Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

У липні 2014 року до Березанського міського суду Київської області з позовом про визнання права власності на майно у порядку спадкування звернувся [PERSON] Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] року помер його батько - [PERSON], у зв'язку із чим відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок по [ADDRESS], площею 0,1000 га та 0,1373 га. Вказані земельні ділянки належали [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 579667 та ЯМ № 579666, виданих 22 червня 2012 року. У нотаріальній конторі позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на зазначені земельні ділянки. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши його доводами, викладеними у позовній заяві. Також вказав, що державних актів у його батька на руках не було, оскільки він помер [INFO] року, а вказані акти були виготовлені лише 22 червня 2012 року. Тому батько за життя не встиг зареєструвати свої земельні ділянки. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не пояснив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не направляв. З урахуванням думки позивача прийнято рішення про заочний порядок розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності. Оскільки позивачем не було надано доказів того, що він є власником зазначених земельних ділянок, і він на них не посилається ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні, тому вимога про визнання за ним права власності не підлягає задоволенню. Частиною першою статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Березанської міської ради № 203 від 14 січня 1999 року [PERSON] було виділено у власність земельні ділянки по [ADDRESS] площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0,1373 га для ведення особистого селянського господарства. [PERSON] займався оформленням своїх земельних ділянок, що підтверджується копіями державних актів (а.с. 10, 11), однак зареєструвати відповідно до закону, а отже і набути право власності у встановленому законом порядку - не встиг, оскільки помер [INFO] року (а.с. 9). Оскільки судом встановлено, що [PERSON], отримавши право на отримання вказаних земельних ділянок у власність, не оформив у встановленому порядку свої права власника на вказане майно, то в силу вимог ст. 1218 ЦК України до його спадкоємців не може переходити право власності на земельні ділянки, оскільки його не було у спадкодавця. Таким чином суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку слід відмовити. Однак, право на оформлення вказаної земельної ділянки, в силу ст. 1219 ЦК України, не є нерозривно пов'язаним з особою спадкодавця, а тому може бути успадковане. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], реалізувавши свої спадкові права після смерті [PERSON], став власником житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований на спірній земельній ділянці (а.с. 41). Інший спадкоємець - [PERSON] 27 вересня 2012 року відмовилася від прийняття спадщини (а.с. 31). Досліджуючи матеріали спадкової справи [PERSON] інших спадкоємців судом не виявлено. Зі змісту ст. 1225 ЦК України випливає, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені та яка необхідна для їх обслуговування. Таким чином, суд визнає за [PERSON] право на оформлення права власності на спірні земельні ділянки на своє ім'я. На підставі ст. ст. 392, 1218, 1225 Цивільного кодексу України, куруючись ст. ст. 8, 10, 14, 15, 60, 79, 88, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд,

Outcome: partial