Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», правонаступник Закритого Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк», (далі - Банк) звернулося до суду з позовом в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 березня 2008 року в розмірі 29 675,48 грн. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного 19 березня 2008 року договору № б/н [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом 24 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом [PERSON] у заяві. В порушення умов договору [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 19 березня 2008 року належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 02 грудня 2014 року виникла перед банком заборгованість в розмірі 29 675,48 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом 3000,00 грн.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом 16220,67 грн.; - заборгованість з комісії за користування кредитом 8565,50 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина) та 1839,31 грн. (процентна складова). Заочним рішенням суду від 11 березня 2015 року вказані позовні вимоги задоволено. Ухвалою суду від 28 квітня 2016 року заяву [PERSON] про перегляд вказаного заочного рішення від 11 березня 2015 року задоволено, заочне рішення скасовано. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні в режимі відео конференції позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги є безпідставні оскільки [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) не отримувала від Банку в кредит грошові кошти, а тому не повинна їх повертати. Вказав, що після реєстрації 19 жовтня 2009 року розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. Просив відмовити у позові та зазначив, що рішенням Світловодського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року вже позов ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] на користь Банку заборгованість за вказаним кредитним договором від 19 березня 2008 року в сумі 22 351 грн. 71 коп., яка складалася із заборгованості по кредиту в сумі 3000 грн., заборгованості за відсотками 11510 грн., заборгованості по комісії 6300 грн., штраф фіксована частина 500 грн., штраф (відсоткова складова ) 1040 грн., і судові витрати. Проте, рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2013 року задоволено апеляційну скаргу [PERSON], скасовано рішення Світловодського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року, в позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору від 19 березня 2008 року відмовлено. Апеляційним судом в позові відмовлено так як Банком не доведено належними та допустимими доказами, що Банком по договору б/н від 19 березня 2008 року видано, а відповідачем [PERSON] отримано в кредит грошові кошти в сумі 3000 грн., або кредитну картку на зазначену суму. Крім цього, Банком пропущено строк позовної давності. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали даної справи, та вивчивши матеріали цивільної справи №401/1132/13-ц, 2-ц/401/559/13 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19 березня 2008 року, суд дійшов до таких висновків. Між сторонами виник спір щодо виконання зобовязання за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). В обґрунтування позовних вимог Банк посилався на те, що 19 березня 2008 року [PERSON] (після розірвання шлюбу [PERSON]) уклала з Банком кредитний договір б/н шляхом подання Банку заяви на видачу Cash-кредиту в сумі 3000 грн. На підставі вказаного договору відповідачка 19 березня 2008 року отримала 3000 грн., які повністю не повернула, не сплатила проценти за користування кредитом, не сплатила комісії за користування кредитом, а тому станом на 02 грудня 2014 року Банком нарахована відповідачеві заборгованість на загальну суму 29 675,48 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 3000 грн. Банком надано до суду такі докази: - розрахунок заборгованості відповідачки перед Банком за договором б/н від 19 березня 2008 року з якого видно, що відповідачка не здійснювала жодного платежу на погашення нарахованої Банком заборгованості. При цьому, в судовому засіданні представник позивача пояснив, що 12 листопада 2014 року Банк в односторонньому порядку списав з іншої банківської платіжної картки відповідачки 44 грн. 50 коп.; - заява відповідачки від 19 березня 2008 року про отримання у Банку Cash-кредит на суму 3000 грн. з процентною ставкою 2 % на місяць; - умови та правила надання банківських послуг; - копію паспорта відповідачки. Відповідач заперечення проти позовних вимог обґрунтовувала тим, що не має заборгованості перед Банком оскільки не отримувала від Банку за кредитним договором 19 березня 2008 року в кредит грошові кошти в сумі 3000 грн., і вказаний факт вже встановлено рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2013 року. 19 жовтня 2009 року після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За клопотанням представника відповідача в судовому засіданні досліджено матеріали цивільної справи №401/1132/13-ц, 2-ц/401/559/13 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19 березня 2008 року. З матеріалів даної цивільної справи випливає, що у березні 2013 року Банк звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 березня 2008 року в розмірі 22 351 грн. В обґрунтування позовних вимог Банком надавалися суду аналогічні докази на які посилається позивач при зверненні з новим позовом заява відповідачки про отримання кредиту, розрахунок заборгованості, умови та правила надання банківських послуг, копію паспорта. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] на користь Банку заборгованість в сумі 22 351 грн. 71 коп., яка складалася із заборгованості по кредиту в сумі 3000 грн., заборгованості за відсотками 11510 грн., заборгованості по комісії 6300 грн., штраф фіксована частина 500 грн., штраф (відсоткова складова ) 1040 грн., і судові витрати. При цьому, Банком на вимогу Апеляційного суду надано повідомлення №70 від 24 вересня 2013 року про те, що [PERSON] кеш-кредит оформлений 19 березня 2008 року згідно технології картка не оформлялася, а кошти видавалися готівкою через касу (а.с.137). Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2013 року задоволено апеляційну скаргу [PERSON], скасовано рішення Світловодського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року, в позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору від 19 березня 2008 року відмовлено. Як видно з рішення Апеляційним судом в позові відмовлено так як Банком не доведено належними та допустимими доказами, що Банком по договору б/н від 19 березня 2008 року видано, а відповідачем [PERSON] отримано в кредит грошові кошти в сумі 3000 грн., або кредитну картку на зазначену суму. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2014 року касаційну скаргу [PERSON], яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», про скасування рішення Апеляційного суду від 26 вересня 2013 року - відхилено. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що рішенням Апеляційного суду від 26 вересня 2013 року не був встановлений факт видачі Банком і отримання [PERSON] суми кредиту. Розглядуваний новий позов Банком предявлено до [PERSON] за інший період нарахованої заборгованості по укладеному 19 березня 2008 року кредиту, а саме станом на 02 грудня 2014 року, і в справі відсутні ново виявлені обставини. За технологією «кеш-кредит» видача і погашення кредиту можлива лише, та виключно, через касу Банку. Проте, позивачем в судовому засіданні не надано нових достовірних, допустимих, належних та достатніх доказів, в розумінні статті 57 ЦПК України, про видачу Банком та отримання відповідачкою [PERSON] 02 травня 2008 року через касу Банку в кредит грошових коштів в сумі 3000 грн. Оскільки рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2013 року у справі за позовом Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19 березня 2008 року, яке набрало законної сили, встановлено, що Банком не доведено належними та допустимими доказами, що Банком по договору б/н від 19 березня 2008 року видано, а відповідачем [PERSON] отримано в кредит грошові кошти в сумі 3000 грн., або кредитну картку на зазначену суму, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що Банком грошові кошти (кредит) відповідачці [PERSON] через касу в натурі не видавалися, отже кредитний договір за технологією «кеш-кредит» не був в розумінні ч.1 ст.1054 ЦК України виконаний Банком, а тому за відсутності правових підстав й відсутній обовязок відповідачки повертати не отримувані в кредит грошові кошти та сплачувати проценти. На підставі вищевикладеного суд визнає позовні вимоги не доведеними, а тому в їх задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідачкою [PERSON] при зверненні до суду із заявою про скасування заочного рішення сплачено судовий збір в розмірі 275,61 грн. (а.с.53), які на її користь слід присудити з позивача.

Outcome: approved