Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким розірвати договір про визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні від 03 червня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 1007 та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], [INFO] за місцем його мешкання та реєстрації: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог\~позивач зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 31 жовтня 2008 року. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2013 року шлюб розірвано. Зазначив, що відповідач фактично залишила дитину у 2013 році та самоусунулася від виконання своїх батьківських обовязків: у вихованні дитини участі не приймає, не цікавиться його здоровям, матеріально не допомагає. 03 червня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до умов договору, місце проживання дитини визначено разом з батьком [PERSON] за місцем його мешкання та реєстрації: [ADDRESS].\~Договір про\~визначення місця\~проживання та\~участі у\~вихованні від\~03\~червня 2014\~відповідачкою не\~виконується виключно\~в односторонньому\~порядку та\~змінюються умови\~Договору,\~що згідно\~п.11.1\~-\~не допускається,\~тож договір\~втратив свою\~актуальність,\~не відповідає\~чинному законодавству\~України,\~а саме: відповідач не бере участі у вихованні дитини, чим порушила п.п.4, 5 Договору; відповідач не виконує взяті на себе зобовязання, щодо своєчасного повідомлення позивача про місце свого проживання, контактні телефони, що унеможливлює своєчасне виконання зобовязань за Договором, чим порушила п.8 Договору; після дзвінків відповідача до дитини його психологічний стан різко погіршується, спостерігаються головні болі і роздратованість, чим відповідач порушує п.9 Договору; відповідач в односторонньому порядку не виконує свої зобовязання, викладені у ст.ст. 142, 150-155, 157-160, 171 Сімейного кодексу України, а також не виконує п.п.11.1 Договору. З моменту народження по теперішній час дитина [PERSON] постійно проживає разом з позивачем, та його дружиною, проводить тривалий час з дідусем, бабусею, іншими родичами, які відіграють значну роль у житті дитини. Позивач повністю\~займається вихованням\~та забезпеченням\~дитини,\~забезпечує дитину\~всім необхідним,\~постійно слідкує\~за станом\~його здоровя,\~ за\~розвитком.\~ Позивач, на відміну від відповідача приймає всі належні та достатні засоби для того, щоб син виховувався і зростав як гідний громадянин України, має та забезпечує сину належні умови проживання, враховуючи порушення відповідачем договору про визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні, позивач вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач, його представник, кожний окремо, підтримали позовну заяву в повному обсязі, просили її задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що дитина і так проживає з батьком за місцем його мешкання та реєстрації: [ADDRESS], а тому, вимоги позивача є безпідставними. В судовому засіданні представник третьої особи підтримала висновок органу опіки та піклування, зазначивши, що питання щодо розірвання договору про визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні покладає на розсуд суду. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2008 року, який розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2013 року (арк.с.14). У шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO] (арк.с.14). Відповідно до договору про визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні від 03.06.2014 року, [PERSON] та [PERSON] уклали договір стосовно місця проживання та участі у вихованні малолітнього сина [PERSON], відповідно до якого батьки домовились про місце проживання дитини разом з батьком, за місцем проживання та реєстрації батька: [ADDRESS]. Договором передбачено, що батько та мати дитини мають рівні права та зобовязання: брати участь у вихованні дитини; на особисте безперешкодне спілкування з дитиною у будь який час, якщо це не порушує нормального та звичного режиму дитини, попередньо узгоджуючи один з одним; проводити особистий відпочинок з дитиною. Батько та мати дитини зобовязані: виховувати дитину з повагою до обох батьків; не перешкоджати особистому спілкуванню з дитиною та брати участь у її вихованні; не перешкоджати спілкуванню дитини з бабусею та дідусем по лінії батька та по лінії матері. Батько зобовязується піклуватися про здоровя дитини, брати участь у вихованні дитини, забезпечити дитині достатній рівень освіти незалежно від стосунків сторін. Батьки зобовязуються належним чином виконувати взяті на себе зобовязання, а також своєчасно повідомляти один одного про зміну місця проживання (арк.с.17). Також встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 11 листопада 2014 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. Прізвище дружини [PERSON] (арк.с.18). [PERSON] мешкає у м. Хайфа, Ізраїль. Відповідно до свідоцтва про шлюб, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON]. Прізвище чоловіка «Коточігов», прізвище дружини «Коточігова» (арк.с.128). Як вбачається з відповіді Центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 16.05.2017 року № 234, за результатами виходу встановлено, що [PERSON] спільно зі своєю новою дружиною [PERSON], виховують малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Для дитини створені оптимальні умови життя, всі необхідні речі в наявності (арк.с.39). Відповідно до Акту № 181 від 04.05.2017 року оцінки потреб дитини та її сімї, родина проживає за адресою: [INFO]. З кінця 2013 року мати не проживає з родиною. Батько самостійно виховує неповнолітню дитину. Зі слів [PERSON], після укладення шлюбу, вони разом з дружиною займаються вихованням та розвитком дитини (арк.с.40-42). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому суд не може захистити порушене право у спосіб, який не передбачено законом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЦК), позивач, в силу\~ст.12 ЦПК України, зобовязаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Отже, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні від 03.06.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 1007, який є чинним, та укладений сторонами на строк до 03 червня 2019 року. Позивачем, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, в судовому засіданні, не було доведено належними та допустимими доказами, що його права, в розумінні ч.1 ст.4 ЦПК України, порушені відповідачем. Крім того, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, та визнано сторонами у справі, що згідно вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, є обставиною, яка не підлягає доказуванню, дитина [PERSON], [INFO] мешкає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч.5\~ст.19 СК України\~орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки та піклування від 16.10.2018 року № 1023 про доцільність проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (арк.с.160), суд не приймає до уваги як такий, що пов'язаний із захистом прав дитини, оскільки права дитини не є порушеними, так само, як і права позивача, за захистом яких останній звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Також суд зауважує, що свідки, зазначені позивачем в позовній заяві, судом не викликались та не допитувались, оскільки таке клопотання позивачем, в судовому засіданні, не заявлялося. Таким чином, позивачем, не наведено жодної із зазначених вище підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Інші посилання позивача та його представника є безпідставними та не ґрунтується на законі. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed