Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

У липні 2019 року позивачка[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона являється власницею квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрована вона, позивач у справі, та відповідач по справі, який не проживає за місцем реєстрації з березня 2012 року. Вказує, що відповідач не сплачує за комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири. Реєстрація [PERSON] за зазначеною адресою перешкоджає їй, позивачці, повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд та змушує нести додаткові затрати на комунальні послуги. У зв`язку з викладеним, позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Позивачка у судове засідання не з`явилася. Згідно заяви, поданої через канцелярію суду, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглядати справу без її участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва від 27 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л., квартира [ADDRESS] , належить на праві власності позивачці [PERSON] (а.с.5). Також встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 6708 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 21 червня 2019 року (а.с. 11). Зазначене також підтверджується довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 18 липня 2019 року (а.с.18). Також судом встановлено, що відповідач у вказаній квартирі не проживає з березня 2012 року, не сплачує за комунальні послуги та не бере участі в її утриманні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Тому, суд погоджується із запропонованим позивачкою шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Що стосується позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою, суд зазначає наступне. Відповідно до встановленого ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстрації місця проживання не потребується. А тому, рішення суду щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є відповідною правовою підставою для зняття його з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує. Тому, позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial