Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила виселити відповідачів та їхню малолітню дочку [PERSON], [INFO], з квартири № 2, що розташована по вул. Гагаріна, 11 в смт. Понінка Полонського району Хмельницької області, без надання іншого жилого приміщення. Позов мотивовано тим, що для неї на праві власності належить 2/3 частини зазначеного жилого приміщення. Решта 1/3 частин цього житла належала для [PERSON], який помер 17.10.2014 року. Після його смерті спадкоємцями за законом є діти [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], котрі прийняли спадщину. В травні 2018 року вона дізналась, що [PERSON] без її згоди вселила в квартиру свого сина [PERSON], невістку [PERSON] та онуку [PERSON]. Названі особи змінили замок на вхідних дверях, позбавили можливості користуватись належною їй частиною жилого приміщення та майном, яке там знаходиться, а відтак посилаючись на те, що відповідачі вселись у жиле приміщення без її згоди, при цьому чинять для неї перешкоди в користуванні своєю власністю, тому просила виселити [PERSON], [PERSON] та їхню малолітню дочку із квартири, без надання іншого житла. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлений позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачі у поданому ними відзиві позовні вимоги не визнали, зазначивши, що вони вселились у квартиру, коли в ній проживав [PERSON], якого доглядали разом із [PERSON], котра прийняла спадщину. Також вказували, що позивач в житлі не зареєстрована, вибула з нього 25.11.1997 року за межі України, а за цей час [PERSON], [PERSON] та вони підтримують квартиру, провели там газове опалення. В судовому засіданні представник відповідачів адвокат [PERSON] просив із наведених у відзиві підстав в позові відмовити. 10.10.2018 року представник позивача [PERSON] заявив клопотання про допит свідків [PERSON] та [PERSON], а представник відповідачів [PERSON] подав клопотання про допит судом свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Дані клопотання судом під час підготовчого судового засідання 10.10.2018 року задоволені. Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що [PERSON] належить 2/3 частини квартири № 2, що розташована по вул. Гагаріна, 11 в смт. Понінка Полонського району Хмельницької області, про що свідчать дані свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1993 року та договору дарування квартири від 02.10.2001 року (а.с.7, 8). Інша 1/3 частина вказаного житла знаходилась у власності [PERSON], а після його смерті, що мало місце 17.10.2014 року, цю частину квартири успадкували в рівних частках його діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про право власності від 02.12.1993 року (а.с.7), а також свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 05.10.2018 року (а.с.66-68). Вказане житло між співвласниками в натурі не розподілене, позивач в ньому не проживає, а [PERSON] за свого життя проживав у цій квартирі і користувався всіма її приміщеннями. В 2013 році [PERSON] без згоди [PERSON] вселив у житло відповідачів, які до цього часу там проживають та також користуються усіма його приміщеннями. Наведені обставини в ході судового розгляду підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також про їх наявність свідчать дані акту обстеження житлового приміщення (а.с.30), довідки № 206 від 01.09.2018 року, виданої квартальним громадським комітетом № 7 виконавчого комітету Шепетівської міської ради (а.с.59), актів складених депутатом Понінківської селищної ради [PERSON] 05.03 та 17.09.2018 року (а.с.62, 63). Відповідно до вищевказаних доказів місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване в [INFO], а [PERSON] в м. Шепетівка, вул. Дружби, 6. Вирішуючи даний спір, суд виходить із такого. Частиною першої\~статті 16\~ЦК України передбачено, що\~особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно частини першої\~\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою\~статті 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частин першої та другої\~статті 358 ЦК України\~\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. При цьому згідно з вимогами\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON], [PERSON] поселились у квартиру, 2/3 частин якої належить на праві власності позивачу, без отримання на це згоди останньої, а тому їх вселення та проживання у цьому жилому приміщенні не може вважатись законним. Вказані особи, проживаючи у згаданому житлі, користуються всіма його приміщення, чим для співвласника [PERSON] чинять перешкоди у користуванні своєю власністю, а відтак, вимоги позивача про виселення відповідачів є законними і обґрунтованими. Суд вважає, що виселення відповідачів із займаної ними квартири не суперечить принципу пропорційності, закріпленого статтею 11 ЦПК України, оскільки в такий спосіб переслідується легітимна мета захист порушеного права власності на житло [PERSON] та враховується, що [PERSON] і [PERSON] мають право користування жилими приміщеннями, в яких вони зареєстровані, де в разі виселення можуть в них проживати.

Outcome: approved