Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] із зняттям її з реєстраційного обліку у вказаній квартирі, а також стягнути з неї судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він є власником вищевказаної квартири, в якій зареєстровані: він сам, [PERSON] , його мати - [PERSON] , його сини [PERSON] і [PERSON] , а також його колишня дружина - [PERSON] , відповідач у даній справі. Фактично же відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2015 року, ніякої участі в сплаті комунальних платежів не приймає. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на неї, чим об`єктивно порушуються права позивача. Тому, у зв`язку з вказаними обставинами, він був змушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше його представник [PERSON] надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги позивача підтримує і просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути за його відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів і зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомила. Відзиву на позов не подала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2004 року (бланк ВВК № 740272), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. і зареєстрованого в реєстрі за № 2706 (а.с.14). Вказані обставини також підтверджуються відповідним Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.15). В належній позивачеві квартирі, окрім нього самого, зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також його колишня дружина - [PERSON] , що підтверджується довідкою № 2820 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 08.02.2019 року відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с.13). Крім того, факт реєстрації [PERSON] у спірній квартирі підтверджується відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 09.04.2019 року за № 1257/2 (а.с.25). Проте, [PERSON] з 2015 року, тобто вже понад чотири роки, не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується довідкою за вих. № 4 від 18.03.2019 року, виданою Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Енергетична 18», складеною в присутності свідків - [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , які є сусідами по місцю реєстрації відповідача (а.с.12). Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач дійсно не проживає за місцем своєї реєстрації. При цьому, відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивач, як власник квартири, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності і розпоряджання своїм майном. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням того, що відповідач без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації вже понад чотири роки, а його реєстрація чинить власникові перешкоди у користуванні власним майном, суд вважає можливим задовольнити даний позов і визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] із зняттям її з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позивачеві задоволені його позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved