Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить встановити факт порушення щодо нього родиною Лип`явок статті 24 Конституції України, стягнути із відповідачів на свою користь, завдану моральну шкоду у розмірі - 300 000 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати. В обґрунтування вимог зазначається, що 13 листопада 2016 року на підставі заяви позивача про вчинення кримінального правопорушення внесено дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12016110130004779. Досудове розслідування триває. Одночасно на розгляді у суді впродовж чотирьох років перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню позивача у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122, частиною першою статті 125 КК України. Потерпілими у даній справі є відповідачі у справі. Однак фактично протиправні дії щодо позивача вчиняли безпосередньо відповідачі у справі, вони його переслідували та сфабрикували кримінальне провадження, чим завдали моральної шкоди. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - Хайнак Т.Л. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні даного позову. Вислухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що на розгляді у Броварському міськрайонному суді перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122, частиною першою статті 125 КК України. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач вказав, що відповідачі сфабрикували відносно нього кримінальну справу, переслідують його та вчиняють протиправні дії. Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного за-хисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом статей 11, 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України). Згідно із статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Рівність прав жінки і чоловіка забезпечується: наданням жінкам рівних з чоловіками можливостей у громадсько-політичній і культурній діяльності, у здобутті освіти і професійній підготовці, у праці та винагороді за неї; спеціальними заходами щодо охорони праці і здоров`я жінок, встановленням пенсійних пільг; створенням умов, які дають жінкам можливість поєднувати працю з материнством; правовим захистом, матеріальною і моральною підтримкою материнства і дитинства, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач не надав доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювачів - відповідачів у справі та шкодою, на яку він посилається. Позивачем не доведено наявність обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності та не доведено завдання йому моральної шкоди через перебування у провадженні суду кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122, частиною першою статті 125 КК України. Сам факт наявності кримінального провадження не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову за недоведеністю. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, необхідно віднести на його рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed