Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У листопаді 2014 року до суду звернулася [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначала, що 21.04.1998 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Вербській сільській Раді Дубенського району Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №05. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуваєна її утриманні. Шлюб видався невдалим. Фактично шлюбні відносини припинені з січня 2014 року. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 21.04.1998 року у Вербській сільській Раді Дубенського району Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №05. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуваєна її утриманні. Шлюб видався невдалим. Фактично шлюбні відносини припинені з січня 2014 року. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно вимог ч.3 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку, (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно ч.ч.1,2 ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не подав до суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач не виконує належним чином обов'язок по утриманню дітей та непрацездатної дружини, та те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд на підставі встановлених фактів приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 243,60 грн. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць.

Outcome: partial