Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 07 червня 2007 року між ним та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11163952000 в сумі 175 000 доларів США. Разом з тим, в кредитному договорі, додатку до договору та додатковій угоді до кредитного договору укладеній 20 січня 2009 року не передбачено нарахувань та сплати відсотків за користування кредитом. При підписання договору сторони не узгодили розміру відсотків за користування кредитом, однак, позивач достроково повернув відповідачу зазначену в договорі суму кредиту в розмірі 175 000 доларів США та додатково сплатив суму 135 805, 57 доларів США. Посилаючись на те, що відповідач без належної правової підстави набув кошти в розмірі 135 805,57 доларів США, просив суд стягнути з відповідача вказану суму та 3 % річних від суми безпідставно набутих коштів, а саме: 10 864 доларів США 40 центів. В судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлені вимоги. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07 червня 2007 року між позивачем та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 11163952000, згідно з умовами якого позивач отримав від відповідача кредит в сумі 175 000 доларів США строком до 07 червня 2018 року. Відповідач свої зобов'язання перед позивачем виконав в частині надання кредиту в іноземній валюті в розмірі 175 000 доларів США. Як вбачається з матеріалів справи, до закінчення строку дії кредитного договору, позивач повернув відповідачу кошти в розмірі 310 805 доларів США 57 центів. Оскільки в судовому засіданні сторонами не заперечувався той факт, що позивач повернув відповідачу кошти в розмірі 310 805 доларів США 57 центів, відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України вказана обставина не підлягає доказуванню. Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги позивач посилається на те, що в договорі про надання споживчого кредиту № 11163952000 від 07 червня 2007 року сторони не узгоджували та не встановили розмір відсотків за користування кредитними коштами, а тому вважає що переплачені грошові кошти в сумі 135 805,57 доларів США отримані банком без належної правової підстави. Згідно ч.1. ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилається на те, що в Розділі 1 кредитного договору (Предмет договору) нумерація пунктів була сформована некоректно та починається не з початку розділу 1, таким чином при роздрукуванні тексту кредитного договору через банківську систему SAP мала місце технічна помилка. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є похідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З аналізу наведеної норми ЦК України вбачається, що при укладені кредитного договору, сторони повинні досягти згоди щодо усіх істотних умов договору: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; видів (способів) забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Таким чином, узгодження сторонами в договорі про надання споживчого кредиту розміру відсоткової ставки є однією із істотних умов кредитного договору. Як вбачається зі змісту кредитного договору про надання споживчого кредиту № 11163952000, в ньому окремим пунктом не обумовлено відсоткову ставку за користування кредитними коштами. Однак, зі змісту п. 1.3.3. договору вбачається, що нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360». Період нарахування процентів згідно умов цього договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами пунктів 1.3.2., 5.2. договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов договору. Як вбачається з витягу протоколу засідання кредитного комітету Третього Київського управління Київського регіонального департаменту АКІБ «Укрсиббанк» від 25 травня 2007 року, відповідачем прийнято рішення про надання позивачеві кредиту в сумі 175 000 доларів США з відсотковою ставкою в 13% (а.с. 95). Також з матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору перед відповідачем 07 червня 2007 року було укладено договір поруки № 118559 між [PERSON] і відповідачем та укладено договір іпотеки № 56019 від 07 червня 2007 року між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» на підставі якого відповідачу було передано в заставу нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Зі змісту договору іпотеки № 56019 від 07 червня 2007 року вбачається, що іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11163952000 від 07 червня 207 року щодо повернення відповідачу кредитних коштів в розмірі 175 000 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 13 % річних та сплати неустойки у порядку та строки передбачені кредитним договором. Вказана обставина оцінюється судом як непрямий доказ на спростування посилань позивача про те, що між ним та банком був укладений кредитний договір без визначення процентної ставки за користування кредитними коштами. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. При цьому, відповідно до абзацу 8 ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків. З огляду на положення Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитний договір не може бути укладений без визначення в ньому відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Як вбачається з матеріалів справи, позивач відповідно до Графіку погашення кредиту погасив кредит та відсотки, які за своїм характером є встановленою платою за користування грошовими коштами, а тому фактично погодився на повернення грошових коштів з урахуванням відсотків за користування кредитом. Посилання позивача на те, що здійснюючи повернення кредиту він сплачував відповідачу комісію за розрахунково-касове обслуговування не можуть бути прийняті до уваги, оскільки сплата комісії має іншу матеріально-правову природу ніж сплата відсотків за користування кредитними коштами. Також не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на те, що спірні грошові кошти відповідачем отримані без достатньої правової підстави з огляду на наступне. Відповідно ч.1 до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим, правовою підставою для набуття відповідачем спірних коштів є укладений між сторонами договір про надання споживчого кредиту № 11163952000 від 07 червня 2007 року з умовами повернення з урахуванням відсоткової ставки за користування кредитом, які позивач з моменту його укладення виконував у добровільному порядку. Крім того зазначене також підтверджується показами свідків допитаних в судовому засіданні. Зокрема свідок [PERSON] показав, що в 2007 році позивач звертався до управління банку де він працював та посаді спеціаліста по роботі з клієнтами у сфері малого та середнього бізнесу з метою отримання кредиту, оформленням якого він займався. Як зазначив свідок [PERSON], він прийняв заяву від позивача, та в подальшому ним велись переговори по наданню позивачеві кредиту. Зокрема в ході проведення переговорів здійснювався аналіз платоспроможності позивача, обговорювались основні умови кредитування, в тому числі й відсоткова ставка за користування кредитом. Також свідок вказав, що за час його роботи, управлінням банку клієнтам не видавались безвідсоткові кредити. Свідок, [PERSON] зазначив, що в 2007 році він працював начальником відділення №175 банку коли позивач звертався за отриманням кредиту. Свідок вказав, що він від імені банку при укладенні договору підписував вказаний договір та безпосередньо супроводжував процедуру видачі коштів позивачу. При цьому, вказав свідок, що позивачу ним особисто були озвучені всі умови надання кредиту, зокрема і розмір відсоткової ставки за користування коштами, з якими позивач погоджувався. Відсутність відповідної умови в тексті договору свідок пояснив наявністю технічної помилки при роздрукуванні тексту договору. Крім того, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є дружиною позивача зазначила, що між нею та відповідачем з метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання її чоловіком були укладені договір іпотеки та договір поруки. Також свідок зазначила, що при укладенні кредитного договору з її чоловіком вона була присутня у приміщенні банку, при цьому, працівники банку надавали консультації її чоловіку щодо порядку отримання кредиту, разом з тим про те, що кредит був безпроцентним відповідач їй не повідомляв. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Таким чином, оцінивши пояснення учасників процесу, наявні в матеріалах справи письмові докази та покази свідків в сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість пред'явлених вимог, оскільки як встановлено в ході розгляду справи про обізнаність позивача про розмір процентної ставки в розмірі 13% річних за кредитним договором свідчить зокрема те, що на стадії розгляду питання можливості надання кредиту позивачу повідомлялось про зміст рішення кредитного комітету відповідача від 25 травня 2007 року, яким було погоджено надання кредиту позивачеві зі сплатою відповідних відсотків річних. Також судом надається оцінка тій обставині, що позивач сплачував щомісячно відсотки за кредитом, тобто своїми діями підтвердив свою обізнаність із розміром відсоткової ставки та свій обов'язок сплачувати відсотки за користування кредитом. Позивач з моменту підписання договору не звертався до відповідача із заявами стосовно безпідставності сплати ним відсотків, натомість достроково та у повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором. Оскільки суд не знайшов підстав для задоволення позову про стягнення грошових коштів у розмірі 135 805, 57 доларів США, позов в частині вимог про стягнення 3% річних від вищевказаної суми також задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed