Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

У листопаді 2015 р. [PERSON] пред'явила позов до [PERSON], у якому, після уточнення позовних вимог, просила поділити садибу, що розташована за адресою: [ADDRESS], відповідно до варіанту № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 04-16 від 01.08.2016, який виготовлено фізичною особою-підприємцем [PERSON], та відшкодувати їй судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що рішенням суду, яке набрало законної сили, незавершений будівництвом будинок [ADDRESS], який має 100% готовності, визнано об'єктом спільної сумісної власності сторін у рівних частках. Проте [PERSON] не може користуватися й розпоряджатися цією власністю, зокрема зареєструвати своє право на неї, оскільки садибу не поділено у натурі й право власності на земельну ділянку, на якій розташований спірний будинок, в цілому зареєстровано за відповідачем. Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено і відповідно до варіанту № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 04-16 від 01.08.2016, який виготовлено фізичною особою-підприємцем [PERSON], кожній стороні виділено по 1/2 частині спірного будинку, надвірних будівель і споруд, а саме: - [PERSON]: у будинку - частину коридору «2» площею 6,5 м2, кімнату «3» площею 26,0 м2, кухню «4» площею 18,0 м2, санвузол «5» площею 7,1 м2, а також частину гаражу «І» площею 46,8 м2, погріб «а-1» і ґанок «а2-1»; - [PERSON]: у будинку - тамбур «1» площею 4,8 м2, частину коридору «2» площею 4,8 м2, коридор «6» площею 12,6 м2, кімнату «7» площею 11,7 м2, шафу «8» площею 1,8 м2, кімнату «9» площею 11,9 м2, шафу «10» площею 1,5 м2, кімнату «11» площею 11,1 м2, шафу «12» площею 2,0 м2, санвузол «13» площею 6,8 м2, а також частину гаражу «І» площею 37,9 м2, загальною площею 106,9 м2, ганок «а1-1» і вбиральню «Б-1»; - зобов'язано [PERSON] улаштувати дверний проріз в приміщенні «4», - зобов'язано [PERSON] та [PERSON] встановити перегородку в приміщенні «2» на відстані 1,8 м від перегородки між приміщеннями «1» та «2», демонтувати перегородку між приміщеннями «1» та «2», перебудувати сходи на другий поверх, встановити перегородку в приміщенні гаражу на відстані 6,65 м від зовнішньої фасадної стіни, розробити відповідні проекти та виконати інженерне забезпечення виділених їм частин будинку відповідно до чинних норм і правил, технічних умов експлуатуючих організацій, - за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину присадибної земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і їй виділено 409 м2 цієї ділянки в межах: від точки А до точки П, до точки Р, до точки Б - земельна ділянка під будинком, від точки Б до точки В - 0.99 м, від точки В до точки Г- 36,21 м, від точки Г до точки Д - 10,46 м, від точки Д до точки Е - 25,55 м, від точки Е до точки Ж - 7,43 м, від точки Ж до точки З - 5,39 м, від точки З до точки А - 2,12 м, від точки И до точки І, до точки Ї, до точки X, до точки Ф, до точки У - земельна ділянка під будинком, в тому числі під житловим будинком - 85,0 м2, під прибудинковою територією - 324,0 м2; - виділено [PERSON] частину вказаної ділянки площею 408 м2 в межах: від точки Л до точки К- 11,4 м, від точки К до точки Ї - 6,83 м і 2,5 м, від точки Ї до точки Т, до точки С, до точки Р, до точки Б - лінія розподілу будинку, від точки Б до точки В - 0,99 м, від точки В до точки Л - 13,79 м, від точки Н до точки З - 2,11 м, від точки З до точки Ж - 5,39 м, від точки Ж до точки Е - 7,43 м, від точки Е до точки Д - 25,55 м, від точки Д до точки М - 9,54 м, від точки М до точки Н - 31,06 м, в тому числі під житловим будинком - 69,0 м2, під господарською будівлею 2,0 м2, під прибудинковою територією - 337,0 м2; - частину цієї ж ділянки площею 183,0 м2, що розташована в межах: від точки О до точки Н - 18,94 м, від точки Н до точки А - 2,11 м і 2,12м, від точки А до точки П, точки Р, точки С, точки Т, точки И - земельна ділянка під будинком, від точки А до точки И, точки У, точки Ф, точки X, точки Ї - лінія по стіні будинку, від точки Ї до точки К - 2,5 м і 6,83 м, від точки К до точки О - 8,6 м, в тому числі під житловим будинком - 67,0 м2, під прибудинковою територією - 116,0 м2, а також вигрібну яму, яка знаходиться на цій частині ділянки, залишено у спільному користуванні обох сторін; - стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 178 грн. 00 коп. грошової компенсації для порівняння ідеальних часток у домоволодінні й 4205 грн 75 коп. у відшкодування судових витрат. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення й відмовити [PERSON] у позові. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого: - [PERSON] не має права спільної сумісної власності на спірні будинок та земельну ділянку у зв'язку з відсутністю державної реєстрації таких її прав. Крім того, спірна земельна ділянка належить [PERSON] на підставі договору дарування. Отже [PERSON] має вирішувати спір щодо користування цією ділянкою шляхом вимагання встановити земельний сервітут, - згідно з висновком експертизи, на підставі якого судом вирішено справу, для переобладнання спірного будинку у вказаний в ньому спосіб необхідне втручання у несучі конструкції будинку, що є неприпустимим і на що не дадуть дозволу компетентні органи. Крім того, експерт не попереджена про кримінальну відповідальність за надання висновку щодо вартості будинку й земельної ділянки. До того ж, перед експертом не ставилося питання про вартість підключення до газо-, електромережі та водогону і його висновок не дає відповіді на наявність приміщення, яке можна переобладнати в окрему кухню, - судом не враховано, що встановлення у будинку твердопаливного котла [PERSON] здійснено після розірвання шлюбу за рахунок його особистих коштів, про що суду надано відповідні докази, - якщо апеляційний суд дійде висновку про необхідність здійснення поділу спірного будинку згідно з наявним у справі висновком експертизи, то [PERSON] слід виділити перший його поверх у зв'язку з тим, що він мешкає на цьому поверсі разом з матір'ю, яку він доглядає. Крім того, [PERSON] і його матері за станом здоров'я заборонено підніматися на другий поверх. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримав апеляційну скаргу, а представник [PERSON] просила її відхилити за безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що будинок, про який йдеться, є спільною сумісною у рівних частках власністю обох сторін і у зв'язку з цим [PERSON] набула право власності й на присадибну земельну ділянку, на якій він розташований, що поділ належної сторонам садиби слід здійснити за варіантом № 1 висновку проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи № 04-16 від 01.08.2016, який виготовлено фізичною особою-підприємцем [PERSON], при якому [PERSON] слід виділити у власність частину спірних об'єктів, яку експерт пропонує виділити першому їх співвласникові, а [PERSON] - частину цих об'єктів, яку експерт пропонує виділити другому їх співвласникові, з покладенням на сторони обов'язку виконати вказані у цьому висновку переобладнання і з стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації втраченої нею частки у власності на будинок, при цьому частину спірної ділянки площею 183,0 м2 і розташовану на ній вигрібну яму слід залишити у спільному користуванні сторін. У мотивувальній частині також вказано, що у задоволенні позову в частині скасування державного акта на право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку слід відмовити і що [PERSON] належить відшкодувати судові витрати пропорційно до задоволеної частини позову. Ці висновки неповністю відповідають нормам матеріального й процесуального права, що регулюють спірні правовідносини. Так, по справі встановлено наступне. Сторони перебували у шлюбі з 01.10.1994, від якого мають двох дітей: повнолітню [PERSON], [INFO], і неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки сторонами припинено з грудня 2009 р., у зв'язку з чим їхній шлюб розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.11.2012, яке набрало законної сили 13.12.2012. Ці обставини підтверджено копією вказаного рішення по справі № 2506/7408/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (арк. 16 т. 1). Після розірвання шлюбу діти стали проживати з [PERSON] Цієї обставини жоден з учасників судового розгляду не заперечує. 22.12.2001 [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку, площею 0,10 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку; нинішня адреса цієї ділянки - [ADDRESS]. Ці обставини підтверджено копією договору дарування відповідного змісту, який посвідчено державним нотаріусом І чернігівської державної нотаріальної контори від 22.12.2001 за реєстровим № 1-4224, та витягами з рішення Чернігівської міської ради (дев'ятої сесії п'ятого скликання від 01.11.2006) і її виконкому (від 09.02.2004 № 41 та від 27.02.2006 № 49) (арк. 172, 28, 26, 27 т. 1). На підставі згаданого договору виконкомом Чернігівської міської ради 25.12.2001 видано [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку, про яку йдеться (його копія на арк. 25 т. 1). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.12.2012 по справі № 2506/9827/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю незавершений будівництвом будинок [ADDRESS] визнано спільною сумісною в рівних частках власністю обох сторін (копія цього рішення на арк. 17-18 т. 1). У судовому засіданні суду І інстанції експерт пояснила, що на частині присадибної земельної ділянки, яку запропоновано виділити у спільну власність обом сторонам, знаходиться вигрібна яма. Жоден з учасників судового розгляду заперечень проти цього пояснення не виказав. У висновку судової будівельно-технічної експертизи № 04-16 від 01.08.2016, який виготовлено фізичною особою-підприємцем [PERSON] (арк. 89-126 т. 1) зазначено, що будинок [ADDRESS] має 100% будівельної готовності, що розмір присадибної земельної ділянки становить 0,10 га і запропоновано 2 варіанти поділу спірної садиби. В апеляційній скарзі не йдеться про те, що обраний судом І інстанції відповідно до цього висновку варіант № 1 поділу спірних об'єктів є неприйнятним для сторони відповідача, і з наявних у справі доказів таке теж не вбачається. Тому апеляційний суд не має підстав для висновку про те, що місцевим судом обрано неналежний варіант поділу цих об'єктів. Верховний Суд України у постанові від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок» орієнтує суди нижчих ланок на те, що при вирішенні спорів про поділ будинку, надвірних будівель і споруд суд має виходити з дійсної їх вартості (п. 6). Проте у згаданому висновку експертом визначено залишкову, а не дійсну, вартість спірного будинку та надвірних будівель і споруд і не визначено дійсної вартості спірної земельної ділянки. Крім того, пропонуючи виділити кожній стороні у натурі по 1/2 частині спірного будинку, при поділі присадибної земельної експерт пропонує виділити одній стороні 408 м2, а іншій - 409 м2. Це спричинило витребування апеляційним судом від експерта [PERSON] роз'яснення наданого нею висновку. У виконаному на вимогу апеляційного суду фізичною особою-підприємцем [PERSON] доповненні та роз'ясненні складеного нею висновку № 04-16 від 01.08.2016, які датовано 10.01.2017 (арк. 2-22 т. 2), зазначається, що дійсна вартість всієї садиби становить 2512568 грн 00 коп., у тому числі будинку з прибудовами та надвірними спорудами - 2381915 грн 00 коп. У цьому доповненні та роз'ясненні також зазначається, що при поділі спірної садиби за варіантом № 1 висновку № 04-16 від 01.08.2016 одній стороні буде виділено у натурі частину будинку й надвірних споруд, дійсна вартість якої становитиме 1256284 грн 00 коп., а іншій стороні - їх частину вартістю 1255305 грн 00 коп., тобто з різницею у 979 грн 00 коп., та що кожній стороні буде виділено по 408,5 м2 присадибної земельної ділянки, а частину цієї ділянки площею 183 м2 буде залишено у спільній власності обох сторін. Рішенням виконкому Деснянської районної у м. Чернігові ради від 10.10.2016 визнано технічно можливим поділ спірного будинку відповідно до обох варіантів, запропонованих у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 04-16 від 01.08.2016, який виготовлено фізичною особою-підприємцем [PERSON] (витяг з цього рішення на арк. 151 т. 1). За змістом повідомлень Чернігівських електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго» від 18.10.2016 № 13А/10303, КП «Чернігівводоканал» № 04-073/2302 від 05.10.2016 і ПАТ «Чернігівгаз» № Ст.01-4ЛВ-4636 від 02.11.2016, мається технічна можливість розробити відповідні проекти та виконати інженерне забезпечення виділених сторонам частин будинку відповідно до чинних норм, правил і технічних умов цих організацій (арк. 147, 148, 185 т. 1). І [PERSON], і його мати [PERSON], і [PERSON] страждають на серцеві захворювання; син сторін також перебуває на диспансерному обліку у лікаря-кардіолога, що підтверджено відповідними медичними документами (їх копії на арк. 194-197, 198, 205-206, 207-220 т. 1). У 2014 р. [PERSON] здійснив капітальний ремонт спірного будинку і встановив у ньому твердопаливний котел, що підтверджено копіями документів відповідного змісту (арк. 155-171). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Оскільки спірна садиба є спільною сумісною (у рівних частках) власністю сторін, то висновок місцевого суду про її поділ між сторонами відповідає ст. 370 ЦК України. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 04-16 від 01.08.2016, який виготовлено фізичною особою-підприємцем [PERSON], його доповненням та роз'ясненням від 10.01.2017 і переліченими вище повідомленнями Чернігівських електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго», КП «Чернігівводоканал» та ПАТ «Чернігівгаз», обраний позовною стороною спосіб поділу спірної садиби є технічно можливим. Апеляційний суд погоджується з цими доказами, так як доказів, які б їх спростовували, у ході розгляду справи не здобуто. Отже судом І інстанції вірно обрано спосіб поділу спірної садиби. Разом з тим: - судом І інстанції нерівномірно розподілено між сторонами обов'язки по переобладнанню спірного будинку. Крім того, місцевим судом зобов'язано виконати деякі переобладнання на обидві сторони, що може призвести до виникнення нових суперечок між ними. З метою рівномірного розподілу вказаних обов'язків апеляційний суд зобов'язує кожну сторону виконати конкретні переобладнання у будинку виходячи з того, яку саме частину будинку виділено кожній стороні. Так, апеляційний суд вважає за необхідне зобов'язати [PERSON] встановити перегородки між приміщеннями «1-1» та «1-2» і в приміщенні «1-2» на відстані 1,8 м від існуючої нині перегородки між приміщеннями «1-1» та «1-2», влаштувати дверний проріз в приміщенні «1-4» для входу до виділеної їй частини будинку і встановити перегородку в приміщенні гаражу «1-І» на відстані 6,65 м від зовнішньої фасадної стіни; зобов'язати [PERSON] демонтувати перегородку між приміщеннями «1-1» та «1-2» і перебудувати сходи на другий поверх; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] розробити відповідні проекти та виконати інженерне забезпечення кожної відокремленої частини будинку згідно з діючими нормами і правилами та технічними умовами експлуатуючих організацій, - виходячи з дійсної вартості спірного будинку, надвірних будівель і споруд, [PERSON] має компенсувати [PERSON] 979 грн 00 коп. вартості переотриманої частки у власності на будинок і надвірні будівлі та споруди, а не 178 грн. 00 коп., як то визначив місцевий суд, - частину спірної присадибної земельної ділянки площею 183,0 м2 слід залишити у спільній (у рівних частках) власності, а не у спільному користуванні обох сторін, як то визначив суд І інстанції, - на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху [PERSON] надано виправлену позовну заяву, у якій відсутні вимоги про скасування державного акта на право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку (арк. 38-42). Отже в силу ст.ст. 121 ч. 2, 31 ч. 2, 11 ч. 1 ЦПК України у місцевого суду не було підстав для вирішення по суті цих вимог. Тож оскільки викладені у виправленій позовній заяві вимоги задоволено у повному обсязі, то суд мав відшкодувати [PERSON] понесені нею по цій справі й документально підтверджені судові витрати у повному обсязі, а не частково, - виходячи з ціни позову, розміру фактично сплаченого [PERSON] судового збору за пред'явлення позову і з того, що позов задоволено, з відповідача до бюджету у порядку ст. 88 ч. ч. 3, 5 ЦПК України слід стягти судовий збір у такій сумі: 2512568 грн 00 коп. (вартість спірної садиби - арк. 6 т. 2) х 1/2 (межі позовних вимог) х 1% = 12562 грн 84 коп., але максимальна ставка судового збору станом на дату пред'явлення позову (10.01.2015) - 6090 грн 00 коп. - 987 грн 20 коп. (розмір сплаченого позивачем судового збору за пред'явлення позову (арк. 1 т. 1)) = 5102 грн 80 коп. Доводи апеляційної скарги щодо сумнівів у правильності визначення вартості будинку й невизначення вартості земельної ділянки у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 04-16 від 01.08.2016, який виготовлено фізичною особою-підприємцем [PERSON], є вірними. Ці недоліки фізичною особою-підприємцем [PERSON] виправлено у доповненні та роз'ясненні складеного нею висновку № 04-16 від 01.08.2016, які датовано 10.01.2017, у ході розгляду справи в апеляційному суді. Решта доводів апеляційної скарги судом відкидається. Так: - твердження про те, що [PERSON] не має права спільної сумісної власності на спірні будинок та земельну ділянку у зв'язку з відсутністю державної реєстрації таких її прав, суперечить рішенню Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.12.2012 по справі № 2506/9827/2012, яке набрало законної сили, а отже і ст. 14 ЦПК України, - належність спірної земельної ділянки [PERSON] на підставі договору дарування не є підставою для відхилення позову та задоволення апеляційної скарги в силу ст. 377 ч. 1 ЦК України і ст. 120 ч. ч. 1, 4 ЗК України. Цими ж нормами права спростовується і посилання апелянта на те, що [PERSON] має вирішувати спір щодо користування спірною ділянкою шляхом вимагання встановлення земельного сервітуту, - компетентними органами надано дозвіл на переобладнання спірного будинку у визначений місцевим судом спосіб, - твердження про те, що експерт не попереджена про кримінальну відповідальність за надання висновку, суперечить його змістові, а також змістові доповнень і роз'яснень до нього, - відповідно до ч. 3 ст. 53 ЦПК України визначення вартості підключення відокремлених частин спірного будинку до газо-, електромережі та водогону по даній справі і визначення конкретного приміщення, яке можна переобладнати в окрему кухню, не є компетенцією експерта, оскільки для цього необхідно розробити відповідні проекти та технічні умови, - представник [PERSON] стверджує, що встановлення [PERSON] у будинку твердопаливного котла здійснено без згоди [PERSON] і що його можна демонтувати без будь-якої шкоди для котла і для будинку (відповідні пояснення на арк. 24-25, 32-33 т. 2). Ці твердження позовної сторони стороною відповідача ні у який спосіб не спростовано. Тож в силу абз. 2 ч. 2 ст. 372 ЦК України апеляційний суд вважає за неможливе збільшити розмір частки [PERSON] у спірній садибі на тій підставі, що він здійснив капітальний ремонт спірного будинку і встановив у ньому твердопаливний котел, - для вирішення справи не має юридичного значення, на якому поверсі спірного будинку мешкає [PERSON] разом з матір'ю, яку він доглядає. Доказів того, що останньому і його матері за станом здоров'я заборонено підніматися на другий поверх, суду не надано. Апеляційним судом перевірено твердження сторони відповідача про наявність більш прийнятного способу поділу спірного будинку шляхом призначення відповідної додаткової експертизи. Згідно з висновком цієї експертизи від 25.05.2017 № 10-17, який виготовлено фізичною особою-підприємцем [PERSON], поділ будинку у спосіб, який пропонує представник відповідача у клопотанні від 27.02.2017, є технічно неможливим (арк. 58-63 т. 2). Суд погоджується з цим висновком, оскільки доказів, які б його спростовували, у справі відсутні. Отож оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом приведення його у відповідність до вищевикладеного.

Outcome: partial