Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У листопаді 2015 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на їх користь 113 124,20 грн. матеріальної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу та 1696,86 грн. сплаченого у справі судового збору. Вказуючи на те, що 01 квітня 2014 року між ПАТ «СК «Українська страхова компанія», як страховиком, та [PERSON], як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів [NUMBER] предметом якого є страхування транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак [NUMBER] (далі-застрахований автомобіль). 13 грудня 2014 року в м. Василькові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], транспортного засобу «Subaru Outback» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія - [PERSON] та транспортного засобу «MAN 26416» державний номерний знак [NUMBER] під кернуванням водія [PERSON] В результаті ДТП вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні даного ДТП. Позивачем, за умовами договору добровільного страхування наземних транспортних засобів [NUMBER], було виплачено страхове відшкодування в сумі 163 124,20 гривень та 50000 гривень відшкодовано ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як страховиком відповідача. Враховуючи викладене, позивач звернувся до відповідача, як винуватця ДТП, з вимогою сплатити суму страхового відшкодування в розмірі 113 124,20 грн., проте не отримавши кошти в добровільному порядку, вимушений звернувся з даною позовною заявою до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіславши заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, просив позов задовольнити (а.с. 255). Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав частково. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2015 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке сталося 13 грудня 2014 року, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 20-21). Як вбачається із змісту постанови, 13 грудня 2015 року приблизно о 15 годині 50 хвилин, [PERSON] в м. Василькові по вул. Декабристів, керуючи автомобілем марки «MAN 26416» державний номерний знак [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак [NUMBER], який в свою чергу , після цього зіткнення, зіткнувся з автомобілем марки «Subaru» державний номерний знак [NUMBER], в результаті чого сталася ДТП та автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.20-21). [PERSON] під час розгляду справи в суді свою вину визнав повністю (а.с.20). Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду та відомості про дорожньо-транспортну пригоду № 9476030, що сформована станом на 14.01.2015 року, застрахований позивачем автомобіль «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] під час вищевказаного ДТП отримав значні механічні пошкодження (а.с. 17-19). Факт значного пошкодження застрахованого позивачем автомобілю «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] також підтверджується Актом огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) від 15.12.2014 року складеним ПАТ «СК «Українська страхова група» за наслідками огляду транспортного засобу (а.с.22). Відповідно до страхового акту № СТОКА -1925 від 30 грудня 2014 року, складеного на підставі замовлення Нр № 17941/1 від 24.12.2014 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 30 грудня 2014 року, сума матеріального збитку складає 154 967,99 грн. (а.с. 58, 59). З огляду платіжного доручення № 31333 від 30.12.2014 року позивачем 30.12.2014 року виплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 154 967,99 грн. (а.с.63). 03 лютого 2015 року позивачем не підставі акту виконаних робіт до замовлення -Нр № 2014017941/1 було складено страховий акт № СТРОКА -1925Ї/1 та розрахунок суми страхового відшкодування у відповідності до яких остання становить 8156,21 грн. ( а.с.60,61). З огляду платіжного доручення № 2087 від 04.02.2015 року позивачем 04.02.2015 року виплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 8156,21 грн. (а.с.64). 09.02.2015 року, позивач, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернувся до останньої з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (а.с. 65). Зі змісту позову вбачається, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 23 квітня 2015 рок виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі ліміту за шкоду завдану майну передбачену полісом в сумі 50 000 гривень. Крім того, 04.06.2015 року позивач надіслав регресну вимогу з проханням добровільно сплатити суму страхового відшкодування в поряду регресу до відповідача (а.с.67-69). Однак відповідач регресні вимоги не виконав. 22 лютого 2016 року Васильківським міськрайонним судом Київської області на підставі заяви [PERSON] було призначено у справі авто товарознавчу експертизу (а.с.96-97). 24.05.2016 року у зв'язку з несплатою [PERSON] за судову авто товарознавчу експертизу справу повернуто без виконання (а.с.116). Відповідно до ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 113 124,20, а тому враховуючи доведеність вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди суд вважає, що позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. В силу вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Крім того, частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1194 ЦК України встановлює, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої він пошкодив автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак [NUMBER], який в свою чергу отримав страхове відшкодування від ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» за пошкоджений автомобіль, до якого перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved