overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, стягнути з відповідача на її користь судові витрати. На обгрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 22.02.2007 року. Від подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось, останній зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, все це відбувається в присутності дитини. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, подали письмові заяви, у яких просять розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі підряд у судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.02.2007 року (а.с. 4). Від подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Сімейне життя в сторін не склалося, позивач вказує на негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї, втратила до останнього почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 08 червня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON]»ю, [INFO]. Стосунки між ними погіршились внаслідок несумісності характерів, відсутності взаєморозуміння, виникаючих на побутовому грунті сварок. Вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки їх сімя розпалась остаточно, тому просила задовольнити позов та розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі позов підтримує та просить суд його задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-КЕ №103654 08 червня 2013 року між сторонами [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №490 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON]»ю, [INFO]. Несумісні характери та сварки на побутовому грунті фактично призвели до втрати сторонами почуття поваги і кохання один до одного та розпаду сімї. Сімейні та шлюбні стосунки між сторонами припинені. Спору щодо поділу майна сторони не мають. Відповідно до ст.104 СК України підставою припинення шлюбу є його розірвання судом. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи вищевикладене, а також те, що сімя сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, а також приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 29 вересня 2006 року між нею та відповідачем [PERSON] відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON],[INFO]. В звязку з тим, що стосунки між ними погіршились внаслідок несумісності характерів, відсутності взаєморозуміння, виникаючих на побутовому грунті сварок, вона втратила до нього почуття поваги та кохання. Вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки їх сімя розпалась остаточно, тому просила задовольнити позов та розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі позов підтримує та просить суд його задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-КЕ №020374 29 вересня 2006 року між сторонами [PERSON] відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №185 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Несумісні характери та сварки на побутовому грунті фактично призвели до втрати сторонами почуття поваги і кохання один до одного та розпаду сімї. Сімейні та шлюбні стосунки між сторонами припинені. Відповідно до ст.104 СК України підставою припинення шлюбу є його розірвання судом. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи вищевикладене, а також те, що сімя сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, а також приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Вказувала, що з 2007 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Від спільного життя сторони по справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження. Згідно довідки від 10.07.2015 року КП ЖЕК № 6, [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вказувала, що з 23.09.2000 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 23.09.2000 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 30.04.2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя, проживають окремо та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, просила їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 30 квітня 2014 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 374. Від спільного життя у подружжя є донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 02.09.2000 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на подружнє життя, на даний час проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, втратили один до одного почуття поваги та любові, просила їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 02 вересня 2000 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 759. Від спільного життя у подружжя є донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 03.09.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, останнім часом між ними виникли неприязні стосунки, вони втратили почуття любові, вважає збереження сім'ї неможливим, просила їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі в якій позов визнав. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 03.09.2011 року сторони по справі побувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується даними копії свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом по справі вживались заходи щодо збереження сім'ї шляхом призначення двохмісячного строку на примирення, однак вказані заходи результатів щодо примирення сторін не дали. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 20.05.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що вони мають різни погляди на життя, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально, а спільне проживання є неможливим, просила їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі в якій також зазначив, що не заперечує відносно задоволення позову. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. 20 травня 2011 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 402. Від спільного життя у подружжя є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується даними відповідної копії свідоцтва про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved