Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

У квітні 2020 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2016 року та мають неповнолітню дитину: [PERSON] , 2017 року народження. Спільне життя не склалось, проживають окремо. Неповнолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. В даний час вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, доходів не має, тому потребує також матеріальної допомоги від батька дитини. Вказала, що її батько та рідний брат надають матеріальну допомогу, але в межах власних можливостей. Відповідач зобов`язаний також нести витрати на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. В добровільному порядку відповідач допомоги не надає, тому звернулася з даним позовом. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2020 року відкрито провадження та розгляд справи призначено в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. У встановлений строк позивач заперечення проти такого порядку не надіслали. У задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи з викликом сторін та витребування доказів було відмовлено. 17 липня 2020 року до суду надійшов відзив по справі. Не погоджуючись з позовом, [PERSON] вказав, що у позовних вимогах відсутнє ПІБ дитину, на яку слід стягувати аліменти, а суд не може вийти за межі позовних вимог. В цілому позовна заява не відповідає вимогам ст..13 ЦПК України. Вказав, що він сплачував аліменти на дитину шляхом подання заяви до установи, де він працює, для відрахування із заробітної плати. Відкрив рахунок на дитину. Але позивачка відмовилась від отримання цих аліментів. Також позивачка відмовилась від підписання договору про сплату аліментів. Враховуючи його дохід, мінімальний розмір аліментів визнавав позовні вимоги частково, а саме в розмірі з 929,50 грн. до 1901 грн. щомісячно на дитину. Оскільки він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на дружину, тому у задоволенні позову в цій частині просив відмовити. Просив врахувати, що він неодноразово бачив з позивачем співмешканця, отримує допомогу від своїх родичів, а він має непогашені кредитні зобов`язання, заборгованість по оренді, позивачка негідно поводилась у шлюбних відносинах, чинить перешкоди у побаченнях з дитиною. 27 липня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив. [PERSON] вказала, що докази, на які посилається відповідач належним чином не завірені та не стосуються позовних вимог. Позовна заява відповідає вимогам. Просить врахувати, що відповідач мав кошти на ремонт в квартирі, та задоволити позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 10 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 року шлюб між сторонами був розірваний. Батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи встановлено, що неповнолітня [PERSON] , 2017 року народження, проживає разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 24 квітня 2020 року. Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З огляду на те, що дитина проживає з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, майновий стан відповідача, подані суду докази щодо витрат на дитину, наявність у відповідача постійного доходу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 2000 грн. до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України. Даний розмір не є надмірним та забезпечить надання дитині елементарних речей для її всебічного розвитку. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів у розмірі 3 000 грн., то в цій частині вимоги задоволенню не підлягає, оскільки позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження таких витрат. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що матеріальне становище відповідача та відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження доходів відповідача достатніх для стягнення аліментів в заявленому розмірі, а права та обов`язки батьків по утриманню дитини є рівними. Посилання відповідача на його дії по сплаті аліментів на дитину в 2019 році, суд до уваги не бере, оскільки позовні вимоги стосуються аліментів з квітня 2020 року. Як вказувалось вище, неповнолітня дитина [PERSON] , 2017 року народження, проживають разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 24 квітня 2020 року. Відповідно до ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. За ст. 91 СК України якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім`єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу. Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених пунктами 2 і 4 статті 83, статтями 85, 87 і 89 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що позивачка має на утриманні малолітню дитину, а саме [PERSON] , 2017 року народження, тому відповідач зобов`язаний утримувати також і позивачку до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи подані сторонами докази, суд визначає розмір аліментів на утримання позивачки в розмірі 500 грн. до досягнення дитиною трьох років. У своєму відзиві відповідач вказує на відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на позивачку, оскільки має витрати на своє утримання (оренда, харчування, тощо), сплату аліментів на дитину. Разом з тим, доказів цим обставинам суду не надав, не заявив клопотань про витребування таких доказів у разі складнощів в їх отриманні, не повідомив суд про причини не можливості подати такі докази разом з відзивом. Довідка з місця роботи не може автоматично слугувати підтвердженням цим обставинам (відсутності інших доходів у відповідача, несення ним певних витрат). Зокрема, відповідач не надав довідку з податкової про відсутність або розмір його доходу, доходу на підприємстві, відсутність вцілому господарської діяльності товариства, тощо. Оскільки дані докази стосуються особи відповідача, то жодних перешкод в їх отриманні відповідач не мав. Не може слугувати підставою для звільнення від сплати аліментів зроблений ремонт в квартирі, де проживало колишнє подружжя після народження дитини. Також суд критично оцінює посилання відповідача щодо спільного проживання позивача з іншим чоловіком, надання матеріальної батьком та братом позивача, тому вони можуть утримувати позивачку, оскільки дані особи мають право надавати таку допомогу, але обов`язок по утриманню покладається саме на батька дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved