Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 15 квітня 2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, за яким він отримав 2 000 дол. США, що на день передачі коштів становило 15 980 грн., із поверненням коштів до 15 липня 2013 року. У визначений договором строк відповідач кошти не повернув, на його вимоги відповідач кошти не повернув. Оскільки відповідач кошти в строк не повернув, тому були нараховані три відсотки річних в розмірі 487,28 грн., інфляційні втрати в розмірі 1919,02 грн. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 23 280 грн., три відсотки річних та інфляційні втрати в розмірі 2 406,30 грн.; судові витрати покласти на відповідача. При розгляді справи позивач збільшив розмір позовних вимог. Свої вимоги обгрнутовував тим, що відповідач тривалий час не повертає кошти, тому йому також була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 100 000 грн. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 224 949.06 грн.; три відсотки річних в розмірі 12 794,19 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При розгляді справи судом встановлено, що 15 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за яким [PERSON] отримав в борг дві тисячі доларів США. З тексту розписки встановлено, що відповідач зобов'язувався повернути кошти в розмірі 2000 дол. США у строк до 15 липня 2013 року. У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неподаткового мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження передачі коштів позивачем подано розписку про отримання відповідачем коштів в розмірі 2 000 дол. США. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин суд вважає, що факт передачі коштів підтверджений належними та допустимими доказами, права позивача порушені неповерненням коштів, тому вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 2 000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (100 дол. США = 1164,9106 грн.) на дату розрахунку становить 23 280 грн. підлягають задоволенню. За ст. 611 ЦК України у раз порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов'язання, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування та моральної шкоди. Ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши подані суду докази, суд вважає, що до стягнення підлягає сума в розмірі 23 280 грн. та три відсотки річних в розмірі 487,28 грн., що разом становить 23 767,28 грн. Разом з тим, як передбачено нормами Закону від 3 липня 1991 року «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Оскільки кошти передавались в доларах США, тому суд вважає безпідставні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат, тому в даній частині позовних вимог суд відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 256,87 грн., які підлягають стягненню з відповідача відповідно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 237,67 грн.

Outcome: approved