Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

У липні 2020 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 04 червня 2019 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Кредитний договір № 986383633. Відповідно до умов вказаного договору позивач отримав кошти в кредит у розмірі 1 200 грн. на строк 30 днів, з розміром процентів за користування кредитом 0,98 % від суми кредиту за кожен день його користування. Річна відсоткова ставка складає 357,70 %. Позивач вважає, що при укладенні вищевказаного Кредитного договору порушені його права як споживача. Так, працівники ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» при видачі кредитних коштів не ознайомили позичальника з умовами кредитування, не надали повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про можливі ризики при укладенні кредитного договору. Крім того, при укладенні кредитного договору відповідачем застосовані несправедливі умови договору, зокрема, щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків) вартості продукції, у разі невиконання зобов`язань за договором, що за розрахунком позивача становить 468 грн. Так, вищевикладене в сукупності стало підставою для звернення [PERSON] до суду за захистом своїх прав та визнання кредитного договору № 986383633, укладеного 04 червня 2019 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» - недійсним. Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог 22 вересня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» позовні вимоги [PERSON] вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] є клієнтом ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з 27 квітня 2019 року. З того часу позивач, укладаючи кредитні договори з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ознайомлювався з їх умовами, процедурою укладення та погашення заборгованості й відповідальністю за порушення взятого на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів. Аналогічно, 04 червня 2019 року при укладенні кредитного договору позивач вчинив певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», самостійно визначивши необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами та правилами кредитування, після чого проявив намір вступити з Фінансовою установою в договірні правовідносини на умовах, визначених Правилами. Позивач узгодивши всі істотні умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, підписав Договір № 986383633 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Такі дії позивача свідчать про його обізнаність та наявність волі для укладення договору саме у визначених в ньому умовах та правилах кредитування. Також, Додатковими угодами від 14.06.2019 р., 15.06.2019 р., 24.06.2019 р. та 26.06.2019 р., позивачу збільшено кредит на суму 1 200 грн., 800 грн., 1 200 грн. та 350 грн. відповідно. З урахуванням додаткових угод, загальна сума кредиту за Договором № 986383633 становить 4750 грн. Так, посилання позивача на не ознайомлення працівникам ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із умовами та ризиками кредитування є необґрунтованими, оскільки, маючи вже достатній досвід щодо укладення договорів та необмежену кількість часу для ознайомлення з умовами та порядком співпраці з Фінансовою установою позивач самостійно визначив підходящу дату укладення Договору, а шляхом отримання від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» коштів, які були надані у кредит та внесення грошових коштів в рахунок погашення заборгованості, повністю погодився з умовами Договору, який містить в собі усі істотні умови, відповідно до вимог чинного законодавства. Враховуючи вищевикладені факти, повну цивільну дієздатність позивача, відповідність Кредитного договору законодавчим актам та відсутність жодних підтверджень доводам позивача, позиція останнього щодо визнання Кредитного договору № 986383633 недійсним є неаргументованою та невмотивованою. Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Заяви, процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 14). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у судове засідання також не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав заяву, в якій проти заявлених позовних вимог заперечив у повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні. Справу просив розглядати за відсутності представників відповідача за наявними у матеріалах справи доказами. Обставини справи, що встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 04 червня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Товариство), в особі директора Андронікової О.О. та [PERSON] (далі - Позичальник), укладено Договір № 986383633 (далі - Договір), відповідно до умов якого Товариство надало Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети, на суму 1 200 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, нараховані згідно умов договору (а.с. 7-8). Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 (тридцять) днів. Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів (п.п. 1.2.,1.3. Договору). Відповідно до п. п. 1.4., 1.5. Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у розмірі 0,98 процентів від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку Кредиту, визначеного в п. 1.3. цього Договору. Позичальник сплачує Товариству проценти за користування Кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 357,70 % річних. У відповідності до п.п. 3.3. Договору, у разі порушення Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми Кредиту та/або процентів за користування ним, Товариство має право нараховувати Позичальнику пеню у розмірі 1,3% від залишку суми Кредиту за кожен день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення до повного погашення заборгованості за Кредитом. Підпунктом 4.1. Договору визначено, що невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Правила). Уклавши цей Договір Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua. Згідно п.п. 4.4. Договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. У відповідності до п. п. 4.9. Договору Позичальник підтвердив, що отримав від Товариства до укладення цього Договору інформацію, вимоги надання якої передбачені в законодавстві України; отримав Кредит не на споживчі цілі; інформація надана Товариством з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Відповідно до Графіку розрахунків, який є Додатком №1 до Договору № 986383633 від 04.06.2019, сторони погодили наступний Графік розрахунків: термін платежу - 04.07.2019 р.; сума Кредиту - 1 200 грн.; нарахований процент - 352 грн. 80 коп.; сукупна вартість кредиту, до сплати (разом) - 1 552 грн. 80 коп. Із Додаткових угод до Договору № 986383633 від 14.06.2019 р., 15.06.2019 р., 24.06.2019 р. та 26.06.2019 р., вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» збільшило [PERSON] суму Кредиту на 1 200 грн., 800 грн., 1 200 грн. та 350 грн. відповідно (а.с. 24-27). Згідно Графіку розрахунків, який є Додатком №1 до Додаткової угоди від 26.06.2019 р. до Договору № 986383633 від 04.06.2019, сторони погодили наступний Графік розрахунків: термін платежу - 04.07.2019 р.; загальну суму Кредиту - 4 750 грн.; нарахований процент - 882 грн. 00 коп.; до сплати (разом) - 5 632 грн. 00 коп. Сукупна вартість Кредиту складає 118,56 % від суми Кредиту або 5 632 грн. 00 коп. та включає в себе: проценти за користування кредитом 18,56 % від суми Кредиту або 882 грн. 00 коп. та суму Кредиту в розмірі 4 750 грн. Графік розрахунків укладений у двох оригінальних примірниках, по одному для кожної зі сторін, та є невід`ємною частиною Договору № 986383633 від 04.06.2019 р. (а.с. 27). Відповідно до платіжних доручень на переказ та зарахування грошових коштів та банківську карту отримувача б/н від 04.06.2019 року, 14.06.2019 року, 15.06.2019 року, 24.06.2019 року та 26.06.2019 року на картковий рахунок [PERSON] , згідно кредитного договору № 986383633 від 04.06.2019 року відповідачем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховано грошові кошти у розмірі 1 200 грн., 1 200 грн., 800 грн., 1 200 грн. та 350 грн. відповідно (а.с. 44-48). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини За статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статей 203, 215 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недодержання виписаних вимог в прямо визначених законом випадках у відповідності до ст. 215 цього Кодексу робить правочин нікчемним, а у разі відсутності такого зазначення - може тягнути його недійсність за судовим рішенням. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, а саме, коли: зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин не має необхідного обсягу цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину не є вільним і не відповідає його внутрішній волі; не дотримано встановленої законом форми правочину; правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статей 3, 627 ЦК України, договору притаманна така риса, як свобода договору. Поряд із справедливістю, добросовісністю і розумністю вона вважається вищою цінністю права, що забезпечує природне існування фізичної особи. Свободу договору можна охарактеризувати як нормативно закріплену можливість особи здійснювати дії, вчинки на власний розсуд, не порушуючи при цьому свободу інших суб`єктів. Зміст свободи договору в загальному розкривається у статті 627 ЦК України, яка з посиланням на статтю 6 ЦК України встановлює співвідношення актів цивільного законодавства і договору. За ними, зміст названого принципу проявляється у свободі особи вільно вступати у договірні відносини; самостійно обирати контрагента та вид договору, який регулюватиме їх взаємні відносини; самостійно визначають умови (зміст) договору, структуру і вид договірного зв`язку. За статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Такі суттєві умови договору визначаються в законі, разом з тим, ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Якщо сторони досягли згоди за всіма істотними умовами, які визнані такими законом або необхідні для даного виду, то договір вважається укладеним і набуває обов`язкової сили для сторін. Одночасно слід зазначити, що договір є підставою виникнення договірного зобов`язання - під яким, відповідно до статті 509 ЦК України, слід розуміти правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частини першої, другої ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції на час укладення договору), клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності фінансової установи. Фінансові установи зобов`язані на вимогу клієнта в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», надати таку інформацію: 1) відомості про фінансові показники діяльності фінансової установи та її економічний стан, які підлягають обов`язковому оприлюдненню; 2) перелік керівників фінансової установи та її відокремлених підрозділів; 3) перелік послуг, що надаються фінансовою установою; 4) ціну/тарифи фінансових послуг; 5) кількість акцій фінансової установи, які знаходяться у власності членів її виконавчого органу, та перелік осіб, частки яких у статутному капіталі фінансової установи перевищують п`ять відсотків; 6) іншу інформацію з питань надання фінансових послуг та інформацію, право на отримання якої закріплено в законах України. Фінансова установа до укладення з клієнтом договору про надання фінансової послуги додатково надає йому інформацію про: 1) фінансову послугу, що пропонується надати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг; 2) умови надання додаткових фінансових послуг та їх вартість; 3) порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги; 4) правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги; 5) механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги; 6) реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо), а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів; 7) розмір винагороди фінансової установи у разі, коли вона пропонує фінансові послуги, що надаються іншими фінансовими установами. Інформація, що надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Судом встановлено, що позивач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від відповідача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав Кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції відповідача), тобто договір укладено у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, заявник/позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма істотними умовами Договору у момент його підписання шляхом введення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 4.20 Правил надання грошових коштів у кредит). Оскільки, підписуючи договір позичальник погодився зі всіма його умовами, та враховуючи те, що позивач мав можливість та час ознайомитися з ними на офіційному сайті, суд вважає, що посилання позивача про ненадання відповідачем інформації, яка стосується наданих фінансових послуг є безпідставним. Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час укладення договору) передбачає, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Посилання позивача на недотримання відповідачем вимог частини 2 вищевказаної статті є безпідставним, оскільки дана частина виключена у відповідності до Закону України № 1734-VIII від 15.11.2016. Матеріалами справи встановлено, підписані сторонами Кредитний Договір № 986383633, Додаткові угоди до Договору № 986383633, Графік розрахунків, який є Додатком №1 до Договору № 986383633 від 04.06.2019, та Графіки розрахунків, які є Додатком №1 до Додаткових угод до Договору № 986383633 від 04.06.2019 р. містять інформацію щодо розрахунку суми кредиту, строків його надання, процентної ставки за користування кредитом, та сукупної вартості кредиту із зазначенням строків його погашення та інша інформація, передбачена Законом України «Про споживче кредитування». Також, підписавши 04 червня 2019 року Договір № 986383633 про надання кредиту Позичальник підтвердив, що отримав від Товариства до укладення цього Договору інформацію, вимоги надання якої передбачені в законодавстві України; отримав Кредит не на споживчі цілі; інформація надана Товариством з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Отже, позивач підтвердив, що отримав усю необхідну інформацію щодо умов кредитування та погодився з ними. Крім того, позивач вважає, що умови кредитного договору, а саме п.п. 3.3. оспорюваного договору є несправедливими в розумінні пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». За змістом пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Так, згідно розрахунку [PERSON] за порушення виконання ним зобов`язань за кредитним договором сума компенсації у відповідності до п.п. 3.3. Договору становить 468 грн. (1200 ? 1,3 % = 15,60 грн. ? 30 днів = 468 грн.), що у розумінні позивача є непропорційно великою сумою по відношенню до вартості наданих послуг (Кредиту). Однак, суд не може погодитися з наведеною позицією позивача зважаючи на те, що розрахована ним сума компенсації за невиконання умов договору в розмірі 468 грн. є меншою від п`ятдесяти відсотків вартості кредиту (1200 ? 50 % = 600 грн.). Отже, посилання [PERSON] на несправедливість п.п. 3.3. Договору є необґрунтованим та безпідставним. Суд критично оцінює посилання позивача на недійсність Договору у зв`язку з порушенням відповідачем норм ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у пункті 3.3. оскаржуваного Договору, оскільки вказаним пунктом встановлена відповідальність позичальника у разі порушення ним умов кредитного договору. При належному виконанні договірних зобов`язань штрафна санкція у вигляді пені не застосовується, при цьому грошова сума нарахованої пені залежить і від періоду невиконання боржником взятих на себе зобов`язань. Крім того, визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Таким чином, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві. Із аналізу оспорюваного правочину, судом не встановлено наявності одночасно всіх вказаних ознак задля визнання умов цього кредитного договору несправедливими. Крім того, суд звертає увагу, що Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком/іншою фінансовою установою за весь час користування грошовими коштами. Письмового повідомлення [PERSON] про відмову від Договору № 986383633 матеріали справи не містять, що свідчить про те, що позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. З огляду на вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, судом не встановлено обставин недійсності оспорюваного правочину, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed