Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON], [INFO], звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належною їй на праві власності частиною житлового будинку по вул..Загородня,7/2 в м.Ковелі. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач [PERSON] вказує на те, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві особистої власності, відповідач зареєстрований там на постійне місце проживання з метою отримання пенсії, однак фактично в квартирі ніколи не проживав і не проживає. Усі витрати по утриманню будинку вона несе самостійно. Реєстрація відповідача створює для неї додатковий тягар по оплаті комунальних платежів, тому вона просить захистити її права, як власника та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не зявилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. В силу ст..224 ЦПК України суд вважає можливим постановити заочне рішення. Заслухавши показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, який підлягає до повного задоволення. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власником 10/100 житлового будинку по вул.. Загородня,7 в м.Ковелі. ЇЇ частина будинку має адресний номер квартира №2. Згідно довідки РЖКП №1 від 02.05.2015 року в квартирі проживає позивач [PERSON] та з 2010 року зареєстрований наймач [PERSON] Позивач, як власник житла, ставить питання про захист своїх прав та визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим будинком. Відповідно до ст..163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Зокрема, частиною першою ст..71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, перелічених у частині другій даної статті. Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що вникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснив, що у справах цієї категорії необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При цьому, розгляд справи здійснюється за принципом змагальності сторін, в силу ст..10,60 ЦПК України саме відповідач повинен довести суду наявність поважних причин відсутності в помешканні понад встановлені строки. Відповідач своїм правом заперечувати проти позову не скористався. В той же час, свідки сторони позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили ту обставину, що [PERSON] в квартирі [PERSON] ніколи не проживав, онука [PERSON] підтримувала із [PERSON] близькі відносини, на прохання онуки позивач зареєструвала [PERSON] за адресою свого проживання, щоб останній мав можливість оформити пенсію на території України, протягом останніх чотирьох років [PERSON] за місцем проживання [PERSON] не зявлявся. Таким чином, судом встановлено, що наймач [PERSON] більше 6 місцяів не проживає в помешканні позивачки без поважних причин, а тому є таким, що втратив право користування житлом. Відповідно до ст..88 ЦПК України судові витрати по справі, які полягають у сплаченому позивачем при зверненні до суду судовому зборі в розмірі 243,60 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved