Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

у листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що [INFO] помер його дядько [PERSON], якому на праві власності належав житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. Позивач до дня смерті дядька постійно проживав зі спадкодавцем, вели спільне господарство, доглядав померлого. Після смерті дядька відкрилась спадщина на дане майно. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно, що належало покійному [PERSON], оскільки він фактично прийняв спадщину. У дане судове засідання позивач, його представник не прибули. Представник, який діє в інтересах позивача на підставі виданої довіреності подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Третя особа [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222 ЦК України визначено, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статею 1265 ЦК України встановлено, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до копії свідоцтв про народження [PERSON] є племінником [PERSON] (а.с. 8-10). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Як вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок, висновку про вартість майна, власник житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] не встановлений (а.с. 14-21). Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року, реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Тобто, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Довідками Зорянської сільської ради підтверджено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 11). Позивач [PERSON] на день смерті [PERSON] постійно проживав з покійним, вели спільне господарство (а.с. 13). Спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу 04 травня 2017 року за заявою про прийняття спадщини, яка надійшла від [PERSON] (а.с. 47). Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок спадкодавця [PERSON] ( а.с.12). Судом встановлено, що позивач як спадкоємець п'ятої черги за законом майна покійного не відмовлявся від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті дядьки. Не оформив спадщину у нотаріуса та не отримав свідоцтво про право на спадщину з поважних причин, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за [PERSON] слід визнати право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими порудами, який належав спадкодавцю [PERSON].

Outcome: approved