Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим що, 14 лютого 2014 року між ПрАТ «СК «ЗДОРОВО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного тар спорту № 1404101, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси Страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу «HYUNDAI SONATA», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Даний договір укладений строком з 15.02.2014 року по 14.02.2015 включно. 01 лютого 2015 року на перехресті вулиць Боженка та Тельмана в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ під керуванням страхувальника, та автомобіля «GEELY CK», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок даної ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Зазначена вище ДТП відповідно до норм чинного законодавства України та Договору страхування була визнана страховим випадком. Страховик на підставі Заяви Страхувальника від 02.02.2015 року здійснив виплату страхового відшкодування на загальну суму в розмірі 46\~524,01 грн. Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 20.02.2015 р. у справі № 752/2042/15-п, [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП від 01 лютого 2015 року і притягнено до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність особи, яка на законних підставах експлуатувала автомобіль «GEELY CK», державний реєстраційний номер [NUMBER], не була застрахована полісом ОСЦПВВНТЗ, як того вимагають положення Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується розширеною довідкою ДАІ № 57100402. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» 46\~524,01 грн. та судові витрати у розмірі 465,24 грн. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причин неявки суду не повідомлено. За письмовою згодою предсавника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як встановлено в судовому засіданні, 14 лютого 2014 року між ПрАТ «СК «ЗДОРОВО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного тар спорту № 1404101, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси Страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу «HYUNDAI SONATA», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Даний договір укладений строком з 15.02.2014 року по 14.02.2015 включно. 01.02.2015 року [PERSON] приблизно о 19 год. 00 хв. керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], на перехресті вул. Тельмана та вул. Боженка в м. Києві, перед початком руху не впевнився, що це буде безпечно, для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження даних транспортних засобів, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України. 20.02.2015 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зазначена вище ДТП відповідно до норм чинного законодавства України та Договору страхування була визнана страховим випадком. Страховик на підставі Заяви Страхувальника від 02.02.2015 року здійснив виплату страхового відшкодування на загальну суму в розмірі 46\~524,01 грн. Цивільно-правова відповідальність особи, яка на законних підставах експлуатувала автомобіль «GEELY CK», державний реєстраційний номер [NUMBER], не була застрахована полісом ОСЦПВВНТЗ, як того вимагають положення Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується довідкою ДАІ № 57100402, а отже відповідач несе відповідальність за шкоду заподіяну в результаті ДТП Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висвноку про необхідність задоволення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved