Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 04.02.2000 року він [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності виданої приватним нотаріусом Київського районного нотаріального округу [PERSON], р. № 3208 від 04.12.1999р., з другої сторони, уклали договір № 167 купівлі продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений 04.02.2000 р. на Універсальній Товарній Біржі Марія , в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, а 04.02.2006 року право власності за [PERSON] було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 6071. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважав, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримує на підставах, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання через оголошення в газеті Південна Правда. Представник третьої особи Універсальна Товарна Біржа Марія надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 04.02.2000 року [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], на підставі довіреності виданої приватним нотаріусом Київського районного нотаріального округу [PERSON], р. № 3208 від 04.12.1999р., з другої сторони, уклали договір № 167 купівлі продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений 04.02.2000 р. на Універсальній Товарній Біржі Марія , в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, а 04.02.2006 року право власності за [PERSON] було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 6071. На теперішній час у позивача виникла необхідність провести відчуження вказаної квартири, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлений можливості провести відчуження належної йому нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч.2 ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved