Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги обґрунтували тим, що вони та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідач за їх згодою була зареєстрована в цій квартирі та до цього часу вона зареєстрована у квартирі, хоча вона в ній не проживає з 2001р. та не сплачує за комунальні платежі. У зв'язку з цим позивач не може повноцінно реалізувати своє право власності на цю квартиру. Крім того, реєстрація та проживання відповідача тягнуть за собою додаткові витрати по оплаті комунальних платежів. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користуватися спірною квартирою, а також зняти її з реєстрації з цієї квартири. У судовому засіданні позивач просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач по справі в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила. Треті особи в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. Відповідно до ухвали суду введеться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачів по справі, дослідивши зібрані по справі докази, суд переходить до наступного. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2882-Л від 27.10.2000р., укладеного на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній Біржі між [PERSON], - з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], яка діє від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки [PERSON], - з іншої сторони, зареєстрованого в ММБТІ 03.11.2000р. за р. № 17360. Судом встановлено, що власники квартири дали згоду на реєстрацію в цій квартирі [PERSON] Відповідно до Довідки Форми-3 ЖКП ММР «Південь» ЖЕК № 15 за № 4918 від 26.11.2013р. у цій квартирі до цього часу зареєстрована відповідач по справі. На підставі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Зі змісту ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Положеннями статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 98 ЖК УРСР передбачено, що наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців). Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Статтею 99 ЖК УРСР визначено, що тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Відповідач по справі не є членом сім'ї позивача, а тому на підставі ст. 98 ЖК України є тимчасовим мешканцем. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім'ї можуть бути визнанні судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. У відповідності до Акту про не проживання більше шести місяців, завіреного начальником ЖКП ММР «Південь» ЖЕК № 15 19.11.2013р., [PERSON] не проживає у спірній квартирі з моменту її реєстрації у 2001р., її особистих речей та майна в квартирі не має. Отже, [PERSON] у квартирі [ADDRESS], не проживає понад 6 місяців без поважних причин. Судом встановлено, що іншого способу захисту свого права власності як визнати [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеною квартирою у позивача не має. З огляду на вказане, позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвістно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вимоги позивача щодо зняття з реєстрації відповідача по справі є зайвими, оскільки рішення суду щодо визнання її такою, що втратила право на користування квартирою, є автоматичною підставою для зняття її з реєстрації у спірній квартирі. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з приписами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial