Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначала, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач не є власником квартири, а лише є зареєстрованим в цій квартирі. З жовтня 1994 року по сьогодні відповідач в квартирі не мешкає, особистих речей його в квартирі не має. Тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Треті особи в зал суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відстуності. Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідка, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне. Так у ході судового розгляду було встановлено, що позивач - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2013 року, Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копією технічного паспорту на квартиру (а.с.4-7) . Судом досліджено, що відповідач зареєстрований за зазначеною в позовній заяві адресою. Так, відповідно до відомостей адресно - довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області встановлено, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 19.02.1990 року (а.с.19). Відповідно до довідки, виданої Об'єднанням житлових кооперативів «Дом-Сервіс» за №435 від 01 липня 2014 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані власник - [PERSON], батько - [PERSON], син [PERSON] (а.с.8). Як вбачається з листа головного лікаря Комунального закладу охорони здоров'я «Харківської міської поліклініки №10» від 11 липня 2014 року №490 - громадянин [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] за медичною допомогою у період з 2010 по 2013 роки не звертався (а.с.9). Відповідно до інформації, наданої начальником ВМ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області вбачається, що гр. [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з будь-якими заявами, у тому числі про порушення його житлових прав за місцем реєстрації не звертався, за місцем реєстрації [PERSON] не мешкає (а.с.10). Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що є сусідом позивача та мешкає в квартирі [ADDRESS]. Зазначила, що майже 20 років не бачила в квартирі №30 відповідача, останній там не мешкає, особистих речей його не має. За приписами ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Проте відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що [PERSON] не мешкає в квартирі [ADDRESS] з жовтня 1994 року по теперішній час, його речей за зазначеною адресою не має, що крім показань свідка, допитаного в залі суду, також підтверджується Актом від 01.07.2014 Об'єднання житлових кооперативів «Дом-Сервіс» (а.с.11). Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розгляду цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved