Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

У липні місяці 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], який обгрунтовує тим, що 11.05.2002 року з відповідачем уклали шлюб. 30 березня 2007 року згідно договору купівлі-продажу придбав квартиру за № 25 по вулиці Гастелло, 6/1 у м. Хмельницькому вартістю 45 683 доларів США, сплативши перший внесок в сумі 11 421 доларів США, решту коштів отримав у кредит та в забезпечення зобов»язань за кредитом був укладений договір іпотеки предметом якого була означена квартира. 10 лютого 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 23 квітня 2010 року перебуваючи на заробітках у м. Києві він отримав важку черепно-мозкову травму, в результаті якої став інвалідом І групи та станом на травень місяць 2010 року перебував без свідомості. Його матір [PERSON], згідно квитанції № 44 від 29 червня 2010 року, сплатила від його імені платіж в розмірі 17 357,68 доларів США, яким повністю закрила заборгованість по тілу кредиту. Відсутність доходів на той час у сім»ї могли призвести до нарахування кредитором штрафних санкцій та звернути стягнення на заставне майно квартиру. Означена квитанція підписана матір»ю [PERSON] Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 грудня 2014 року за відповідачем [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Вказаним рішенням йому відмовлено у задоволенні його зустрічного позову щодо врахування сплачених по погашенню кредиту коштів, які не є коштами подружжя. Вважає, що відповідно до пункту 7 статті 57 Cімейного кодексу України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів подружжя, і кошти, що належали одному із подружжя, то частка у цьому майні відповідно до розміру внеску є його особистою приватною власністю. Згідно даних Національного банку України станом на 21.07.2015 року курс долара США до гривні становить 2 500 грн. Крім того, на погашення кредиту (коштів за які придбано квартиру) подружжя не вистачало, і кошти отримані ним від сестри [PERSON] в сумі 17 602 грн. в рахунок грошової компенсації за належне йому спадкове майно згідно розписки від 01.03.2007 року 14 000 доларів США отриманих ним від матері [PERSON] згідно розписки від 21.05.2008 року. У зв»язку із тим, що ним на погашення кредиту на придбання квартири сплачені особисті кошти, а не кошти подружжя, зокрема 17 357,68 доларів США 17 602 грн. та 14 000 доларів США, тому просить стягнути з відповідача 400 772,0 грн. В судовому засіданні представник позивача просить позов задоволити із викладених підстав. Мотивує поданий позов тим, що у 2010 році відповідач [PERSON] перебувала у відпустці по догляду за дитиною, заробітків не мала, позивач теж перебував у лікарні без свідомості та заробітків не мав. Заборгованість по тілу складала 17 390 доларів США. Означені кошти 17 357,68 доларів США внесла матір позивача, [PERSON] Цих обставин [PERSON] та її представник не заперечують. [PERSON], матір 24.06.2010 року отримала вказану суму коштів від продажу 5/8 частин квартири, належних їй на праві спільної сумісної власності із сестрою [PERSON] та 29 червня 2010 року повністю погасила заборгованість по кредиту, що підтверджується квитанцією за № 44 від 29.06.2010 року. 17 602,0 грн. отриманих згідно розписки від сестри [PERSON] в рахунок грошової компенсації за належне йому спадкове майно підтверджується письмовою розпискою від 01.03.2007 року та 14 000 доларів США отриманих позивачем від матері [PERSON] згідно розписки від 21.05.2008 року. Відповідач [PERSON] та її представник заявлених вимог не визнали. Суду пояснили, що дійсно 30 березня 2007 року вони з позивачем [PERSON] за договором купівлі-продажу придбали квартиру за № 25 по вулиці Гастелло, 6/1 у м. Хмельницькому, сплативши перший внесок готівкою 11 421 долар США коштами її батьків, решту коштів отримали у кредит. Чоловік працював та отримував заробітну плату у фізичної особи-підприємця Чирко, 10 доларів США отримав як преміальну виплату, крім того продали автомобіль Мітсубісі Лансер за 4 000 доларів США Дійсно [PERSON] сплатила внесок у розмірі 17 390 доларів США внесла кошти в погашення кредитного договору, однак її ніхто не уповноважував це робити. Заслухавши доводи позивача та його представника, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи доказами, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 11 травня 2002 року позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбу, 30 березня 2007 року за договором купівлі-продажу на ім»я позивача [PERSON] була придбана квартира за № 25 по вулиці Гастелло, 6/1 у м. Хмельницькому. 02 квітня 2007 року між позивачем та ПАТ «Укрсибанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту на суму 33 750 доларів США на придбання означеної квартири. На виконання цього кредитного договору 02 квітня 2007 року був укладений договір іпотеки. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 лютого 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно квитанції за № 44 від 29 червня 2010 року від імені позичальника [PERSON] кредитору публічному акціонерному товариству «Укрсиббанк» внесено платіж на суму 17 357 доларів США та заборгованість по кредиту була повністю погашена. Позивач та його представник в обґрунтування заявленого позову покликаються на те, що оскільки після нанесеної важкої черепно-мозкової травми 23.04.2010 року [PERSON] перебував у вкрай важкому стані тому, сам особисто вносити такі кошти змоги не мав, тому кошти внесені його матір»ю в погашення кредиту є його особистими коштами, а не коштами подружжя та крім того кошти внесений ним 12 травня 2008 року платіж в рахунок погашення кредиту в сумі 14 000 доларів США є теж його власними коштами, котрі отримані ним 21.05.2008 року за розпискою як вартості частки у спадковому майні. У рішенні Хмельницького міськрайонного суду від 1 грудня 2014 року зазначено, що [PERSON] не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь частину коштів, погашених ним в рахунок отриманого кредиту. Тому позивач вважає, що відповідач має повернути їх з розрахунку курсу Національного банку України на час розгляду справи. В обґрунтування правового регулювання відносин представник позивача посилається на частину 7 статті 57 Сімейного кодексу України згідно положень якої, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів подружжя і кошти, що належали одному з подружжя то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Однак судом достовірно установлено, що сторони перебували у шлюбі з 11.05.2002 року, який розірвано за рішенням суду 10 лютого 2014 року. Сам позивач та його представник стверджують, а представник відповідача не заперечує, що кошти в сумі 17 368,67 доларів США 29 червня 2010 року внесла його матір, [PERSON], публічному акціонерному товариству «Укрсиббанк» в рахунок погашення коштів за кредитним договором № 11135459000, а не у придбання майна. Допитана як свідок [PERSON] підтвердила суду, що кошти в сумі 17 357,68 доларів США були її особистими власними коштами, а не коштами сина [PERSON], вона внесла їх в рахунок погашення кредитного договору за його зобов»язаннями як позичальника. Тому в цій частині покази позивача та його представника є суперечливими, суд оцінює їх критично, і до уваги не бере. Як достовірно установлено судом, кошти внесені [PERSON] не є спільним майном подружжя та не є особистою власністю [PERSON], не внесенні позивачем у придбання ним спільного майна, тому в цій частині із заявлених підстав позов задоволеним бути не може. За твердженням [PERSON] отримані від [PERSON] 14 000 доларів США згідно розписки від 21.05.2008 року, як оплату його частки у спадковому майні після смерті батька, [PERSON] були ним витрачені на погашення кредиторської заборгованості 22.05.2008 року. Однак доказів на підтвердження того, що позивач [PERSON] саме означені кошти вклав у придбання майна, і саме ці кошти є його особистою власністю суд не встановив. Будь-якими об»єктивними доказами вкладання коштів у сумі 17 602,0 грн., отриманих від сестри [PERSON] в придбання майна позивачем та його представником не надано, а судом відповідно таких не встановлено. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 20 січня 2015 встановлено, що отримані ним кошти на підставі розписок від 01.03.2007 року від [PERSON] в сумі 17 602,0 грн. та 21.05.2008 року від [PERSON] в сумі 15 000 доларів США були витрачені ним на придбання майна не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Ці обставини встановлені судовими рішеннями і відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України, обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, що якої встановлено ці обставини. Тому, виходячи із встановлених обставин у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed