Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У липні 2016 р. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 2000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити з підстав заявлених у позовній заяві. У судових дебатах просить стягнути з відповідача не менш як 1500-1000 грн. Відповідач частково визнає позовні вимоги та просить врахувати обставини реєстрації та проживання його у сільській місцевості, відсутність у нього роботи та знаходження на його утриманні престарілих батьків, з якими він проживає та працю на присадибній ділянці. Погодився на стягнення з нього 400-450 грн. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції м.Києва (актовий запис 1025). Сторонами не заперечується факт проживання дитини разом із матір»ю. За нормою Сімейного кодексу України щодо способів виконання батьками обов»язків утримувати дитину, законодавець виділяє два способи: за домовленістю між батьками та за рішенням суду. Таким чином, такий спосіб виконання обов»язку як спосіб виконання обов»язку за рішенням суду випливає із відсутності між батьками домовленості. Як повідомляє позивач, відповідач нерегулярно та не в повному обсязі надає їй грошові кошти утримувати їх спільну неповнолітню дитину, чим не виконує свого батьківського обов»язку. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність будь-якої домовленості між батьками про розмір участі в утриманні дитини, а тому вважає за правомірне встановити спосіб виконання відповідачем його обов»язку в утриманні доньки. З урахуванням заявлених вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки суд врахував всі повідомлені обставини при визначенні розміру аліментів передбачених ст.182 СК України . При визначенні аліментів у твердій грошовій сумі, суд враховує місцепроживання відповідача, відсутність у нього роботи, відсутність його реєстрації у держваному центрі зайнятості та вважає, що дохід який він отримує, є мінливим. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судовий збір. На підставі ст.ст.180-183,191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial