Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 липня 2018 року та договору купівлі-продажу житлового будинку від 02 липня 2018 року належить на праві власності будинковолодіння [ADDRESS] . В даному будинку з 07 вересня 2011 року зареєстрований, але ніколи не проживав та не проживає, відповідач [PERSON] . Оскільки відповідач у вказаному будинку не проживає, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає реалізації його (позивача) прав на будинок, місце проживання відповідача йому (позивачу) не відоме, то просив визнати відповідача таким, що втратив право користування цим будинком. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Горбаченко М.О. позов підтримали та викладене підтвердили. Відповідач та його представник - адвокат Тищенко Л.М. в судовому засіданні позов не визнали, щодо його задоволення заперечували, 23 жовтня 2020 року надали відзив на позов. У відзиві представник відповідача зазначила, що [PERSON] у вказаному будинку зареєстрований з 2011 року і по даний час він користується даним житлом. В останні місяці позивач почав вимагати відповідача виселитись з будинку та почав викидати його речі. Про договір купівлі-продажу належної йому (відповідачу) частки у зазначеному будинку останній нічого не знав, позивач його ніколи не повідомляв про те, що викупив його частку, коштів за продану частку йому не сплачував. Такий договір [PERSON] має намір оскаржити. Відповідач дійсно періодично на тривалий час виїздить з даної місцевості до інших регіонів через характер його роботи, але підтвердженням того, що він користується вказаним будинком є довідка УСЗН про пільги на комунальні послуги за вказаною адресою. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] : 1/3 частку даного будинку він успадкував після смерті [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02 липня 2018 року, 2/3 частки житлового будинку він придбав, по 1/3 частці у кожного, у [PERSON] та відповідача [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02 липня 2018 року (а.с. 4-10). Згідно з копією будинкової книги, довідкою Загальцівської сільської ради Бородянського району від 28 липня 2020 року, у вказаному будинку з 07 вересня 2011 року зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.16-19,24). Як убачається з акта, складеного за участю депутата Загальцівської сільської ради Бородянського району Київської області від 30 червня 2020 року, [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 07 вересня 2011 року, але з моменту реєстрації та по даний час за цією адресою він не проживає; сільське господарство не вів, особистих речей на даній ділянці не має, місце його проживання не відоме (а.с.11). Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні показали, що [PERSON] в с. Нова Буда дуже давно не проживає, років 30-40. За вказаною адресою проживала сама його сестра [PERSON] , там же і померла, за життя останньої відповідач періодично приїжджав до неї в гості. Свідок [PERSON] також зазначив, що знає, що тітка прописала [PERSON] у зазначеному будинку, але він (відповідач) там не жив, жив у м. Буча. Зараз у будинку проживає позивач із сім`єю, відповідача там не бачив. Свідок [PERSON] показала, що є дружиною родича [PERSON] , проживає в с.Нова Буда з 1986 року та є суміжною сусідкою, останній раз вона бачила відповідача в с. Нова Буда на день села, в червні позаминулого року, підвозили його до Києва. Коли була жива сестра [PERSON] , відповідач приїжджав разів 2 на рік, на проводи, чи залишався ночувати не знає. Свідок [PERSON] показав, що відповідач не проживає в с. Нова Буда, бачив його лише на гробках, останній раз бачив його на похоронах у сестри [PERSON] , років три тому. Ніколи не чув, що відповідач проживав у сестри. Він /свідок/ раніше спілкувався з тіткою [PERSON] , бо є ветеринаром, і часто заїжджав до неї за зазначеною адресою, і до її смерті, точно знає, що відповідач за цією адресою не проживав. Свідок [PERSON] показав, що є двоюрідним братом відповідача, у вихідні дні буває в с. Нова Буда, має там власний будинок, який знаходиться поряд із будинком позивача, і відповідача він бачив у селі останній раз у минулому році. Свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою, [PERSON] років 10 тому жив в с.Нова Буда, почав жити у вказаному будинку, коли розлучився, його батьків вже не було - померли, жила сестра [PERSON] . Після смерті сестри, років 2-3 тому, відповідач живе у м.Києві, літом цього року шукав житло, бо його не пускали у будинок. Приїжджає у будинок часто, де ночував, - не знає. У будинку у відповідача була кімната, в якій було ліжко і стільці. Останній рік відповідач їхав до себе додому, в м. Київ. В с. Нова Буда останній раз його бачила на виборах, а до цього бачила його восени та літом. Коли померла сестра [PERSON] , відповідач у зазначеному будинку не проживає, бачила, що його до будинку не впускали. Свідок [PERSON] показав, що знає відповідача з дитинства і він ( [PERSON] ) приїжджав до вказаного будинку, а після смерті сестри почались суперечки і десь місяць тому його не пустили до будинку. Відповідач служив в Германії, потім в Росії, Києві, приїжджав в с. Нова Буда, ночував у будинку, до смерті сестри користувався кімнатою, там були його речі - шинель та ін., ліжко, тумбочка. Він (свідок) приходив до нього. Відповідач жив «на квартирах», але до будинку приїжджав, хоча постійно у будинку не проживав. Десь років 3-5 тому, після смерті батьків, коли була жива сестра, відповідач робив паркан. Зараз відповідач проживає в м.Києві на квартирі, десь 1 місяць тому, коли приїжджав на вибори, заходив до нього (свідка) в гості. Згідно положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156, 157 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. У разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї (такий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14 та узгоджується з висновком ВС, викладеним у постанові від 29 січня 2018 року у справі № 61-755 св 18). Згідно із частиною 4 статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у частині 2 статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, права і обов`язки членів сім`ї власника будинку (квартири) регулюються статтями 156, 157 ЖК України, а права і обов`язки наймачів - статтями 158 - 170 ЖК України, а також главою 59 ЦК України (висновок ВС, викладений у постанові від 29 січня 2018 року у справі № 61-755 св 18). Враховуючи вищевикладене, оскільки, як встановлено зібраними по справі доказами, відповідач був зареєстрований у вказаному будинку з 07 вересня 2011 року, але з моменту реєстрації, тобто, близько десяти років, в будинку не проживає, з 02 липня 2018 року власником даного будинку став позивач, відповідач членом сім`ї позивача не є і договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні між ними не укладалися, то, відповідно, відповідач є сторонньою для позивача особою, яка залишаючись зареєстрованою у будинку за адресою: [ADDRESS] , перешкоджає позивачу належним чином володіти і користуватися вказаним житловим приміщенням, чим порушує його права, як власника, а так як відповідач у добровільному порядку з реєстрації не знімається, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним будинком. При цьому суд вважає, що реєстрація відповідача з 1 серпня 2020 року як пільговика для отримання пільг за комунальні послуги за вказаною адресою та характер його роботи, пов`язаний з відрядженнями в 2017-2019 роках, на що він (відповідач) посилається, не можуть свідчити про його постійне там проживання, а тому судом до уваги не приймаються.

Outcome: approved