Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] й [PERSON] звернулися до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовували тим, що їм на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Під час оформлення правовстановлюючих документів на будинок, їм стало відомо, що із 23 червня 2004 року за адресою місцезнаходження цього нерухомого майна зареєстрований відповідач [PERSON] Оскільки відповідач не проживає у будинку [ADDRESS] більше дев'яти років, не здійснює оплату за користування житловим приміщенням й комунальні послуги, не несе витрат по утриманню будинку, не приймає участі у спільному побуті й не є членом сім'ї позивачів, [PERSON] та [PERSON] просили визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням й усунути перешкоди їм у здійсненні права власності шляхом зняття [PERSON] із реєстраційного обліку. У судове засідання позивачі [PERSON] й [PERSON] не з'явилися. До суду надали письмові заяви, у яких просили слухати справу у їх відсутність, заявлений позов підтримують повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства. Причини не явки не повідомив. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 27 лютого 2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 765, на праві власності належить будинок [ADDRESS] (а.с.7-8). Як вбачається із довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України від 10 липня 2014 року [PERSON], [INFO], із 29 червня 2004 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Із акту обстеження житлово-побутових умов від 11 червня 2014 року за № 12, складеного депутатом Броварської міської ради VI скликання Савчавським А.М., та засвідченого свідками [PERSON] та [PERSON] видно, що [PERSON], [INFO] зареєстрований у будинку [ADDRESS], але не проживає в ньому з моменту придбання будинку [PERSON] та [PERSON] і по теперішній час (а.с.12). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенцїі «Про захист прав людини і основних свобод», статтями 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені статтями 16, 386, 391 ЦК України. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (стаття 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім?ї інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] й [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] не є членом сім'ї власників житлового будинку [ADDRESS], цим будинком не користується, із ними не проживає.

Outcome: approved