Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

У листопаді 2011 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог зазначивши, що 29.03.2007р. між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та [PERSON] було укладено договір «Автопакет» №201/2007/840/09-КА/016 (надалі - кредитний договір). Згідно кредитного договору [PERSON] надано кредит у сумі 49 200 грн. 00 коп. строком до 20.03.2012р. зі сплатою 20,10% на місяць за користування кредитними коштами. Поручителем за кредитним договором є [PERSON], яка безвідзивно та безспірно зобов'язалась відповідати перед банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором позивач, неодноразово збільшуючи розмір позовних вимог, просив суд стягнути з відповідачів наявну станом на 27.11.2013р. заборгованість за кредитним договором №201/2007/840/09-КА/016 від 29.03.2007р. у розмірі 73 257 грн. 85 коп., з яких: сума боргу за кредитом 37 739,99 грн.; сума боргу за нарахованими відсотками 25 322,11 грн.; пеня за прострочену сплату кредиту 5 450,28 грн.; пеня за прострочену сплату нарахованих відсотків 3 110,73 грн.; сума індексації за прострочену оплату кредиту 1 016,95 грн.; сума індексації за прострочену оплату відсотків 617,79 грн., а також витрати по сплаті судового збору. 09.07.2012р. Гірницьким районним судом м. Макіївки Донецької області було ухвалено заочне рішення по справі, яким позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволені у повному обсязі. Заочне рішення скасовано ухвалою Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області 31.05.2013р. на підставі заяви [PERSON], [PERSON] про перегляд заочного рішення. У судовому засіданні представник ПАТ «КБ «Надра» Михайліченко Ю.Б. за довіреністю позовні вимоги підтримала у повному обсязі і наполягала на їх задоволенні з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та надав письмові заперечення на позов, у яких зазначив, що позовні вимоги він та [PERSON] визнають частково, а саме в розмірі 37 739 грн. 99 коп., а інші вимоги банку є незаконними та необґрунтованими, так як штрафні санкції нараховані в порушення діючого законодавства та поза строком позовної давності. Враховуючи викладене просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути солідарно з нього та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 37 739,99 грн., в іншій частині позовних вимог - відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомила. Представник позивачів за ордером та витягом з договору [PERSON] надав пояснення аналогічні [PERSON] і також просив суд позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 37 739,99 грн., в іншій частині позовних вимог - відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Приписами ст. 634 ЦК України регламентовано, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору у цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору. З матеріалів справи судом встановлено, що 29.03.2007р. між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], [PERSON] було укладено договір «Автопакет» №201/2007/840/09-КА/016 (надалі - кредитний договір). 04.02.2011р. відбулася зміна найменування ВАТ КБ «Надра» на Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти («кредит») у сумі 49 200,00 грн. в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до ст.ст. 509, 1054 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Плату за користування кредитом сторони визначили у п.1.1.3.1. Договору, у якому зазначили, що відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 20,10% відсотків на місяць. Нарахування відсотків здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. Термін погашення кредиту - 20.03.2012р. На виконання умов кредитного договору 29.03.2007р. позивач надав кредитні кошти у сумі 49 200,00 грн., шляхом їх перерахування на рахунок ТОВ «Діссанс» за автомобіль ВАЗ 21112, що підтверджується платіжним порученням №526 від 29.03.2007р. Згідно п.2.2.1 Кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п.1.1.3.1 цього договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на рахунок [NUMBER] у порядку передбаченому п.2.2.3. Договору, шляхом сплати мінімального необхідного платежу, розмір якого складає 1 308,98 грн. Позичальник вносить чергові мінімальні платежі по кредиту щомісячно до 18 числа поточного місяця. (п.2.2.3 Договору). Відповідно до п. 4.3.3; 4.3.4. кредитного Договору позичальник зобов'язаний сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених п.2.3.1, 2.2.2 цього Договору; у випадках, визначених кредитному договорі, сплатити Банку штрафні санкції. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. З розрахунку заборгованості за договором «Автопакет» №201/2007/840/09-КА/016 від 29.03.2007р. вбачається, що в період з 23.04.2007р. по 23.09.2008р. [PERSON] частково сплачував заборгованість за кредитом, а саме сплатив 11 460 грн. 01 коп.; в період з 29.03.2007р. по 27.11.2013р. [PERSON] також частково сплачував відсотки за користування кредитом, усього сплативши позивачу 27 958,61 грн., замість 53 280,72 грн. нарахованих. У зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань за кредитним договором [PERSON] були нараховані штрафні санкції, а саме: пеня за прострочену оплату кредиту (період розрахунку з 27.11.2012р.-27.11.2013р.) - 5 450 грн. 28 коп.; пеня за прострочену оплату відсотків (період розрахунку з 27.11.2012р. по 27.11.2013р.) - 3 110,73 грн.; сума індексації за прострочену оплату кредиту (за період з 22.11.2010р.по 01.11.2013р.) - 1 016,95 грн.; сума індексації за прострочену оплату відсотків (за період з 22.11.2010р. по 01.11.2013р.) - 617,79 грн. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не належним чином виконував умови вищевказаного кредитного договору. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором у розділі 3.2 кредитного Договору сторони встановили, що [PERSON] безвідзивно та безспірно зобов'язується відповідати перед банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору. Поручитель відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов'язань, вказаних у цьому Договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому. Приписами ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Отже, з відповідачів на користь позивача необхідно солідарно стягнути заборгованість у розмірі 73 257 грн. 85 коп., з яких: сума боргу за кредитом 37 739,99 грн.; сума боргу за нарахованими відсотками 25 322,11 грн.; пеня за прострочену оплату кредиту (період з 27.11.2012р.-27.11.2013р.) - 5 450 грн. 28 коп.; пеня за прострочену оплату відсотків (період з 27.11.2012р. по 27.11.2013р.) - 3 110,73 грн.; сума індексації за прострочену оплату кредиту (за період з 22.11.2010р.по 01.11.2013р.) - 1 016,95 грн.; сума індексації за прострочену оплату відсотків (за період з 22.11.2010р. по 01.11.2013р.) - 617,79 грн. При цьому суд зазначає, що доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності до вимог про сплату пені та штрафних санкцій є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п.7.3 кредитного Договору сторони дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 (десяти) років. Таким чином, відповідно до п.7.3 Договору, сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором (по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів) до 10 років, що не заборонено статтею 259 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 732,57 гривні, з огляду на що на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню 732,57 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 634, 1054 ЦК України,

Outcome: approved