Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

У липні 2016 року представник позивача [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом в якому просить ухвалити рішення, про стягнення з [PERSON] та ТОВ «Феміда» в солідарному порядку на користь позивача шкоду завдану каліцтвом та іншими ушкодженнями здоров'я в розмірі 1 218,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн. Вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 04.08.2014 року близько 05 год. 15 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «\~Renault Logan» державний реєстраційний номер [NUMBER], виконуючи замовлення на таксі «Феміда» по перевезенню пасажирів, рухаючись по вул. Київська, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київська обл. зі сторони м. Вишневе в напрямку м. Києва скоїв дорожню транспортну пригоду. В результаті ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки, перелому 4-го ребра справа, що згідно висновку експерта № 221/д від 12.09.2014року відноситься до ушкоджень середньої тяжкості. 11.02.2015року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України. Представник позивача зазначає, що оскільки позивач є громадянином іншої держави і в Україні не працює, то розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, тобто 1 218,00 грн. Внаслідок даної ДТП позивач не тільки отримав фізичну біль, а й душевні страждання, зміну ритму життя, вимушений був перенести дату повернення до Великобританії. Наслідки аварії спричинили численні труднощі не тільки [PERSON] , у якого на утриманні дружина та двоє неповнолітніх дітей, але і його сім'ї. Моральну шкоду оцінює у розмірі 200 000,00 грн. Оскільки шкода була завдана при наданні послуг таксі ТОВ «Феміда», а саме при здійсненні самого перевезення, представник позивача вважає, що шкода завдана спільними діями відповідачів, тобто вони несуть солідарну відповідальність. Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та тих обставин, які підтверджує наданими доказами. Клопотань про витребування інших доказів представником позивача не заявлялось. За чинним ЦПК України суд позбавлений (за вийнятком справ окремого провадження) у збиранні доказів, а тому справа розглядається із дотриманням принципу диспозитивності судового процесу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про день слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представники ТОВ «Феміда» позовні вимоги не визнають. Як зазначено у письмових запереченнях відповідача вважає, що якщо особа під час керування автомобілем має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на цей транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа має нести відповідальність за завдання шкоди. На момент вчинення ДТП володільцем транспортного засобу, був гр. [PERSON], який на належній правовій підставі володів транспортним засобом. Трудові відносини між ТОВ «Феміда» та гр. [PERSON] відсутні оскільки ні трудовий договір, ні контракт з ним не укладався. Таким чином, представники відповідача вважають, що за шкоду здоров'ю заподіяну пасажирам повинен нести відповідальність володілець транспортного засобу [PERSON] з вини якого скоєно ДТП, що підтверджується вироком Києво-Святошинського районного суду по кримінальній справі № 369/584/15-к. Щодо моральної шкоди, обов'язок відшкодування моральної шкоди, покладено на особу, яку визнано винною в скоєнні ДТП. Тому, вважають, що розмір відшкодування моральної шкоди 200 000,00 грн. є неспіврозмірним завданому ушкодженню та необгрунтованим. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визначені сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визначені судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 11.02.2015 року вироком Києво-Святошинського суду Київської області [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України відповідача звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки/а.с.4-5/. Відповідно до виписки № 8068 Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON], останній був госпіталізований 14.08.2014 року з діагнозом: струс головного мозку, численні садна обличчя та перелом 4 ребра, та виписаний 18.08.2014 року/а.с.28/.Даний доказ суд приймає як належний та допустимий, оскільки він завірений адвокатом в межах його повноважень. Висновок судмедексперта [PERSON] № 221/Д з визначення у гр. [PERSON] тяжкості тілесних ушкоджень судом до уваги не приймається за причини неможливості дослідження такого доказу і вважає його хоча і належним, але не допустимим. Представник позивача вимогу про відшкодування шкоди завданої здоров'ю позивача обгрунтовує отриманням останнім тілесних ушкоджень, розладом здоров'я з 14.08.2014 року по 18.08.2014 року. Вимогу просить задовольнити

Outcome: partial