Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

у липні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся у суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11.12.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11266415000 з додатковими угодами № 1 від 11.12.2007 р. та № 1 від 23.02.2009 р., відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 119 250 доларів США, а позичальник зобов'язувався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит а проценти у повному обсязі не пізніше 11.12.2017 р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору (п. 1.2.2 кредитного договору). В подальшому додатковою угодою № 1 від 23.02.2009 р. графік погашення кредиту був змінений. Згідно п. 1 додаткової угоди № 1 сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладенні, так і № 11266415001. За користування кредитним коштами позичальник повинен з 01 по 11 число кожного місяця сплачувати проценти у розмірі та порядку, встановленому п. 1.3 кредитного договору та п. 5.2 кредитного договору, п. 1.5 додаткової угоди №1 від 11.12.2007 р. Сторони домовилися, що розмір процентної ставки може бути змінений (п. 1.3.1, п. 1.3.2 кредитного договору). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику, і які ще не провернуті останнім у власність банку (п. 1.3.3 кредитного договору). За порушення термінів сплати процентів та повернення кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, за кожний день прострочення, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення терміну виконання грошового зобов'язання. (п. 4.1 кредитного договору) В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника відповідно до договору іпотеки № 88923 від 11.12.2007 р. відповідачі передали в іпотеку позивачу нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], що складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 68,9 кв.метрів, житловою площею 41,7 кв..метрів, та належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 лютого 2001 року державною адміністрацією Московського району м. Києва, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24 листопада 2006 року Сімнадцятою київською державною нотаріальною конторою. В зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість за кредитним договором. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.03.2012 р. та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2013 р. задоволено позов АТ «УкрСиббанк». Постановлено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість, що існувала станом на 17.06.2010 року, в сумі 132 386,50 доларів США. Однак рішення суду не виконано, заборгованість не сплачена. Станом на 01 липня 2016 року заборгованість за кредитним договором № 11266415000 від 11.12.2007 р. складає 256 555,86 доларів США та 2 326 382,72 грн., з яких: 107 325 доларів США заборгованість за кредитом, 149 230,86 доларів США заборгованість за процентами, 803 955,41 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 02.07.2015 р. по 01.07.2016 р., 1 522 427,31 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 02.07.2015 р. по 01.07.2016 р. За таких підстав, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 68,9 кв.метрів, житловою площею 41,7 кв..метрів, та належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 лютого 2001 року державною адміністрацією Московського району м. Києва, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24 листопада 2006 року Сімнадцятою київською державною нотаріальною конторою, з метою погашення заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк», що виникла внаслідок невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 11266415000 від 11.12.2007 р., встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В судове засіданні представник позивача надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені судом. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Третя особа в судове засідання також не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне. Судом встановлено, що 11.12.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11266415000 з додатковими угодами № 1 від 11.12.2007 р. та № 1 від 23.02.2009 р., відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 119 250 доларів США, з терміном повернення до 11.12.2017 р. (а.с. 17, 26 та 27) Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши кредит, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед банком. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 11.12.2007 р. між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір іпотеки № 88923, за умовами якого відповідачі передали в іпотеку позивачу нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], що складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 68,9 кв.метрів, житловою площею 41,7 кв..метрів, та належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 лютого 2001 року державною адміністрацією Московського району м. Києва, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24 листопада 2006 року Сімнадцятою київською державною нотаріальною конторою. (а.с. 32, 44, 46) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.03.2012 р. та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2013 р. задоволено позов АТ «УкрСиббанк». Постановлено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість, що існувала станом на 17.06.2010 року, в сумі 132 386,50 доларів США. (а.с. 36, 39) У липні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив постановити рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - належну відповідачам квартиру в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом проведення прилюдних торгів. Так, з матеріалів справи вбачається,що внаслідок неналежного виконання останніми зобов'язань за кредитним договором № 11266415000 від 11 грудня 20107 року виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 01 липня 2016 року становить 256 555,86 доларів США та 2 326 382,72 грн., з яких: -107 325 доларів США заборгованість за кредитом, -149 230,86 доларів США заборгованість за процентами, -803 955,41 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 02.07.2015 р. по 01.07.2016 р., -1 522 427,31 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 02.07.2015 р. по 01.07.2016 р. (а.с. 65) Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.ч. 1, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п.п. 4.1, 4.2 договору іпотеки № 88923 від 11.12.2007 р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] і [PERSON] у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; в інших випадках відповідно до діючого законодавства. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку»; з інших, передбачених законодавством України, підстав. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. Пунктом 6.5 вказаного договору іпотеки передбачено, що всі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій формі. Листування між сторонами за цим договором здійснюється шляхом направлення або надання однією стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу, що визначена, як адреса для листування у розділі «адреси, банківські реквізити та підписи сторін» цього договору або за іншою адресою, про яку сторона письмово повідомила іншій стороні про зміну адреси. Підтвердженням факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення, або отримання повідомлення. Сторони погодили, що адреса іпотекодержателя для листування, зазначена в цьому договорі, вважається місцем виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «УкрСиббанк» на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON], а також позичальника [PERSON] направив вимогу № 30-12/33822, № 30-12/33823 та № 30-12/33824 від 17 травня 2016 року, в якій було повідомлено, що відповідно до розділу 6 кредитного договору у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань за договором строком більш нім на один місяць та у випадку непогашення простроченого грошового зобов'язання протягом 31 календарного дня, з дня отримання вимоги, банк визнає термін повернення кредиту таким, що настав та вимагає від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит з 32 календарного дня з дати одержання позичальником повідомлення про дострокове повернення кредиту. При цьому в разі неотримання позичальником вказаного повідомлення термін повернення кредиту вважається таким, що настав з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, а тому АТ «УкрСиббанк» вимагав від позичальника [PERSON] виконання останнім своїх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11266415000 від 11.12.2007 р., а саме: сплатити ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що становить 248 741,62 доларів США. (а.с. 56) 17 травня 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» на адресу [PERSON] та [PERSON] направив вимоги №30-12/33823 та № 30/12/33824, в яких було повідомлено, про порушення позичальником своїх зобов'язаннь щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та було запропоновано [PERSON] та [PERSON] усунути порушення договору про надання споживчого кредиту № 11266415000 від 11.12.2007 р. протягом 30 днів з дня отримання вказаної вимоги, а у випадку не усунення порушень на 31 день з дня отримання вимоги, АТ «УкрСиббанк» буде вживати заходи, передбачені договором іпотеки, а саме: звернення стягнення на предмет іпотеки. (а.с. 58, 60) Вказані вимоги були направлені на адреси позичальника та відповідачів, що вказані в договорі про надання споживчого кредиту № 11266415000 від 11.12.2007 р. та в договорі іпотеки № 88923 від 11.12.2007 р., що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 64). Вказані вимоги відповідачами виконані не були. В той же час, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про заставу», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами ? резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати ( відчужувати без згоди власника). Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, а тому колегія суддів вважає, що вказані обставини не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, а тому рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року №6-57цс15, яка згідно з ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленою статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Частиною 6 ст.38 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотеко держателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved