Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки і піклування Тростянецької РДА, про стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 05.02.2014 р. по справі №147/2131/13-ц було задоволено позов та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 600 грн. щомісячно починаючи з 30.12.2013 року і до досягнення сином повноліття. Позивач уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу отримала прізвище [PERSON] . Також зазначила, що на день подачі позову і на даний час відповідач ухиляється від покладеного на нього у обов`язку утримувати сина. Заочним рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 23.02.2018 р. по справі №147/1163/17 було збільшено розмір аліментів на утримання сина [PERSON] . до ј частини всіх видів заробітку відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 18.08.2016 р. по 30.04.2019 р. по виконавчому листу №147/2131/15-ц за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 82063,95 грн. Відповідач питанням виховання та розвитком дитини не займається більше шести років, а також ухиляється від сплати аліментів, а тому позивач вважає, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно сина. Також зазначила, що на даний час виникла потреба у додаткових витратах на утримання дитини на розвиток здібностей, оскільки син [PERSON] почав відвідувати футбольну секцію, танцювальний гурток та на оздоровлення, оскільки він постійно хворіє. Також дитині діагностували плоскостопість, у зв`язку з чим йому необхідно проходити курси масажу, купувати ортопедичне взуття. А тому, [PERSON] просила суд, ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.08.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 12.11.2019р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. У судові засідання призначені на 30.09.2019р., 12.11.2019р., 17.12.2019р. та 14.01.2020р. відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак конверти повернулися до суду з відміткою « за закінченням встановленого строку зберігання» та «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». В судове засідання представник третьої особи не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позову та ухвалення судом заочного рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [INFO] в м. Києві народився [PERSON] , батьками якого записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.02.2012р., виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 5). 14.03.2014р., на виконання рішення Тростянецького районного суду від 05.02.2014р. у справі №147/2131/13-ц, було видано виконавчий лист, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 30.12.2013р. і до досягнення сином повноліття (а.с. 7). Заочним рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 23.02.2018 р. у справі № 147/1163/17 збільшено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 05.02.2014р. з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-11) та 27.03.2018р. видано виконавчий лист (а.с. 8). 17.04.2018р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Тростянецьким міжрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що 17.04.2018р. складено відповідний актовий запис № 3. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно довідки - розрахунку заборгованості з аліментів за період з 18.08.2016р. - 30.04.2019р. по сплаті аліментів [PERSON] на користь [PERSON] , виданого старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, встановлено, що за відповідачем, станом на 30.04.2019 р., рахується заборгованість у розмірі 82063,95 грн. (а.с. 9-10). Відповідно до копії довідки №915 від 21.06.2019р., виданої виконкомом Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області, [PERSON] , 1988р.н., зареєстрована в [ADDRESS] . До складу її сім`ї входить син [PERSON] , 2012р.н. (а.с. 19). Згідно акту обстеження умов проживання гр. [PERSON] від 21.06.2019 р. вбачається, що позивач проживає в однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , разом з чоловіком та сином. В квартирі наявні необхідні меблі та побутова техніка. Для сина облаштоване окреме спальне місце, місце для виконання домашніх завдань. [PERSON] створила належні умови для виховання та проживання дитини. Батько хлопчика [PERSON] із сім`єю не проживає, вихованням та розвитком дитини не займається. Має заборгованість зі сплати аліментів на сина. Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с. 20). Згідно характеристики на учня 1-А класу школи-ліцея №1 смт. Тростянець Вінницької області, [PERSON] , [INFO] здібний, має гарну пам`ять, логічне мислення, відповідально ставиться до навчання. На уроках працює активно, творчо, має успіхи з математики. За результатами навчання має достатній рівень знань. Школу відвідує систематично. Правила для учнів виконує, випадків правопорушень не було. Стосунки з однокласниками, учнями школи приязні. До вчителів та дорослих ставиться з повагою. Зростає в родині, де приділяється значна увага навчанню та вихованню сина. Мати завжди піклується про здоров`я та зовнішній вигляд дитини, відвідує батьківські збори. Рідний батько [PERSON] участі у вихованні сина не приймає вже сім років, злісно ухиляється від сплати аліментів, в дитсадок та школу ніколи не з`являвся, життям дитини не цікавиться (а.с. 12). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , кожний окремо пояснили, що [PERSON] створила іншу сім`ю, [PERSON] більше шести років проживає окремо, аліменти не платить, вихованням сина не займається. Перешкод для спілкування з сином йому ніхто не чинить. Орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації надав письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина, не спілкується з ним, не виявляє бажання зустрітися, не цікавиться його здоров`ям, життям та навчанням, матеріально не забезпечує. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення від виконання батьківських обов`язків це є відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 164, 165 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав проводиться тільки в судовому порядку. При розгляді таких справ необхідним є подання письмового висновку органів опіки і піклування. Згідно із частиною 4 статті 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Судом встановлено та підтверджено відповідними доказами, що [PERSON] з сином не проживає, його не утримує, вихованням не займається, сином не цікавиться, участі в його житті не приймає та не бажає забезпечити дитині базові потреби - належне харчування, відповідний одяг. Спілкування з батьком у дитини взагалі не відбувається, як і сам виховний процес. Тобто відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. [PERSON] проживає разом з мамою, яка піклується про нього, забезпечує його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Окрім того, судом не встановлено, що відповідачу чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а тому позов в цій частині обґрунтований та підлягає задоволенню. Щодо стягнення додаткових витрат, про які просить позивач, суд зазначає наступне. Згідно з частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до частини другої статі 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 185 СК України, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після фактичного понесення разово, періодично або постійно. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої статтею 185СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які утримуються одним з батьків на утримання дитини. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Тобто, факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн. Однак [PERSON] не додано доказів на підтвердження, зазначених в заяві обстпавин, а саме: витрати у з`вязку з хворобою сина та витрати у зв`язку з особливими здібностями дитини. Отже, позивач не надала суду належних доказів на підтвердження стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у розмірі 1000грн. Окрім того, суд враховує те, що судом вже вирішено питання про стягнення на користь позивача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, що має забезпечити нормальні матеріальні умови проживання (навчання) [PERSON] , тобто по суті вказані грошові кошти, що стягуються з відповідача на користь позивача включають до своєї правової природи ті обставини, на які позивач вказує як додаткові витрати, а тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення додаткових витрат є необґрунтованими, не доведеними та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Оскільки позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню, суд відповідно ч.2 ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial