overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 21 травня 2004 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, актовий запис № 82. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 2013 року однією сім'єю вони не проживають через те, що відповідач матеріально сім'ю не утримує, вивіз з будинку сумісне нажите за період шлюбу майно, не приймає участі у вихованні дитини. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Також просила залишити їй прізвище чоловіка «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, згоден на розірвання шлюбу. Не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що вказані позивачкою причини розпаду сім'ї є невірними. До 2013 року він працював моряком та утримував родину, після чого захворів і був позбавлений такої можливості. В цей час позивачка виїхала з міста Маріуполя і після повернення заявила, що тепер вони живуть окремо. З дитиною бачитись не давала, налаштовувала проти нього. Не дивлячись на це, він щомісячно регулярно сплачує аліменти позивачці на утримання дитини. Суд, враховуючи, що між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитини, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню без дослідження доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

у липні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач не надає їй матеріальної допомоги. Під час розгляду справи позивачка підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, але до суду не з'явився, надав заяву про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову таких підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Сторони зареєстрували шлюб 04 жовтня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 29 липня 2014 року шлюб між сторонами розірвано В шлюбі сторони мають одну дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.5) Дитина знаходиться на утриманні позивачки і проживає разом з нею, що підтверджується довідкою Зоряннської сільської ради Саратського району Одеської області. (а.с.6). Відповідач інших дітей та непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Частина 2 ст.182 СК України встановлює, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням сімейного та матеріального становища сторін, а також приписів ч.2 ст.182 СК України суд визначає аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини [PERSON], яка перебуває на її утриманні. На даний час сторони спільно не проживають, відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на утримання дитини в розмірі 660 гривень. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач позов визнав та пояснив суду, що згідний сплатити аліменти на утримання дитини в розмірі 660 гривень щомісяця. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки, що сторонами не оспорюється та підтверджується довідкою КП «Тепломережа» № 1146 від 26 червня 2014 року. Дитина не перебуває на диспансерному обліку в лікарні. Шлюб між сторонами розірваний та вони проживають окремо. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За вказаних обставин, приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо та дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач як батько також зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини нарівні із матір'ю та позов визнав, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання своєї дитини. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача та враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений його дохід, суд із урахуванням положень ст. 184 СК України вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 08 липня 2014 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який мотивувала тим, що 01 червня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області за актовим записом № 24, у шлюбі народжено дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Уважає, що сім'я розпалася через появу різних життєвих інтересів та поглядів на життя, постійних сварок та суперечок, припинення спільного проживання однією сім'єю. Позивачка зазначає, що способи примирення з відповідачем вже вичерпані, збереження сім'ї неможливе, тому просить, укладений з [PERSON] шлюб, розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, про підтримання позову в повному обсязі, просила заходів на примирення подружжя не застосовувати. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справу у його відсутність та про згоду на розірвання шлюбу з позивачкою з викладених в позові підстав, заходів до примирення застосовувати не клопотав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 01 червня 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі від відповідача позивачка народила дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Таким чином, між сторонами, як подружжям, склалися сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу, що врегульовані Сімейним кодексом України. Під час провадження даної справи сторони не виявили бажання вжити заходів до примирення, а поскільки позивачка у надісланій суду заяві зайняла категоричну позицію щодо його розірвання та при письмовій згоді відповідача на розірвання шлюбу, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Оскільки сторони виявляють різні життєві інтереси та протилежні погляди на подальше життя, та ураховуючи наявність між ними непорозумінь, припинення спільного проживання однією сім'єю, суд вважає, що сім'я між сторонами фактично розпалася, а подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню. Витрати по розірванню шлюбу в органах РАЦС слід покласти на відповідача, а понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору слід також на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України стягнути на її користь з відповідача. Відповідно до вимог ст. 113 СК України та з урахуванням бажання позивачки після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, то дана заява [PERSON] підлягає задоволенню саме при вирішенні питання розірвання шлюбу в судовому порядку. Витрати за надану правову допомогу у виді 250 грн. за складання позову адвокатом [PERSON] до відкриття провадження у справі, оскільки даний адвокат в якості представника сторони участі у даній справі не приймав, правову допомогу в судовому засіданні не надавав, а тому її стягнення не передбачено ст. 1, 2 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу по цивільним та адміністративним справам».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У липні 2014 року позивач ОСББ «Житловий комплекс «Віденський» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Будинок, в якому проживає відповідач знаходиться в оперативному управлінні позивача. Відповідач користується житлово-комунальними послугами. Проте, не здійснює їх оплату, в зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 1 травня 2014 року в розмірі 27 794 грн. 34 коп. Тому, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 27 794 грн. 34 коп., а також відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні втрати у розмірі 1 373 грн. 80 коп., 3% у розмірі 647 грн. 71 коп., а всього 29 815 грн. 85 коп. До судового засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечує щодо розгляду справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження. Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року за № 572 плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що знаходиться в оперативному управлінні позивача ОСББ «Житловий комплекс «Віденський» та отримує житлово-комунальні послуги (а.с. 7-8). Оскільки відповідач не виконує свої обов'язки щодо оплати житлово-комунальних послуг, то утворилась заборгованість станом 1 травня 2014 року в розмірі 27 794 грн. 34 коп. (а.с. 5, 9-15), яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 625 ЦК України з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 1 373 грн. 80 коп., 3% у розмірі 647 грн. 71 коп. згідно з розрахунком позивача (а.с. 5). Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 29 815 грн. 85 коп. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У липні 2014 року позивач, товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Фрегат», звернувся до суду з вимогами про стягнення з [PERSON] інфляційних нарахувань за час прострочення виконання грошового зобовязання та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 657,50 гривень, в звязку з невиконанням рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 13.03.2012 року про стягнення заборгованості у розмірі 4\~ \~\~\~424,20 гривень, а також про стягнення витрат по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень. Крім того, позивачем заявлено вимогу щодо покладення на відповідача витрат, повязаних з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача у розмірі 303,00 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~27 жовтня 2014 року Шевченківським районним судом Харківської області ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягнено з [PERSON] інфляційні нарахування за час прострочення виконання грошового зобовязання та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 657,50 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень, однак не вирішено питання щодо стягнення з відповідача витрат, повязаних з публікацією оголошення в пресі про виклик \~у розмірі 303,00 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судове засідання представник заявника та заінтересована особа не зявилися, про причини неявки не повідомили. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, повязаних з публікацією оголошення у пресі про виклик до суду при ухваленні зазначеного рішення вирішено не було, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

У липні 2014 року представник [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя Позивача з Відповідачкою не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов. Представник Відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 лютого 1988 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 12 лютого 1988 року, виданим Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених м. Києва. (а.с. 4) Від шлюбу мають трьох дітей, одна з яких неповнолітня - [PERSON], [INFO]. (а.с. 5) З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У липні 2014 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулася в суд з позовом до [PERSON] і прохала стягнути з неї 61 226,88 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 612,27 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання відповідно укладеного кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідача прохає винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, про місце і час розгляду справи її повідомлено належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № PLXRRX20240012 від 30.01.2008 р. Відповідно умов договору банк надав відповідачеві кредит у сумі 2403,69 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві (а. с. 5). Пунктами 5.1 і 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» передбачена відповідальність за порушення будь-якого із зобов'язання, а саме: позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу; при порушенні позичальником строків платежів передбачених Договором, по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості (а. с.9). Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує своїх зобов'язань та станом на 04.07.2014 року має заборгованість на загальну суму 61 226,88 грн., що складається: 3586,51 грн. - заборгованість за кредитом; 340,70 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 1752,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 52155,91 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. А також штрафи відповідно до пункту 5.3 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2891,76 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи розмір пені і заяву відповідачки про її зменшення суд вважає, що є підстави для зменшення розміру пені до 4 000 грн., що передбачено ст. 551 ЦК України. Так, суд враховує настання кризи світової фінансової системи, що згідно із ч. 2 ст. 61 ЦПК України є загальновідомим фактом, що не потребує доказування. Крім цього суд враховує майновий стан сторін. Згідно статтей 526, 530, 551, 625,1054 ЦК України з відповідача на користь банка необхідно стягнути 13 070,97 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

У липні 2014 року представник ПАТ «Терра Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] і прохав стягнути з нього 19172,95 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання відповідно укладеного кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав і пояснив ,що на даний час не має можливості повертати отримані кошти відповідно кредитного договору. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Між ПАТ «Терра Банк» і [PERSON] укладено кредитний договір про встановлення овердрафту № Д-19/128 від 17.07.2013 р. Відповідно умов договору банк надав відповідачеві кредит на умовах овердрафту лімітом в сумі 16 500,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 35,00 % на рік, на поточні потреби, з кінцевим терміном погашення 12.07.2014 року. Відповідач підтвердив свою згоду підписавши кредитний договір про встановлення овердрафту № Д-19/128 від 17.07.2013 р. (а. с. 10-13). Пунктам 5.3., 5.5 Договору передбачена відповідальність, а саме: за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу до моменту фактичної сплати, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення; за порушення позичальником строку погашення одержаного ним кредиту або виконання не в повному обсязі платежів по погашенню Кредиту та/або нарахованих процентів за користування кредитом, банк має право стягувати з позичальника проценти в розмірі 25% річних від простроченої суми згідно з ч. 2 ст. 625 ЦПК України в порядку обчислення та сплати пені (а. с. 12). Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує своїх зобов'язань та станом на 09.07.2014 року має заборгованість на загальну суму 19175,95 грн., що складається: 16500,00 грн. - ставкова заборгованість за основним боргом; 2549,86 грн. - проценти нараховані на строкову заборгованість за кредитом; 25,48 грн. - пеня за прострочення строків погашення процентів за користування кредитом; 49,00 грн. - 25% річних відповідно ч. 2 ст. 625 ЦПК України нараховані на прострочені проценти; 51,61 грн. - інфляційні витрати нараховані на прострочені проценти. Згідно статтей 526, 530, 551, 625,1054 ЦК України з відповідача на користь банка необхідно стягнути 19175,95 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved