Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача пені та 3% річних за договором позики від 24.10.2014 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] .. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 січня 2017 року, з урахуванням його зміни у відповідності із рішенням апеляційного суду Херсонської області від 18.05.2017 року, з [PERSON] за договором позики від 24.10.2014 року було стягнуто 18 000,00 доларів США, а також неустойку за порушення його умов у розмірі 9 000,00 доларів США, а рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 липня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто три відсотка річних за користування позикою, отриманою відповідачем згідно із договором від 24.10.2014 року, в сумі 32634,56 грн. та пеню в сумі 65 493,98 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання вищевказаних рішень суду, заборгованість в добровільному порядку не погашає, позивач просить суд, відповідно до ст. 625 ЦК України, стягнути з відповідача на користь [PERSON] три відсотки річних в сумі 782,63 доларів США, пеню в сумі 6372,49 доларів США у відповідності до вимог ч.1 ст. 549, ч.2 ст.551, п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, п.6.2 договору від 24.10.2014 року, а також сплачений при подачі позову судовий збір, у розмірі 1990 грн. та витрати , пов`язані із оплатою правничої допомоги, у фактично сплаченому розмірі - 20250 грн. Ухвалою від 10.05.2019 року провадження відкрито, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Джамалли Р.Х. позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив їх повністю задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання жодного разу не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи, за відомою суду адресою, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, повідомлявся належним чином. Виклик відповідача здійснювався не лише поштовими відправленнями, а і через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади, проте, конверти з судовими повістками суду повертались із позначками «за закінченням терміну зберігання». Представник відповідача - адвокат Харченко Д.М. в ході розгляду справи повідомив про обізнаність [PERSON] щодо дати, місця, часу судового засідання та небажання останнього брати особисту участь в ньому, а тому, зважаючи на сукупність таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Відзив на позовну заяву від [PERSON] до суду також не надходив. Представник відповідача - адвокат Харченко Д.М. в судовому засіданні вимоги про стягнення 3% річних визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував. Разом з тим зазначив, що вважає позов в частині вимог про стягнення пені безпідставним та необґрунтованим, а також надав суду письмову заяву про застосування до цих вимог строків позовної давності, обґрунтувавши її тим, що строк виконання договору позики від 24.10.2014 року сплив ще у жовтні 2015 року, в той час, як позов про стягнення неустойки за договором позики заявлений тільки у квітні 2019 року. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши думки представників сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.10.2014 року, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого останній отримав у борг 18 000 доларів США. На виконання умов даного договору [PERSON] зобов`язався повернути позикодавцю суму позики в готівковій формі частинами, а саме: до 24.04.2015 року - 9 000 доларів США та 9 000 доларів США- до 24.10.2015 року. Сторони дійшли згоди, що повернення позичальником позики повинно здійснюватися в доларах США, в готівковій формі, якщо інше письмово не погоджено сторонами. Пунктом 6.2 цього Договору передбачено, що за порушення встановлених Договором строків повернення Позики Позичальник зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка нараховується на прострочену суму Позики за кожен день прострочення. В порушення умов договору позики, у встановлений договором строк відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, чим заборгував перед позивачем суму позики в розмірі 18 000 доларів США. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18.01.2017 року по цивільній справі № 661/584/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] позовні вимоги були задоволені: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в сумі 18 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті на час розгляду справи складає 497 160 грн.., а також неустойку за порушення умов Договору в сумі 9 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті на час розгляду справи складає 248 580 грн. та судовий збір в сумі 6890 грн., а всього - 752 630 грн. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 18.05.2017 року рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18.01.2017 року змінено - виключено з його мотивувальної та резолютивної частин посилання на стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у гривневому еквіваленті у розмірі 497160,00 гривень та 248580,00 гривень, а всього 745740,00 гривень, в решті ж рішення суду залишено без змін. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 липня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] три відсотка річних за користування позикою, отриманою відповідачем згідно із договором від 24.10.2014 року, в сумі 32634,56 грн., нараховані за період з 24.04.2015 року по 24.10.2015 року, та з 25.10.2015 року по 23.10.2017 року, а також пеню в сумі 65 493,98 грн., нараховану за період з 18.05.2017 року по 25.05.2017 року, з 26.05.2017 року по 26.10.2017 року та з 27.10.2017 року по 28.11.2017 року. В обгрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача пені адвокат Джамалли Р.Х., діючий в інтересах [PERSON] , посилається на наявність судових рішень, які не виконані боржником, що свідчить на його думку про те, що відповідні правовідносини сторін не припинились, а тому боржник не звільнений від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а кредитор не позбавлений права на отримання штрафних санкцій. Суд не погоджується з такими доводами, виходячи з наступного. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц висловлено правий висновок про те, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився, тому пред`явлені до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом [PERSON] використав право вимоги дострокового повернення заборгованості , звернувшись у січні 2017 року та у липні 2018 року до суду з позовами про примусове стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики, неустойки, пені за несвоєчасність виконання зобов`язання. Такими діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії, періодичності платежів, порядку сплати пені та неустойки, встановлених договором позики від 24.10.2014 року із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги [PERSON] . Враховуючи викладене, відповідно до положень частини другої статті 1050 ЦК України, позивач може мати лише право на інфляційні витрати та відсотки, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України. Таким чином, нарахування неустойки, передбаченої пунктом 6.2 договору, за період із 05 квітня 2018 року року по 05 квітня 2019 року є безпідставним, адже строк дії договору закінчився, тому такі вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Що ж стосується заяви представника відповідача про сплив до вимоги про стягнення пені позовної давності, то суд вважає необхідним зазначити, що, якщо вимога не підлягає задоволенню у зв`язку із безпідставністю, то позовна давність до неї не застосовується. Вирішуючи питання про суму 3% річних, яка підлягає до стягнення з відповідача, суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 1050 ЦК визначено, що в тому разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція, як вже зазначалось вище, підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2017 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за договором позики від 24.10.2014 року не припинилося та триває до моменту його фактичного виконання. Відтак позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, яке є триваючим правопорушенням, а тому право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України) і такою датою є дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням) За таких обставин, оскільки відповідач заборгованість за договором від 24.10.2014 року до теперішнього часу не погасив, тобто зобов`язання ним не виконано і є триваючим, позивач підставно вимагає стягнути з нього 3% річних. Слід також зазначити, що адвокат, діючий в інтересах [PERSON] , такі вимоги повністю в судовому засіданні визнав, наданий позивачем розрахунок не оспорював. Отже, позов в цій частині підлягає повному задоволенню, тобто у розмірі 782,63 доларів США. В ході розгляду справи адвокат позивача Джамалли Р.Х. надав суду письмове клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 250 грн., а також просив суд стягнути на користь позивача сплачений останнім при подачі позову судовий збір у розмірі 1990 грн. Відповідно до ч. 1, п.2 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 1,3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1,2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів справи позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1990,00 грн. Крім того, судом встановлено, що 22.03.2019 року між [PERSON] та адвокатом Джамалли Р .Х. укладено Договір про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого безпосередній зміст правничої допомоги адвоката за Договором полягає в тому, що клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання під час строку дії Договору надати правничу допомогу, в тому числі здійснити представництво клієнта в суді у справі №661/1782/19. За даними Акта обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості від 24.07.2019 року, складеного і підписаного [PERSON] та адвокатом Джамалли Р.Х., розмір витрат на правничу допомогу адвоката складає 20 250,00 грн., зазначена сума витрат оплачена [PERSON] відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 24.07.2019 року, тобто на суму 20 250,00 грн. Таким чином, витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються матеріалами справи і є доведеними. Проте, надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених ним вимог в частині стягнення з відповідача судових витрат, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь позивача, пропорційно сумі задоволених вимог, оскільки позов задоволено на 11%, слід стягнути витрати на правничу допомогу згідно Договору про надання правничої допомоги від 22.03.2019 року в сумі 2 227,50 грн., а також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина сплаченого позивачем судового збору в розмірі 218,90 грн., що є правомірним розподілом витрат з огляду на часткове задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial