Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати її право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, площею 0,1490 га по [ADDRESS] в межах плану, що визначений державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданим на підставі рішення Червономотовилівської сільської ради XI сесії 5 скликання від 16.07.2007 року; Зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1490 га по [ADDRESS], зокрема при встановленні відповідного паркану; Всі судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1490 га по [ADDRESS] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого на підставі рішення Червономотовилівської сільської ради XI сесії 5 скликання від 16.07.2007 року. Із відповідачем, [PERSON], що є власником приватизованої сусідньої земельної ділянки за адресою [ADDRESS]) в них раніше не було спорів щодо землекористування і вона завжди йшла йому та його сім'ї на зустріч у питаннях добросусідства. 0днак весною цього року виникла потреба чіткого розмежування їх землеволодінь і встановлення нового паркану через зневажливе ставлення до її інтересів з боку сусіда при будівництві альтанки на його ділянці. Їй не дали встановити паркан, чим порушили її право на користування власною земельною ділянкою. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, повідомлявся судом належним чином. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з частиною першою статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого на підставі рішення Червономотовилівської сільської ради XI сесії 5 скликання від 16 липня 2007 року, [PERSON] є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, площею 0,1490 га по [ADDRESS] в межах згідно з планом. Судом встановлено, що право приватної власності на спірну земельну ділянкою набуте позивачем у справі в порядку визначеному Земельним кодексом України, підстави для задоволення позову про визнання права власності на земельну площею 0,1490 га по [ADDRESS] за [PERSON] відсутні, оскільки остання є власником вказаної ділянки, що підтверджується відповідним правовстановлюючим документом. Згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем доказів того, що відповідач чинить перешкоди у користуванні зазначеною земельною ділянкою суду не надано. Таким чином, позов в частини зобов'язання не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволенню не підлягає. Враховуючи зазначене, позов є необґрунтованим, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 391 Цивільного кодексу України, статей 81, 90, 125, 126 Земельного кодексу України,

Outcome: dismissed