Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до відповідачки [PERSON] із позовом в якому просила суд усунути [PERSON], [INFO] від права на спадкування за законом після смерті її сестри [PERSON], яка померла 28.01.2015 року в м. Дніпродзержинську, актовий запис про смерть № 112 виданий Заводським відділом РАЦС Дніпродзержинського МУЮ від 29.01.2015 р. та стягнути з відповідачки на її користь судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у 2003 році захворіла сестра позивача, [PERSON], та потребувала стороннього догляду. За її життя позивач доглядала за нею: готувала їй їжу, прибирала за нею, прала одяг, водила на прогулянку та подібне. Оскільки відповідач ухилялась від надання допомоги спадкодавцю, позивач була вимушена позичати грошові кошти на ліки та достатнє харчування для сестри, заощаджувати для себе на харчуванні та одязі. 28.01.2015 року померла [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на належну їй на праві приватної власності квартиру № 37 по провулку Більшовицькому у будинку № 33 у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, загальною площею 42,5 кв.м. житловою площею 27,2 кв.м. При житті померла заповіт не залишила. У липні 2015 року позивач звернулась до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але дізналась, що відповідачка теж звернулась з відповідною заявою. З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори крім сторін ніхто не звертався. Оскільки відповідач під час хвороби сестри [PERSON] ухилялася від надання їй будь якої допомоги, коли вона була в безпорадному стані не доглядала, не давала грошей на придбання ліків, що зможуть підтвердити свідки, то позивач вважає за необхідне усунути її від права на спадкування за законом за навмисне ухиляння від надання будь якої допомоги померлій. Позивачка не зявились в судове засідання, але надала до суду заяву в якій підтримала свої позовні вимоги та просила суд задовольнити їх у повному обсязі, просила суд розглянути справу без її участі та без застосування технічних засобів. Відповідач та її довіритель в судове засідання не зявився, але надали до суду заяву в якій просили суд розглянути справу без їх участі, проти задоволення позову заперечують, надали письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи разом з доданими документам на їх підтвердження, просили відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори - в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, завідувач нотаріальної контори просив справу розглянути без участі представника контори, заперечень проти позову не надійшло. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно матеріалів справи [PERSON], народилась 06 листопада 1951 року в м. Дніпродзержинськ, про що свідчить актовий запис № 3599, в свідоцтві про її народження в графі мати записано [PERSON], [INFO]. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, виданого 29.01.1956 року «ГорЗАГС» м. Дніпродзержинська [PERSON], [INFO] уклала шлюб з [PERSON], [INFO], про що свідчить актовий запис № 94, та після укладання шлюбу залишила дошлюбне прізвище [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу народилась позивач [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON], [INFO], де в графі мати у обох записано [PERSON], [INFO], таким чином позивач, відповідач та спадкодавець [PERSON] є рідними сестрами по матері, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії ІІ-КИ № 301327 відповідач вийшла заміж 29.09.1979 року та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Зі свідоцтва про шлюб серії ІІ-КИ № 452603 вбачається, що позивач вийшла заміж 09 квітня 1983 року та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 608606, сестра позивачки та відповідачки, [PERSON], померла у віці 63 роки, 29 січня 2015 року, про що свідчить актовий запис № 112. Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі було зареєстровано 23.06.2015р. спадкову справу № 57604487, спадкоємцем є [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідок виданих директором ТОВ «Толока» від 06.04.2015р. № 72/04-15 [PERSON] була зареєстрована з 28.09.1999р. за адресою [ADDRESS], де мешкала по день смерті та разом з нею за цією адресою зареєстрованих осіб не було. Відповідно до вимог ст..60ч.1, ст..61ч.3 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх рішень, своїх вимог, і заперечень. Обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спакдодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати його і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. В цілому критично оцінюючи надані докази позивачем, суд враховує ту обставину, що з цих доказів у справі, не випливає будь-яких фактів звернення спадкодавця за допомогою до позивачки та відповідачки. Крім того як вбачається з наданих доказів відповідачем вбачається, що спадкодавець [PERSON] перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України Заводського району м. Дніпродзержинська з 01.11.2006 року по 31.01.2015 року та отримувала пенсію за весь час у розмірі 108024грн.15коп.., під час отримання пенсії спадкодавець працювала майстром виробничого навчання кулінарного профілю та звільнилась за власним бажанням 13.07.2010 року, тобто додатково отримувала заробітну платню, та могла саме себе обходити, жодних доказів безпорадного стану спадкодавця, позивачем не надано, так само як і не надано доказів що спадкодавець потребувала стороннього догляду та матеріальної допомоги, також позивачем не надано доказів яким чином та в який спосіб відповідач відмовлялась від надання померлій допомоги, натомість відповідачем надані документі які підтверджують негативний стан здоровя відповідача, яка має ряд численних хронічних захворювань, що призвело її до інвалідності та потреби у постійному лікуванні. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. . Згідно з ч. 5 ст. 1224 ПК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, судом, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК, не встановлено факту ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факту перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи. Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім того, суд мав з'ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. Такі висновки повністю співпадають з правовою позицією Верховного суду України з розгляду аналогічних питань (копії ухвал додаються). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, н^які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч.6 Постановою № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року при усуненні права на спадкування за законом слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку, крім того судом зясовується наступне: чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. Вважаю, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами підстав для усунення мене від права на спадкування за законом після своєї померлої сестри, оскільки позивачкою не надані будь-які докази на підтвердження обставин передбачених статтею 1224 ЦК України Суд, враховуючи обставини справи, вважає, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження обставини, які б свідчили про умисне ухиляння відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, тому підстави, за якими відповідач може бути усунений від права спадкування після смерті [PERSON], яка померла 29 січня 2015 року - відсутні, у зв`язку з чим вважає необхідним у позові [PERSON] про усунення [PERSON] від права на спадкування - відмовити. Судові витрати у вигляді судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду, з урахуванням обставин справи віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed