Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

У квітня 2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ( далі ПАТ КБ) «ПриватБанк», треті особи- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Родін Г.В. про визнання виконавчого напису про стягнення на користь відповідача заборгованості за кредитним договором DNH4KS20820155 від 03.09.2005 р. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені витрати. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 25.03.2014 р. з неї стягнута заборгованість за кредитним договором DNH4KS20820155 від 03.09.2005 р . в сумі 26103,40 грн. і постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 24.05.2017 р. виконавче провадження закрито. Незважаючи на повне перерахування заборгованості за виконавчим документом. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. із заявою про вчинення виконавчого напису на стягнення повторно з [PERSON] заборгованості за період з 03.09.2005 р. по 26.09.2017 р., тобто поза межами позовної давності, у розмірі 74469,78 грн. Позивач вважає, шо виконавчий напис вчинений з порушенням діючого законодавства, оскільки наявна заборгованість щодо встановлення розміру штрафних санкцій та відсотків не є безспірною і не може тому бути обгрунтованою, мається невідповідність розміру заборгованості, зазначеному в розрахунку відповідача станом на 26.09.2017 р., тобто на час вчинення напису нотаріусом і на 26.07.2013 р., коли було ухвалено заочне рішення суду, скасоване в подальшому . [PERSON] посилається також на те. Що до неї не надходила вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо повернення кредиту та погашення заборгованості. Заходи досудового врегулювання здійснювались 03.04.2018 р., проте виявились безрезультативними. Представник відповідача- ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, надав відзив на позов. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач стверджує, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи, визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безcпірність заборгованості документально підтверджена, її узгодження з боржником не передбачено, укладений між сторонами договір є діючим до повного виконання сторонами зобов'язань ( а.с. 118-120). 3 особа- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. направив суду заяву про розгляд справи без його присутності ( а.с. 45). 3 особа- приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Родін Г.В. звернувся з аналогічним клопотанням про можливість розгляду справи за його відсутністю ( а.с. 62). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.04.2018 р. частково задоволена заява [PERSON] та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. Аналогічна повторна заява [PERSON] про забезпечення позову ухвалою суду від 20.04.2018 р. залишена без задоволення. Ухвалою суду від 04.05.2018 р., за заявою представника позивача [PERSON], витребувані у відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» копія кредитного договору, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. документи, на підставі яких вчинено виконавчий напис. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. 03 вересня 2005 р. [PERSON] заповнила та підписала заяву позичальника № DNH4KS20820155 про надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», за умовами якої відповідач надав [PERSON] строковий кредит у сумі 5 676, 72 грн. на купівлю в ТОВ «Електроніка» товару. Кредит надано на строк 30 місяців, тобто по 03.03.2008 р. включно, зі сплатою відсотків за його користування-2,09% у місяць, ( а.с. 99-100). Судом встановлено, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 20.12.2013 р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNH4KS20820155 від 03.09.2005 р. в сумі 52 283,18 грн., а також судові витрати.Стягнуто солідарно з [PERSON] та ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 200 грн. заборгованості за цим договором. Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13.02.2014 р., за заявою [PERSON] заочне рішення скасовано, призначено справу до розгляду в загальному порядку ( а.с. 5). Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 25.03.2014 р., яке набрало законної сили 05.04.2014 р., позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково, зменшено розмір пені та стягнута заборгованість станом на 26.07.2013 р. в сумі 25 844,95 грн., що складається із заборгованості за кредитом-3 645,71 грн., заборгованості про процентам за користування кредитом- 16 846,63 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань- 3645,71 грн., а також штрафи: 500 грн.- фіксована частина, 1206,90 грн.- процентна складова ( а.с. 89-91). Виконавчий лист № 2/641/1190/2014, виданий 24.06.2014 р. пред'явлено до виконання та відкрито виконавче провадження № 47768983. Постановою ст. державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 24.05.2017 р. виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України « Про виконавче провадження», оскільки борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуті та перераховані ПАТ КБ «ПриватБанк», як стягувачу, в повному обсязі, припинена чинність арешту майна боржника, скасовані інші заходи примусового виконання рішення ( а.с. 6). 03.10.2017 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Швець Р.О. із заявою про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору для стягнення боргу частинами за цим кредитним договором, а саме 74 469,78 грн., з урахуванням заборгованості за відсотками- 4814,34 грн., заборгованості по пені- 65 633,07 грн., заборгованості по штрафам: фіксована частина-500 грн., процентна складова-3522,37 грн. Строк, за який провадиться стягнення -4406 днів, а саме з 03.09.2005 р. по 26.09.2017 р. (а.с. 73). З наданого нотаріусу розрахунку заборгованості за договором вбачається, що залишок простроченої заборгованості за тілом кредита на 30.05.2011 р. складає 3645,71 грн., що відповідає розрахунку, наданого суду при розгляді справи, і який 23.12.2015 р. був погашений. Між тим, не відображено погашення заборгованості по процентам в рамках виконавчого провадження і проценти, що нараховані на 23.12.2015 р. поки існувала заборгованість за тілом кредиту , продовжують нараховуватися до 26.09.2017 р. Крім того, в розрахунку відсутній період з червня 2011 р. по липень 2015 р., а потім щомісячні нарахування об'єднані в періоди ( за 97 днів, 62 дні, 88 дн., 125 днів тощо) ( а.с. 75-76). 24 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського МНО Швець Р.О. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 74 469,78 грн., що виникла з 03.09.2005 р. по 26.09.2017 р., з яких - 4814,34 грн. за тілом кредиту, 65 633,07 грн.-заборгованість за відсотками, 500 грн. та 3522,37 грн.- заборгованість по штрафам ( а.с. 72). Вказана у виконавчому напису заборгованість не співпадає із заборгованістю, яка міститься у заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» про вчинення нотаріальної дії, а саме заборгованості за тілом кредиту не зазначено, заборгованість по відсоткам в іншому розмірі, ніж у виконавчому напису, сума пені не стягнута. Виконавчий напис пред'явлено до примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіну Г.В., який 22.02.2018 р. відкрив виконавче провадження № 55868737 ( а.с. 7). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат»та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 . При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Судом встановлено, що безспірність заборгованості зокрема, спростовує той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису заборгованість, яка існувала за договором станом на 26.07.2013 р., у тому числі по відсоткам за користування кредитом, пені, штрафу була не тільки стягнута за рішенням суду, а і погашена, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 24.05.2017 р. Незважаючи на це, ПАТ КБ «ПриватБанк», звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису у жовтні 2017 р., приховуючи цей факт, знову повторно просить стягнути заборгованість з [PERSON] за відсотками, пеню, штраф з урахуванням періоду з 03.09.2005 р. за 4406 днів, що знаходиться поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Суд також зазначає, що складові загального розміру заборгованості за кредитним договором, що зазначені у заяві про вчинення виконавчого напису , не відповідають сумі заборгованості за кожним видом, вказаним у виконавчому напису. З огляду на такі обставини суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню . Згідно з вимогами ст.ст. 133,141 ЦПК України судові витрати , понесені позивачем, підлягають стягненню з ПАТ КБ «ПриватБанк». На підставі викладеного і

Outcome: approved