Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до комісії по трудових спорах вагонної дільниці станції Київ- Пасажирський Державного територіально - галузевого об'єднання «Південно - Західна залізниця», [PERSON], згідно якого просив визнати незаконним рішення комісії по трудових спорах Відокремленого підрозділу Вагонної дільниці станції Київ - Пасажирський Державного територіально - галузевого об'єднання «Південно - Західна залізниця» від 01.10.2013 про незаконне нарахування преміальної оплати за липень місяць 2013 року в розмірі 5% преміальної оплати, замість 15%, передбачених Колективним договором та скасувати дане рішення. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач - Комісія по трудових спорах Вагонної дільниці станції Київ - Пасажирський ДТГО «Південно-Західна залізниця» у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного Рішенням комісії по трудових спорах відокремленого підрозділу вагонної дільниці станції Київ- Пасажирський ДТГО «Південно - західна залізниця» від 1 жовтня 2013 року задоволено заяву [PERSON] про незаконне нарахування преміальної оплати за липень місяць 2013 року в розмірі 5 % преміальної оплати, замість 15 % передбачених колективним договором. Відповідно до ст. 224 КЗпП України комісія по трудових спорах є обов'язковим первинним органом по розгляду трудових спорів, що виникають на підприємствах, установах, організаціях, за винятком спорів, зазначених у статтях 222, 232 КЗпП України. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників у питанні застосування законодавства про працю, яке відповідно до чинного законодавства попередньо було вирішено власником або уповноваженим ним органом і виборним органом первинної профспілкової організації в межах наданих їм прав. З аналізу вказаних статей КЗпП України вбачається, що розгляд заяв працівників, в разі порушення законодавства про оплату праці, лежить у виключній компетенції суду, а не комісії по трудових спорах. Крім того, розмір преміювальній доплати працівникам підприємства передбачений додатком ІІ до Колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом Вагонної дільниці станції Київ - Пасажирський на 2012-2015 роки, прийнятий на конференції трудового колективу Вагонної дільниці 30 травня 2012 року, що укладений між адміністрацією підприємства та спільним представницьким органом профспілкових комітетів, що діють на підприємстві. Правовідносини, що склались між [PERSON] та Вагонною дільницею ст. Київ- Пасажирський, регулюються розділом ІІ КЗпП України, ЗУ «Про колективні договори та угоди» та самим колективним договором, яким і передбачена преміювання працівників в розмірі 15 % в разі наявності коштів. Пунктом 1.1 розділу І Колективного договору, договір укладений згідно із Законом України «Про колективні договори і угоди», між уповноваженим власником органом - відокремлений підрозділом Державного територіально - галузевого об»єднання «Південно - західна залізниця» Вагонна дільниця станції Київ - пасажирський, з однієї сторони та спільним представницьким органом профспілкових організацій Вагонної дільниці станції Київ - пасажирський, повноваження якому надані рішенням конференції трудового колективу Вагонної дільниці станції Київ - Пасажирський, з другої сторони. Сторони визначають договір як чинний акт здійснення соціального діалогу, який визначає узгоджені позиції сторін, що спрямовані на забезпечення трудових прав і соціально - економічних гарантій працівників та членів їх сімей на основі забезпечення стабільної роботи вагонної дільниці. Пунктом 1. 3 колективного договору встановлено, що адміністрація визнає СПО профспілкових організацій повноважним представником працівників вагонної дільниці, захисниками їх трудових, соціально - економічних прав та інтересів. Пунктом 10.1 Колективного договору встановлено, що контроль за виконанням колективного договору здійснюється сторонами, що підписали договір. Колективний договір, яким і передбачено виплату премії в розмірі 15 % в разі наявності коштів, укладений між адміністрацією підприємства та спільним представницьким органом профспілкових організацій і сторонами контролюється його виконання. Статтею 247 КЗпП України визначено, що виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації укладає та контролює виконання колективного договору, звітує про його виконання на загальних зборах трудового колективу. Звернення [PERSON] з вимогою про стягнення преміальної плати в розмірі 15 % є безпідставним і ґрунтується на нормах чинного законодавства України в частині порушення порядку захисту прав на отримання премії, таким чином КТС не уповноважена розглядати заяву і виносити відповідне рішення. Крім того, відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагород за підсумки роботи за рік чи вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно - правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», премія відноситься до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, порядок її виплати повинен бути врегульований колективним договором, який діє на підприємстві. Разом з тим, виплата премії є правом, а не обов'язком власника або уповноваженого ним органу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved