Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила визнати таким що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4758 виданий 16.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на рухоме майно. Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 18 липня 2017 року позов задоволено у повному обсязі. На зазначене судове рішення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду першої інстанції змінити, відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, недостатньо повно та всебічно судом досліджено матеріали справи. Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов неправильного висновку зазначивши, що в матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення про заміну кредитора та заставодержателя та направлення листа позивачу про його зміну. Судом першої інстанції не взято до уваги в якості доказів направлення на дві адреси позивача досудових вимог та проігноровано пояснення відповідача щодо їх направлення. Висновки суду першої інстанції є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Суд дійшов неправильного висновку, зазначивши, що грошові зобовязання позивача були виражені у валюті долари США, а виконавчим написом стягнуто заборгованість у гривнях та сумі що відмінна від кредитного зобовязання, проте таке твердження не відповідає дійсності, тоді як у виконавчому написі зазначено протилежне. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та доведеними належним чином. З таким висновком суду, судова колегія не погоджується, з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» 23 серпня 2006 року було укладено кредитний договір № СL-702/190/2006 (а.с.7-14). За умовами кредитного договору АКБ «Райффайзенбанк Україна» надав [PERSON] кошти на придбання автомобіля марки Chevrolet Aveo у розмірі 13149 дол. США, зі строком кредитування до 23.08.2012 року. З тексту основного договору вбачається, що грошові зобовязання позивача були виражені у валюті долари США. Між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено Договір застави автотранспортного засобу № РСL-702/190/2006 від 23.08.2006 року, відповідно до якого предметом застави є легковий автомобіль марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску, заставна вартість предмета застави складає 66400 грн (а.с. 15-16). 12 листопада 2010 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» купило право вимоги у ПАТ «ОТП Банк» 12.11.2010 року було укладено договір про відступлення права вимоги ( а.с. 67). 16 травня 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на адресу [PERSON] ([ADDRESS]) з описом вкладення направляв досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.60). Доказом надання (оплати) послуг поштового звязку є розрахунковий документ, виданий поштовим відділенням. 16 липня 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся з заявою до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (а.с.56). Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 16 липня 2013 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 4758, відповідно до якого пропонував звернути стягнення на рухоме майно: легковий автомобіль марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2006, колір сірий, кузов №KL1SF69YE7B035690, тип легковий седан-в, що належить на праві власності [PERSON]. Запропоновано за рахунок коштів, виручених від реалізації рухомого майна, задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в розмірі: залишку заборгованості по кредиту у розмірі 8322,09 доларів США;- заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 1427,31 доларів США;- витрат у розмірі 1700 гривень за вчинення виконавчого напису, що всього становить 9749,40 доларів США, що по курсу НБУ станом на 16.07.2013 року становить 77926,95 грн. та 1700 грн., а всього у гривневому еквіваленті 79626,95 грн. Строк, за який провадиться стягнення з 28.11.2008 року по 12.11.2010 року. (а.с. 17). Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 9 вересня 2013 року було відкрито виконавче провадження № 40546627 по виконанню виконавчого напису №4758 від 16.07.2013 року. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку встановлених законом. Відповідно до вимог ст.ст. 19-20 ЗУ «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Згідно ст. 87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України Про нотаріат нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктами 3.1-3.5 гл. 16 Інструкції встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не зобов'язаний встановлювати обсяг прав та обовязків учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи ту обставину, що на час вчинення нотаріусом зазначеного вище нотаріального напису, були надані всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення позивачу та боржнику письмової вимоги про усунення порушень та іпотечну вимогу, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в супереч вимог чинного законодавства. З огляду на вищевикладене, оскільки висновок суду не відповідає обставинам справи і судом першої інстанції були допущені порушення норм матеріального і процесуального права і це призвело до неправильного вирішення справи , рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed