Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення вартості витрат на утримання, догляд, лікування та поховання. Свої вимоги обґрунтував тим, що він проживав разом з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з липня 1998 року по день її смерті [INFO] у належній їй квартирі [ADDRESS] . Після її смерті він дізнався про існування договору довічного утримання від 02.06.2005 року, яким [PERSON] передала у власність [PERSON] вищевказану квартиру [ADDRESS] , а відповідач зобов`язався довічно її утримувати та забезпечувати необхідним безкоштовним харчуванням, допомогою та доглядом. Також [PERSON] заповіла відповідачеві належну їй земельну ділянку [ADDRESS] , площею 0,0603 га та розташований на вказаній земельній ділянці садовий будинок. Зазначає, що відповідач всупереч укладеному договору не доглядав за [PERSON] , не надавав їй будь-яких коштів, не брав участі у її лікуванні. Усі витрати на поховання [PERSON] також поніс позивач. Оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється компенсувати йому понесені витрати, просить відповідно до ст.1232 ЦК України стягнути з відповідача витрати, що були понесені ним на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця у розмірі 81\~740 грн., з яких: 46\~740 грн. витрати на утримання, догляд та лікування, 35\~000 грн. (1\~650 + 33\~350) на поховання. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У судовому засіданні 05.11.2019 р. позивач обставини справи та позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 05.11.2019 р. обставини справи визнав частково, позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що договір довічного утримання виконував, витрати по похованню поніс також він. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, подав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що фактично відповідач в повному обсязі виконував обов`язки, визначені договором довічного утримання, надавав [PERSON] харчування, догляд й необхідну допомогу та позивачем не надано доказів протилежного, з приводу розірвання договору довічного утримання [PERSON] до суду не зверталась, що свідчить про належне виконання його умов відповідачем, витрати на поховання були надані відповідачем позивачу особисто, однак позивач оформив всі документи, які стосувалися поховання, на своє ім`я. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.40-42). Заслухавши позивача, відповідача та їх представників, свідків [PERSON] та [PERSON] , вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Як встановлено в судовому засіданні, та не заперечували сторони, позивач [PERSON] та [PERSON] проживали разом у квартирі [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] . Відповідно до договору довічного утримання від 02.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єсіною Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 3009, [PERSON] передає у власність [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечуючи її необхідним безкоштовним харчуванням, допомогою, доглядом (а.с.14). [INFO] [PERSON] померла, що вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області 01.02.2019 року, актовий запис № 1503 від 01.02.2019 року (а.с.17). Як вбачається із заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єсіною Л.М. 04.10.2010 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2781, [PERSON] заповіла належну їй земельну ділянку [ADDRESS] з розташованим на ній садовим будинком [PERSON] (а.с.8). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 761782 від 25.06.2005 року, наданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 02.06.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3009 (а.с.9). Отже, відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] . Допитана в судовому засіданні 05.03.2021 р. свідок [PERSON] суду показала, що вона із померлою [PERSON] були подругами з дитинства, вона знала, що був укладений договір утримання, [PERSON] постійно давав [PERSON] гроші, вона сама їй про це розповідала. Покійна говорила, що вся [PERSON] на [PERSON] , основна підтримка від нього. [PERSON] на вулицю не виходила, але по квартирі ходила до останнього дня, по квартирі - усе робила. Зазначила, що [PERSON] зателефонував їй о третій годині вночі та повідомив, що [PERSON] померла. Гроші на поховання привіз [PERSON] . Ій самій [PERSON] говорив, що [PERSON] привіз гроші з зберігання 30\~000 грн. Вказану суму [PERSON] та [PERSON] передали [PERSON] на зберігання для поховання. Чи були ці 30\~000 грн. їх: [PERSON] та [PERSON] гроші сумісні, вона не знає. Допитана у судовому засіданні 05.03.2021 р. свідок [PERSON] суду показала, що померла ходила своїми ногами сама, за два дня до смерті сама ходила, все по квартирі робила сама, що вона свідок, сама приходила до них у гості. [PERSON] ще років 7-8 тому їй розповідала, що вона уклала договір утримання. [PERSON] сам привозив та передавав сумки із харчуванням. [PERSON] і сам зустрічав ці сумки з маршруток. Покійна завжди говорила, що дякує [PERSON] , що, якщо б не він, не вижила б. Повідомила суду, що знає, що готувала їжу та прала вона сама, а [PERSON] ходив за продуктами до магазинів. Знає, що [PERSON] передавала гроші [PERSON] на поховання для зберігання. Покійна телефонувала їй та говорила їй, щоб вона приходила, вона із нею поділиться тим, що [PERSON] привозив. Зазначила, що [PERSON] доглядав за [PERSON] більше ніж [PERSON] . Вона сама приходила до неї у лікарню, тому знає. [PERSON] ходив на ринок. Зазначила, що [PERSON] постійно давав покійній гроші, що вона навіть показувала дома гроші, які давав їй [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, зазначені позивачем у підтвердження позовних вимог про стягнення вартості витрат на утримання, догляд, лікування на знайшли свого підтвердження, оскільки суду надано докази, що покійна у побуту догляду зі сторони не потребувала, матеріально та продуктами харчування їй допомогав відповідач [PERSON] , а тому у задоволенні вказаних вимог суду слід відмовити. Як вбачається з копії договору-замовлення від 31.01.2019 року, укладеного між [PERSON] та ПП « [PERSON] », [PERSON] поніс витрати на поховання померлої [PERSON] - вартість послуг з копання могили в розмірі 1\~650 грн. (а.с.19). Згідно копії рахунку-фактури № 1 від 01.02.2019 року та копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від [PERSON] прийнято на організацію поховання та надання послуг 33\~350 грн. (а.с.20,21). Таким чином, суд приходить до висновку, що документально підтверджені витрати позивача на поховання померлої [PERSON] в розмірі 35\~000 грн., замовником послуг яких зазначено саме [PERSON] , підлягають стягненню з відповідача. \~\~\~\~\~\~ Судові витрати у справі на підставі\~ст.141 ЦПК України\~\~підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial