Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу №92 « 8 Марта», де треті особи - [PERSON], Територіальна громада Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання права власності на квартиру, в обґрунтування позову зазначив, що згідно ордеру № 48 від 02 грудня 1969 року квартира [ADDRESS] була видана на склад сім'ї з трьох чоловік, а саме батька позивача - [PERSON], матір позивача - [PERSON], яка змінила прізвище на «[PERSON]», та на нього [PERSON], який згодом змінив прізвище на - «[PERSON]». З цього часу вони вселилися та стали проживати в зазначеній квартирі. Між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу вони мирним шляхом поділили спільно нажите майно, а саме батькові позивача [PERSON] були виділені предмети домашнього вжитку, а матері [PERSON], яка зареєструвала шлюб дісталася квартира [ADDRESS]. Одночасно [PERSON] виплатила [PERSON] частину паю в розмірі 1396 руб. Згодом [PERSON] написав заяву до Житлово-будівельного кооперативу №92 « 8 Марта» про бажання вийти з кооперативу, а також заяву про передачу свого паю на кооперативну квартиру [PERSON] Відповідно до протоколу загальних легітимних зборів ЖБК №92 « 8 Марта» № 34 від 14.07.1985 була затверджена передача паю на квартиру з [PERSON] на [PERSON] В 1996 році [PERSON] виявила бажання передати позивачу пай на квартиру [ADDRESS]. Згідно з протоколом загальних зборів членів ЖБК №92 « 8 Марта» № 50 від 28 квітня 1996 року заява [PERSON] про передачу паю та всіх прав на квартиру [ADDRESS] була задоволена у повному обсязі. Але даний протокол не був направлений до виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради для його затвердження, що відповідало б п. 4.4. Статуту ЖБК №92 « 8 Марта». В 2013 році позивач вирішив зареєструвати своє право власності на квартиру [ADDRESS]. З цією метою позивач звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, однак 06 грудня 2013 року отримав рішення про відмову в реєстрації право власності на житло. Підставою для відмови стала та обставина, що відсутній документ, який підтверджує передачу паю та письмова згода кооперативу. Після чого позивач звернувся до ЖБК № 92 « 8 Марта» з метою отримання зазначених документів. В свою чергу ЖБК № 92 « 8 Марта» звернувся до Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради з проханням затвердити протокол загальних зборів про передачу паю та всіх прав на спірну квартиру на ім'я позивача. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 18.02.2004 № 18/15 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» було відмовлено в реєстрації зазначених протоколів, оскільки до повноважень районних у м. Дніпропетровську рад не входить вирішення питання щодо затвердження рішення загальних зборів членів кооперативу про передачу паєнагромадження. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,9 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Представник відповідача Житлово-будівельного кооперативу №92 « 8 Марта» в судове засідання не з'явився, надавши заяви з проханням слухати справу за їх відсутності, просили позов задовольнити. В судове засідання 3-тя особа - [PERSON] не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву щодо розгляду справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Представник 3-ї особи Територіальна громада Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомили. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Дана норма права кореспондується з положеннями ст.19-1 Закону України «Про кооперацію». Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що: б) при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Судом встановлено, що згідно ордеру № 48 від 02 грудня 1969 року квартира [ADDRESS] була видана на склад сім'ї з трьох чоловік, а саме батька позивача - [PERSON], матір позивача - [PERSON] та на позивача [PERSON] 30 січня 1985 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, наявного в матеріалах справи. Відповідно до написаної власноруч [PERSON] розписки від 23.03.1985, останній отримав від своєї дружини [PERSON] суму у розмірі 1396 руб. за свою частину пая в квартирі [ADDRESS]. Крім того [PERSON] була написана заява до ЖБК № 92 « 8 Марта» про передачу своєї частини паю на квартиру колишній дружині [PERSON] Відповідно до виписки з протоколу загальних зборів членів ЖБК №92 « 8 Марта» № 34 від 14.07.1985 року була затверджена передача паю на квартиру з [PERSON] на [PERSON] (а.с.17). [PERSON] 14 грудня 1985 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на - «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, наявного в матеріалах справи (а.с.15). [PERSON] 13 квітня 1990 року змінив прізвище з - «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну прізвища, імені, по батькові від 13 квітня 1990 року (а.с.16). В 1996 році [PERSON] вирішила передати весь пай та всі права на квартиру [ADDRESS] своєму синові [PERSON] Згідно з протоколом загальних зборів членів ЖБК №92 « 8 Марта» № 50 від 28 квітня 1996 року заява [PERSON] про передачу паю та всіх прав на квартиру [ADDRESS] була задоволена у повному обсязі (а.с.18). Судом також встановлено, що рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 06 грудня 2013 року позивач отримав рішення про відмову в реєстрації права власності на житло у зв'язку з відсутністю затвердження Амур-Нижньодніпровською районною у м. Дніпропетровську ради протоколу загальних зборів про передачу паю та всіх прав на спірну квартиру на ім'я позивача. 09 січня 2014 року Амур-Нижньодніпровська районна у м. Дніпропетровську рада на звернення Голови ЖБК № 92 « 8 Марта» надала відповідь, в якій зокрема було зазначено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 18.02.2004 року № 18/15 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» було відмовлено в реєстрації зазначених протоколів, оскільки до повноважень районних у м. Дніпропетровську рад не входить вирішення питання щодо затвердження рішення загальних зборів членів кооперативу про передачу паєнагромадження. Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.

Outcome: approved