Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

У липні 2019 року Акціонерне товариство «ВТБ Банк» в особі представника звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.11.2018 між АТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено договір оренди нерухомого майна № 3-1ГО-1-012, об`єктом оренди за яким є квартири, а саме: квартира [ADDRESS] загальною площею 375,1 кв.м., квартира [ADDRESS] загальною площею 374,0 кв.м., квартира [ADDRESS] . 12.04.2019 за № 2186/1-2 орендодавцем на адресу орендаря було направлено лист про розірвання договору з Актами прийому-передачі (повернення) об`єкта оренди та погашення існуючої заборгованості. Проте відповіді на лист надано не було. В силу приписів п. 12.4.та 14.4. договору, позивач вважає, що договір вважається розірваним з моменту отримання орендарем вказаного листа. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в розмірі 298304,04 грн та 6395,56 грн витрат по сплаті судового збору; зобов`язати відповідача підписати акт приймання-передачі квартири [ADDRESS] загальною площею 374,0 кв.м., квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2019 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.04.2020 заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Стрюкової І.О. про заміну первісного позивача на належного у справі за позовом Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та зобов`язання вчинити дії - задовольнити. Замінено сторону позивача у цивільній справі № 752/13346/19 за позовом Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та зобов`язання вчинити дії, а саме позивача Акціонерне товариство «ВТБ Банк» на його правонаступника [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ). В листопаді 2020 представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в розмірі 298304,04 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6395,56 грн; зобов`язати відповідача повернути об`єкт оренди згідно договору № 3-1ГО-1-012 від 01.11.2018 шляхом виселення з квартири [ADDRESS] , загальною площею 375,1 кв.м., квартири [ADDRESS] загальною площею 374,0 кв.м., квартири [ADDRESS] загальною площею 373,2 кв.м., квартири [ADDRESS] загальною площею 373,9 кв.м., квартири [ADDRESS] . У листопаді 2020 року представник позивача звернувся до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в розмірі 1175119,50 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 10510,00 грн; зобов`язати відповідача повернути об`єкт оренди згідно договору № 3-1ГО-1-012 від 01.11.2018 шляхом виселення з квартири [ADDRESS] , загальною площею 375,1 кв.м., квартири [ADDRESS] загальною площею 374,0 кв.м., квартири [ADDRESS] загальною площею 373,2 кв.м., квартири [ADDRESS] загальною площею 373,9 кв.м., квартири [ADDRESS] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.11.2020 заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про зміну предмету позову від 24.11.2020 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та зобов`язання вчинити дії - задоволено. Заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог від 24.11.2020 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та зобов`язання вчинити дії - задоволено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, від представника позивача - [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01.11.2018 між АТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено договір оренди нерухомого майна № 3-1ГО-1-012, об`єктом оренди за яким є квартири, а саме: квартира [ADDRESS] загальною площею 375,1 кв.м., квартира [ADDRESS] загальною площею 374,0 кв.м., квартира [ADDRESS] . За змістом п. 3.1. договору строк оренди за цим договором становить один рік з дати передачі об`єкта оренди в оренду орендарю за Актом приймання-передачі. Орендоване майно орендар отримав в той же день, про що свідчить укладений сторонами Акт приймання-передачі від 01.11.2018. Умовами п. 5.2. договору розмір орендної плати з урахуванням її індексації за один місяць оренди становить: 17500,00 грн в т.ч. ПДВ - 2916,67 грн. Відповідно до п. 5.4. договору орендна плата сплачується орендарем щомісячно в строк не пізніше 20 числа місяця, за який сплачується орендна плата, шляхом переказу коштів за рахунок орендодавця. Пунктом 6.1.3. передбачено, що орендодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку і вимагати повернення об`єкта оренди, якщо орендар допустив порушення строк оплати орендної плати або компенсації комунальних та експлуатаційних витрат більше ніж на 30 днів. Після закінчення строку дії цього договору, в тому числі в результаті розірвання договору, орендар зобов`язаний протягом 5 банківських днів з дня закінчення строку оренди передати (повернути) орендодавцю об`єкт оренди за Актом приймання-передачі. Об`єкт оренди вважається повернутим орендодавцеві з дня підписання сторонами Акту приймання-передачі (повернення) об`єкту оренди (п. 8.1. договору). Підпунктом 8.2.1. договору передбачено, що умовою повернення орендарем орендодавцеві об`єкта оренди є звільнення орендарем об`єкта оренди від власного майна та приведення його у стан, що існував на момент прийняття об`єкта оренди в оренду з урахуванням нормального зношення. Положеннями п. 8.4. договору встановлено, що вказаний об`єкт оренди формально було повернуто орендодавцю. Однак, з огляду на системне тлумачення розділу 8 договору (умови повернення об`єкта оренди з оренди), фактичного повернення вказаного об`єкта майно досі перебуває в зазначених квартирах. Умовами п. 12.4 цей договір може бути достроково розірваний орендодавцем в односторонньому порядку у випадку наявності заборгованості орендаря з будь-яких платежів, покладених на нього цим договором, строк якої перевищує 30 календарних днів, незалежно від суми заборгованості. При цьому, договір вважається розірваним з дня отримання орендарем відповідного повідомлення орендодавця. Відповідно до абз. 2 п. 14.4. договору, датою отримання стороною повідомлення направленого їй засобами поштового зв`язку, є дата надходження такого повідомлення на адресу відділення оператора поштового зв`язку сторони-одержувача поштового відправлення. 12.04.2019 за № 2186/1-2 орендодавцем на адресу орендаря було направлено лист про розірвання договору з Актами прийому-передачі (повернення) об`єкта оренди та погашення існуючої заборгованості. Зазначений лист надійшов до оператора поштового зв`язку 15.04.2019, що підтверджується роздруківкою з сайту ПАТ «Укрпошта» та реєстром поштових відправлень. Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. В силу положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Положеннями ч. 1 ст. 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Частинами 1 , 2 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Договірні відносини між сторонами припинились, однак орендар, після закінчення строку дії договору не повернув позивачу за актом приймання-передачі наступне майно: квартира [ADDRESS] загальною площею 375,1 кв.м., квартира [ADDRESS] загальною площею 374,0 кв.м., квартира [ADDRESS] . Оскільки орендар не виконав умови договору оренди належним чином, не повернув майно з орендного користування за Актом приймання-передачі, у орендаря перед орендодавцем виникла заборгованість по орендній платі. Станом на 20.10.2020, загальна сума заборгованості [PERSON] за оренду нерухомого майна без урахування санкцій становить 96250,00 та складається з: орендна плата за листопад 2018 - 17500,00 грн; орендна плата за грудень 2018 - 17500,00 грн; орендна плата за січень 2019 - 17500,00 грн; орендна плата за лютий 2019 - 17500,00 грн; орендна плата за березень 2019 - 17500,00 грн; орендна плата за квітень (з 01.04. по 15.04.) 2019 - 8750,00 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Підпунктом 11.3. договору передбачено, що розмір річних процентів від простроченої суми становить 25% річних. Окрмі того, санкції передбачені п.п. 11.2., 11.4., 11.8. договору. При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості з усіма його складовими, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено вірно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів. Останній відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростований. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та зобов`язання вчинити дії, підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved