Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

у квітні 2021 року позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Данильчука В.М. звернувся до Голосіївського районного суду м Києва з позовом до відповідача ФОП [PERSON] , в якому просив: розірвати договір № 3103 про надання інформаційно-консультаційних послуг та сприяння у працевлаштуванні за кордоном від 22.01.2021 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 10 500 грн.; вирішити питання про розподіл судових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 22.01.2021 року між сторонами у справі укладено договір № 3103 про надання інформаційно-консультаційних послуг та сприяння у працевлаштуванні за кордоном, предметом якого було виконання доручення клієнта, особисто, на власний ризик, власними силами і за власний рахунок, надати клієнту інформаційно-консультаційні послуги, перелік яких визначено у п. 1.2 договору, в погоджений сторонами строк, а клієнт приймає послуги, надані виконавцем та оплачує їх надання в термін, в порядку та в сумі, що встановлені договором. Відповідно до умов договору, за надання передбачених договором послуг, замовник проводить оплату, шляхом внесення грошових коштів на банківський рахунок виконавця у розмірі 21 000 грн.; в день укладення договору, замовник сплачує виконавцю суму у розмірі 10 500 грн. 23.01.2021 року позивачем здійснено оплату на користь відповідача у розмірі 10 500 грн, у зв?язку із чим, за умовами договору, відповідач повинен був надати послуги у термін до 05.03.2021 року. Після сплати грошових коштів, передбачених договором, відповідач жодних послуг, передбачених договором, не надав. У зв?язку із чим, позивач звернувся до відповідача із заявою від 26.03.2021 року про розірвання договору та повернення коштів, вказана заява отримана відповідачем 05.04.2021 року, однак у жодний спосіб відповідач на вказану заяву не відреагував. У зв?язку із чим, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору та стягнення сплаченої суми у розмірі 10 500 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.05.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем не отримано копію ухвали судді про відкриття провадження, позов з додатками, поштове направлення повернулось до суду без вручення адресату, відповідно до довідки поштового відділення, у зв?язку із відсутністю адресата за адресою, зазначеною у позові. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 22.01.2021 року між [PERSON] , як клієнтом, та фізичною особо-підприємцем [PERSON] , як виконавцем, укладено договір № 3103 про надання інформаційно-консультаційних послуг та сприяння у працевлаштуванні за кордоном (далі - «Договір»). Відповідно до умов п.1.1 Договору, виконавець на виконання доручення клієнта, особисто, на власний ризик, власними силами і за власний рахунок надає клієнту інформаційно-консультаційні послуги, перелік яких визначений в п. 1.2 Договору, в погоджений сторонами строк, а клієнт приймає послуги, надані виконавцем та оплачує надані ним послуги в термін, порядку та в сумі, що встановлені Договором. Згідно п. 1.2 послуги, що надаються виконавцем клієнту згідно п. 1.1 Договору: сприяння та допомога у пошуку можливостей для працевлаштування, інформаційні та консультаційні послуги з питань можливостей та умов працевлаштування, сприяння та допомога у підборі найкращих трудових вакансій в будь-якій країні Європейського Союзу, а також Швейцарії, Королівства Норвегія та Великобританії, виходячи з освіти, професійного та трудового досвіду, навичок та вмінь клієнта; інформаційні та консультаційні послуги з питань законодавства про працю, трудової діяльності, укладення, виконання та припинення трудового договору, працевлаштування іноземців, законодавства про статус, правила перебування та поведінку іноземця, прикордонного, митного та валютного законодавства, яке використовується країнами, вказаними у п. 1.2.1 Договору; інформаційні та консультаційні послуги з питань діяльності в Україні посольств та консульств країн, вказаних в п. 1.2.1 Договору, а також з питань діяльності посольств та консульств України в країнах, вказаних у п. 1.2.1 Договору. У п. 2.3 Договору регламентовано строки надання послуг, відповідно до якого строк надання послуг: щодо Польщі - 30 робочих днів (без урахування святкових чи вихідних днів) з моменту внесення оплати в сумі та в порядку, передбаченому п.п. 4.1, 4.2 Договору; щодо будь-якої іншої країни крім Польщі - 30 робочих днів (без урахування святкових чи вихідних днів) з моменту внесення оплати в сумі та в порядку, передбаченому п.п. 4.1, 4.2 Договору. П. 4 Договору визначено розміри і порядок оплати наданих послуг, відповідно до якого за надання послуг, визначених Договором, замовник проводить оплату шляхом внесення коштів на банківський рахунок виконавця у загальному розмірі 21 000 грн. В день укладення договору замовник сплачує виконавцю суму у розмірі 10 500 грн. При отриманні послуг, обумовлених договором, замовник сплачує залишкову вартість виконавцю у розмірі 10 500 грн. 23.01.2021 року [PERSON] здійснено оплату у розмірі 10 500 грн. на користь ФОП [PERSON] , що стверджується квитанцією № 142 від 23.01.2021 року (а.с. 14). 29.03.2021 року позивачем [PERSON] направлено на адресу відповідача ФОП [PERSON] заяву про розірвання договору від 22.01.2021 року та повернення грошових коштів у розмірі 10 500 грн., у зв?язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов?язань за Договором (а.с. 15-19). Вказана заява отримана відповідачем ФОП [PERSON] 05.04.2021 року. Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджує, що відповідачем не виконано умови Договору ані у термін, обумовлений Договором, ані у подальшому, передбачені Договором послуги не надано та грошові кошти у розмірі 10 500 грн. не повернув. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Аналізуючи підстави звернення до суду з указаним позовом, характер правовідносин, що виникли між сторонами, норми матеріального права, які їх регулюють, суд надходить до висновку про те, що оспорюваний правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг. За змістом положень ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто.У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Сторонами спору у п. 1.1 Договору визначено, що за укладеним договором послуги надаються виконавцем, тобто, відповідачем, особисто. У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Підстави для зміни або розірвання договору визначені положеннями статті 651 ЦК України, відповідно до яких зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Під час розгляду справи судом встановлено та не спростовано відповідачем, що надання послуг, які є предметом укладеного між сторонами Договору, ФОП [PERSON] належним чином не виконані. З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 907 ЦК України, вимоги [PERSON] про розірвання договору про надання послуг від 22.01.2021 року підлягають задоволенню. Умовами укладеного договору, зокрема, п.п. 6.4.8. п. 6.4 Договору, визначено, що виконавець не здійснює будь-яких грошових виплат, компенсацій, повернень, відшкодувань та інше у випадку, зокрема, відмови клієнта від цього дог овору, а також одностороннє припинення (розірвання) чи одностороння зміна договору з боку клієнта чи роботодавця. Тому вирішуючи спір у цій частині суд керується положеннями частини четвертої статті 653 ЦК України, якими встановлено, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, вимоги [PERSON] про повернення грошових коштів за послуги, сплачені на виконання договору про надання послуг від 22.01.2021 року, виходячи із положень укладеного між сторонами договору, задоволенню не підлягають.

Outcome: partial