Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] , про витребування земельної ділянки, визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації земельної ділянки. Позовну заяву мотивовано тим, що він з 1997 року користувався земельною ділянкою площею 38,2 га за межами населеного пункту на території Локнистенської сільської ради згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії ЧН №00111, виданим 15.05.1997 Менською райдержадміністрацією на підставі розпорядження №149 від 21.04.1997. У 2020 році під час розроблення технічної документації на земельну ділянку він дізнався, що вказана земельна ділянка обліковується як приватна. В подальшому з`ясувалось, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 18.01.2019 №25-434/14-19-сг [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території колишньої Локнистенської сільської ради орієнтовним розміром 2, 000 га. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 29.05.2019 №25-3650/14-19-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 2,000 га (кадастровий номер 7423086300:11:000:0403), розташованої на території колишньої Локнистенської сільської ради, та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства, яку в подальшому [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу №402 від 08.04.2020 відчужив на користь [PERSON] , якому на даний час і належить земельна ділянка на праві власності (запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №36212490). На думку позивача, наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 29.05.2019 №25-3650/14-19-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 7423086300:11:000:0403 виданий незаконно та з порушенням земельного законодавства, а тому земельна ділянка підлягає витребуванню у [PERSON] .. Зокрема, висновком судової земельно-технічної експертизи від 23.06.2020 № 2614-2633/20-24 встановлено, що земельна ділянка площею 2,000 га з кадастровим номером 7423086300:11:000:0403, яка надавалася у власність [PERSON] , частково накладається на земельну ділянку площею 38,2 га, що перебуває у його користуванні. Отже, земельна ділянка з кадастровим номером 7423086300:11:000:0403 сформована за рахунок земельної ділянки площею 38,2 га, що перебуває у його користуванні. Він добровільно не відмовлявся від права постійного користування земельною ділянкою, Державний акт на право постійного користування землею серії ЧН №00111 є дійсним та чинним. Враховуючи, що спірна земельна ділянка до даного часу належить йому на праві постійного користування, просить визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 29.05.2019 №25-3650/14-19-сг про затвердження документації із землеустрою та надання у власність [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,000 га з кадастровим номером 7423086300:11:000:0403, розташованої на території Локнистенської сільської ради (Березнянської селищної ради), а також витребувати з незаконного володіння [PERSON] на його користь земельну ділянку площею 2,000 га з кадастровим номером 7423086300:11:000:0403, розташовану на території Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 17 травня 2021 року. 07 травня 2021 року від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач позовні вимоги не визнає, в задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що відповідно до інформації наданої відділом у Менському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області земельна ділянка щодо якої звернувся [PERSON] відноситься до земель державної власності сільськогосподарського призначення земель запасу, а тому було винесено наказ від 18.01.2019 №25-434/14-19-сг, яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Локнистенської сільської ради розміром 2, 000 га. Після розробки такого проекту відповідно до поданої [PERSON] заяви 29.05.2019 Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області винесено наказ №25-3650/14-19-сг, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 2,000 га (кадастровий номер 7423086300:11:000:0403), розташованої на території Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області. За матеріалами справи [PERSON] фермерського господарства не створив, а тому і не набув права постійного користування земельною ділянкою для ведення селянського фермерського господарства. Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області вважає, що діяло у межах законодавства і прав та обов`язків [PERSON] , інших осіб чи держави не порушувало. Крім того, [PERSON] , звернувшись до суду, невірно обрав спосіб захисту, оскільки наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність є актом одноразового застосування і вичерпав свою дію шляхом його виконання, адже [PERSON] зареєстрував право власності на земельну ділянку та відчужив цю земельну ділянку [PERSON] . Крім того, відповідно до ст.388 ЦК України виключно власник має право витребувати своє майно, а у [PERSON] спірна земельна ділянка у власності ніколи не перебувала. Вимога про державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,00 га з кадастровим номером 7423086300:11:000:0403 задоволенню такою не підлягає. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2021 року за клопотаннями представника позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] підготовче засідання у даній справі відкладено на 05 липня 2021 року. 28 травня 2021 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив на позову заяву, в якому останній позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, просить відмовити в задоволенні позову, виходячи з того, що згідно з Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЧН №00111 позивачу була надана у користування земельна ділянка площею 38,2 для розширення селянського (фермерського) господарства, тобто спеціальному суб`єктові - голові селянського (фермерського господарства), а не [PERSON] , як фізичній особі, а тому позивачем по пред`явленому позову має виступати фермерське господарство, як юридична особа, а не позивач, як фізична особа, оскільки саме фермерське господарство є користувачем землі та йому належить право вимоги. [PERSON] не надав жодного доказу, що оскаржуваним наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області порушені його права, як фізичної особи. Стан здоров`я позивача та перебування його сина на військовій службі вказують на те, що земельна ділянка, надана фермерському господарству, тривалий час не використовувалася. До того ж, земельна ділянка площею 38,2 га згідно з Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЧН №00111 сформована не була, а відповідна документація із землеустрою відсутня. Висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи вважає недопустимим доказом, оскільки він є доказом у кримінальному провадженні, позивачем порушено процедуру його подання відповідно до ст. 222 КПК України. [PERSON] та [PERSON] є добросовісними набувачами земельної ділянки. [PERSON] не був і не є власником земельної ділянки, яку він просить витребувати у [PERSON] , а тому норми статей 387, 388 ЦК України не можуть бути застосовані. Також не може бути задоволена й вимога позивача про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яка є похідною від вимоги про визнання та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області винесено №25-3650/14-19-сг від 29.05.2019. На думку представника відповідача [PERSON] [PERSON] , позивач не надав жодного доказу на порушення його прав чи інтересів та вчинив жодних дій, в тому числі не звернувся на підставі Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення відомостей про земельну ділянку площею 38,2 га, розташовану на території Локнистенської сільської ради Менського району. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 05 липня 2021 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Березнянську селищу раду Чернігівського району Чернігівської області, у зв`язку з чим підготовче засідання у справі відкладено на 19 липня 2021 року. Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, до суду подано письмові пояснення, в яких представник третьої особи висловлює заперечення проти позовних вимог, зазначає про необхідність відмови в задоволенні позову, виходячи з того, що права позивача, як фізичної особи, не порушені, оскільки з моменту отримання державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЧН №00111, користувачем земельної ділянки є фермерське господарство «САМ», яке зареєстроване в установленому законом порядку як юридична особа. 15 липня 2021 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №738/460/21 за позовом прокурора до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області, [PERSON] , треті особи на стороні відповідача [PERSON] , Березнянська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, третя особа на стороні позивача - [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу, витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації земельної ділянки, яка перебуває у провадженні Менського районного суду Чернігівської області. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено. Під час підготовчого засідання, 19 липня 2021 року, представником відповідача [PERSON] [PERSON] до суду було подано клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про призначення судової земельно-технічної експертизи у справі відмовлено. В судове засіданні позивач [PERSON] не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, повідомив суду про розірвання договору про надання правової допомоги з адвокатом Кушнеренко Є.Ю., подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в\~повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, 01.11.2021 надіслав до суду повідомлення про розірвання договору про надання правової допомоги з [PERSON] .. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що він пред`явлений неналежним позивачем, права [PERSON] , як фізичної особи, не порушені і доказів цього останнім не надано. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області, в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області Тука С.М. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог [PERSON] з підстав, наведених у письмових поясненнях. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні\~обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд\~розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна\~сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею виданого громадянину України ЧН № 00111 [PERSON] , який мешкає в селі Боромики Чернігівського району, на підставі розпорядження райдержадміністрації Ради народних депутатів Менського району Чернігівської області від 27 квітня 1997 року №149 надається у постійне користування земельна ділянка площею 38,2 га для розширення селянського (фермерського) господарства (а.с. 11). Згідно з\~Єдиним державним\~реєстром юридичним\~осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань 26\~квітня 1996\~року проведена\~державна реєстрація\~юридичної особи\~ Фермерське\~господарство «САМ»,\~засновником та\~керівником якого\~є [PERSON] \~(а.с.\~102). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 18.01.2019 №25-434/14-19-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області орієнтовним розміром 2, 000 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 79). На підставі цього наказу на замовлення [PERSON] виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с. 106-119), який затверджено наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 29.05.2019 №25-3650/14-19-сг. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 7423086300:11:000:0403, площею 2 га, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.04.2020 №402 (а.с. 103-105). Рішенням Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 386/10-VIII від 30 липня 2021 року припинено [PERSON] право постійного користування земельною ділянкою, виділеною для розширення фермерського господарства, у зв`язку з систематичною несплатою земельного податку, яке є чинним та не скасованим. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Визначення складу сторін у справі є повноваженнями суду першої інстанції. У статті 42 ЦПК України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно зі статтею 48 цього Кодексу сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Крім того, у статті 53 ЦПК України передбачено можливість заміни неналежного відповідача чи залучення співвідповідача за клопотанням позивача, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Разом з тим, залучення належного позивача ЦПК України не передбачено. [PERSON] звернувся за захистом права цивільного - права користування земельною ділянкою. [PERSON] є засновником та головою ФГ «САМ», зареєстрованого 26 квітня 1996 року як юридична особа. Отже, вказані правовідносини урегульовані Законом України від 20 грудня 1991 року № 2009-XII «Про селянське (фермерське) господарство» (далі - Закон № 2009-XII), у статті 2 якого вказано, що селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання переважно особистою працею членів цього господарства виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. Інтереси селянського (фермерського) господарства перед державними, кооперативними, громадськими, зарубіжними, іншими підприємствами і організаціями, окремими громадянами представляє голова господарства. На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею або приватної власності. З ним укладається договір на користування землею на умовах оренди, складаються також й інші документи відповідно до законодавства України. У статті 9 цього Закону передбачалося, що після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у\~користування земельну\~ділянку. Для державної реєстрації селянського (фермерського) господарства до відповідної Ради народних депутатів подається заява, статут, якщо це необхідно для створюваної організаційної форми підприємництва, список осіб, які виявили бажання створити його (із зазначенням прізвища, імені та по батькові голови), і документ про\~внесення плати\~за державну\~реєстрацію. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону. Аналогічно врегульовані і правовідносини зі створення та діяльності фермерського господарства Законом України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року № 937-IV (далі - Закон № 937-IV), у статті 1 якого вказано, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство\~діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для\~господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України. Частинами 1, 4\~ст. 4 ЗУ «Про фермерське господарство»\~визначено, що головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Згідно\~з статтею 20 зазначеного Закону\~майно фермерського\~господарства належить\~йому на\~праві власності.\~Майнові права,\~що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом. Фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно-правових угод. Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом. Відповідно до постанови Великої Палати ВС від 20 березня 2019 року у справі №\~615/2197/15-ц\~у правовідносинах постійного користування земельною ділянкою, наданою засновнику фермерського господарства, відбувається фактична заміна користувача й обов`язки землекористувача переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації. У вказаній постанові Велика Палата ВС послалась також на власні висновки, викладені у постановах від 13.03.2018 у справі №\~348/992/16-ц, від 20.06.2018 у справі №\~317/2520/15-ц\~та від 12.12.2018 у справі №\~388/1103/16-ц, стосовно того, що у правовідносинах користування земельною ділянкою, наданою засновнику СФГ, відбувається фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача переходять до СФГ з дня його державної реєстрації. Обов`язковою умовою державної реєстрації фермерського господарства є надання (передача) громадянину України або громадянам, які виявили бажання створити фермерське господарство земельної ділянки (земельних ділянок) для ведення фермерського господарства. Після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства. Крім цього законом не передбачено права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ. Велика Палата ВС дійшла висновку, що\~з\~моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки. У відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) СФГ. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (постанова Великої Палати ВС від 20 березня 2019 року у справі № 615/2197/15-ц). Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати\~ВС від\~23.06.2020 у справі\~№ 179/1043/16-ц, \~СФГ, зареєстроване як юридична особа, є власником цілісного майнового комплексу, а не засновник або член такого господарства. Тому право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, після його створення належить цьому господарству. [PERSON] є засновником, керівником ФГ «САМ» і його права та зобов`язання не є тотожними з правами та зобов`язаннями ФГ «САМ». За змістом ч.3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, визначення предмета і підстав позову є виключною прерогативою позивача. [PERSON] звернувся з позовом як фізична особа, разом з тим на час звернення з позовом та розгляду справи права на предмет позову належали не йому, а юридичній особі ФГ «САМ», яке не зверталося до суду з позовом, тоді як у даних правовідносинах лише ФГ «САМ» може ставити вимоги про порушення його прав як постійного землекористувача. Верховний Суд України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-84цс14 висловив правову позицію, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються, чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. За змістом наведених норм процесуального права суд може задовольнити позов лише тієї особи, яка має право пред`явлення вимоги до відповідачів. У разі відсутності у позивача такого права, його вимоги не підлягають задоволенню (постанова Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 2-216/2011 (провадження № 61-5909св18)). Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, обставини справи, позицію сторін, а також норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про те, що стороною позивача не було доведено порушення його прав чи інтересів діями відповідачів.

Outcome: dismissed