overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Решетилівського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, посилаючись на наступне. В заяві зазначила, що 20 вересня 2013 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від подружнього життя вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від витрат, пов'язаних з утриманням дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча він здоровий, працездатний та має постійний і регулярний дохід. Інші особи, що перебувають на утриманні [PERSON] відсутні. В судове засідання позивачка [PERSON],. не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі /а.с.16/. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує /а.с.15/. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Решетилівського районного управління юстиції, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20 вересня 2013 року /а.с. 5/. Від подружнього життя вони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 29 листопада 2013 року /а.с. 4/. Згідно довідки № 02-32/1581 від 02 червня 2014 року, виданої Решетилівською селищною радою Решетилівського району Полтавської області, дочка зареєстрована та проживає разом з матір'ю, батьком, сестрою чоловіка, свекром та свекрухою /а.с.7/ З довідки, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області № 3078 від 02 червня 2014 року вбачається, що вона отримує допомогу по догляду за однією дитиною до досягнення нею трирічного віку /а.с.6/. Судом також встановлено, що інших видів доходу окрім зазначеної соціальної допомоги, вона не отримує. Оскільки, незважаючи на такі обставини, відповідач ухиляється від витрат, пов'язаних з утриманням дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, таким чином є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, попередньо не повідомивши суд про причину своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України розглянув справу без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 17 червня 2011 року у справі №2-1069/11 та витягу про державну реєстрацію прав від 26.07.2011 року є власником квартири [ADDRESS], в якій по сьогоднішній день проживає та продовжує бути зареєстрованою. Разом з позивачкою, в даній квартирі зареєстрований її чин [PERSON], а також відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою №801 від 20.11.2014 року ТОВ «Управлінська житлова компанія». Шлюб між позивачкою та відповідачем заочним рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 20.11.2012 року було розірвано. Як зазначила в позові та у судовому засіданні позивачка, відповідач з нею не проживає з кінця серпня 2013 року та фактично проживає у іншому місті , а саме у м.Москва Російської Федерації, точної адреси його проживання їй не відомо. Речей відповідача також у квартирі [ADDRESS] не має. Факт не проживання відповідача більше року, а саме з кінця серпня 2013 року, також підтверджується актами від 19.11.2014 року, складеними сусідами, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], завіреними ТОВ «Управлінською житловою компанією». Згідно ст.71 ч.1 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається приміщення лише протягом шести місяців , а згідно ст..72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім»ї. Стаття 3 СК України визначає сім»ю, як спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов»язки. Таким чином, оскільки відповідач в квартирі не проживає більше шести місяців, не оплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не надає інших витрат по утриманню квартири, він вважається таким, що втратив право користування нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO], уродженця м. Полтави, ідентифікаційний номер [NUMBER], проживаючого за адресою: [ADDRESS] на її користь на утримання синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] до 1/3 частини з усіх видів його заробітку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась, але надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення . Судом встановлено, що згідно рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 27.08.2012 року у справі №1616/3411/2012 (провадження №2/1616/1310/2012) відповідач сплачує на користь позивачки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно на утримання синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як зазначила в своєму позові позивачка, на даний час вона отримує аліменти, сума яких суперечить вимогам ст.182 СК України складає менше ніж 60% прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років (по 30% на кожну дитину). Іншої допомоги на утримання дітей від відповідача вона не отримує. Відповідач не бере також участі в додаткових витратах на дітей. Крім того, у 2014 році їх з відповідачем молодший спільний син [PERSON] досяг шкільного віку, пішов до школи, відвідує циркову студію, а тому на даний час зріс розмір необхідних витрат на його забезпечення. Аліменти, що вона отримує не вистачає на належне забезпечення рівня життя дітей, крім того, просила врахувати інфляцію та ріст цін з часу присудження аліментів, все це в сукупності свідчить про погіршення матеріального стану позивачки, що відповідно до ст.192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 08 грудня 2010 року у Центральному відділі ДРАЦС Головного управління юстиції у Кіровоградській області зареєстрували шлюб, актовий запис №625. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. 21.09.2011 року їхня з відповідачем сім»я розпалася, з причин відсутності взаємоповаги та почуттів один до одного, які повинні бути у подружжя, сумісне життя і збереження сім»ї стали неможливими. 21 вересня 2011 року шлюбні відносини між ними фактично припинилися, вважає, що в подальшому збереження шлюбу між ними не можливе, спору про спільну сумісну власність подружжя не має, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась, але на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, але на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 грудня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі ДРАЦС Головного управління юстиції у Кіровоградській області зареєстрували шлюб, актовий запис №625. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Позивачка та відповідач з 21 вересня 2011 року припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Неповнолітній син [PERSON], [INFO] залишається проживати разом з позивачкою. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 21 вересня 2002 року зареєстрували шлюб у відділі РАГС Ленінського райуправління юстиції м. Полтави, актовий запис №105. Від шлюбу неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачем не підтримують шлюбних стосунків, втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому позивачка наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 вересня 2002 року у відділі РАГС Ленінського райуправління юстиції м. Полтави, актовий запис №105. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітня дитина за домовленістю між подружжям залишається проживати з позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 21 вересня 2002 року зареєстрували шлюб у відділі РАГС Ленінського райуправління юстиції м. Полтави, актовий запис №105. Від шлюбу неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачем не підтримують шлюбних стосунків, втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому позивачка наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 вересня 2002 року у відділі РАГС Ленінського райуправління юстиції м. Полтави, актовий запис №105. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітня дитина за домовленістю між подружжям залишається проживати з позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, [PERSON], зареєстрований 23 липня 2011 року в органі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, встановити місце проживання їхньої спільної дитини [PERSON] разом з нею, відновити її дошлюбне прізвище [PERSON] на підставі ст.113 Сімейного кодексу України, змінити прізвище їхньої спільної дитини з [PERSON] на [PERSON]. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 23 липня 2011 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області, актовий запис №772. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем проживали однією сім»єю періодично до 31 грудня 2013 року, після чого їх спільне проживання було фактично припинено, спільне життя не склалося давно, оскільки впродовж останнього року, вона неодноразово переїжджала від нього разом з дитиною до своїх батьків, так як відповідач зловживав алкогольними напоям, систематично приходив додому на підпитку, влаштовував скандали, після народження дитини спільно вони з відповідачем проживали менше, ніж 5 місяців, шлюбних стосунків не підтримують, дитина буде проживати разом з нею, на майно набуте ними за час шлюбу не претендує, а тому позивачка вважає подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливим та наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 липня 2011 року у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області, актовий запис №772. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітня дитина за домовленістю між подружжям залишається проживати з позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягувати із [PERSON] аліменти, щомісячно , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на її користь на утримання доньки, [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення . Судом встановлено, що 10 вересня 2005 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем в Ленінському відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 22 березня 2013 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Відповідач не надає позивачці належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст.182 СК України закріпила, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Як зазначила позивачка, відповідач [PERSON] працює вахтовим методом, але від якої організації їй не відомо та має змогу надавати їй матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягувати із [PERSON] аліменти, щомісячно , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на її користь на утримання доньки, [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення . Судом встановлено, що 29 серпня 2009 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем в Хряшуватенській сільській раді Краснодонського району Луганської області, актовий запис №12. Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 жовтня 2014 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Відповідач не надає позивачці належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка ніде не працює, ніяких допомог на дитину не отримує. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст.182 СК України закріпила, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Як зазначила позивачка, відповідач [PERSON] працює, іншим особам аліменти не сплачує та має змогу надавати їй матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею, щомісячно, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, до досягнення ними повноліття. З 03 серпня 2014 року відповідач разом з ними не проживає, припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні та належним чином не піклується про них. Позивачка в судове засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач позов визнав. Суддя, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що 07 серпня 1999 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 980, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3) серія [NUMBER] від 07.08.1999, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської ради. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] - [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень відділу РАГС Ленінського районного управління юстиції м. Полтави 21.03.2001 зроблено актовий запис № 75, та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 8) та сина [PERSON] - [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень Ленінського відділу РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 05.05.2009 зроблено актовий запис № 205, та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 9) Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], то з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та він зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved