Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

У липні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором у розмірі 35 503,12 дол.Сша а також судових витрат у розмірі 19 269,65 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачем було порушено строки виконання його зобов'язань за укладеним між сторонами договором кредиту, внаслідок чого у відповідача утворилась стягувана у судовому порядку заборгованість. Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 22.01.2018 р. провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 25.09.2007 року між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 380/1371/07-А за умовами якого банк надав позичальнику у строкове, платне користування грошові кошти у розмірі 24 512,00 дол.США зі сплатою 10,5 відсотків річних із кінцевим терміном повернення кредиту - до 24.09.2014 року. Наявною у матеріалах справи Заяви на видачу готівки №8 від 25 вересня 2007 року підтверджується факт отримання кредитних коштів відповідачем у справі (а.с. 10). Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Однак позичальником умови кредитного договору належним чином не виконані, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість. Так, із наведеного банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 06.03.2017 року, у межах заявлених позовних вимог, заборгованість відповідача складається із 13 680,52 дол.США боргу за кредитом і 21 822,60 дол.США заборгованості за відсотками. У ході розгляду даного спору [PERSON] не звертався до суду із заявою про застосування строку позовної давності до вимог позивача. Відтак, вимоги даного позову про стягнення із відповідача заборгованості у розмірі 35 503,12 дол. США суд визнає обґрунтованими. Водночас згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Установивши, що умовами договору позики сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язань відповідача в доларах США, суд доходить до висновку про необхідність стягнення із [PERSON] кредитного боргу в еквіваленті української гривні. У розрахунку заборгованості банк вказав еквівалент боргу відповідача в українській гривні відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 06.03.20174 року, який складав 27,11 грн. за один дол.США (а.с. 18). Відтак, суд стягує із відповідача на користь Банку заборгованість у розмірі 962 817,95 грн., що є еквівалентом 35 503,12 дол.США. Крім того, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені при подачі позову судовий збір у розмірі 19 269,65 грн., відповідно до статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial