Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом у якому просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником вищезазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 03.03.1998 року. Разом з нею в квартирі проживає донька - [PERSON], та її внук [PERSON] Відповідачка зареєстрована за вказаною адресою з березня 1998 року. В вересня 2005 року відповідачка у спірній квартирі не проживає, а всі витрати по сплаті за комунальних послуг та утримання квартири змушена нести позивачка. У судовому засіданні позивач та її представник. підтримали позов у повному обсязі та просять його задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з»явився, через канцелярію суду подав заяву у якій просить розглядати справу без його участі та зазначив, що позов [PERSON] підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити, оскільки обставини викладені у позовній заяві відповідають дійсності (а.с. 29). [PERSON] двічі в судові засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки не повідомила, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавала. Суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та її пердставника, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомості від 03.03.1998 року, право власності зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації 06.03.1998 р. під № 1415 (а.с.5). Відповідно до довідки форми № 3 від 17.10.2014 р. № 2571, виданої ЄРРЦ філія № 801-804 КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: з 27.03.2001 року [PERSON] (власник особового рахунку), з 17.03.1998 року -[PERSON] (донька) та [PERSON] (онук) (а.с. 21). Допитана як свідки [PERSON] повідомила, що є працює конс»єржем у в будинку [ADDRESS] з 1999 року, тому сторін по справі знає з того ж самого часу. З 2004 року відповідачка не проживає у спірній квартирі. Свідок [PERSON] повідомила, що знає цю сім»ю з 1986 року. Відповідачка часто не ночувала вдома, потім почала час від часу уходити з дому, пиячила, не приділяла уваги дитині, а останній раз бачила її приблизно у 2002 році. Судом не встановлено фактів перешкоджання позивачем відповідачу в користуванні житлом. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оцінивши докази у справі суд вважає, що відповідач, яка є членом сім'ї власника квартири [ADDRESS], та більше року не проживає в ній, ускладнює здійснення [PERSON] права користування квартирою, оскільки вона вимушена сплачувати за відповідача витрати на комунальні послуги, а тому є підстави для визнання останньою такою, що втратила право користування цим жилим приміщенням. Враховуючи викладене суд вважає позов про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 391, 405 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved