Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] і просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову вказує, що на підставі договору дарування від 03 лютого 2011 року є власником квартири [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстровано місце проживання її сестри [PERSON] та племінника [PERSON], які добровільно залишили квартиру, забрали усі свої речі й більше п»яти років у квартирі не проживають, участі в утриманні квартири не приймають. При цьому відповідачі в добровільному порядку не знімаються з реєстрації за даною адресою, що перешкоджає їй, як власнику, належним чином користуватись та розпоряджатись квартирою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить позов задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечили, однак визнали ту обставину, що у січні 2010 року зібрали усі свої речі та залишили спірну квартиру, виїхавши на інше місце проживання. З того часу у спірній квартирі не проживають, хоча залишаються там зареєстрованими. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 17 лютого 2011 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири від 03 лютого 2011 року, посвідченого цього ж дня приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №221 (а.с.6-7), а також витягом Старокостянтинівського БТІ №29043154 від 17 лютого 2011 року про державну реєстрацію за позивачкою права власності на спірну квартиру (а.с.10). З 18 жовтня 1997 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON], а з 23 березня 2005 року у цій квартирі зареєструвала своє місце проживання [PERSON], що підтверджується довідкою Старокостянтинівського РС УДМС України в Хмельницькій області №31/3227 від 19 жовтня 2014 року (а.с.21). Відповідачі були зареєстровані у спірній квартирі як члени сім»ї попередніх власників, якими були батьки [PERSON] - подружжя [PERSON]. На момент набуття права власності на спірну квартиру позивачкою - 17 лютого 2011 року, відповідачі залишались зареєстрованими у спірній квартирі, однак з січня 2010 року і поданий час у ній не проживають. Ці обставини відповідачами визнаються та підтверджуються актами обстеження житлових умов, які складені депутатами Старокостянтинівської міської ради Омельченко О.О. від 06 листопада 2014 року, від 09 квітня 2014 року, від 14 жовтня 2013 року, 10 жовтня 2012 року та депутатом Беліцькою О.В. від 01 вересня 2010 року, а також факт не проживання відповідачів у спірній квартирі з осені 2013 року і по даний час підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до положень ст.ст.379, 380, 381 ЦК України об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба. Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім»ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слідує, що виникнення права членів сім»ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на цей будинок (квартиру), а відтак - припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сім»ї на користування цим будинком (квартирою). Таким чином, права членів сім»ї власника будинку (квартири) на об»єкт власності є похідними від прав самого власника. Оскільки право відповідачів користуватись спірною квартирою залежало від прав власників цієї квартири - подружжя [PERSON], членами сім»ї якої вони були, тому з набуттям права власності [PERSON] на цю квартиру та припиненням права власності на квартиру [PERSON], припинилось і право відповідачів на користування цією квартирою. З огляду на викладене, [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст.88 ЦПК України і стягує з відповідачів на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп. з кожного (243,60 грн. : 2).

Outcome: approved