Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь 5544 грн. витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи, а також понесені судові витрати по даній справі. В обгрунтування позовних вимог послалась на те, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.11.2015 року, залишеним без змін Апеляційним судом Львівської області, частково задоволено її та її матері позовні вимоги [PERSON]. Проте при постановленні зазначеного рішення судом не ураховано вартість витрат, які вона понесла при оплаті за проведення судової будівельно-технічної експертизи, оскільки нею не було надано квитанції про оплату вказаних витрат. На даний час вона долучає таку квитанцію від 26.05.2015 року. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві, додатково пояснила, що на час розгляду попередньої справи квитанція у неї була, однак вона не мала такої із собою у судовому засіданні. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що питання судових витрат може бути вирішеним лише у межах розгляду відповідної справи. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на таке. Судом установлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.11.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30.05.2016 року, частково задоволено позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, звернення до суду у порядку цивільного судочинства обумовлене захистом зазначених прав, свобод чи інтересів у сфері матеріальних правовідносин. Разом з тим витрати, повязані з проведенням судових експертиз, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України віднесені до витрат, повязаних з розглядом судової справи (є процесуальними витратами), вирішення питання щодо яких повинне здійснюватися за правилами ст. 220 ЦПК України шляхом подання, зокрема, особами, які беруть участь у справі, відповідної заяви, яка підлягає розгляду судом й за результатом розгляду якої суд ухвалює додаткове рішення чи постановляє ухвалу про відмову в його ухваленні. Оскільки звернення до суду з вимогою про стягнення судових витрат у порядку позовного провадження законом не передбачено, у задоволенні позову необхідно відмовити. При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, що згідно з розясненнями, що містяться у другому абзаці п. 41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Outcome: dismissed