Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У липні 2015 року позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 29.09.1998 року вона, з однієї сторони, та відповідачі, з другої сторони, уклали договір № 2271 купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений на Товарній Біржі Нерухомість - Південь, в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 2271 від 29.09.1998 р., а 02.10.1998 року право власності за позивачем було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 11180. Дана угода була виконана сторонами повністю, однак від її нотаріального посвідчення вони ухилилися. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважала, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не зявилися. Позивачка надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, вимоги викладені у позові підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, були належним чином та своєчасно повідомлені про час та місце судового засідання, заяв від них не надходило, причина їх неявки суду не відомо. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Товарної Біржі Нерухомість - Південь був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 29 вересня 1998 року [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON] з другої сторони, уклали договір № 2271 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений на Товарній Біржі Нерухомість Південь, в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 2271 від 29.09.1998 р., а 02.10.1998 року право власності за позивачем було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 11180. На теперішній час у позивача виникла необхідність провести відчуження вказаної квартири, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлена можливості провести відчуження належної їй нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч.2 ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved