Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

У листопаді 2013 року ПАТ «Перший Український [PERSON]» звернулось до суду з вказаною позовною заявою, в якій посилався на те, що 31 серпня 2007 року між ЗАТ «Перший Український [PERSON]» в особі Філії ЗАТ «Перший Український [PERSON]» в м. Донецьку, правонаступником якого є ПАТ «Перший Український [PERSON]» та громадянкою [PERSON] укладено кредитний договір №5611304, відповідно до умов якого банк зобовязався їй надати кредит в розмірі 11340дол.США, а вона зобовязалась використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах в порядку та в строки, визначені у п.п.1.1.,1.3.,3.1,3.2 та інших умовах кредитного договору. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед банком за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] укладений договір поруки №5625253 від 31.08.2007 року. Також в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед банком за цим же кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки №7735225 від 18.06.2008 року. Відповідач [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в зв`язку з чим, станом на 29.10.2013 року має заборгованість 16721,44 дол. США та 5335,33грн., яка складається з: 10488,06дол.США заборгованість за сумою кредиту, 6233,38дол.США заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом, 2107,67дол.США - пеня за порушення строків виконання зобовязань за кредитним договором, 113,40дол.США штрафи за порушення обовязків, передбачених п.п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору, 5335,33грн. штрафи за порушення обовязків щодо поновлення дії договорів страхування. У разі невиконання зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту [PERSON] набуває право вимагати від відповідачів достроково повернути виданий кредит разом із розрахованими процентами,а відповідач зобовязаний виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із процентами за користування кредитом,в строк не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги. Просив стягнути з [PERSON] та поручителів солідарно зазначену заборгованість. Рішенням Мар`їнського районного суду від 06 лютого 2014 року з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український [PERSON]» стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором станом на 29.10.2013 року (включно) 16721,44 дол.США , 2221,07дол.США та 5335,33грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог відносно нього,посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне зясування обставин у справі. Зазначив, що про час та місце розгляду справи він не був повідомлений, не отримував ні однієї повістки та телефонограм про виклик до суду. Суд першої інстанції ухвалив рішення та позбавив його права скористатися процесуальними правами, встановленими ст. 27 ЦПК України. Посилається на те, що строк користування кредитом сплив 27.04.2009 року, в договорі поруки №565253 від 31.08.2007 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється. Тому, в звязку із зміною банком строку основного зобовязання шестимісячний строк закінчився 23.10.2009 року, а банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості як до поручителя лише 18.11.2013 року , тобто поза межами вказаного строку. Вимогу банку про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом він не отримав, тому що фактично проживає за адресою: [INFO]. В судове засідання з`явився представник [PERSON] за дорученням [PERSON], [PERSON] та представник Банку в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.121). Від представника Банку надійшла заява про слухання справи у його відсутність. Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ч.1ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи солідарно заборгованість з боржника та двох поручителів за окремими договорами поруки, суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] не виконано зобовязання по сплаті кредиту. Разом з тим,такий висновок в частині стягнення суми боргу солідарно з поручителя [PERSON] зроблено без повного зясування обставин справи та всупереч вимогам матеріального та процесуального права. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Разом із тим за положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання в повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Судом першої інстанції встановлено, що 31серпня 2007 року між ЗАТ «Перший Український [PERSON]» в особі Філії ЗАТ «Перший Український [PERSON]» в м. Донецьку, правонаступником якого є ПАТ «Перший Український [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5611304, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 11340дол.США на строк до 28.08.2016 року. Позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту щомісячно частинами в розмірі та в строки,передбачені Графіком повернення кредиту,який додається до договору. На забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором 31.08.2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №5625253. Відповідно до п.1.2. цього договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. У разі порушення боржником зобовязання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобовязання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо (п.1.3. договору). Згідно п.6.1 договору порука за цим договором припиняється з припиненням зобовязання, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором в цей же день між банком та [PERSON] також укладено договір поруки №7735225. За наданим банком розрахунком у звязку із нездійсненням відповідачем у встановлені Кредитним договором строки платежів за кредитом та нарахованими процентами у відповідача станом на 29.10.2013 року виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 10488,06 доларів США та процентів за користування кредитом -6233,38 доларів США. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором останнє погашення суми кредиту відбулося 28.10.2008 року, а останнє погашення відсотків за користування кредитом-27.04.2009 року. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором і наявною заборгованістю ПАТ «Перший Український [PERSON]» 11.09.2012 року на адресу відповідачів,в тому числі і [PERSON] Банком направлено рекомендованим листом вимогу виконання зобовязання щодо дострокового погашення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом і надано три банківських дні з моменту отримання цієї вимоги погасити заборгованість,як поручителя. Зазначену вимогу було повернуто Банку за закінченням терміну зберігання. [PERSON] така вимога була направлена 31.07.2012 року з пропозицією у 30-ти денний строк з моменту отримання вимоги достроково повернути всю суму кредиту. Проте борг сплачено не було. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором кредиту пред'явлено до боржника та поручителя 18 листопада 2013 року. Судом першої інстанції встановлено,що договором поруки від 31.08.2007 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором,а також в інших випадках чинним законодавством України (пункт 6.1). Унаслідок порушення боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати з позичальника стягнення заборгованості за кредитним договором, надіславши 31.07.2012 року вимогу з пропозицією у 30-ти денний строк з моменту отримання вимоги достроково повернути всю суму кредиту. 11 вересня 2012 року така письмова вимога про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів була направлена поручителям і надано три банківських дні з моменту отримання цієї вимоги погасити заборгованість. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в справі N 6 -691цс16. Оскільки з позовом до суду кредитор звернувся лише 18 листопада 2013 року, а письмові вимоги про повне дострокове повернення заборгованості за кредитним договором були направлені боржнику 31 липня 2012 року, а 11 вересня 2012 року така письмова вимога про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів була направлена поручителям, то у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя [PERSON] та припиненням поруки позовні вимоги не підлягають задоволенню. Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом укладених між сторонами договорів поруки поручитель і боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. При цьому умовами цих договорів не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою. Судом встановлено, що кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник за окремим договором. Крім того, умовами договорів поруки передбачено право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо поручителю. Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні. Разом з тим, заборгованість за кредитним договором стягнута з боржника і двох поручителів за різними договорами поруки в солідарному порядку, що суперечить нормам діючого законодавства. За встановлених обставин рішення суду першої інстанції в частині вимог до поручителя [PERSON] підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення суду не оскаржувалося.

Outcome: dismissed