overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом. Зазначали, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. З 2008 року у вказаному жилому приміщенні зареєстровано місце проживання відповідача - [PERSON] Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 04 вересня 2013 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Посилаючись на те, що з 2011 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, комунальні послуги не оплачує, у користуванні жилим приміщенням [PERSON] жодних перешкод не чиниться, жодної домовленості щодо користування жилим приміщенням між ними та [PERSON] не існує, просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, а також пояснили, що [PERSON] ніколи в спірному жилому приміщенні не проживав, так як разом із [PERSON] орендував житло. Його місце проживання було зареєстровано у спірному жилому приміщенні, так як це необхідно було для отримання візи, оскільки [PERSON] працював водієм-далекобійником. [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Відповідач [PERSON] про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача не надходило, причини неявки не повідомив, за таких обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши доводи позивачів, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Місце проживання [PERSON] зареєстроване у вказаній квартирі з 28 травня 2008 року, що підтверджується копією довідки (а.с. 30). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] понад рік у квартирі [ADDRESS] не проживає, комунальні послуги не сплачує. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ураховуючи, що [PERSON] понад рік не проживає у жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS], без поважних причин, наявності домовленості щодо користування жилим приміщенням між сторонами по справі судом не встановлено, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з вказаним позовом. Зазначали, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. З 19 лютого 2005 року у вказаному жилому будинку зареєстроване місце проживання [PERSON], дружини [PERSON] Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 16 липня 2013 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Посилаючись на те, що з березня 2013 року [PERSON] за власним бажанням без поважних причин виїхала на постійне місце проживання до свої батьків [ADDRESS], де і проживає на даний час, комунальні послуги не оплачує, у користуванні жилим приміщенням [PERSON] жодних перешкод не чиниться, жодної домовленості щодо користування жилим приміщенням між ними та [PERSON] не існує, просили визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали. [PERSON] у судове засідання не з'явилась, проте подала до суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглядати у її відсутність. [PERSON] про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи в її відсутність не надходило, причини неявки не повідомила, за таких обставин, ураховуючи, що позивачі не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши доводи позивачів, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 16, 17). З 30 липня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 16 липня 2013 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. З 20 липня 2011 року місце проживання [PERSON] зареєстровано у квартирі [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно з актом обстеження житлових умов за адресою: [ADDRESS], проживає [PERSON] Інші особи у вказаному житловому приміщенні не проживають (а.с. 13). Як встановлено судом при вирішенні спору про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] на час ухвалення вказаного рішення суду від 16 липня 2013 року проживали окремо. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ураховуючи, що [PERSON] понад рік не проживає у жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS], без поважних причин, наявності домовленості щодо користування жилим приміщенням між сторонами по справі судом не встановлено, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

у липні 2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до територіальної громади Рашівської сільської ради Гадяцького району про визнання права власності на об'єкт нерухомості за спадкоємцем, вказуючи, що у січні 1998 року помер їх чоловік та батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді 1 / 3 частини домоволодіння по [ADDRESS]. Інвентаризація домоволодіння не проводилася, правоустановчі документи відсутні, в зв'язку з чим [PERSON] не має можливості оформити право власності на спадщину. Тому позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно та визнання права власності на частину майна на яке відсутні правоустановчі документи. В судове засідання сторони не з'явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Третя особа направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що 28 липня 1972 року в Рашівській сільській раді Гадяцького району зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO]. Згідно виписки з погосподарської книги Сватківської сільської ради станом на 01 липня 1990 р. домоволодіння по [ADDRESS] відносилося до типу колгоспного двору, членами якого були: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Земельна ділянка площею 0,25 га по [ADDRESS] не приватизована. Відповідно даних технічного паспорту вартість домоволодіння по [ADDRESS] становить 22981 грн. [INFO] в м. Донецьк Ростовської області [PERSON] помер. Згідно довідки Рашівської сільської ради на дату смерті [PERSON] по [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON]. Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори після померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа № 832/2000 заведена на підставі фактичного прийняття. 20 вересня 2000 року видавалось свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON] Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності правовстановлюючих документів. За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що [PERSON] є спадкоємицею на майно померлого чоловіка, а також вона та [PERSON] є власниками частин вказаного домоволодіння.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

у липні 2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до територіальної громади Сватківської сільської ради Гадяцького району про визнання права власності на спадкове майно, вказуючи, що у травні 2012 року помер батько та чоловік [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді 1 / 2 частини домоволодіння по [ADDRESS]. Інвентаризація домоволодіння не проводилася, правоустановчі документи відсутні, в зв'язку з чим [PERSON] не має можливості оформити право власності на спадщину. Тому позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно та визнання права власності на частину майна на яке відсутні правоустановчі документи. В судове засідання сторони не з'явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Третя особа направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що 23 січня 1949 року в Сватківській сільській раді зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від шлюбу є син [PERSON], [INFO]. Згідно виписки з погосподарської книги Сватківської сільської ради станом на 01 липня 1990 р. домоволодіння по [ADDRESS] відносилося до типу колгоспного двору, членами якого були [PERSON] та [PERSON] Земельна ділянка площею 0,43 га по [ADDRESS] не приватизована. Відповідно даних технічного паспорту вартість домоволодіння по [ADDRESS] становить 46063 грн. [INFO] в м. Гадяч [PERSON] помер. Згідно довідки Сватківської сільської ради на дату смерті [PERSON] по [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори після померлого [PERSON] із заявою про відмову від спадщини звернулася [PERSON], із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності правовстановлюючих документів. За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що [PERSON] є спадкоємцем на майно померлого батька, а також [PERSON] є власником частини вказаного домоволодіння.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

у липні 2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до територіальної громади Соснівської сільської ради Гадяцького району про визнання права власності, вказуючи, що у лютому 1999 року померла [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай). На даний час позивачі не мають можливості скористатися правом на спадщину в зв'язку з відсутністю правоустановчих документів, що спонукало звернутися до суду з позовними вимогами про визнання права власності на земельну ділянку (пай). В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Соснівка Гадяцького району, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] народився [INFO] в с. Соснівка Гадяцького району, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. 27 грудня 1993 року в с. Соснівка Гадяцького району [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким належний житловий будинок з допоміжними господарчими будівлями, що знаходиться в с. Соснівка Гадяцького району заповіла [PERSON] та [PERSON] [INFO] в с. Соснівка Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно довідки Соснівської сільської ради [PERSON] на дату смерті проживала одна по [ADDRESS] Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] 7 травня 2014 року рішенням Гадяцького районного суду визнано за [PERSON], [PERSON] право власності на спадкове майно, яке складається з домоволодіння по [ADDRESS], що залишилося після смерті [PERSON] в рівних долях, а саме по 1 /2 частині за кожним із них. Згідно довідки відділу Держземагентства у Гадяцькому районі [PERSON] був отриманий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0114808 площею 2,44 га в умовних кадастрових одиницях. Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Відповідно ч.2 ст. 1223 ЦП України у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] склала заповіт лише на будинок з господарськими будівлями, заповітного розпорядження щодо землі та іншого майна не було. Таким чином, до майна, що неохоплене заповітом розповсюджуються правила спадкування за законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не являлася позивачам родичкою, утриманцем та вони не проживали з нею однією сім'єю. Отже, позивачі не являються спадкоємцями за законом на землю та інше майно померлої [PERSON], тому підстав для задоволення позову суд не вбачає і вважає, що позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якому вказує, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали 14.12.2005 року, є батьками [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає разом з матір'ю, в даний час продовжує навчання - навчається на денному відділенні філологічного факультету Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна. Оскільки відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка потребує такої допомоги батька, просить стягнути з відповідача аліменти щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку на користь позивача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] на період навчання. Представник позивача [PERSON], позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі, в яких вказували, що позов підтримують, просять задовольнити. Відповідач [PERSON], третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, не повідомивши суд про причини неявки, незважаючи на те, що були повідомлені про час та місце розгляду справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21.09.1984 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 14.12.2005 року. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER] від 13.05.1996 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського райвиконкому м. Полтави. Після розірвання шлюбу з 2005 року [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, донька [PERSON] проживала разом з матір'ю, а в даний час у зв'язку з навчанням зареєстрована та проживає в м. Харкові, що підтверджується даними її паспорту та довідкою студентського містечка Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна № 0610/91 від 16.06.2014 року. Відповідно до довідки Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна № 1901/531 від 24.07.2014 року [PERSON] дійсно є студенткою другого курсу філологічного факультету вказаного навчального закладу, форма навчання денна. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, те, що повнолітня [PERSON] у зв'язку з навчанням не має можливості працевлаштуватись, а відтак не має самостійного заробітку, у відповідача є можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки в період її навчання, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність стягнення з відповідача на її користь аліментів до закінчення навчання повнолітньою донькою, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку, починаючи з 02.07.2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та [PERSON] (далі-відповідач) 27.09.1997 року було зареєстровано шлюб у Новопільській сільській раді, Черняхівського району Житомирської області, актовий запис №8 від 27.09.1997 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини між сторонами припинені вже три роки. На момент звернення до суду сторони не ведуть спільного господарства. Однією з причин подачі позову про розірвання шлюбу до суду є те, що зі сторони відповідача втрачено до позивача почуття кохання та поваги, основною причиною є різниця характерів, відсутність між сторонами взаєморозуміння та довіри. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам дітей. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засідання позивач позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем, 27.09.1997 року було зареєстровано шлюб у Новопільській сільській раді, Черняхівського району Житомирської області, актовий запис №8 від 27.09.1997 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків. Сторони не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача та відповідача. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За обставин, встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], оскільки, його збереження не відповідає інтересам позивача та відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), у якому просила розірвати безстроковий трудовий договір, укладений 01 липня 2002 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 09 липня 2002 року за № 7036 у Дзержинському районному центрі зайнятості. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 01 липня 2002 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено безстроковий трудовий договір № 7036, згідно якого позивача прийнято на посаду продавця квіткової продукції, про що у трудовій книжці зроблено відповідний запис. 09 липня 2002 року договір зареєстровано у Дзержинському районному центрі зайнятості. 23 червня 2010 року позивач унаслідок укладання шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідач не сплачує позивачеві заробітну плату та не повертає трудову книжку, відповіді на листи не надає, не відповідає на телефонні дзвінки, в зв'язку з чим позивач звернулася з позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином (а.с. 19, 26, 33). Третя особа на адресу суду направила заяву, у якій просила розгляд справи проводити без участі представника. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON]) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]) про стягнення боргу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.08.2013 року позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 5000032,00 російських рублів, які відповідач зобов'язався повернути не пізніше 31.05.2014 року. На підтвердження укладення договору позики відповідач склав розписку, яка посвідчує передання йому відповідної грошової суми у розмірі 5000032,00 російських рублів під 15% річних, строком до 31.05.2014 року. Однак, у зазначений у розписці термін, відповідач грошей не повернув, ухиляється від виконання свого зобов'язання, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом, відповідно якого просить стягнути з відповідача борг за договорам позики у розмірі 1489789,64 грн. та 15% річних від суми позики у розмірі 219182,75 грн. Позивач в судове засідання, яке відбулося 26.12.2014 року, не з'явився, разом з тим, через канцелярію суду подав заяву, відповідно якої просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання, яке відбулося 26.12.2014 року, не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Суд,

Outcome: approved