Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У липні 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.11.2009 року в розмірі 33 391,66 грн., яка складається з наступного: 7 155,51 грн. - заборгованість за кредитом; 23\~269,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1 566,27 грн. штраф (процентна складова). Вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.11.2009 року відповідач отримав кредит у розмірі 7\~300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 30.06.2016 року за відповідачем числиться заборгованість у розмірі, вказаному вище. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судові засідання двічі підряд не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин наявні підстави для заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 25.11.2009 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 7 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.11.2009 року за відповідачем станом на 30.06.2016 року рахується заборгованість у сумі 33 391,66 грн., яка складається з наступного: 7 155,51 грн. - заборгованість за кредитом; 23\~269,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1 566,27 грн. штраф (процентна складова). Вирішуючи спір, судом ураховано наступне. Відповідно до п.п. 6.5, 6.6, 8.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У випадку невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник зобовязаний виконати зобовязання по поверненню кредиту, оплатити винагороду банку. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш, ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Виходячи з вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на наведене вище, суд приходить до переконання, що відповідач не виконала взятих на себе зобовязань по договору № б/н від 25.11.2009 року та внаслідок цього заборгувала позивачу 33 391,66 грн., тому позов про стягнення даної заборгованості слід задовольнити. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі суд,

Outcome: approved