overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

У липні 2013року заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати свою тітку [PERSON], [INFO], недієздатною та встановити над нею опіку. В обґрунтування своїх вимог вона посилається на те, що її тітка є інвалідом другої групи з дитинства , не розуміє значення своїх дій та не може ними керувати. Заявниця у судове засідання з'явилася та підтримала свою заяву у повному обсязі. Вказала на те, що її тітка потребує постійного догляду та нагляду. Просила визнати [PERSON] недієздатною та призначити її опікуном над тіткою. Заінтересована особа: представник Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради у судове засідання не з'явився. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши заявницю, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. [PERSON], [INFO] проживає однією сім'єю з [PERSON] - заявницею за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства. У зв'язку із зазначеною хворобою она не може бути придатною до будь-якої праці. Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 162 від 05.11.2013 року [PERSON]. страждає хронічним стійким психічним розладом у формі легкої розумової відсталості із значним порушенням емоцій та поведінки. За своїм психічним станом в даний час вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку органу опіки та піклування Індустріального району м. Дніпропетровська, затвердженого рішенням Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 250 від 16.08.2013 року виконання обов'язків опікуна над [PERSON] може бути покладено на [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] після укладення шлюбу 19.10.2013 року взяла прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У липні 2013 року ПАТ «Банк Форум» звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 18.06.08 року між сторонами укладено кредитний договір № 0280/08/01-ZNv. Відповідно до договору банк надав кредит у сумі 65 000 доларів США строком до 18.06.18 року. Банк свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, кредит та відсотки не сплачує. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. У судове засідання представник банку не з'явився, надав заяву, в якій підтримав збільшені позовні вимоги, просив суд задовольнити позовну заяву з викладених підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.06.08 року між сторонами укладено кредитний договір № 0280/08/01-ZNv. З письмових матеріалів справи вбачається, що згідно кредитного договору банк надав кредит у сумі 65 000 доларів США. Строк повного погашення кредиту встановлений до 18.06.18 року. Додатковим договором №3 від 07.06.12 року сторонами проведено реструктуризацію кредитної заборгованості, шляхом конвертації залишку заборгованості у 439 538,32 грн. Договором від 07.06.12 року змінено кінцевий термін повернення коштів на 16.06.23 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати процентів та неустойки. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобовязання не допускається. Станом на 28.05.14 року за відповідачем існує заборгованість у сумі 542 422,96 грн. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконав, кредит не виплатив, відсотки за користування кредитом не сплатив, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 3 441 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У липні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що 04 грудня 2009 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, спадкоємцем якої є вона. Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки пропустила строк для звернення до нотаріальної контори, тому просила суд надати їй додатковий строк у один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням слухати справу у її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради у судове засідання свого представника не направив, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 04 грудня 2009 року [PERSON] батько позивача, помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, серії 1-КИ №311010, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 07 грудня 2009 року (актовий запис №1948). Після смерті [PERSON] спадкоємцем, згідно з заповітом від 02 вересня 1998 року є позивач по справі [PERSON]. Позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. 06 серпня 2013 року за вих. № 22/02-17 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки [PERSON] пропущено шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] пропустила строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у звязку з тим, що на її утриманні перебувала мати [PERSON], яка тяжко хворіла і за якою необхідно було постійно доглядати. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Суд вважає причину пропуску позивачем [PERSON] строку подання заяви про прийняття спадщини поважною, а її позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У липні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що 18 лютого 1984 року був зареєстрований шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на вирішення сімейних та родинних проблем. З 2000 року через постійні сварки та скандали він змушений переїхати жити до іншої квартири. Спільного сімейного бюджету не ведуть. Спільного господарства не ведеться з 2000 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, про місце, дату та час повідомлена у встановленому законом порядку, про ще є зворотне повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 75). Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 18 лютого 1984 року, який зареєстрований відділом запису актів громадянського стану (відділ реєстрації актів цивільного стану) Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 224 (а.с. 3). З пояснень позивача вбачається, що їх сім'я фактично розпалась. Через різні погляди на вирішення сімейних та родинних проблем. Фактичні шлюбні відносини припиненні з 2000 року. Сторони спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають двох двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача в рахунок відшкодування збитків суму 3520 грн. 99 коп., а також судовий збір по справі у розмірі 229 грн. 40 коп. В обґрунтування позову він вказав на те, що під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок представниками ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» 19 липня 2010 року, за адресою: [ADDRESS], було виявлено самовільне підключення до електропостачання. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача в рахунок відшкодування збитків суму 6210 грн. 84 коп., а також судовий збір по справі у розмірі 229 грн. 40 коп. В обґрунтування позову він вказав на те, що при проведенні перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок представниками ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» 04 серпня 2010 року, за адресою: [ADDRESS] було виявлено самостійне підключення навантаження споживача повз прилад обліку шляхом підключення безоблікової розетки зовнішньою електропроводкою від ввідних до облікових проводів, внаслідок таких неправомірних дій споживча, було спричинено матеріальний збиток енергопостачальній компанії на суму 6210 грн. 84 коп. Отже, відповідач незаконно та самовільно підключився до мережі електропостачання, чим порушив п.48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 15 червня 1994 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач позов підтримав. Відповідач проти позову заперечував. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 червня 1994 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з березня 2008 року, сім'я існує формально, сторони на примирення не згодні. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 29 квітня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №BLaЖГА00031619, відповідно до якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 18 000,00 грн. на поточні потреби. Відповідач зобов'язався повернути кредит до 29 квітня 2014 року включно. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим, станом на 11.07.2013 виникла заборгованість в розмірі 27 289 грн. 06 коп., яку позивач та судові витрати просив стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 29 квітня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №BLaЖГА00031619, відповідно до якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 18 000,00 грн. на поточні потреби. Відповідач зобов'язався повернути кредит до 29 квітня 2014 року включно. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за ним станом на 11 липня 2013 року виникла заборгованість в розмірі 27289,06 грн., яка складається з наступного: 14 846,44 грн. - заборгованість по кредиту; 910,16 грн. - заборгованість по процентам; 2345,86 грн. - заборгованість по комісії; 9 186,60 грн. - штраф, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Таким чином, з огляду на наведене та з урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню в повному обсязі. За таких обставин, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 27 289,06 грн. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 272,89 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 05 жовтня 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №011-03023-051010 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит на загальну суму 30 000 грн. Позичальник зобовязання за кредитним договором не виконав, в звязку з чим, станом на 03 травня 2013 року виникла заборгованість в розмірі 2925,61 грн., яку позивач, а також судові витрати просив стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягав. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову заперечувала, оскільки сума заборгованості погашена у повному обсязі, що підтверджується наданою нею квитанцією. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 жовтня 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №011-03023-051010 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит на загальну суму 30 000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за ним станом на 03 травня 2013 року виникла заборгованість по тілу кредиту в розмірі 2 925 грн. 61 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Оскільки відповідач добровільно сплатив суму основного боргу у розмірі 2 925 грн. 61 коп. та судові витрати по справі у розмірі 229 грн. 40 коп., тому суд вважає, позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що 22 червня 2004 року відповідач був поселений в квартиру. Однак, 12.09.2010 року відповідач добровільно покинув жиле приміщення і з того часу у ньому не проживав. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач чи його представник в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON], колишній чоловік позивача, був прописана у квартирі [ADDRESS]. Тривалий час ( понад шість місяців ) в спірному приміщенні не проживає, комунальні послуги по утриманню житла не сплачує, його особисті речі у квартирі відсутні, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами від 03.06.2013 року та 24.07.2013 року, складеними комісією працівників КП «РЕО-4»(а.с. 8,9) Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, що є підставою для їх задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] у м. Дніпропетровську. В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач вже з 2002 року не проживає у спірній квартирі без поважних причин, оплату за послуги не здійснює, речей відповідача у квартирі немає. Просив визнати відповідача таким, що втратив право користуватися квартирою [ADDRESS] у м. Дніпропетровську. Позивач подав до суду заяву слухати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений згідно правил ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, що 27.04.1968 року матері позивача - [PERSON] на склад сім'ї з 4-х осіб було надано ордер на право зайняття квартири [ADDRESS]. Згідно довідки КЖЕП № 49 від 05.06.2013 року у спірній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON]. Згідно заяви посвідченої начальником КЖУП № 49, відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає більше 15 років, оплату за квартиру та комунальні послуги не здійснює, ремонт в квартирі не робить.. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається приміщення протягом шести місяців. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивачаз відповідача судові витрати у розмірі 114 грн. 70 коп.

Outcome: approved