Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У липні 2020 року позивачі через свого представника звернулись до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною, в якому просять усунути перешкоди позивачам у спілкуванні з дитиною - [PERSON] , [INFO] та встановити способи участі позивачів у спілкуванні та вихованні дитини. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що від шлюбу [PERSON] з відповідачкою [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14.12.2016 року шлюб між ними розірвано. [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] та бабусею малолітнього [PERSON] . Дитина постійно проживає з відповідачкою, яка усілякими способами перешкоджає позивачам у спілкуванні з дитиною. [PERSON] на неодноразові пропозиції щодо зустрічей батька з сином - відмовляла, наполягає, щоб дитина не називала позивача батьком. Відповідачка змінила зареєстроване місце проживання своє з дитиною та не повідомляє його позивачам, внаслідок чого вони не мають змоги з ним бачитись. Просять суд з підстав наявності перешкод у спілкуванні з дитиною ухвалити рішення, яким: 1.Зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON] [INFO] . 2.Визначити такі способи участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] [INFO] : -систематичні побачення з сином у першу та третю суботу місяця; -в день народження сина з 12.00. год. До 17.00. год.; -спільного відпочинку із сином у літній період шкільних канікул протягом 14 днів; -спільного відпочинку із сином у зимовий період шкільних канікул протягом 7 днів; -спільного відпочинку із сином у осінній та весняний період шкільних канікул протягом трьох днів; -безперешкодно спілкуватися із сином за допомогою телефонного зв`язку. 3.Зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні з онуком [PERSON] [INFO] . 4.Визначити такі способи участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні онука [PERSON] [INFO] : систематичні побачення з онуком у другу та четверту неділю місяця з 10год.00 хв. до 20 год.00 хв. Згідно відзиву відповідачка заперечує проти встановлення графіку зустрічей з дитиною, який просять позивачі та просила позовні вимоги залишити без задоволення. Пояснила суду, що після розлучення позивач залишив сім`ю та проживає окремо з іншою жінкою. З цього часу [PERSON] не виявляє будь-якої турботи про спільну дитину, а саме не цікавиться її життям та здоров`ям, не бере участь у її вихованні, аліменти не сплачує, отже не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків. У зв`язку з цим відповідачка звернулася до позивача з позовом про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 24.06.2020 року відкрито провадження у вищевказаній справі. В судове засідання позивачі не з`явилися, представник позивачів - адвокат Галамай А.В. звернувся до суду із заявою, в якій просить розгляд справи проводити без участі позивачів та їхнього представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причини неявки відповідачки суду не відомі. _____ В судових засіданнях, на яких вона була присутня, пояснювала суду, що після розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] створила нову сім`ю, її чоловіка син називає батьком і інший їм не потрібен. Вважає, що поява в його житті іншого батька буде психотравмуючим фактором для дитини. Представник третьої особи звернувся до суду із заявою, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника служби, а також надав суду висновок згідно якого визначено способи участі для [PERSON] та [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] . Дослідивши зібрані докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю - відповідачем у справі. Позивач [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] та відповідно бабусею цієї дитини. Звертаючись до суду з відповідним позовом позивачі посилаються на те, що відповідачем створюються перешкоди у спілкуванні з дитиною. Правовідносини, що підлягають розгляду судом, врегульовано наступними нормами чинного законодавства. Ст. 51 Конституції України кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. За приписами ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків, у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В силу ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. 20.11.1989 року Організацією Об`єднаних Націй була прийнята Конвенція про права дитини, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року. Згідно ст.3 цієї Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (ст.12). Розкриваючи зміст принципу найкращих інтересів дитини і підходи по його реалізації Комітет ООН з прав дитини в своїх Зауваженнях загального порядку № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів (пункт 1 статті 3) сформулював такі підходи: «Найкраще забезпечення інтересів дитини» - це право, принцип і правило процедури, які засновані на оцінці всіх елементів, що відображають інтереси дитини або дітей, в конкретних обставинах. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти в наступному порядку: по-перше, з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них в співвідношенні з іншими; по-друге, з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечує юридичні гарантії та належну реалізацію цього права (пункт 46). Комітет вважає за доцільне скласти невичерпний, не субпідпорядкований перелік елементів, які могли б розглядатися при проведенні оцінки найкращих інтересів будь-якою особою, відповідальною за прийняття рішень, якій належить визначати найкращі інтереси дитини. Невичерпний характер переліку елементів означає, що можна вийти за його рамки і розглянути інші фактори, що мають відношення до конкретних обставин, в яких знаходиться та чи інша дитина або група дітей. Всі елементи, що фігурують у переліку, повинні бути прийняті до уваги і зважені з урахуванням обставин кожного випадку. Перелік повинен служити конкретним керівництвом, забезпечуючи при цьому гнучкість (пункт 50). У світлі цих міркувань Комітет вважає, що стосовно ситуації, яка розглядається доречними і такими, що підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини є такі елементи: погляди дитини; індивідуальність дитини; збереження сімейного оточення і підтримання відносин; піклування, захист і безпеку дитини; вразливе положення; право дитини на здоров`я; право дитини на освіту. Слід підкреслити, що базова оцінка найкращих інтересів - це загальна оцінка всіх відповідних елементів, що визначають найкращі інтереси дитини, зі зваженою оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Не всі елементи актуальні в кожному випадку, і в різних випадках різні елементи можуть використовуватися по-різному. Зміст кожного елемента неминуче буде неоднаковим залежно від конкретної дитини і конкретного випадку, в залежності від виду рішення і конкретних обставин; те саме стосується і значущості кожного елемента в контексті загальної оцінки (пункт 80). При розгляді даної справи суд застосовує визначений підхід щодо найкращого забезпечення інтересів дитини - [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, позивач за місцем праці характеризується позитивно (а.с. 21), заборгованість зі сплати аліментів на дитину відсутня (а.с. 20), до кримінальної відповідальності не притягався. Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 17.0.52021 відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Як вбачається з даних акту обстеження умов проживання від 12.05.2021 - житла батька дитини, у кімнаті створені належні умови для перебування дитини, батько планує купляти окреме ліжко та необхідні речі для [PERSON] . Бабуся дитини проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 28.04.2021 року у кімнаті створені належні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини. Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ, яка сформувалась в справах, що стосуються права на повагу до приватного та сімейного життя, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб національні органи влади намагались встановити справедливий баланс між інтересами дитини та інтересами батьків, приділяючи особливу увагу найкращим інтересам дитини. Незважаючи на те, що практика Суду вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не є обов`язковими, а заперечення дітей, які мають бути наділені належною вагою, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з дитиною (див. K. B. та інші проти Хорватії, № 36216/13, § 143, 14.03.2017 року). Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів (див. C. проти Фінляндія, № 8249/02, §§ 57-59, 9 травня 2006 року); такі інтереси зазвичай диктують, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може зашкодити його здоров`ю та розвитку ( справа Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії, § 136). Хоча основною метою статті 8 є захист особи від свавілля органів державної влади, існують, крім того, позитивні зобов`язання щодо ефективної «поваги» до сімейного життя (див. наведене вище в § 63). Суд неодноразово стверджував, що у справах, що стосуються прав контакту одного з батьків, держава, в принципі, зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми та зобов`язання сприяти таким возз`єднанням, наскільки інтереси дитини говорять про необхідність збереження особистих відносин і, якщо це необхідно, «відновити» сім`ю (див., серед іншого, Іньякколо-Зенід, цитоване вище, § 94). Однак обов`язок національних органів влади вживати заходів для поліпшення контактів не є абсолютним. Це обов`язок засобів, а не результату, і він може вимагати підготовчих або поетапних заходів. Характер та масштаби такої підготовки залежатимуть від обставин кожної справи, але співпраця та розуміння всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Однак, оскільки органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, відсутність цих заходів не є обставиною, яка сама по собі може звільнити їх від своїх позитивних зобов`язань згідно зі статтею 8. Навпаки, така підготовка вимагає від органів влади вжити заходів для узгодження конфліктуючих інтересів маючи на увазі найкращі інтереси дитини як першочергового питання (Рібич проти Хорватії, № 27148/12, § 94, 2 квітня 2015 року. Отже, вирішальним є те, чи національні органи влади вжили всіх необхідних заходів для полегшення контактів, які можуть обґрунтовано вимагатися в особливих обставинах кожної справи (див., mutatis mutandis, Купінгер проти Німеччини, № 62198/11, § 101, 15 січня 2015 року та Хукканен проти Фінляндії, 23 вересня 1994 року, § 58, Серія A № 299-A). Для вирішення позовних вимог з метою забезпечення справедливого балансу участі обох батьків у вихованні дитини та баби дитини, суд враховує позитивну характеристику позивача [PERSON] , умови, які створені для проживання дитини. Крім того, суд враховує те, що відповідачкою чиняться перешкоди позивачам у спілкуванні з дитиною. В ході розгляду справи суд надавав можливість сторонам спільно підготувати дитину до зустрічей з батьком та бабусею, вжити заходів для уникнення психологічної напруги у дитини. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд визначає порядок участі позивачів у вихованні малолітнього [PERSON] з графіком побачень та спілкування з дитиною, який, на думку суду, забезпечить комфортне спілкування між батьком і сином, між бабусею і онуком, сприятиме побудові гармонійних стосунків між ними і буде забезпечувати дотримання принципу найкращих інтересів дитини. З цих міркувань, суд задовольняє заявлені вимоги частково, визначаючи наступний графік участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною: -з метою підготовки дитини до зустрічей з батьком, провести попередні зустрічіі дитини, батька та матері з психологом Оболонського районного в місті Києві центу соціальних служб; -протягом перших двох місяців проводити зустрічі дитини з батьком в присутності психолога Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб раз на тиждень протягом двох годин; -протягом третього місяця: зустрічі дитини з батьком в присутності психолога Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб двічі на місяць; - у першу та третю суботу місяця з 11:00 до 15:00, в присутності матері дитини; -протягом четвертого-шостого місяця: - у першу та третю суботу і другу та четверту неділю місяця з 11:00 до 15:00; - у разі потреби зустрічі з психологом Оболонського районного у місті Києві центру соціальних служб; -надалі:- у першу та третю суботу і другу та четверту неділю місяця з 11:00 до 15:00 год., -спільний відпочинок у літній період шкільних канікул протягом 14 днів; - спільний відпочинок у зимовий період шкільних канікул протягом 7 днів; -спільний відпочинок у осінній та весняний період шкільних канікул протягом трьох днів. Графік участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з своїм онуком, [PERSON] суд вважає правильним встановити наступний: -після знайомства дитини з батьком (за рішенням психолога ) провести попередню зустріч баби з психологом Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб; -після цього, протягом перших двох місяців проводити зустрічі дитини з бабою в присутності психолога Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб раз на два тижні протягом двох годин; -надалі - у першу та третю неділю місяця з 15:00 до 19:00. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи, що зміни до встановленого судом графіку можуть вноситись за їх спільної згоди шляхом проведення переговорів. Рішення суду не позбавляє сторін можливості самостійно визначитись з іншими способом та порядком участі батька у вихованні дитини.

Outcome: partial