Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У листопаді 2016 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 03.03.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 1494, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти у розмірі 330 000 (триста тридцять тисяч) грн., а остання прийняла та зобов'язалася належним чином використати і повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 16 % річних, та сплатити інші платежі, визначені умовами договору. Однак, у порушення умов договору та чинного законодавства, відповідач свої обов'язки по кредитному договору належним чином не виконує, у зв'язку із чим має перед Банком заборгованість, яка з урахуванням загальної суми не простроченого кредиту (основного боргу), загальної суми прострочених чергових платежів, загальної суми заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, суми нарахованих відсотків за вересень 2016 р., загальної суми пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом та загальної суми пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом становить 79 823 (сімдесят дев'ять тисяч вісімсот двадцять три) грн. 44 коп. Позивач просить стягнути із відповідача дану заборгованість та судові витрати на свою користь. У ході розгляду справи представник позивача подала заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просила суд стягнути із відповідача на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 45 824 (сорок п'ять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 54 коп. та понесені судові витрати у розмірі 1378 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги, викладені у заяві про зменшення позовних вимог, підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 03 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - Банк), та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено Договір відновлюваної кредитної лінії № 1494, відповідно до п. 1.1. якого Банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти у сумі 330 000 (триста тридцять тисяч) грн., а Позичальник зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 16 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідно до п. 1.5. Договору загальний термін користування кредитом складає 10 (десять) років, при цьому дата остаточного погашення кредиту не пізніше 03 березня 2018 року. Як передбачено п. 1.6. Договору Позичальник зобов'язалася щомісячно до 25 числа звітного місяця здійснювати платежі у валюті наданого кредиту готівкою до каси Банку на рахунок в Банку, що зазначений в цьому Договорі, по: погашенню кредиту, після закінчення періоду надання кредиту, згідно наступного графіку 0 щомісячно з березня 2009 року по лютий 2018 р. включно рівними частинами в сумі по 3056 грн., а останній платіж в сумі 3008 грн. - не пізніше дати остаточного погашення кредиту, що визначена цим договором; по сплаті процентів, які нараховані Банком на залишок заборгованості за Кредитом, щомісячно, починаючи з наступного місяця в якому видано перший транш, а останній платіж не пізніше дати остаточного погашення кредиту, що визначений цим договором. Згідно п. 2.2.2. Договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній Банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором. Пунктом 3.2.1. Договору передбачено, що Банк має право вимагати від Позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань по цьому Договору. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 17.02.2017 року заборгованість відповідача перед Банком становить 45 824 (сорок п'ять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 54 коп., яка складається із: -42 736 грн. - залишок заборгованості по кредиту; -112,40 грн. - сума прострочених платежів за відсотками; -299,74 грн. - сума нарахованих відсотків за лютий 2017 року; -2 447,35 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; -229,05 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст. 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником: «якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому». Дослідивши матеріали справи, надавши об'єктивну оцінку зібраним доказам по справі, та враховуючи ті обставини, що зобов'язання відповідачем за кредитним договором від 03.03.2008 року, укладеному між сторонами, не виконано, і позивач позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, та

Outcome: approved