Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася з цим позовом до Києво-Святошинського районного суду Київської області до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивач свої позовні вимоги мотивує наступними обставинами. [PERSON], відповідач по справі, є рідним братом матері позивача. Після смерті його батька [PERSON] отримав частину будинку за адресою: [ADDRESS]. Позивач та відповідач проживають за однією адресою. Починаючи з 29 лютого 2013 року в сторін виникають конфлікти. 22 лютого 2014 року [PERSON] скоїв напад на житло позивача. У результаті нападу залишилися поламані двері. Нові вхідні двері обійшлися позивачу в 1120 гри. 90 коп., плюс сплата за бензин до Києва і назад, плюс установка дверей приватними особами, яка обійшлася в 500 грн.. 24 і 25 лютого син позивача пропустив школу, так як вхідні двері не змогли закрити, а [PERSON] потрібно було підшукати та купити нові двері. 25 лютого 2014 р. [PERSON] було виявлено пропажу велосипеда її сина. Згодом їй довелося купити в інтернет-магазині б/в велосипед аналогічного класу. Велосипед обійшовся у 1683 грн.. 17 травня 2014 року стався черговий інцидент й [PERSON] розламав паркан та почав ходити по прибудинковій території позивача. В результаті інциденту пошкоджено секцію бетонного паркану, вартістю 400 грн. 22 червня 2014 р. [PERSON] перекинув через паркан за адресою: [ADDRESS], мішки з церковним воском та обгорілими церковними свічками й полички різного розміру. [PERSON] постійно випитує у позивача інформацію з приводу наявності у неї грошей та коли вона буде вдома. 3-4 рази на тиждень за відсутності позивача перелазить через паркан, ходить по прибудинковій території та лякає її неповнолітнього сина. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила суд: стягнути з [PERSON] на її користь 3 753 грн. 90 коп. матеріальної шкоди та моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.. В судове засідання позивач з»явилась. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч.3, ст.. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч.1 ст.23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно пн..3-4 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди N 4 від 31.03.1995р. ( Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 (v0005700-01 ) від 25.05.2001 N 1 (v_001700-09) від 27.02.2009) передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], відповідач по справі, є рідним братом матері позивача та проживає за адресою: [ADDRESS]. Позивач та відповідач проживають за однією адресою. Починаючи з 29 лютого 2013 року в сторін виникають конфлікти. 22 лютого 2014 року [PERSON] скоїв напад на житло позивача. У результаті нападу залишилися поламані двері. Нові вхідні двері обійшлися позивачу в 1120 грн. 90 коп. Двері було куплено в ТОВ «Епіцентр К», про що свідчить копія чеку наявна в матеріалах справи. У сторін постійно виникають чисельні сварки та конфлікти, що підтверджується чисельними зверненнями позивача до РВ ГУ МВС України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів щодо тих втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, заподіяних їй незаконними діями відповідача в частині визначеного нею розміру моральної шкоди в сумі 10 000, 00 грн.. Також позивачем не надано суду доказів на підтвердження стягнення з відповідача матеріальної шкоди за куплений нею велосипед та побудовану секцію бетонного паркану. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 15, 16, 23, 1166 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди N 4 від 31.03.1995р.,

Outcome: partial