Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просили визнати за кожним з них по ? частині житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Рудня, вул. Леніна, буд. № 120, позначений на плані «А1», загальною площею 112,3 кв.м., житловою площею 65,1 кв.м., та по 1/2 частині господарських будівель та споруд, а саме: сарай з прибудовою «Б», гараж «В», сарай «Г», погріб «Д», вбиральня - «Е», колодязь «К», огорожа «N», в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 06 серпня 2001 року. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилалися на те, що 04 березня 2000 року помер їх дідусь [PERSON], що за життя склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів своєму сину [PERSON]. Однак спадкоємець за заповітом [PERSON] помер ще до відкриття спадщини після смерті [PERSON] Дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON], яка є бабусею позивачів, 06 серпня 2001 року також померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно, до складу якого, зокрема, увійшов житловий будинок № 120 по вулиці Леніна у с. Рудня Броварського району Київської області з відповідними надвірними будівлями та спорудами. За життя, а саме 20 березня 2001 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла позивачам [PERSON], [PERSON] в рівних частинах. Позивачі як спадкоємці за заповітом звернулися до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини після смерті бабусі, в якій зазначали, що фактично вступили в управління спадковим майном. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене вище нерухомого майна нотаріальною конторою було відмовлено, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ спадкоємцями наданий не був. З підстав визнання права власності на спірне нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним вище позовом. До початку розгляду справи від представника позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] надійшла заява, в якій остання заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити та слухати справу за її відсутності. Від голови Руднянської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] надійшов лист, в якому заявлені позивачами вимоги сільська рада визнала, просила їх задовольнити та розглянути справу за відсутності її представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 березня 2000 року помер дідусь позивачів [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БК № 124592, виданого 06 березня 2000 року Руднянською сільською радою Броварського району Київської області (а.с. 11). З матеріалів справи вбачається, що ще за життя, а саме 08 лютого 1992 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Руднянської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 6, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів своєму сину [PERSON] (а.с. 14). Однак, спадкоємець за вказаним вище заповітом [PERSON] помер 23 липня 1997 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-БК № 039577, виданого 25 липня 1997 року Руднянською сільською радою Броварського району Київської області (а.с. 13). Відповідно до вимог ст. ст. 524, 527 ЦК Української РСР (що діяв на момент відкриття спадщини) та ст. ст. 1218, 1222, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно, до складу якого, зокрема, увійшов житловий будинок № 120 по вулиці Леніна у с. Рудня Броварського району Київської області з відповідними господарськими будівлями та спорудами. Таким чином, оскільки спадкоємець за заповітом помер, спадкування після смерті [PERSON] здійснювалося за загальними правилами спадкоємства за законом. У ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР (що діяв на момент відкриття спадщини) визнається, що у випадку якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, він є таким, що прийняв спадщину. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом також зясовано, що 06 серпня 2001 року померла [PERSON], яка фактично вступила в управління спадковим майном після смерті чоловіка [PERSON] Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах спадкової справи № 578/2013 щодо майна [PERSON], який помер 04 березня 2000 року, копією довідки № 684, виданою 30 серпня 2007 року виконавчим комітетом Руднянською сільською радою Броварського району Київської області (а.с. 12, 70). Згідно з ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим держаним, кооперативним та іншим громадським організаціям. За життя, а саме 20 березня 2001 року [PERSON] склала заповідальне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла позивачам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с. 47). На час смерті спадкодавця [PERSON] позивачі також фактично проживали та були зареєстровані разом із нею за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Рудня, вул. Леніна, буд. № 120, що підтверджується копіями довідок № 683 та № 404, виданими 30 серпня 2007 року та 20 липня 2015 року виконавчим комітетом Руднянською сільською радою Броварського району Київської області (а.с. 51, 16). З огляду на викладене, [PERSON] та [PERSON] відповідно до положень ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР (що діяв на момент відкриття спадщини) є такими, що фактично прийняли спадщину після смерті бабусі [PERSON] З копії спадкової справи № 1106/2007 щодо майна [PERSON], яка померла 06 серпня 2001 року, встановлено, що 22 листопада 2007 року позивачі звернулися до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що зареєстровані за № 1987, 1988 (а.с. 48, 49). Проте, листом завідувача Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] від 10 серпня 2013 року за № 3076/02-14 у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене вище нерухомого майна нотаріальною конторою було відмовлено, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ спадкоємцями наданий не був (а.с. 26). Судом також встановлено, що [PERSON], а після його смерті його дружині [PERSON] на день смерті належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Рудня, вул. Леніна, буд. № 120, позначений на плані «А1», загальною площею 112,3 кв.м., житловою площею 65,1 кв.м., та господарські будівлі та споруди, а саме: сарай з прибудовою «Б», гараж «В», сарай «Г», погріб «Д», вбиральня - «Е», колодязь «К», огорожа «N». Вказані обставини підтверджуються копією технічного паспорта на житловий будинок (а.с. 18-21), копією довідки № 405, виданою 20 липня 2015 року виконавчим комітетом Руднянської сільської ради Броварського району Київської області (а.с. 23) та копією погосподарської книги (а.с. 24-25). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями за заповітом, які фактично прийняли спадкову масу після смерті [PERSON], що померла 06 серпня 2001 року, та якій належав житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рудня, вулиця Леніна, № 120, успадкований останньою шляхом фактичного вступу в спадщину після смерті чоловіка [PERSON], що помер 04 березня 2000 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними й такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved