Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

У квітні 2021 року позивач Державна іпотечна установа звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд: звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», у межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною шляхом проведення незалежної експертної оцінки відповідним суб`єктом оціночної діяльності, встановивши початкову ціну продажу в сумі 480255, 00 грн. в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Державною Іпотечною Установою за кредитним договором № 25-08-И/30 в сумі 645533,38 грн., з яких: сума основного боргу - 393189,03 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 252344, 35 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказують, що 14 березня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 25-О8-И/ЗО, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, поворотності, платності грошові кошти в сумі 404 000 грн. за ставкою 11,8 % відсотків річних. Кредитні кошти використовувалися за цільовим призначенням для придбання однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 28,20 кв. м., житловою площею -13,00 кв.м. За умовами договору, позичальник зобов`язався повністю повернути кредитні кошти до 13 березня 2028 року, щомісяця, в термін до «10» числа кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості у складі Ануїтетного платежу, розмір якого за договором становить 4376,81 грн. У складі Ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитними коштами. Позичальник не здійснювала своєчасно та в повному обсязі погашення заборгованості за кредитом та сплату відсотків. Забезпеченням виконання [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором є застава нерухомості (іпотека): l-о кімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 28,20 кв. м., житловою площею -13,00 кв.м. Відповідно до п. 2. Іпотечного договоруЮ предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Відутою О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 14 березня 2008 року за реєстровим № 531, зареєстрованого в реєстрі правочинів 14 березня 2008 року. Між Державною іпотечною установою та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 11 лютого 2015 року укладено Договір відступлення прав вимоги № 17/4-В, за умовами якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув всі права вимоги за договорами вказаних у додатках до договору Постановою № 612 Національного Банку України від 17 вересня 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. Починаючи з 17 вересня 2015 року Державна іпотечна установа набула усі права вимоги за Кредитним договором укладеним між банком та [PERSON] . Через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 25 січня 2021 року складає 645 533,38 грн. (393189,03 грн. - основний борг, прострочені відсотки за користування кредитом - 252 344,35 грн. Позивач зазначає, що станом на час звернення до суду з позовом, сума заборгованості за кредитним договором не була погашена, що свідчить небажання відповідача виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим змушені звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за ліквідаційною вартістю, встановленою у Іпотечному договорі. Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями 05 квітня 2021 року справу передано для розгляду головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 06 квітня 2021 року відкрито провадження по справі та призначеного справу до розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] (а.с. 76). Проте конверт повернувся без вручення, із зазначенням, що адресат відсутній за вказаною адресою. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 14 березня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 25-08-И/30, за умовами якого остання отримала кредитні кошти у сумі 404000,00 грн. для придбання однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 28,20 кв.м., житловою площею - 13,00 кв.м. (а.с. 12-17). За умовами договору, а саме п. п. 3.2 Кредитного договору № 25-08/30 позичальник зобов`язався щомісячно, в термін до 10 числа кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого за договором становить 4376,81 грн. У складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами. Позичальник зобов`язався повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 13 березня 2028 року. Згідно із п. 4.3. Кредитного договору, позичальник сплачує проценти щомісяця, у строк до 10 числа кожного місяця у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого встановлений п. 3.2 Кредитного договору. У зазначений термін сплачуються проценти, нараховані за попередній календарний місяць. В забезпечення виконання боргових зобов`язань по вказаному договору між банком та [PERSON] укладено Іпотечний договір від 14 березня 2008 року, за умовами якого передано в заставу (іпотеку) квартиру [ADDRESS] . (а.с. 26). Квартира передана в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних коштів, наданих за Кредитним договором на суму 404000,00 грн., строком до 13 березня 2028 року, а також сплати процентів за користування кредитними коштами, виходячи з процентної ставки 112,8 % річних, а також комісійної винагороди, неустойки за Кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих про строчкою платежів за Кредитним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет і іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Згідно п. 5 Іпотечного договору, узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки, враховуючи оцінку викладену в Звіті про експертну оцінку становить 480 255,00 грн. Договір іпотеки укладений у письмовій формі, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Вітудою О.В. Також в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 25-08-И/30 від 14 березня 2008 року, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] та [PERSON] укладено Договір поруки № 25-08-И/30-П від 14 березня 2008 року, за умовами якого поручитель зобов`язався перед кредитором у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором укладеним 14 березня 2008 року № 25-08-И/30. (а.с. 23-25). Як вбачається з розрахунку наданого Державною іпотечною установою заборгованість за [PERSON] станом на 25 січня 2021 року за Кредитним договором № 25-08-И/30 від 14 березня 2008 року становить 645533,38 грн., з яких: 393 189,03 грн. - основна сума боргу, 252 344,35 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом. (а.с. 9-11). У відповідності до положення ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] виникли правовідносини, пов`язані з отриманням в кредит грошових коштів у сумі 404 000,00 грн. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно зі ст.ст. 575, 577 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. За приписами ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як вбачається із Іпотечного договору квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Відутою О.В. від 14 березня 2008 року за реєстровим номером № 531, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів. Судом встановлено, що позичальник допустив порушення вимог Кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на час розгляду справи заборгованість відповідача не погашена, іпотека не припинена. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою та ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір відступлення права вимоги № 17/4-В, за умовами якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами вказаних у додатках до цього договору. Предметом договору є реалізація порядку звернення стягнення на майнові права відповідно до договору застави майнових прав № 17/4-3 від 11 лютого 2015 року, що укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 17/4 від 11 лютого 2015 року. Згідно з пунктом 2.1 Договору відступлення п. 1.2 Договору набирає чинності в день прийняття Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Постановою Національного банку України № 612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. Отже, починаючи з 17 вересня 2015 року Державна іпотечна установа набула усі права вимоги за Кредитним договором № 25-08-И/30, укладеним між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] та договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань за договором. Позивачем 12 жовтня 2015 року [PERSON] направлялося повідомлення про відступлення прав вимоги, в якому зазначали реквізити Державної іпотечної установи для здійснення платежів за Кредитним договором. Конверт повернувся із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно п. 3.4 Кредитного договору встановлено, що кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів, сплати нарахованих відсотків, пені, неустойки відповідно до умов договору, в разі порушення позичальником умов договору. Відповідно до 8.4.3. Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України, у разі коли в момент настання терміну виконання Іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані. Умовами п. 8.4.8 Іпотечного договору встановлено, що Іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання Іпотекодавцем будь-яких умов Кредитного договору, у тому числі, але не обмежуючись переліченим нижче, у разі несвоєчасної чи неповної сплати ануїтет них платежів, несвоєчасного повернення сум зобов`язань за Кредитним договором, в. т.ч. кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Право звернення стягнення на предмет іпотеки іпотеко держатель набуває також, якщо Іпотекодержатель, відповідно до п. 3.4 Кредитного договору, заявить Іпотекодавцю вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду до настання строку, зазначеного у п. 3.2. Кредитного договору, а Іпотекодавець не виконає зазначене зобов`язання. 02 лютого 2021 року на адресу зареєстрованого місця проживання [PERSON] направлялося повідомлення про порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання, вимога про сплату процентів за його користування та інших платежів, що належить до сплати за Кредитним договором № 25-08-И/30. Станом на день звернення позивача з позовом до суду, заборгованість за договором не погашена, умови договору не були виконані. Згідно Акту перевірки майна, що перебуває в іпотеці Державної іпотечної установи від 18 червня 2021 року встановлено що в іпотечному житлі позивальник [PERSON] більше двох років не проживає, що повідомили сусіди та в поштовій скринці містяться квитанції про значну заборгованість за комунальні послуги. В зв`язку з чим позивач, скориставшись своїм правом на дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, звернувся до суду із позовними вимогами. Враховуючи те, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови Кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо є обґрунтованими. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9683,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved