Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

У липні 2018 року Позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що являється власником квартири за адресою: Київська область, Богуславський р-н, м. Богуслав, вул. Шевченка, 74, кв,4, де проживає, та по відношенню до Відповідача є споживачем послуг з електропостачання імає укладений з ПрАТ «Київобленерго» договір про постачання електричною енергією відповідно до якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Позивач зазначав, що 10 серпня 2016 року відповідач направив на його адресу бригаду працівників Богуславського РП ПрАТ «Київобленерго», які при обстеженні лічильника, що встановлений на вході до його квартири, виявили, що фазний провід приєднано на 3 клему лічильника. Після цього працівниками Богуславського РП ПАТ «Київобленерго» було складено акт про порушення № 033372 (а.с.9-10 ). Будь - яких засідань з приводу розгляду акту про порушення працівниками Богуславського РП ПрАТ «Київобленерго» проведено не було, і будь-яких рішень йому надано не було. Через деякий час від працівників Богуславського РП ПрАТ «Київобленерго» мені стало відомо, що йому нарахована заборгованість через те, що ніби - то лічильник обліку спожитої пелектричної енергії перескочив та почав рахувати з початку, а тому Позивач має заборгованість. Жодних підтверджуючих документів щодо виявлення та фіксування заборгованості Відповідачем Позивачу надано не було. У звязку з цим Позивач просив провести метрологічну експертизу елетролічильника. На даний час Позивачу відомо, що Відповідач свідомо не провів дану експертизу та утилізував лічильник. У подальшому 16 січня 2017 року до квартири Позивача приїхали працівники Богуславського РП ПАТ «Київобленерго», які без будь - яких попереджень, припинили енергопостачання до моєї квартири, мотивуючи свої дії тим, що в мене існує непогашена заборгованість. Однак твердження працівників Відповідача були безпідставними, так як боргу по оплаті послуг електропостачання в Позивача немає. Будь - яких підтверджень щодо наявності заборгованості відповідачем надано йому не було, а електропостачання до квартири було припинено. Не погоджуючись з діями та рішеннями працівників Богуславського РП ПрАТ «Київобленерго» Позивач вже звертався до суду, та просив визнати дії працівників Богуславського РП ПрАТ «Київобленерго» незаконними та зобовязати їх здійснити підключення квартири до електропостачання. Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області у справі № 358/496/17 було прийнято рішення, яким позовні вимоги були задоволені в повному обсязі(а.с. 25-27). Не погоджуючись з рішенням суду ПрАТ «Київобленерго» було подано апеляційну скаргу, проте Апеляційний суд Київської області рішення суду першої інстанції залишив без змін, а апеляційну скаргу без задоволення(а.с. 28-31). У подальшому електропостачання квартири Позивача було відновлено, про те Відповідач направляє Позивачу рахунок на сплату заборгованості за спожиту електричну енергію, таким чином між сторонами виник спір. Посилаючись на вищевикладене, норми Закону та факти, що встановлені судами у справі 358/496/17. Позивач просив суд визнати заборгованість за [PERSON] перед ПрАТ «Київобленерго» безпідставною та такою, що підлягає скасуванню. Зобовязати ПрАТ «Київобленерго» списати заборгованість з мене [PERSON], проживаючого за адресою: [INFO]. Стягнути з ПрАТ «Київобленерго» надмірно сплачені кошти за користування електричною енергією. Стягнути з ПрАТ «Київобленерго» на користь Позивача понесені судові витрати та витрати на правничу допомогу. Представник Позивача у судових засіданнях позов підтримав повністю та просив задоволити вимоги у повному обсязі. Представники Відповідача позов не визнали повністю, подавши суду відзив (а.с.43-46) пояснили, що даний позов необґрунтований, безпідставний та такий, що не підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оглянувши представлені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням положень статей 55, 124\~Конституції України та відповідно до ч.1 ст.15\~ЦК України і ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, проте лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а юрисдикція судів поширюється на всі відносини, що мають правовий характер. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3, ст. 13 ЦПК України). Ст.\~12\~ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст.\~8\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно- правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставіКонституції гарантується. Згідно ст.\~68\~Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягаючи на права і свободи, честь та гідність інших людей. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених 1 цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПрАТ «Київобленерго» було укладено договір № 200222198 про користування електричною енергією.Згідно цього договору ПАТ «Київобленерго» постачає електричну енергію за адресою: [ADDRESS]. Таким чином відносини, що виникли між сторонами на момент виникнення спору регулюються ст.714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами користування електричною енергією для населення (затверджені Постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року далі ПКЕЕН, що були чинні на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» (що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин), Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії. Згідно ч.3,ст.57 Закону України «Про ринок електричної енергії», електропостачальник має право, на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів;. В силу пп.1, ч.3, ст. 58 цього ж закону, Споживач зобовязаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; Відповідно до п.п. 8, 9 ПКЕЕН електроустановки побутового споживача повинні бути забезпечені засобом обліку електричної енергії для розрахунків за спожиту електричну енергію. Споживання електричної енергії без засобів обліку не допускається, крім випадків, передбачених цими Правилами. У квартирах або інших об'єктах побутового споживача, розташованих за однією адресою, встановлюється один засіб обліку незалежно від кількості господарських будівель. П. 19 ПКЕЕН передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. Згідно п.п.\~20,\~21\~ПКЕЕН,\~розрахунковим періодом\~для встановлення\~розміру оплати\~спожитої електричної\~енергії є\~календарний місяць.\~Плата за\~спожиту протягом\~розрахункового періоду\~електричну енергію\~вноситься не\~пізніше 10\~числа наступного\~місяця,\~якщо договором\~не встановлено\~іншого терміну. Знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Побутовий споживач, як правило, знімає покази засобу обліку на перше число місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Якщо знімання показів проводиться побутовим споживачем, електропостачальник (електророзподільне підприємство) має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку побутовим споживачем. Передані побутовим споживачем та отримані у порядку, визначеному у договорі, та/або зняті електропостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку протягом періоду, що починається за два робочі дні до кінця розрахункового місяця та закінчується на третій робочий день наступного розрахункового періоду (календарного місяця), вважаються даними на перше число календарного місяця. Зняті споживачем чи отримані та/або зняті енергопостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку в інший день вважаються вихідними даними для визначення показів засобу обліку на перше число календарного місяця шляхом додавання (віднімання) середньодобового споживання, помноженого на кількість днів (діб) між датою зняття показів та першим числом календарного місяця. Середньодобове споживання визначається виходячи з даних про покази засобу обліку, зафіксовані між двома послідовними зняттями, та кількості днів між цими зняттями показів. Платіжний документ, який виписується енергопостачальником, формується ним за обсяг електричної енергії, спожитий протягом календарного місяця (з першого числа розрахункового місяця, по перше число місяця, наступного за розрахунковим). Результати знятих уповноваженою особою електропостачальника (електророзподільного підприємства) показів засобу обліку обовязково вносяться в абонентську книжку (розрахункову книжку) або зазначаються на корінці останнього розрахункового документа, наданого побутовим споживачем на перевірку, із зазначенням дати проведення зняття. У разі проведення побутовим споживачем розрахунків за спожиту електричну енергію згідно з показами встановленого на його обєкті багатозонного засобу обліку обсяг спожитої електричної енергії визначається відповідно до питомої ваги обсягу електричної енергії, що спожита у відповідній зоні доби протягом розрахункового періоду, до загального обсягу спожитої електричної енергії в цьому періоді. З матеріалів справи вбачається, що 10.08.2016 року у присутності позивача за вищевказаною адресою було виконано роботи по заміні лічильника СО-И446 заводський № 3017522, що підтверджується актом технічної перевірки №205556 (а.с. 12,49). Відповідно до акту технічної перевірки розрахункового засобу обліку електричної енергії № 205556 від 10.08.2016 року показ даного лічильника станом на 10.08.2016 року становить 6068 кіловат-годин електричної енергії. При цьому було виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме порушена пломба на клемній кришці і змінена схема підключення, фазний провід приєднано на третю клему лічильника. Про виявлене порушення було складено [PERSON] про порушення № К033372 від 10.08.2016 року. Однак нарахувань по даному акту споживачу не проводилося, акт № К033372 від 10.08.2016 року анульовано (списано), що підтверджується протоколом засідання комісії № 0261 від 18.07.2017 року (а.с. 55). Тому суд критично оцінює твердження Позивача, про безпідставність нарахування заборгованості, та посилання Позивача на встановлення цього факту у рішеннях суду по справі №358/496/17. Оскільки предметом дослідження у зазначеній справі ,була правомірність відключення від електропостачання квартири [ADDRESS], та зобовязання Відповідача відновити незаконне відключення, а не правомірність проведених нарахувань за спожиту електричну енергію. Таким чином суд вважає, що підставою у виникненні заборгованості, згідно рахунку ПрАТ «Київобленерго» № [NUMBER] за серпень 2016 року, є результат споживання електричної енергії у обсязі кіловат годин * на вартість 1-єї кіловат годину згідно затвердженого тарифу у період з 01.08. по 09.08.2016 року, по лічильнику №3017522. А не нарахування по акту про порушення правил користування електричної енергії№ К033372 від 10.08.2016 року. Відповідач заперечуючи проти позову, надав до суду розрахунок за використану електричну енергію за адресою [ADDRESS], що проведена на підставі показників лічильника, що зафіксовані при знятті показників та які надавались споживачем за приладом обліку СО-И446 зав № 3017522 особисто в тому числі телефоном,та/або зняті контролером (а.с.96-103). Суд погоджується із Відповідачем, що величина заборгованості за спожиту електричну енергію правомірна та добута на підставі зафіксованогопредставником Відповідача показника приладу обліку електричної енергії на дату 10.08.2016 року та відображеногоу акті технічної перевірки розрахункового засобу обліку електричної енергії 220/380В № 205556 від 10.08.2016 року,зафіксованопоказник лічильника № 3017522, що становив 6068 квт/год.Що підтверджено як актом технічної перевірки, так і особовою карткою споживача (а.с. 21). У відповідності до ПКЕЕН технічною перевіркою є - виконання комплексу робіт із метою визначення відповідності стану засобу обліку та/або таврування, параметрів часових зон чи роботи керуючої програми; відповідності стану електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки обліку цим Правилам та іншим нормативно-правовим актам; виявлення самовільного підключення, використання штучного нуля, порушення роботи засобу обліку електричної енергії; Таким чином висновком проведеної 10.08.2016 року під час заміни електролічильника технічної перевірки розрахункового засобу обліку електричної енергії 220/380В, є те, що «Ліч в класі». Зазначений акт був складений у присутності Позивача, та містить його підпис, жодних зауважень Позивачем, щодо правильності та коректності внесених даних в тому числі показів приладу обліку до акту технічної перевірки №205556, та під час його складання не внесено. Відповідно до п. 16 ПКЕЕН у разі сумніву побутового споживача у правильній роботі засобу обліку він може звернутися до енергопостачальника для проведення експертизи. Після оплати побутовимспоживачем вартості робіт енергопостачальник протягом 20 днів проводить експертизу. Судом встановлено, що до часу заміни лічильника, 10.08.2016р, Позивач не звертався до Відповідача, з заявами щодо правильностіроботи електролічильника, типу СО-И446 заводський № 3017522. Натомість таке звернення мало місце 17.01.2017 року(а.с.13), тобто через понад 4-ри місяці після заміни даного електролічильника, що по своїй суті не відповідає вимогам п. 16 ПКЕЕН та Положенню про проведення експертизи приладів облікуелектричної енергії у побутових споживачів, затвердженого Наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.06.2003р №322 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.07.2003р (зі змінами). Отже суд приходить висновку, що позовні вимоги про визнання заборгованості за [PERSON]О безпідставною та такою, що підлягає скасуванню та в зобовязанні ПрАТ «Київобленерго» списати заборгованість з [PERSON] проживаючого [INFO] не доведені, та не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають. Стосовно позовної вимоги про стягнення з ПрАТ «Київобленерго» надмірно сплачені кошти за користування електричною енергією, суд вважає дану вимогу не обґрунтованою, та не доведеною з наступних підстав. П. 19 ПКЕЕН передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. В силу п.п. 20, 21 ПКЕЕН, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Побутовий споживач, як правило, знімає покази засобу обліку на перше число місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Якщо знімання показів проводиться побутовим споживачем, електропостачальник (електророзподільне підприємство) має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку побутовим споживачем. Передані побутовим споживачем та отримані у порядку, визначеному у договорі, та/або зняті електропостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку протягом періоду, що починається за два робочі дні до кінця розрахункового місяця та закінчується на третій робочий день наступного розрахункового періоду (календарного місяця), вважаються даними на перше число календарного місяця. Зняті споживачем чи отримані та/або зняті енергопостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку в інший день вважаються вихідними даними для визначення показів засобу обліку на перше число календарного місяця шляхом додавання (віднімання) середньодобового споживання, помноженого на кількість днів (діб) між датою зняття показів та першим числом календарного місяця. Таким чином Правиламипередбачена оплата виключно за спожиту електричну енергію, що вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. В той же час в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують надмірність оплати, та підтверджували б таку оплату, її величину та розрахуноктакої величини. Разом з іншим Позивач зазначає, що оскільки не володіє знаннями в галузі права, тому для захисту своїх прав та законних інтересів Позивачем було укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом. Позивач вказує, що відповідно до вказаного договору ним було сплачено кошти в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень, на адвоката. Таким чином орієнтовно на розгляд вказаної справи ним понесені та будуть понесені наступні витрати: Витрати на правничу допомогу - 10 000 гривень; Витрати по сплаті судового збору -704,80 гривень; Майбутні витрати на проїзд до суду - 1000 гривень;Витрати на забезпечення явки в судове засідання свідків 1000гривень. Вказану сума в разі задоволення позовних вимог підлягає стягненню з Відповідача. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Така позиція закріплена п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Зокрема, п. 48 вищезазначеної постанови встановлено, що витрати на правову допомогу мають\~ бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В той же час, матеріали справи не містять документального підтвердження понесених витрат прямо повязаних саме із наданням правової допомоги, наявність в матеріалах справи ордеру про надання правової допомоги №КС 174540 (а.с. 32) у сукупності з свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС 5143/10 від 31.01.2014 (а.с.33), що підтверджують повноваження адвоката [PERSON], як представника Позивача, однак не підтверджують витрат, що понесені Позивачем для участі даного представника у суді. Таким чином суд приходить висновку, що позовна вимога про стягнення на користь [PERSON] судових витрат та витрат на правничу допомогу, задоволенню не підлягає. За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст.\~4\~ЦПКУкраїни кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 16\~ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Проте, варто враховувати, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124\~Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. За ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed