Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У липні 2015 року заявник звернулась до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], який являється її рідним братом. Заяву мотивує тим, що до вересня 2000 року брат проживав та був зареєстрований з нею та їх матірю [PERSON], у квартирі [ADDRESS]. Постійного місця роботи брат не мав, вів антисоціальний спосіб життя, пиячив, постійно зникав на тривалий час. Наприкінці 2000 року [PERSON] перестав приходити додому, а намагання встановити місце його перебування виявилися марними і з того часу його місцезнаходження невідоме. На звернення до Олександрійського МВ УМВС України у Кіровоградській області надано висновок про неможливість встановити місцезнаходження [PERSON] У спільній сумісній власності мають квартиру [ADDRESS], тягар утримання якої несуть вдвох з матірю, оскільки брат не приймає участі в утриманні належного йому майна. Вислухавши пояснення заявника, показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника задоволенню не підлягають. Судовий порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою передбачений ст. 246, 249 ЦПК України, а підстави такого визнання статтею 43 ЦК України, зокрема, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований у [INFO], яка знаходиться у спільній сумісній власності з заявником, що підтверджується довідкою про склад сімї, виданою КП «Житлогосп» № 1106 від 15.06.2015 року, та технічним паспортом на квартиру [ADDRESS], відповідно. Зі слів заявника [PERSON] проживав за місцем реєстрації до 2000 року та наприкінці 2000 року перестав приходити додому, точної дати або місяця вказати не змогла. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] останній раз бачив приблизно півроку тому живим і здоровим, а взагалі його дуже рідко можна зустріти і побачити. Доводячи свої вимоги, заявник посилається на відсутність [PERSON] за місцем його проживання і відомостей про нього, але при цьому не враховує, що підставою для визнання особи безвісно відсутньою є тривала (протягом року) відсутність відомостей про місце перебування особи в місці її постійного проживання. Такі докази заявник взагалі не надав і до моменту звернення до суду не займався збором інформації про місце перебування [PERSON], оскільки нею надано висновок про результати розгляду повідомлення, затверджений начальником Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області 10.06.2015 року, з якого вбачається, що 09.06.2015 року в телефонному режимі до Олександрійського МВ УМВС України надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що вона не може звязатись зі своїм братом. Враховуючи, що протиправних дій відносно [PERSON] вчинено не було, перевірка матеріалів по повідомленню [PERSON] була закінчена. Заходів по розшуку [PERSON] не проводилось. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд вважає що визнання [PERSON] безвісно відсутнім на даний час являється передчасним, оскільки заявником не надано переконливих доказів для визнання його безвісно відсутньою в місці його постійного проживання, як особи стосовно якої більше одного року немає будь-яких відомостей про місце його перебування а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити. На підставі ст.43 ЦК України,

Outcome: dismissed