Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

У липні 2017р. [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебувала в шлюбі, зареєстрованому 14 вересня 2013року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балтського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №192177. Зазначала, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2016року шлюб між ними був розірваний. Зазначала, що від шлюбу у них народилась донька: [PERSON], [INFO]. Позивачка вказувала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Угоду про добровільну сплату аліментів сторони не укладали. Оскільки позивачці складно самостійно утримувати доньку, остання просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття, а саме до [INFO]. Позивачка у судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила суд її задовольнити, про що надала відповідну заяву(а.с.12). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив їх задовольнити, про що надав відповідну заяву (а.с. 13). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому 14 вересня 2013року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балтського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №192177, розірванному рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2016року (а.с.5). Від шлюбу у сторін народилась донька: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Донька проживає разом з позивачкою. Сторони припинили сімейні стосунки і проживають окремо. За час окремого проживання відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Судом встановлено, що відповідач працює та отримує щомісячно заробітну плату. Угоду про добровільну сплату аліментів сторони не укладали. Позивачка посилаючись ст.182 СК України, наполягала на задоволенні позовних вимог у визначеному нею розмірі аліментів, а саме на стягненні аліментів на утримання доньки з розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку та доходу відповідача, починаючи з 26 липня 2017року до досягнення донькою повнолітнього віку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.182 СК України обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 26 липня 2017року. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дітей, підлягає задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повнолітнього віку, тобто до [INFO]. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 640,00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.180,181,182,183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved