Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

У липні 2014 року до Білоцерківськго міськрайонного суду Київської області звернулись позивачі з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В своїй позовній заяві, яка надійшла до суду, позивачі зазначили, що їм на праві власності належить присадибна земельна ділянка за адресою: [ADDRESS]. По-сусідству з ними, проживає відповідач по спрааі [PERSON], який 21.03.2014 року пошкодив належний їм дерев'яний паркан, який огороджує належну їй земельну ділянку, шляхом демонтування. Отже, внаслідок неправомірних дій [PERSON] було пошкоджено майно, належне їм на праві приватної власності. За фактом пошкодження [PERSON] належного їм паркану вони звернулись з письмовою заявою до Білоцерківського міського відділу ГУМВС України в Київській області, яким 25.03.2014 року, 02.04.2014 року за результатами перевірки, проведеної згідно її заяви, було винесено постанову про закриття кримінальноого провадження. Відновити паркан у добровільному порядку [PERSON] відмовляється, що змушує їх звернутися за захистом своїх прав безпосередньо до суду. У судовому засіданні позивачі у повному обсязі підтримали вимоги викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст. 224 - 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачам на праві власності належить присадибна земельна ділянка за адресою: [ADDRESS]. По-сусідству з ними, проживає відповідач по спрааі [PERSON], який 21.03.2014 року пошкодив належний їм дерев'яний паркан, який огороджує належну їй земельну ділянку, шляхом демонтування. Отже, внаслідок неправомірних дій [PERSON] було пошкоджено майно, належне їм на праві приватної власності. За фактом пошкодження [PERSON] належного їм паркану вони звернулись з письмовою заявою до Білоцерківського міського відділу ГУМВС України в Київській області, яким 25.03.2014 року, 02.04.2014 року за результатами перевірки, проведеної згідно її заяви, було винесено постанову про закриття кримінальноого провадження. Відновити паркан у добровільному порядку [PERSON] відмовляється, що змушує їх звернутися за захистом своїх прав безпосередньо до суду. Статтями 319, 321 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може біти протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів майнової шкоди в розмірі є обґрунтованими та підлягають задоволенню, в частині щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що вданій частині позову необхідно відмовити в задоволенні оскільки вони є необгрунтованими і безпідствинми. Позивачами не надано належних та допустимих доказів заподіяння їм моральної шкоди внаслідок пошкодження майна відповідачем. Судові витрати по справі слід покласти на відповідача [PERSON].

Outcome: partial