Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до ВДВС Чернігівського РУЮ про звільнення з-під арешту його автомобіля, накладеного в порядку виконання виконавчого листа про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. Рішенням суду позов задоволено. Суд звільнив з-під арешту автомобіль марки «DAEWOO», модель NEXIA, рік випуску 2008, р.н. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу номер [NUMBER], виданого 22.10.2008 року Семенівським ВРЕР при УМВС України в Полтавській області, накладеного постановою головного державного виконавця ВДВС Глобинського РУЮ Полтавської області від 17.01.2015 року ВП № 41354932. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що ВДВС Чернігівського РУЮ є не належним відповідачем по справі, так як відповідачем по такій категорії справ повинен бути стягувач, а [PERSON], як стягувач, не залучена до участі у справі в якості відповідача. Крім того, в апеляційній скарзі звертається увага на те, що суд по справі про звільнення майна з-під арешту не вправі робити висновки про правомірність чи неправомірність дій державного виконавця по накладенню арешту на майно боржника. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що 26.01.2015 року ДПС ДАІ УМВС України в Чернігівській області був затриманий, який перебуває в розшуку, автомобіль марки «DAEWOO», р.н. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] При з'ясуванні обставин, [PERSON] встановив, що арешт на його майно накладено постановою головного державного виконавця ВДВС Глобинського РУЮ Полтавської області від 17.01.2015 року, у якого знаходився на виконанні виконавчий лист № 2-4295, виданий 21.10.2002 року Крюковським райсудом м.Кременчуга про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ? частини сіх видів заробітку щомісячно. [PERSON] вказує на те, що заборгованість за виконавчим листом він погасив 12.06.2015 року і тому є підстави для звільнення майна з-під арешту, так як це перешкоджає йому вільно користуватися своїм майном, а ВДВС Чернігівського РУЮ, у якого з 17.04.2015 року знаходиться на виконанні зазначений виконавчий документ, відмовляє в цьому. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки повністю погашена заборгованість по виконавчим листам і є перерахування стягувану сум наперед, то дії ДВС по відмові зняти арешт є неправомірними і цим порушують права власника. Проте, такі висновки зроблені з порушенням норм процесуального права. Стаття 3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] звертається до суду з позовом на захист свого права власності шляхом звільнення його з-під арешту, який був проведений в рамках виконавчого провадження про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів. Таким чином, [PERSON] є особою, яка зацікавлена у проведенні стягнень відповідно до рішення суду, і звільнення майна з-під арешту може вплинути на її права, але вона, як третя особа, позбавлена можливості захищати свої права та інтереси у спосіб, визначений для відповідача по справі ст.ст.30,31 ЦПК України. Вирішення спору про звільнення майна з-під арешту у відсутність належного відповідача є порушенням норм процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. У зв'язку з відсутністю у суду апеляційної інстанції законодавчо визначеного права на залучення до участі у справі належного відповідача, позов [PERSON] задоволенню не підлягає. За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню через порушення судом норм процесуального права, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved