Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У липні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом де вказує, що згідно актів КП ЖЕК № 7 Пролетарського району м. Донецька у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Однак відповідач у квартирі лише зареєстрований, оскільки після ухвалення Пролетарським районним судом м. Донецька рішення від 27.09.2007 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та після постановлення Апеляційним судом Донецької області ухвали від 04.12.2007 року про відхилення апеляційної скарги [PERSON] на вказане рішення відповідач помилково вважає, що набув довічне право на користування спірним житловим приміщенням, та покинув його. Саме відтоді місце знаходження [PERSON] не відоме, він перестав відноситися до житлового приміщення, як до свого місця мешкання, будь-якої участі в утримані квартири та в оплаті комунальних послуг не приймає. Позивачка просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що квартира майже зруйнована, а вона не може її приватизувати. Після рішення суду у 2007 році [PERSON] спонукав її повернути паспорт та гроші, які вона насправді не брала. Деякий час вона не мала можливості проживати вдома, оскільки відповідач приводив туди своїх друзів та розпивав з ними спирті напої. Позивачка повернулася додому після того як [PERSON] вигнали сусіди. Пояснила, що проживати разом в одній квартирі вони не можуть, а іншого житла вона не має. Ремонту [PERSON] не робив, лише був встановлений старий унітаз, у зв'язку з чим двері до туалету не зачиняються. Замки у квартирі не міняла та нікого не просила цього робити. Відповідач має ключі від цієї квартири. Крім того пояснила, що оскільки вона пережила голодовку та прожила тривалий час у квартирі, тому і по теперішній час продовжує там проживати, хоча фактично в квартирі жити не можливо. Квартиру поділити неможливо, дві сім'ї там проживати не можуть. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову, пояснив, що позивачка змінила замки та не надає комплекту ключів від квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] Крім того квартира знаходиться у непридатному для проживання стані через пожежу, що було встановлено рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 27.09.2007 року та триває по теперішній час. Позивачка не вклала у відновлення спірної квартири ані копійки. Більш того, вона не пускає його для проведення ремонтних робіт. За період з 2008 року по теперішній час він придбав будівельних матеріалів для ремонту квартири більше ніж на 10000 грн., проте використати за призначенням не може. Крім того відповідач приймає участь в утриманні квартири й шляхом оплати комунальних послуг. Бажає відновити та заселитися в спільну квартиру, оскільки на теперішній час проживати в ній неможливо. Іншого житла відповідач не має. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи до судового засідання не прибув, належним чином про день та місце розгляду справи повідомлений, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Заслухавши сторони, свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. На підставі положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як передбачено ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі ч. 3 ст. 63 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності зі ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача та членів його родини за ними зберігається спірне житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. На підставі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщення (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад установлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що її син [PERSON] не має можливості проживати за адресою: [ADDRESS] оскільки [PERSON] змінила замки від квартири та не надає ключі [PERSON], а тому він не може зайти до квартири. Іншого житла він не має. Періодично [PERSON] ночує у неї на кухні, періодично - у дівчини. [PERSON] придбав будівельні матеріали для проведення ремонту квартири, оскільки на теперішній час фактично проживати в квартирі неможливо. [PERSON] проводить оплату житлово-комунальних послуг. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав пояснення, аналогічні наданим свідком [PERSON] Крім того пояснив, що постійно, коли приходив до квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], бачив там [PERSON] а також інколи і його брата [PERSON]. У березні 2013 року зі слів [PERSON] йому стало відомо, що на вхідних дверях було пошкоджено замок, а тому [PERSON] не міг зайти до квартири. У спірній квартирі немає умов для проживання, зі слів [PERSON] він намагається привести її до ладу: в одній кімнаті поставив двері, виносив сміття після пожежі, збирав гроші на ремонт, проводив ремонт труб. [PERSON] проводить оплату житлово-комунальних послуг. Іншого житла [PERSON] не має. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є дочкою позивачки [PERSON], періодично її відвідує за місцем її проживання - [ADDRESS], та щодня розмовляє з нею, приблизно 2 рази на тиждень привозить харчі, та ніколи не бачила в квартирі речей, які належать [PERSON] Матір постійно скаржилася, що відповідач постійно кричить на неї, «кидається з кулаками». Після рішення суду у 2007 році відповідач прожив у квартирі приблизно півроку, а потім звільнив приміщення, про причини цього вчинку їй невідомо, а матір залишилася у квартирі одна. За час мешкання [PERSON] ніяких ремонтних робіт не проводив. Вважає, що умови проживання у вказаній квартирі є незадовільними, проте як сама [PERSON] говорила, проживати там можливо. Вхідні двері не мінялися, замок стоїть старий. Зі слів матері свідку відомо, що відповідач має комплект ключів від квартири. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідача у квартирі ніколи не бачив, бачив тільки під час розгляду аналогічної справи. У квартирі за адресою: [ADDRESS] стіни чорні після пожежі, фактично у квартирі розруха. Двері на вході у квартиру старі. Свідку не відомо про те, чи допомагає відповідач позивачці з утриманням квартири та проведенням ремонтних робіт. Згідно ордеру № 2815 від 24.09.1960 року, виданого виконавчим комітетом Сталінської міської ради депутатів трудящих, [PERSON] з сім'єю надано право на зайняття трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 18). Рішенням виконкому Пролетарської районної у м. Донецьку ради від 30.05.2007 року № 376/5 було змінено договір найму жилого приміщення спірної квартири і наймачем квартири була визнана [PERSON] Підставою для такого рішення є у тому числі і заява відповідача [PERSON], що свідчить про те що позивачка ще у травні 2007 року визнавала [PERSON] членом своєї сім'ї і його право користування спірною квартирою. З актів про не проживання за адресою: [ADDRESS] від 12.04.2013 року та 17.07.2013 року, затверджених головним інженером КП ЖЕК № 7 Пролетарського району м. Донецька, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Разом з тим, [PERSON], зі слів сусідів, не проживає у квартирі більше 10 років, його особистих речей у квартирі також немає (а.с. 12-13). Як встановлено у судовому засіданні як позивач, так і відповідач сплачують житлово-комунальні послуги, що підтверджується наданими позивачем (а.с. 15-17) та відповідачем копіями квитанцій (а.с. 59-79). Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 27.09.2007 року, яке ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04.12.2007 року залишено без змін, встановлено, що спірна квартира знаходиться у аварійному стані (а.с. 19-22). Згідно пояснень як сторін, так і свідків, квартира й досі знаходиться у непридатному для проживання стані. Оцінивши наведені докази у сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач зв'язок з квартирою не втратив, зареєстрований в спірній квартирі, сплачує комунальні послуги, не мешкає у спірному житловому приміщенні через відсутність нормальних соціально-побутових умов для життя у зв'язку з незадовільним станом квартири, а тому вважає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: dismissed