Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У квітні акціонерне товариство «Альфа-Банк», в особі уповноваженого представника, звернулось в суд із позовом про звільнення з-під арешту квартири [ADDRESS] , який накладений: - постановою серії та номеру 57482058, виданої 24 жовтня 2018 року головним державним виконавцем Стельмахом С.Л., - постановою про арешт майна боржника серії та номеру 56322678, виданої 08 травня 2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицьким Володимиром Васильовичем, - постановою про арешт майна боржника серії та номеру 56323102, виданої 08 травня 2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицьким Володимиром Васильовичем, - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії та номеру 32818731, виданої 05 червня 2012 року Головним державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Французом І.Г., - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії та номеру ВП № 24800241, виданої 17 лютого 2011 року Головним державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Сапіжаком І.І. - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії та номеру ВП № 24801286, виданої 17 лютого 2011 року Головним державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Сапіжаком І.І. Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що дана\~квартира була\~предметом іпотеки\~з метою\~забезпечення належного\~виконання зобов`язань [PERSON] за договором кредиту № 261-22/341. 25 березня 2021 року для задоволення вимог іпотекодержателя, право власності на квартиру зареєстровано за акціонерним товариством «Альфа-Банк». Однак реалізувати заставне майно через наявність даних арештів неможливо. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. 24 вересня 2021 року представником відповідача [PERSON] подано заяву про визнання позову. 15 липня 2021 року судом постановлено ухвалу, якою залучено до участі в справі у якості співвідповідачів акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ухвалою від\~15\~липня 2021\~року позовну\~заяву залишено\~без розгляду\~в частині\~позовних вимог\~про звільнення\~з-під\~арешту квартири\~ [ADDRESS] ,\~накладеного постановами\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~Івано-Франківської\~області Витвицьким\~Володимиром Васильовичем\~про арешт\~майна боржника\~серії та\~номеру 56322678\~від 08\~травня 2018\~року,\~серії та\~номеру 56323102 від 08 травня 2018 року. Відповідно до ухвали від 08 вересня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у письмовій заяві клопотав про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідачі, їх представники у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення повісток на адресу реєстрації місця проживання та місцезнаходження. Причину неявки суду не повідомили. Належним чином повідомлені представник третьої особи Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) та приватний виконавець Витвицький Володимир Васильович також не з`явились у судове засідання. Причину неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Квартира [ADDRESS] була предметом іпотечного договору (з майновим поручителем) від 22 червня 2007 року, за реєстровим № Д-510, укладеним між іпотекодержателем акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та іпотекодавцем [PERSON] , для забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 261-22/341 від 22 червня 2007 року. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань акціонерне товариство «Укрсоцбанк» припинено з 03 грудня 2019 року, про що зроблено запис № 10681120104002827. Правонаступником у реєстрі зазначено акціонерне товариство «Альфа-Банк». 25 березня 2021 року для задоволення вимог іпотекодержателя за вказаним іпотечним договором, в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку», право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за акціонерним товариством «Альфа-Банк». Постановою головного державного виконавця Стельмаха С.Л. від 24 жовтня 2018 року № 57482058 накладено арешт на все майно боржника [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого листа № 344/10721/2015 про стягнення із неї заборгованості в користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Постановою головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Француза І.Г. від 05 червня 2012 року № 32818731 накладено арешт на все майно боржника [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого листа № 0907/2-3708/2011 про стягнення із нього заборгованості на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Постановою головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Сапіжака І.І. від 17 лютого 2011 року № 24800241 накладено арешт на квартиру [ADDRESS] при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1626/2010 про звернення стягнення на цю квартиру в рахунок погашення заборгованості перед акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк». Постановою головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Сапіжака І.І. від 17 лютого 2011 року № 24801286 накладено арешт на квартиру [ADDRESS] при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1612/2010 про звернення стягнення на дану квартиру в рахунок погашення заборгованості перед акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк». Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, судовому захисту підлягає не будь яке право, а лише те, яке порушено, не визнається або оспорюється. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз`яснень, викладених у п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). За змістом частини 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини 7 статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки допускається для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. За змістом ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В даному випадку договір іпотеки, укладений раніше, ніж державними виконавцями винесено постанови про арешт майна боржника № 57482058, № 32818731. Обтяження квартири обмежує права акціонерного товариства «Альфа-Банк» на розпорядження квартирою [ADDRESS] . При цьому право власності на квартиру вибуло у боржників на законних підставах, а саме статті 37 Закону України «Про іпотеку». Що стосується арештів накладених постановами № 24800241 та № 24801286, то суд виходить із того, що дані арешти накладені в інтересах акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, з метою забезпечення виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . Шляхом визнання за собою права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель вже реалізував своє право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна, тому подальше утримання під арештом предмета іпотеки для виконання рішення суду про звернення стягнення на нього позбавлене правових підстав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 316, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved