Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] комунальної власності Броварської міської ради Київської області (далі [PERSON] комунальної власності), у якому, враховуючи зменшення і уточнення позовних вимог, просила визнати за нею право на безоплатну приватизацію жилого приміщення кімнати № 81 житловою площею 12,13 м2 у гуртожитку, що знаходиться за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Шевченка, буд. 12-А. В обґрунтування позову зазначала, що у кімнату № 81 гуртожитку у місті Бровари Київської області по вулиці Шевченка, 12-А, вона вселилася у травні 1995 року, з того часу зареєстрована та фактично постійно проживає в ній більше пяти років, власного житла не має, тому відповідно до Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків вона має право на безоплатну приватизацію даного жилого приміщення. Маючи на меті приватизувати займану нею кімнату у гуртожитку, вона підготувала усі необхідні документи і звернулася з відповідною заявою до Броварської міської ради Київської області. 14 серпня 2014 року Броварською міською радою Київської області було прийнято рішення № 1253-46-06, яким у приватизації зазначеної кімнати у гуртожитку їй відмовлено. 13 травня 2015 року постановою Броварського міськрайонного суду Київської області вказане рішення міської ради визнано нечинним та скасовано. Дане судове рішення набрало законної сили. Після цього вона знову звернулася до юридичного відділу Броварської міської ради із питанням про повторний розгляд її заяви щодо приватизації кімнати у гуртожитку, на що їй надали усну відповідь, що рішення міської ради з приводу даного питання буде аналогічним зазначеному вище, тому вона змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у суді позов підтримали, просили суд задовольнити його. Представник відповідача [PERSON] комунальної власності [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позову та визнання за позивачем [PERSON] права на приватизацію кімнати у гуртожитку не заперечувала. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання позову відповідачем закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. У ст. 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей врегульовано Законом України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків від 04 вересня 2008 року № 500-VІ. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1 даного Закону сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше пяти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках, які є обєктами права державної і комунальної власності, та фактично проживають у гуртожитках. Судом встановлено, що 26 травня 1995 року позивачу [PERSON] було видано ордер на зайняття кімнати № 81 площею 12,13 м2 у гуртожитку за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Шевченка, 12-А, куди вона вселилася разом зі своїм чоловіком [PERSON] Після розірвання шлюбу між ними із травня 1997 року позивач постійно фактично проживає в кімнаті гуртожитку одна. Зареєстрована у гуртожитку за вказаною адресою з 01 липня 1998 року. Особистого житла на праві власності вона не має, з 20 грудня 1994 року перебуває на квартирному обліку у виконкомі Броварської міської ради. Рішенням Броварської міської ради Київської області за № 1253-46-06 від 14 серпня 2014 року позивачу [PERSON] у приватизації кімнати № 81 у гуртожитку за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Шевченка, 12-А, відмовлено. У грудні 2014 року позивач [PERSON] разом з іншими мешканцями гуртожитку звернулася до суду з адміністративним позовом про скасування цього рішення міської ради. 13 травня 2015 року постановою Броварського міськрайонного суду Київської області зазначене рішення Броварської міської ради Київської області № 1253-46-06 від 14 серпня 2014 року визнано нечинним та скасовано. Дана постанова суду набрала законної сили. Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Із постанови суду видно, що гуртожиток за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Шевченка, 12-А, відповідно до рішень Броварської міської ради від 24 березня 2009 року, 13 вересня і 01 листопада 2012 року належить до комунальної спільної власності територіальної громади міста Бровари, розпорядження яким здійснює Броварська міська рада. Оперативне управління гуртожитком здійснює Броварська центральна районна лікарня. У ст. 4 Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків визначено, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України Про приватизацію державного житлового фонду з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. За змістом ч. 1 ст. 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду до обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ч. 1 ст. 3 цього ж Закону приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 м2 загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10\~м2 на сімю. Згідно із ч. 1 ст. 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. У ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних і трудових відносин. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] власного житла немає, більше пяти років правомірно зареєстрована та фактично проживає у кімнаті № 81 площею 12,13 м2 гуртожитку за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Шевченка, буд. 12-А, що перебуває у власності територіальної громади міста Бровари, розпорядження яким здійснює Броварська міська рада, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved