Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

У липні 2017 року позивач в особі Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначав, що відповідач є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання малолітнього сина ухиляється. 10.05.2017 від КЗ «Маріупольське територіальне медичне об'єднання здоров'я дитини та жінки» надійшло повідомлення, що малолітній [PERSON] перебуває у педіатричному відділення № 1, дитини залишилася без батьківського піклування. Обстеженням житлових умов відповідача за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що помешкання знаходиться в аварійному, не придатне для проживання, відсутні електрика та комунікації, що може призвести до загрози для здоров'я та життя дитини. При цьому відповідач не докладає жодних зусиль для подолання складних життєвих обставин, не реагує на допомогу працівників соціальних служб. За інформацією органів поліції відповідач за місцем проживання характеризується негативно, підтримує стосунки із особами, які ведуть антигромадський спосіб життя. У зв'язку із наведеними обставинами просив позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], а також стягнути з неї на утримання дитини на користь установи, в якому буде перебувати дитина, аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку щомісячно і до повноліття дитини. В ході судового розгляду справи позивача - Центральну районну адміністрацію Маріупольської міської ради замінено його правонаступником - Органом опіки ті піклування Маріупольської міської ради. Представник Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради, Ващенко О.Р., діюча на підставі довіреності, в судове засідання не прибула, просила вирішувати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи у встановленому порядку повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибула повторно, будь-яких заяви чи клопотань по суті справи не надала. Представники третіх осіб, КУОЗ «Краматорський будинок дитини Антошка» та Служба у справах дітей по Центральному району Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради також у судове засідання не прибули, просили вирішувати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. З урахування наведених обставин, суд, зважаючи на наявність згоди позивача, ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України, та доходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС ГтУЮ у Донецькій області від 31.03.2017, [PERSON] народився [INFO] року у місті Маріуполі Донецької області, про що складено актовий запис № 481. Батьками зазначені6 батьком - [PERSON], матір'ю [PERSON]. Згідно із ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із положеннями ст. 165 СК України Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Так, встановлено, що 10 травня 2017 року КЗ «Маріупольське територіальне медичне об'єднання здоров'я дитини та жінки» було складено повідомлення на адресу Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради про те, що у закладі перебуває малолітній [PERSON], [INFO], який залишився без батьківського піклування. Дитина перебуває у закладі із діагнозом: перинатальна гіпоксічна ішемічна енцефалопатія ; гострий період, синдром пригнічення. Обстеженням житлових умов, здійсненим комісією КСН «Правий берег», про що складено акт від 07.06.2017, було встановлено, що [PERSON] проживає без реєстрації у будинку [ADDRESS]. У будинку проживає двоє осіб: [PERSON] та [PERSON] Домоволодіння перебуває в антисанітарному стані, на території якого також проживаю вісім собак. У будинку присутній запах вологості та затхлості, вікна завішані старими килимами, наявне одне спальне місце, на стінах старі шпалери, електропічка знаходиться на підлозі у веранді, підключена із порушенням правил техніки безпеки, посуд брудний, у будинку не прибрано, холодильник відсутній. Фахівцями Центрального районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради було здійснено візити в родину за місцем проживання: [ADDRESS]. Двері не відчинили, були залишені запрошення відвідати центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з метою отримання допомоги. Станом на 12.06.2017 [PERSON] до центру не зверталася. Як вбачається з витягу з протоколу № 6 від 14.06.2017 засідання комісії з питань захисту прав дитини Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, комісія дійшла висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] 06 вересня 2017 року Департаментом здоров'я облдержадміністрації було видано путівку № 842 на влаштування малолітнього [PERSON] до КУОЗ «Краматорський будинок дитини Антошка». Згідно із актом від 13.09.2017 малолітнього [PERSON] було передано з КЗ «Маріупольське територіальне медичне об'єднання здоров'я дитини та жінки» до КУОЗ «Краматорський будинок дитини Антошка». Також встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 січня 2017 року, яке набрало чинності 23 січня 2017 року, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] не прибувши у судове засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання нею батьківських обов'язків, тим самим не оспорює наявних підстав для позбавлення її батьківських прав. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно із висновком від 27.07.2017 за № 47-9/45496-47.1 орган опіки ті піклування ЦРА Маріупольської міської ради вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] Підсумовуючи наведене, виходячи, насамперед, з інтересів малолітньої дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що [PERSON] не опікується долею дитини, не відвідує, не спілкується, її життям не цікавиться, батьківської турботи не виявляє, суд вважає необхідним позбавити її батьківських прав відносно малолітнього сина. Крім того, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та згідно із ст. 166 ч. 2 цього ж Кодексу, позбавлення особи батьківських прав не звільняє її від такого обов'язку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Дослідивши обставини, передбачені ст. 182 СК України, і перевіривши їх наданими доказами, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього у розмірі 1/4 частки всіх видів їх заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у загальній сумі 1536,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved