Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду із згаданим позовом, в якому прохав стягнути з відповідача [PERSON] за період з 01.12.2010 року по 01.01.2014 року три відсотки річних за прострочення погашення зобов'язання в розмірі 10644,87 грн., проценти за користування позикою в розмірі 26735,75 грн., втрати від знецінення грошових коштів з урахуванням індексу інфляції в розмірі 54286,23 грн. та 435,20 грн. судових витрат (а.с.2, 17). Свої вимоги мотивує тим, що 19 січня 2007 року на підставі нотаріально посвідченого договору позики відповідач отримав від нього у борг грошові кошти у сумі 14500 доларів США. 27 травня 2010 року на підставі згаданого договору приватним нотаріусом складено виконавчий напис для пред'явлення до виконавчої служби з метою стягнення з відповідача боргу. Однак, [PERSON] ухиляється від повернення боргу, тому [PERSON] прохає стягнути з відповідача три відсотки річних за прострочення погашення зобов'язання, проценти за користування позикою та втрати від знецінення грошових коштів з урахуванням індексу інфляції. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні вимог [PERSON] з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував та пояснив, що не погоджується повертати отримані у борг кошти, так як змінився курс долара США. Будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, позивач [PERSON] до залу суду не з'явився. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і підлягаючим до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст.625 ЦК України предбаченого, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору позики від 19 січня 2007 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у борг 14500 доларів США (а.с.8). 27 травня 2010 року на підставі згаданого договору приватним нотаріусом складено виконавчий напис про стягнення з відповідача борг в розмірі 114918 грн. та 2300 грн. витрат за вчинення виконавчого напису, а всього на загальну суму 117218 грн. (а.с.7). Згідно довідки ВДВС Комсомольського міського управління юстиції від 03.02.2014 року у відділі виконавчої службі на виконанні перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого напису №216 від 27 травня 2010 року про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 117218 грн. Вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних простроченої суми боргу, відповідно до ст.625 ЦК України, та про стягнення процентів за користування позикою в розмірі облікової ставки Національного банку України ґрунтуються на нормах чинного законодавства і тому підлягають задоволенню. Враховуючи, що після вчинення виконавчого напису від 27 травня 2010 року відповідач [PERSON] має борг перед позивачем [PERSON] у національній валюті України в розмірі 114918 грн., суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача втрати від знецінення грошових коштів з урахуванням індексу інфляції. Таким чином, розмір трьох процентів річних від простроченої суми боргу за період з 01.12.2010 року по 01.01.2014 року визначається судом в розмірі 10644,87 грн. виходячи з наступного розрахунку: 114918 грн. х 3%(проценти) : 365 х 1127(днів прострочення платежу) = 10644,87. Розмір процентів за користування позикою за період з 01.12.2010 року по 01.01.2014 року визначається судом з урахуванням облікової ставки Національного Банку України, встановленні у відповідні періоди часу, виходячи з наступного розрахунку: 114918 х a(облікова ставка НБУ) : 365(днів у році) х b(днів прострочення платежу при зазначеній ставці НБУ). Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 26735,75 грн. процентів за користування позикою. Розмір знецінення грошових коштів з урахуванням індексу інфляції визначається судом виходячи з наступного розрахунку: 114918 грн. х (1,046)- індекс інфляції за обчислюваний період - 114918 грн. = 5286,23 грн. Виходячи з наведеного, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 10644,87 грн., проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ в розмірі 26735,75 грн. та втрати від знецінення грошових коштів з урахуванням індексу інфляції в розмірі 114918 грн., а всього на загальну суму 42666,85 грн. При зверненні до суду із згаданим позовом позивачем [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 435,20 грн. (а.с.1), які він прохає стягнути з відповідача у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України. Згідно вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» з позовних заяв майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, вимог позивача в частині стягнення з відповідача понесених витрат по сплаті судового збору підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 426,67 грн. (42666,85 х 1% = 426,67). На підставі викладеного,

Outcome: partial