Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті її матері [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, в тому числі і на !/2 житлового будинку, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Михайлівська Рубежівка, вул. Садова, 9. Заповіту щодо спадкового будинку спадкодавиця не залишила. У встановлений законом термін вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадкове майно нотаріус їй відмовив через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно. Оскільки спадкодавець набув право власності на спадкове майно у встановленому законом порядку, інші спадкоємці за законом відмовились від прийняття спадщини на її користь, вона спадщину прийняла, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вважає своє право порушеним. Тому просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на ? частину житлового будинку загальною площею 113,4 кв.м., житловою площею 79,4 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель і споруд: сараю літ. «Б», сараю літ. «В», погріба під літ. «В», вбиральні літ. «Г», вбиральні літ. «Л», навісу літ. «К», навісу літ. «Н», навісу літ. «О», літнього душу літ. «М», огорожі 1,2,4,6-11, колодязя 1-11, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Михайлівська Рубежівка, по вул. Садова, буд. 9, в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 17 вересня 2014 року. У судове засідання позивачка та її представник не зявилися. Представник позивача направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує, просила задовольнити позов у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача Михайло-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направили до суду клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника. З урахуванням заяви представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. У відповідності до ч.2\~ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. При розгляді справи судом встановлено, що 17 вересня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОК №312526, виданого виконавчим комітетом Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Заповіту щодо розпорядження спадковим майном [PERSON]І не залишила. На час відкриття спадщини спадкоємцем за законом була [PERSON]. Померла [PERSON] була мамою для [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія ІІ-УР №281769. Державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу №62/2016 до майна померлої 17 вересня 2014 року [PERSON] Частиною статті 1233 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до вимог\~ст.1261 Цивільного кодексу України\~у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив. 10 лютого 2016 року до державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] на ? спадкового будинку було відмовлено з підстав ненадання оригіналу правовстановлюючого документу на будинок, що підтверджується постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії №202/02-31 від 10 лютого 2016 року. З матеріалів справи, а саме виписки з по господарських книг Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 04 листопада 2016 року та 09 листопада 2016 року за № 1912 та №1936 вбачається, що ? частина будинку згідно даних по господарських книг №3 та №4 з 1986 року по даний час рахується за [PERSON] З будинкової книги вбачається, що власником ? будинку №9 по вул. Садова в с.Михайлівська Рубежівка являється [PERSON] , іншу ? частину вказаного будинку нею було отримано на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. З довідки Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 04 листопада 2016 року за №1977 встановлено, що рішенням 15 сесії 5 скликання №14/18 від 23 жовтня 2009 року було надано дозвіл [PERSON] на розроблення технічної документації і землеустрою, щодо складання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку в с.Михайлівська Рубежівка по вул.Садова , 9-а площею 0,15 га. договору купівлі-продажу від 01 червня 1977 року вбачається , що [PERSON]О, продала, а [PERSON] купила житловий будинок з надвірними будівлями, житловою площею 48 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Малютянка. Рішенням виконавчого комітету Малютянської сільської ради депутатів трудящих №31 від 29 березня 1978 року дозволено [PERSON] купити будинок у [PERSON]О, по вул. Героїв Танкістів, 68; порушено клопотання закріпити земельну ділянку [PERSON] за [PERSON] З технічного паспорту на житловий будинок №9 по вул.Садова в с.Мих.-Рубежівка, виготовленого Києво-Святошинським Бюро технічної інвентаризації станом на 29 березня 2008 року загальна площа будинку складає 113,4 кв.м., житлова площа - 79,4 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель і споруд: сараю літ. «Б», сараю літ. «В», погріба під літ. «В», вбиральні літ. «Г», вбиральні літ. «Л», навісу літ. «К», навісу літ. «Н», навісу літ. «О», літнього душу літ. «М», огорожі 1,2,4,6-11, колодязя 1-11. Проте [PERSON] за час свого життя не встигла отримати відповідного Свідоцтва про право власності на вказану вище 1/ частину житлового будинку. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ч. 4\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення права спільної сумісної власності на спірну квартиру (1993 рік) чинною була Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка не передбачала обов'язкової реєстрації квартир в багатоквартирних будинках.\~ Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення До 1995 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене\~наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5\~і зареєстроване в Мін'юсті 18.02.2002 року за № 157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, в той же час, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~Цивільним кодексом України\~та\~Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до пункту 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, реєстрації підлягали будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, що належали місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності, яка передбачала обов'язкову реєстрацію права власності на будинки лише в містах і селищах. Обов'язку реєстрації будинків в сільській місцевості встановлено не було. При цьому, пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Відповідно до\~статті 58 Конституції України\~нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суду необхідно керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (\~ст.1268 ЦК України). На підставі наданих документів суд вважає доведеним, що право власності на ? частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Михайлівська Рубежівка, вул. Садова, 9, виникло за життя в [PERSON] За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач спадкове майно прийняла так як, протягом шестимісячного строку подала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку позивач не може через відсутність реєстрації права власності на будинок за померлою [PERSON] За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а саме за [PERSON] необхідно визнати право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами.

Outcome: approved