Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

У липні 2014 року позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПП «Аванті» про зобов'язання вчинити певні дії, визнати право власності на майно та виключити його з під арештом, третя особа ВРЕР УДАІ в Дніпропетровській області, але згодо доповнила свої вимоги та просила суд просила визнати попередній договір купівлі-продажу автомобіля дійсним скасувати записи про заборону, в іншій частині вимоги залишила без змін. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона придбала у відповідача ПП «Аванті», від імені якого діяв директор [PERSON], транспортний засіб - автомобіль марки Шевроле ВЕН, 1995 року випуску, колір: голубий металік, кузов № [NUMBER], мікроавтобус, який належав відповідачу на підставі довідки рахунку НВК044222.24.06, т/п: [NUMBER] від 07.06.1995р., реєстраційний номерний знак [NUMBER], що підтверджується укладеною попередньою угодою купівлі-продажу від: 25.01.2001р. Автомобіль було придбано за 20000,00 гривень, які були сплачені позивачем відповідачу у повному обсязі, про що він написав розписку про отримані кошти, після чого відповідач передав позивачці документи та сам транспортний засіб, та сторони домовились, що після зібрання остаточних документів попередній договір буде посвідчено нотаріально не пізніше 31.12.2011 року. Крім того на ім'я позивача, відповідачем було видано доручення на право управління автомобілем, але термін його дії сплинув. Після того як сплинув термін дії доручення, позивач звернулась до відповідача з вимогою виконати попередній договір в частині нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу з можливістю подальшої перереєстрації, але коли відповідачі звернулись до третьої особи для можливості зняття з реєстраційного обліку автотранспортного засобу, їм було відмовлено, оскільки з'ясувалось, що в рамках розслідування кримінальної справи № 49-800 слідчим слідчої групи Генеральної прокуратури України Заіка І.В. було винесено 30 січня 2001 року постанову про накладення арешту на майно, згідно якої у забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, було накладено арешт на транспортні засоби ПФ «Аванті» у кількості 47 транспортних засобів, у тому числі і на спірний автомобіль, крім того у виконання даної постанови працівниками ДАІ Дніпропетровської області та у зв'язку з тим, що автотранспортний засіб залишався бути зареєстрований на ім'я відповідача, то відносно нього були введені санкції: а саме: постановою № 666 від 28.03.2001р., автомобіль марки Шевроле ВЕН, 1995 року випуску, колір: голубий металік, кузов № [NUMBER], мікроавтобус - необхідно поставити на штрафний майданчик; постановою № 744 від 24.03.2001р., - заборонено відчуження автомобіля марки Шевроле ВЕН, 1995 року випуску, колір: голубий металік, кузов № [NUMBER], мікроавтобус; постановою № 1447 від 28.03.2001р., автомобіль марки Шевроле ВЕН, 1995 року випуску, колір: голубий металік, кузов № [NUMBER], мікроавтобус - необхідно поставити на штрафний майданчик; постановою № 1471 від 21.04.2001 року, від 28.03.2001р., автомобіль марки Шевроле ВЕН, 1995 року випуску, колір: голубий металік, кузов № [NUMBER], мікроавтобус - необхідно поставити на штрафний майданчик; постановою № 1068 від 15.09.1998 року, - заборонено відчуження автомобіля марки Шевроле ВЕН, 1995 року випуску, колір: голубий металік, кузов № [NUMBER], мікроавтобус; заборони було внесені в реєстраційну документацію на підставі постанови про накладання арешту на майно, яку було винесено 30.01.2001 року рамках розслідування кримінальної справи № 49-800 слідчим слідчої групи Генеральної прокуратури України Заіка І.В. та Державною податковою інспекцією згідно отриманих орієнтировок. В теперішній час позивач, будучи добропорядним набувачем рухомого майна, зареєструвати своє право власності набуте на підставі попереднього договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку, з вищеназваних причин не може, чим порушуються її права, як власника автотранспортного засобу, тому вона вирішила звернутися до суду з цим позовом за захистом своїх прав та інтересів. Позивач в судове засідання з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача при заочному розгляді справи та без застосування технічних засобів. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем та третьою особою відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: Судом встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2001р. між позивачкою [PERSON] та відповідачем ПП «Аванті», від імені якого діяв директор [PERSON] в простій письмовій формі, було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, саме: автомобіля марки Шевроле ВЕН, 1995 року випуску, колір: голубий металік, кузов № [NUMBER], мікроавтобус, реєстраційний номерний знак [NUMBER], який належав відповідачу на підставі довідки рахунку НВК044222.24.06, т/п: [NUMBER] від 07.06.1995р., що підтверджується відповідним попереднім договором, термін дії договору визначено сторонами до 31.12.2011 року. З матеріалів справи вбачається, що розрахунок за цим Договором було проведено у повному обсязі, що підтверджується відповідною розпискою від 25.01.2001 року. Судом встановлено, що на час укладення договору купівлі-продажу автомобіля від 25.01.2001 року транспортний засіб належав відповідачу ПП «Аванті» на підставі довідки рахунку НВК044222.24.06, т/п: [NUMBER] від 07.06.1995р., реєстраційний номерний знак [NUMBER], що підтверджується відповідними свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів. Як вбачається з умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу Відповідач передав у власність Позивача транспортний засіб, а саме: автомобіль марки Шевроле ВЕН, 1995 року випуску, колір: голубий металік, кузов № [NUMBER], мікроавтобус, реєстраційний номерний знак [NUMBER], а Позивач зобов'язався оплатити вартість транспортного засобу у сумі 20.000 (двадцять тисяч) грн. під час підписання договору, крім того сторони домовились, що нотаріально посвідчать попередній договір не пізніше 31.12.2011 року. Згідно п.5 Договору, право власності на спірний транспортний засіб виникло у Позивача у момент підписання договору. Укладення договору та факт отримання Відповідачем грошових коштів від Позивача підтверджується розпискою та договором. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Відповідно до вимог ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Так, відповідно до ст. 334 ч. 3 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у покупця з часу такого посвідчення чи з часу вступу в законну силу рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність іншій стороні (покупцю), а покупець приймає його або зобов'язується прийняти та заплатити за нього визначену грошову суму. Згідно зі ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди по всім істотним умовам договору. Між сторонами була досягнута згода по умовам договору; рухоме майно, яке було об'єктом договору купівлі-продажу, було передано позивачу у власність, а це означає, що, у відповідності з ч.2 ст.640 ЦК України, договір купівлі-продажу дійсно був укладений з моменту передачі відповідного майна. Як зазначено в статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Стаття 321 ЦК України визначила, що: « Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.». Письмовими доказами які підтверджують домовленість сторін щодо настання правових наслідків укладеного правочину є укладений у простій письмовій формі попередній договір купівлі - продажу транспортного засобу, підписаний сторонами, наявність у Позивача оригіналу реєстраційного свідоцтва на транспортний засіб та ключів від нього, що підтверджує факт укладення договору та перехід права власності. Суд приходить до висновку, що сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, а саме умов: щодо предмета, ціни та строків, що підтверджується доказами по справі, і відбулось повне виконання умов договору - Позивач сплатив грошові кошти в рахунок оплати вартості належного Відповідачу транспортного засобу; ПП «Аванті» отримало від [PERSON] грошові кошти та передало останній оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключі від нього. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 60 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Отже, [PERSON]. фактично стала власницею спірного транспортного засобу у момент укладення Договору, а саме: 22 січня 2001 року. На цій підставі наявність санкцій та заборон, які були накладені на транспортний засіб після того, як їх власницею стала Позивачка є незаконними та такими які підлягають скасуванню. На підставі вищевикладеного, Суд вважає уточнені вимоги Позивача про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним; визнання права власності на транспортний засіб виключення майна з під арешту та скасування відповідних записів про заборони - обґрунтованими. На підставі викладеного та

Outcome: approved