліків та подальші дії для реабілітації /а. с. 21/. На підтвердження понесених фінансових витрат на медичні препарати позивачем надано фіскальні чеки на суму у розмірі 2600 грн. 21 коп., згідно з товарним чеком № АА-Р3-0002651 від 15.03.2017, сплачені 15.03.2017, у розмірі 273 грн. 80 коп., у розмірі 378 грн. та 177 грн. 80 коп., сплачені 16.05.2017 /а. с. 22/. Посилаючись на договір добровільного медичного страхування № 197595, укладеного 14.03.2017 позивачем з ПрАТ «СК «САТІС», який був обов'язковим для надання послуг у медичній установі, вона зазначає, що не може пред'явити як обов'язкові витрати суму сплачену нею в розмірі 3900 грн. /а. с. 24/. Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] послалася на положення Типових норм часу та норм обслуговування для робітників і виробничого персоналу, зайнятих утриманням житлового фонду, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 04.08.1997 N 59, які суд не приймає до уваги, оскільки вони втратили чинність згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.02.2014 N 61). Положеннями частини 2 статті 5 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Рекомендований перелік і періодичність надання послуг з утримання прибудинкових територій та з прибирання у житлових будинках, гуртожитках та службових приміщеннях наведені у додатку 1 до Норм часу та матеріально-технічних ресурсів, норм обслуговування для робітників при утриманні будинків, споруд і прибудинкових територій (Із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 16 від 06.02.2015), затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.12.2013 № 603, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.01.2014 за № 151/24928. Так, згідно з вказаними Нормами часу та матеріально-технічних ресурсів, норм обслуговування для робітників при утриманні будинків, споруд і прибудинкових територій, посипання території піском, піскосоляною сумішшю тощо у зимовий період за наявності ожеледиці повинно здійснюватися 4-8 раз на місяць; прибирання території, що входить у площу прибирання двірника, від снігу, який щойно випав, і згрібання його у вали - на тротуарах - з початком снігопаду, а у дворах - у той самий день; сколювання льоду та перекидання снігу і відколу - у зимовий період за необхідності. Статтею 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки є територіями загального користування, які належать до об'єктів благоустрою населених пунктів. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб'єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об'єктів благоустрою. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 вказаного Закону, органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об'єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об'єктів. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації. Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право, зокрема, звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров'ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об'єктів благоустрою. Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані: утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію. У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168, 1195 ЦК України, факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Крім того, відповідачем не доведено той факт, що на ділянці при виході з арки будинку [ADDRESS], де сталося падіння позивача, було належним чином прибрано і посипано піском чи іншою сумішшю. Також, відповідачем не доведено, що шкода, завдана здоров'ю позивача, була завдана не з його вини, що б виключало звільнення останнього від її відшкодування. Таким чином, судом встановлено причинний зв'язок між бездіяльністю ЖЕД «Хрещатик» та наслідками такої бездіяльності у вигляді того, що прибудинкова територія будинку № 6, поряд з аркою, не була прибрана, що призвело до падіння [PERSON], отримання нею перелому лівої променевої кістки зі зміщенням уламків, і свідчить про заподіяння позивачу відповідачем матеріальної шкоди. Суд вважає, що за дослідженими доказами у справі, встановлено факт падіння позивача 03.02.2018, приблизно о 14:20 год., встановлено місце її падіння і отримані нею тілесні ушкодження. Місцем падіння [PERSON] являється ділянка тротуарної доріжки по виходу з арки будинку у двір, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що входить до території для догляду та прибирання при несприятливих погодних умовах ЖЕД «Хрещатик». Що стосується розміру матеріальної шкоди, який підлягає до стягнення на користь позивача, то суд вважає, що є підтвердженою в якості понесених витрат на лікування отриманої травми, є сплачена 15.03.2017 грошова сума у розмірі 2600 грн. 21 коп., оскільки саме на таку суму виписано товарний чек № АА-Р3-0002651 від 15.03.2017 і сплачено, що підтверджується відповідним фіскальним чеком. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з частиною 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 цієї статті встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відтак, обов'язковою умовою відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду. Позивачем в підтвердження своїх вимог надано суду вищевказані докази, які суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми, а тому, підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що за заявленими позовними вимогами, вина відповідача полягає у неналежному виконанні зобов'язань в сфері благоустрою, а тому з нього на користь позивача [PERSON] слід стягнути грошові кошти в рахунок відшкодування останній матеріальної шкоди на лікування в розмірі 2600 грн. 21 коп. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України у постанові № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, завданих фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб, врахуванню підлягає тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, характер та обсяг душевних страждань, характер немайнових втрат. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до положень статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в т.ч. у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що бездіяльність відповідача на тривалий час призвела до порушення здоров'я позивача та її моральних страждань, зокрема, позивач не могла працювати за фахом - вона є скрипалем, а у тому числі тому, що позивач не могла повною мірою доглядати матір, яка була похилого віку і страждала на важкі хвороби, організація її життя вимагала від позивача додаткових вимушених зусиль, що приносили позивачу страждання та душевний біль. Разом з тим, суд при визначенні розміру суми відшкодування моральної шкоди враховує принципи розумності, виваженості і справедливості. Остання обставина вимагає зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 30 000 грн. до 10 000 грн., оскільки саме ця сума відповідає всім обставинам справи, а також вищезазначеним принципам. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Посилання представника відповідача на те, що позивач у встановленому порядку не довела заподіяння їй шкоди саме в зазначеному нею місці, де відбулось падіння, суд до уваги не приймає, оскільки відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів, які обґрунтовують та підтверджують вказані ним обставини, натомість показання свідків спростовують такі доводи сторони відповідача. Надані відповідачем копії актів від 03.02.2018, складені працівниками ЖЕД «Хрещатик», про проведення робіт на прибудинковій території буд. [ADDRESS], суд розцінює критично та не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються встановленими у судовому засідання обставинами. Відповідно до положень статі 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 853 грн. 33 коп. - пропорційно до частково задоволених позовних вимог, та витрати по проведенню експертизи в розмірі 829 грн. 60 коп.

Outcome: partial