Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначивши, що 12 квітня 2010 року [PERSON] було прийнято на посаду продавця магазину запчастин в ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій», з 01 липня 2010 року останній був переведений на посаду завідуючого складом запасних частин з укладення договору про матеріальну відповідальність. 06 серпня 2009 року відповідача [PERSON] було прийнято на посаду слюсаря по гарантійному ремонту автомобілів, 01.07.2010 було переведено на посаду продавця магазину запчастин, а з 10.03.2011 було переведено на посаду комірника складу запчастин з укладенням договору про повну матеріальну відповідальність. На підставі наказу №72 від 17.09.2012 проведено річну інвентаризацію ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» у тому числі інвентаризацію складів. Відповідачі на момент проведення інвентаризації були матеріально відповідальними особами за майно позивача, яке знаходилося на складі. За результатами проведення інвентаризації було складено Протокол засідання постійно діючої інвентаризаційної комісії ТОВ «ПРОМАВТОТЕХСЕРВІС» від 13.12.2012, відповідно до якого по результатам інвентаризації виявлено нестачу в розмірі 46 303,66 грн. з ПДВ. У зв'язку з виявленням нестачі було проведено службове розслідування та прийнято рішення про визнання відповідачів винними у виникненні нестачі на загальну суму 43 835,02 грн. з ПДВ. Таким чином, позивач просив суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку матеріальну шкоду в розмірі 43835,02 грн. та судові витрати (а.с.2-6 т.1). В ході розгляду справи позивач ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» уточнив позовні вимоги і остаточно просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 21 917,51 грн. та покласти судові витрати на відповідачів (а.с.58 т.2). В судовому засіданні представники позивача - Петрова К.В., Ярина С.О., надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягали. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, пояснив, що ним сплачено суму відшкодування в розмірі 21917,51 грн., хоча його вина у нестачі не доведена. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання 10 листопада 2014 року сторони по справі не з'явилися, заяв щодо відкладення справи, або розгляду справи за їх відсутності суду не надали. Доказів поважних причин своєї неявки в судове засідання 10 листопада 2014 року не надали. Оскільки всі сторони по справі надали свої пояснення з приводу заявлених позовних вимог, надали пояснення при дослідженні письмових матеріалів справи, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи за відсутності не з'явившихся учасників процесу. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, принцип чого закріплений ст. 3 ЦПК України. Відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Судом встановлено, що згідно наказу № 14 від 12 квітня 2010 року [PERSON] було прийнято в Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» на посаду продавця магазину запчастин. Наказом № 27 від 01 червня 2010 року [PERSON] було переведено на посаду завідуючого складом запасних частин (а.с.36,37 т.1). Згідно наказу № 55 від 06.08.2009 [PERSON] прийнято в Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» на посаду слюсаря по гарантійному ремонту автомобілів. Наказом № 27 від 01.07.2010 відповідача переведено на посаду продавця магазину запчастин. Наказом №10-к від 01.03.2011 [PERSON] переведено на посаду комірника складу запчастин, що підтверджується матеріалами справи (а.с.35,37,38 т.1). 09 лютого 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» в особі керівника Лагунова Андрія Юрійовича з одного боку, і членів колективу (бригади) - центральний склад СТО, іменований далі колектив в особі керівника колективу - завідуючого складом запчастин - [PERSON], комірників: [PERSON], [PERSON], з другого боку укладено договір № 61 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність (а.с.46-49 т.1). Наказом по Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» №72 від 17 вересня 2012 року було призначено річну інвентаризацію за 2012 рік (а.с.50-57 т.1). 13 грудня 2013 року за результатами проведення інвентаризації було складено Протокол засідання постійно діючої інвентаризаційної комісії, відповідно до якого по результатам інвентаризації виявлено нестачу в розмірі 46 303,66 грн. (а.с. 55-56 т.1). У зв'язку з виявленням нестачі на підприємстві, ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» було проведено службове розслідування. 07 лютого 2013 року за результатами службового розслідування було складено висновок щодо нестачі товарів виявлених під час щорічної інвентаризації складу «Центральний» ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій», відповідно до якого прийнято рішення про визнання [PERSON] та [PERSON] винними у виникненні нестачі на загальну суму 43 835,02 грн. (а.с.198-202 т.1). Відповідач [PERSON] погодився з висновком від 07 лютого 2013 року щодо нестачі товарів виявлених під час щорічної інвентаризації складу «Центральний» ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій», оскільки ним було сплачено на рахунок ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» сума в розмірі 21 917,51 грн., що підтверджується Рахунком-фактурою № СФ-0000080 від 10.09.2013 (а.с.232,233 т.1). Ухвалою суду від 28 лютого 2014 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] - [PERSON] по справі було призначено судову економічну експертизу. Висновком судово-економічної експертизи №781/782-14 від 04.06.2014 не вдалося встановити нестачу товарно-матеріальних цінностей по центральному складу ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» та результати інвентаризації (а.с.29-40 т.2). Відповідачем [PERSON] не визнано своєї провини в нестачі за результатами проведеної інвентаризації, про що він зазначив в акті інвентаризації та в подальшому в суді. Висновком експертизи достеменно не встановлено нестачу матеріальних цінностей в результаті інвентаризації. Доказів на спростування висновку експертизи позивачем не надано, як і інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог, тоді як обов'язок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України cудові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed