Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з даною заявою. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 2012 року по 2013 рік та вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу вона залишилась проживати в м. Луганськ, але з початком антитерористичної операції вимушена була переїхати в с. Тарасівка Києво-Святошинського району, де і проживає на даний час. Її колишній чоловік 10 квітня 2014 року безвісно зник. Будь-який зв'язок з [PERSON] втрачений, він відсутній за місцем проживання, жодного разу їй не зателефонував, іншим способом не повідомив про своє місце перебування, проживання. Для встановлення місце перебування [PERSON] вона звернулась до поліції, але за результатами проведення оперативно-розшукових заходів встановити його місце знаходження не виявилось можливим. Вказала, що з квітня 2014 року на території Луганської області, в тому числі в м.Лутугине тривають бойові дії, що загрожують смерті [PERSON] Тому встановити місце знаходження [PERSON] є неможливим. Вказала, що встановлення даного факту є важливим та необхідним, оскільки надасть їй змогу виїздити разом з неповнолітнім сином [PERSON] до Луганської області, де вона має свою власну квартиру та проживають її батьки. В даний час за відсутності згоди [PERSON] вона позбавлена такої можливості. Просила суд визнати [PERSON], [INFO], безвісти відсутнім. У судовому засіданні [PERSON] вимоги заяви підтримала у повному обсязі. Просила заяву задоволити та в подальшому слухати справу в її відсутність. У судове заінтересовані особи служба в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області, управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. При розгляді справи судом встановлено, що 21 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області. Рішенням Артемівського районного суду м. Луганська від 26 листопада 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В даний час [PERSON] є переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичних операцій та проживаю разом з малолітнім [PERSON], [INFO], по вул. Гоголя, буд.4 в с.Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області. Згідно положень ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до ст.247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме (ст.248 ЦПК України). Відповідно до ст.249 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Згідно ч.1 ст.235 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. На виконання вказаних вимог процесуального законодавства судом було вжито заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Зокрема суд уточнював можливість встановлення осіб (родичів, сусідів тощо), які можуть дати свідчення про [PERSON], щодо якого вирішувалось питання про визнання його безвісти відсутнім, та їх допит. Але заявниця суду повідомила, що з родичами та друзями [PERSON] будь-яких контактів не підтримує та не підтримувала після розірвання шлюбу. При розгляді справи був допитаний у якості свідка [PERSON], який є гарним знайомим заявниці, а [PERSON] був просто знайомим, та на прохання [PERSON] намагався встановити місце перебування [PERSON] Також судом було витребувало матеріали кримінального провадження. Встановлено, що 17 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до Головного управління Національної поліції в Луганській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Вказала, що з 10 квітня 2014 року безвісти зник її колишній чоловік, так як в м.Лутугине відбувались бойові дії, та він міг зникнути внаслідок протиправних дій невідомих осіб. За її заявою внесені відомості до ЄРДР за №12016130440000373 та розпочато досудове розслідування. У листопаді 2016 року до Білокуракинського відділу поліції ГУ НП в Луганській області надійшла заява [PERSON], в якій останній вказав, що проживає в РФ, [ADDRESS]. Постановою старшого слідчого СВ Білокуракинського відділу поліції ГУ НП в Луганській області від 11 липня 2017 року закрито кримінальне провадження. Факт виїзду [PERSON] на територію РФ підтверджується також і наданою на вимогу суду Головним центром обробки інформації Державної прикордонної служби України від 06 липня 2017 року випискою щодо перетину кордону [PERSON], а саме те, що 30 квітня 2014 року [PERSON] виїхав за межі території України на пункті пропуску Просяне. Оскільки при розгляді заяви [PERSON] не знайшли свого підтвердження обставини щодо зникнення [PERSON], натомість судом встановлено, що останній виїхав ще 30 квітня 2014 року до РФ, де проживає там постійно, доказів на спростування даних фактів суду не надано, тому у задоволенні заяви суд відмовляє. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви. Зважаючи на вищенаведене,

Outcome: dismissed