Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2011 року. На її утриманні перебуває син [PERSON], [INFO], батьками якого є позивач та відповідач. В даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість. З огляду на викладене просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в розмірі 650 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі і задовольнити позов в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, а саме у судові засідання призначені на 03.10.2017 р., 15.08.2017 р. Судова повістка про виклик відповідача у судове засідання призначене на 15.08.2017 р., повернулася до суду у зв'язку з відмовою адресата від одержання поштового відправлення. Згідно ч.8 ст. 76 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі частини другої статті 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи убачається, що між [PERSON] та [PERSON] Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 23 вересня 2011 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим 23 вересня 2011 року. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради № 9823 від 20 липня 2017 року (а.с. 6). У позовній заяві позивачка зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, а сама позивачка позбавлена можливості в достатній мірі утримувати його. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки сторони у судове засідання не з'явилися, позивач просила розглядати справу за її відсутності, відповідач у судове засідання не з'явився, суду не надано документів про стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних осіб на утримані, а тому суд не досліджує зазначені обставини справи. Крім того, частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Суду також не надано даних про доходи відповідача, однак при вирішенні даної справи суд враховує вимоги ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, яка визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши та врахувавши усі письмові доводи позивача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановлену законодавством, інші обставини на які посилалася позивачка в позовній заяві, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню з 20 липня 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. [PERSON] сплатила адвокату Севостьяновій І.Г. на підставі договору б/н від 20 липня 2017 року 650 грн. гонорару (а.с.7). Згідно акта виконаних робіт від 20 липня 2017 року, адвокат Севостьянова І.Г. надала, а [PERSON] прийняла послуги у формі: консультація - 0 год. 10 хв., ознайомлення з документами - 0 год. 10 хв., складання позовної заяви 00 год. 50 хв. (а.с. 8). З огляду на викладене необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 650 грн. за надання правової допомоги та стягнути з [PERSON] на користь Держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved