Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У листопаді 2013р. [PERSON] звернувся до суду з уточненим та доповненим в подальшому позовом до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» (далі- ВАТ НАСК «ОРАНТА»), [PERSON], посилаючись на те, що 04 вересня 2013р. о 19 годині 10 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем «Форд фокус» д/з [NUMBER] по вул. Щорса в м. Одесі з боку пл. Незалежності, на перехресті з вул. Спартаківською, виконуючи розворот, не надав перевагу у русі автомобілю «Ніссан Прем’єра» реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по вул. Щорса у зустрічному напрямку, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Ніссан Прем'єра», який належить на праві власності [PERSON] Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм [PERSON] п.п.2.3,10.1,10.4 Правил дорожнього руху України (далі-Правила), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306. Вина [PERSON] підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.11.2013р., відповідно до якої він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Позивач зазначав, що внаслідок даного ДТП автомобілю, який належить йому на праві власності були завдані механічні пошкодження, а саме: згідно з висновку №5036 від 03.10.2013р. сума збитку, завданого його автомобілю становить 21994,52 грн. Крім того, він поніс витрати в сумі 580,00 грн. на проведення незалежної експертизи та складання висновку, витрати по евакуації автомобіля в сумі 963,00 грн., витрати за відправку телеграми в сумі 63,12 грн., загалом 23600,64грн. Стверджував, що діями відповідача [PERSON] йому були спричинені не тільки матеріальна шкода, але і моральні страждання та нервові переживання. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ВАТ НАСК «ОРАНТА» страхове відшкодування в розмірі 22957,52 грн., а також стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму матеріального збитку в розмірі 643,12 грн. та завдану моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. (а.с.55-58). Ухвалою суду від 26.02.2014р. за заявою представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено ВАТ НАСК «ОРАНТА» (а.с.51). Представник позивача, діючий за довіреністю від 12.11.2013р. у судовому засіданні підтримав остаточні позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі (а.с.59). Представник відповідача, діюча за ордером від 03.02.2014р. та угодою від 03.02.2014р. позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні, надала до суду письмові заперечення на позов (а.с.42, 45-47). Представник ВАТ НАСК «ОРАНТА» в судове засіданні не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, надав суду заперечення на позов та заяву про слухання справи у відсутність представника ВАТ НАСК «ОРАНТА» (а.с.76-78,80). Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України №1961-1У) та розділом третім главою 82 книги п'ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що 04.09.2013р. о 19 годині 10 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем «Форд фокус» д/з [NUMBER] по вул. Щорса в м. Одесі з боку пл. Незалежності, на перехресті з вул. Спартаківською, виконуючи розворот, не надав перевагу у русі автомобілю «Ніссан Прем’єра» реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по вул. Щорса у зустрічному напрямку, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Ніссан Прем'єра». Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль «Ніссан Прем’єра» реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (а.с.7). Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм [PERSON] п.п.2.3,10.1,10.4 Правил дорожнього руху України (далі-Правила), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306. Вина [PERSON] підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.11.2013р., відповідно до якої він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України(а.с.28). Судом встановлено, що постановою Слідчого Управління Головного Управління МВС України в Одеській області від 30.09.2013р. було закрито кримінальне провадження №12013170110003483, відомості про яке 05.09.2013р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України (а.с.8-9). Внаслідок ДТП автомобілю «Ніссан Прем’єра» реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності були завдані механічні пошкодження. Згідно з висновком №5036 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, складеного 03.10.2013р. вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Ніссан Прем’єра» р. н. [NUMBER], склала 21994,52 грн. (а.с.10-15). За проведення незалежної експертизи та складання висновку позивач сплатив 580,00 грн., що підтверджується квитанцією №2759801 від 20.09.2013р. (а.с.16). Крім того, позивач сплатив 963,00 грн. за евакуацію автомобіля та поніс витрати за відправку телеграми в сумі 63,12 грн. (а.с.16,17). Згідно довідки УДАІ Управління МВС України в Одеській області від 04.03.2014р. автомобіль «Форд фокус» д/з [NUMBER] 2012р.в. зареєстрований на праві власності за [PERSON] (а.с.54). Встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Форд фокус» д/з [NUMBER] 2012р.в. була застрахована ВАТ НАСК «ОРАНТА», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4303895 від 25.09.2012р. (а.с.44). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], як власник автомобіля «Форд фокус» д/з [NUMBER] 2012 р.в. передала його в користування [PERSON] Зі змісту заперечень представника відповідача [PERSON] вбачається. що останній повідомив ВАТ НАСК «ОРАНТА» про настання страхового випадку та повідомив всіх учасників ДТП про наявність страхового полісу ВАТ НАСК «ОРАНТА». Факт того, що ВАТ НАСК «ОРАНТА була повідомлена про настання страхового випадку підтверджується листом останнього на ім'я [PERSON] від 20.11.2013р. З висновку №5036 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, складеного 03.10.2013р. також вбачається, що представники ВАТ НАСК «ОРАНТА викликалися експертом на огляд автомобіля марки «Ніссан Прем’єра» р. н. [NUMBER], але не з'явилися, тому огляд був проведений без їх участі. З пояснень представника позивача встановлено, що ВАТ НАСК «ОРАНТА» виплату страхового відшкодування позивачу не здійснило, хоча була повідомлена про страховий випадок та розгляд справи у суді. Згідно з ч.3 ст.1 Закону України №1961-1У потерпілі - це треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода. Відповідно до ст.3 Закону України №1961-1У обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 29 Закону України №1961-1У передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством... Встановлено, що за заявою [PERSON], який управляв автомобілем марки «Ніссан Прем’єра» р.н., [NUMBER] від 19.09.2013р. судовим експертом СПД [PERSON] був проведений огляд пошкодженого автомобіля та 03.10.2013р. складений висновок №5036 автоварознавчого дослідження транспортного засобу автомобіля «Ніссан Прем’єра» р.н. [NUMBER], згідно якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки автомобіля «Ніссан Прем’єра» р.н. [NUMBER], склала 21994,52грн. Вказаний висновок ні позивачем, ні іншими учасниками процесу не оскаржувався і всі сторони з ним були згодні. Даний факт сторонами не заперечувався. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України № 1961 -1У у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 9 Закону №1961-1У встановлено, що розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення на його користь суми матеріальної шкоди в розмірі 21994,52 грн., вартості проведення експертизи в сумі 580,00 грн. та витрати за вантаження і перевезення автомобіля в розмірі 963,00 грн. підлягають задоволенню і вказані суми повинні бути стягнуті з відповідача ВАТ НАСК «ОРАНТА», оскільки страхова компанія зобов'язана їх відшкодовувати відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст.26-1 Закону України №1961-1У страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «г1» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону,-МТСБУ) відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Таким чином, зі змісту Закону України №1961-1У вбачається, що вказаним законом не передбачено відшкодування страховиком моральної шкоди за шкоду заподіяну майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково на підставі ст.23 ЦК України і відшкодовувати їх повинен відповідач [PERSON] Під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187). Згідно з п.19 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (п.5 ч.1 ст. 989 ЦК, п.5 ч.1 ст.991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися , чи є ця подія страховим випадком. Власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00грн. позивач послався на те, що йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та моральних стражданнях, пов'язаних з пошкодженням належного йому транспортного засобу. Пошкодження автомобіля спричинило йому нервові переживання, так як він був позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися автомобілем. Крім того, сума відшкодування так і не була йому виплачена. З урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини осіб, які завдали моральну шкоду та враховуючи при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди вимоги розумності і справедливості, фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Оскільки позивач має право на відшкодування моральної шкоди, то таке відшкодування відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З цих підстав, з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду в в розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, позивачем сплачено кошти за проведення експертного, авто товарознавчого дослідження №5036 від 03.10.2013р. у розмірі 580,00грн., кошти за надіслання телеграми в сумі 63,12грн. та за вантаження і перевезення автомобіля в сумі 963,00грн., що підтверджується квитанціями (а.с.16, 17). Вказані витрати підлягають стягненню з ВАТ НАСК «Оранта». На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Судовий збір у справі за вимогами майнового характеру складає 236,00грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду, а тому дані витрати слід стягнути з ВАТ НАСК «ОРАНТА» на користь позивача. Оскільки позивач за позовними вимогами в частині стягнення на його користь моральної шкоди не повністю сплатив судовій збір в розмірі 229,40грн., то дана сума підлягає стягненню з [PERSON] в сумі 100,00грн. на користь позивача та в сумі 129,40грн. на користь держави.

Outcome: partial