Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

У липні 2019 року ТОВ «Веллфін» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 54453 від 12.07.2016 р. в розмірі 34254,80 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.07.2016 року між ТОВ «Веллфін» та відповідачем було укладено договір позики № 54453 в електронній формі на суму 800 грн. строком на 15 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався сплатити проценти за користування позикою в розмірі 1,9% від суми позики, але не менше ніж 30 (тридцять грн.) за перший день користування позикою; 1,9% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики; 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 договору. Після того, як термін повернення позики закінчився, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, а тому, станом на 24.07.2019 року у відповідача перед ТОВ «Веллфін» виникла заборгованість у розмірі 34254,80 грн., з яких: 800 грн. - основний борг; 16856,40 грн. - заборгованість по відсотках; 16598,40 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з вищевикладеним представник позивача був змушений звернутись з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в розмірі 34254,80 грн. та судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 1921,00 грн. Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 23.12.2019 позов задоволено в повному обсязі. 23.04.2021 [PERSON] в особі свого представника - адвоката Пузіна Д.М. звернувся до суді із заявою про перегляд заочного рішення від 23.12.2019. Ухвалою суду від 18 травня 2021 року заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23.12.2019 скасовано, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідь на відзив не надав. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Пузін Д.М. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Відповідно до відзиву наданого представником відповідача, вбачається що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитним договором позика у розмірі 800 грн. надана 12.07.2016 року, а станом на 24.07.2019 року залишок простроченої заборгованості по кредиту також склав 800,00 грн. та 16856,40 грн. - заборгованість за відсотками згідно договору та 16856,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Зазначив, що сплив строк позовної давності, тому вважає, що суд повинен застосовувати строк позовної давності. Крім того зауважив, що оригінали письмових доказів до суду не надано, електронні докази не містять електронного цифрового підпису, тому вважають, що ці докази не повинні братися судом до уваги. Просять у задоволення позовних вимог ТОВ «Веллфін» до [PERSON] відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Судом встановлено, що 12.07.2016 року між ТОВ «Веллфін» та відповідачем було укладено договір позики № 54453. Вказаний договір позики укладений у формі електронного документу, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства. Договір позики був укладений на підставі заяви позичальника (а.с. 27-33). Відповідно до умов договору позики відповідачу шляхом перерахування грошових коштів на його картковий рахунок було надано позику в розмірі 800,00 грн., строком на 15 календарних днів, зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 30 (тридцять грн.) за перший день користування позикою, 1,9% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 договору. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Веллфін» визначають порядок і умови надання ТОВ «Веллфін» грошових коштів у позику. Правила розміщені на веб-сайті ТОВ «Веллфін», вони є загальнодоступними та являють собою публічну оферту ТОВ «Веллфін» до укладення договору позики. Правила є невід`ємною частиною Договору позики. Відповідно до умов Розділу 4 Правил, відповідач акцептував оферту, здійснивши дії спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті ТОВ «Веллфін», із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому відповідачу було перераховано грошові кошти. Постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» передбачено, що одним із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби пластикові банківські картки, які емітовані у установленому законодавством порядку та використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. платіжна картка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. Договору позики через оператора послуг платіжної інфраструктури WAYFORPAY на картковий рахунок Відповідача була перерахована сума позики, що зазначена в Договорі позики, що підтверджується повідомленням від 28.06.2019 року ТОВ ФК«ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року. Згідно визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики, повернення позики здійснюється позичальником одним платежем 27.07.2016 року в сумі 1042,80 грн., з яких: 800,00 грн. сума боргу за договором, 242,80 сума процентів за користування позикою за період з 12.07.2016 року по 27.07.2016 року. Відповідач належним чином не виконав умов договору позики у встановлений строк. Станом на 24.07.2019 року у відповідача перед ТОВ «Веллфін» виникла заборгованість у розмірі 34254,80 грн., з яких: 800 грн. - основний борг; 16856,40 грн. - заборгованість по відсотках; 16598,40 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Веллфін». Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 800,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 12.07.2016 року по 27.07.2016 року в сумі 242,80 грн. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст.ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 800,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 12.07.2016 року по 27.07.2016 року в сумі 242,80 грн. є доведеною та підлягає задоволенню. Перевіривши вимогу позивача в частині стягнення процентів за користування позикою за період з 13.07.2016 року по 24.07.2019 року, суд виходить з наступного. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Так, за умовами укладеного сторонами договору позики №54453 від 12.07.2016 року ТОВ «Веллфін», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі 27.07.2016 року. Таким чином, позикодавець ТОВ «Веллфін» відповідно до ст.1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 27.07.2016 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в тому числі включає період з 28.07.2016 року по 24.07.2019 року, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «Веллфін» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості процентах за користування позикою за період з 28.07.2016 року по 24.07.2019 року є безпідставною та задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Веллфін» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам в сумі 73,57 грн.. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача в частині пропуску позивачем строку позовної давності у зв`язку з наступним. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Так з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] мав остаточно розрахуватись з ТОВ «Веллфін» 27.07.2016 року, тобто починаючи з 28.07.2016 року у позивача виникло право на звернення до суду із відповідним позовом та розпочався перебіг строку позовної давності, останній день якого припадав на 28.07.2019 року. З матеріалів справи встановлено, що позовна заява ТОВ «Веллфін» зареєстрована судом 29.07.2019 року, при цьому відповідно до поштового конверту встановлено, що позову був надісланий до суду 26.07.2019. Згідно до ч. 2 ст. 255 ЦК України письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно. Так як позивач подав позовну заяву до установи зв`язку 26.07.2019 року, строк позовної давності ним не пропущено. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Веллфін» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам в сумі 58,47 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved