Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним вище позовом, в якому зазначили, що [INFO] в селі Демидівка Решетилівського району Полтавської області померла їх мати - [PERSON], яка заповіла їм все своє майно, в тому числі житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS]. Після її смерті у встановленому законом порядку вони прийняли спадщину та [PERSON] звернувся до Решетилівської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в [ADDRESS], але державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу. Оформлення спадщини нотаріально неможливо, тому для захисту своїх прав вони змушені звернутися до суду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити. (а.с. 39) Представник відповідача Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області - Микитенко В.М. у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, де проти задоволення позову не заперечує та прохає розглядати справу без участі їх представника. (а.с. 34) Справу розглянуто згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 23 червня 2015 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 10. (а.с. 4) За життя [PERSON] заповіла житловий будинок з господарськими будівлями та особистим майном, що знаходиться в [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується заповітом від 15 січня 2003 року, посвідченим головою Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області та зареєстрованого в реєстрі за № 10. (а.с. 5) [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла [INFO], а саме на 1/2 частку кожному земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Демидівською сільською радою 28.01.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1015, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20.12.2016 року № 1999 та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 31.03.2017 року № 542. (а.с.а.с. 11, 13) Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 84001898 від 31.03.2017 року та № 76348605 від 20.12.2016 року, власниками земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS], є [PERSON] та [PERSON], розмір частки кожного становить 1/2. (а.с.а.с. 12, 14) З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори № 02-31/474 від 04 квітня 2017 року вбачається, що у Решетилівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] за № 207/2015. Спадщину після неї згідно заповіту прийняли її син [PERSON] та дочка [PERSON]. Інших заяв та претензій від кредиторів не надходило. Однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], після померлої [PERSON] (а.с. 6) Згідно даних погосподарських книг по сільській раді з 1950 року до дня смерті [INFO] [PERSON] мала у приватній власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], та на її ім'я було відкрито особистий рахунок № [NUMBER], як на голову даного колгоспного двору та власника вказаного вище нерухомого майна, що підтверджується довідкою № 696 від 19.07.2017 року, виданою Виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. (а.с. 7) З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовленого на ім'я [PERSON], станом на 05 квітня 2017 року, вбачається, що дане домогосподарство складається з: житлового будинку (зазначеного літерами «А-1», «а»), сараю (зазначеного літерами «Б», «б», «Г»), гаражу (зазначеного літерою «В»), погребу (зазначеного літерою «г»), літньої кухні (зазначеної літерою «Д»), вбиральні (зазначеної літерою «Е»), воріт з хвірткою (зазначених «№ 1»), огорожі (зазначеної «№ 2, 3») та колодязю (зазначеного «№ 4»). /а.с. а.с. 8-10/ Згідно ст. 13 Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів Української РСР» ведення погосподарських книг відносилося до компетенції сільських рад. В заглавній частині особистого рахунку записувалось прізвище, ім'я, по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Іншим чином реєстрація власності в селах передбачена не була, за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, по життєвого утримання, спадкування. Аналіз діючого на час забудови законодавства свідчить про те, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При цьому виникнення права власності не залежало від державної реєстрації цього права. Наявність у погосподарській книзі запису про належність житлового будинку [PERSON] свідчить про те, що за життя вона набула право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Не дивлячись на те, що за життя [PERSON] не оформила належним чином своє право власності та не отримала правовстановлюючого документу на належний їй будинок, вищенаведене дає підстави вважати, що після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить зазначений будинок. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 ЦК України). У відповідності до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Зважаючи на те, що померла [PERSON] за життя не отримала правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, належні їй на праві власності, [PERSON] та [PERSON] не мають змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, суд приходить до висновку, що їх позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved