overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 31.12.1994. У обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та відсутність взаєморозуміння. Примирення та подальше спільне життя з відповідачем не можливе. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач позов визнала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 31.12.1994 між сторонами Центральною сільською радою Снігурівського району Миколаївської області зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Із пояснень сторін встановлено, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого шлюбні стосунки припинено з 2000 року. З цього часу проживають окремо і намірів їх поновлювати не мають, кожен створив свою власну сім'ю. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь 27160,00 грн. боргу. На обґрунтування позову послалась на те, що 16.02.2012 року позичила відповідачеві 27160,00 грн., які остання відповідно до її письмової розписки зобов'язалась повернути протягом 1 року, тобто до 16.02.2013 року. Станом на день пред'явлення позову до суду відповідач взятих на себе зобов'язань не виконала. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала та підтвердила, що дійсно позичала у позивача гроші у сумі 27160,00 грн., яку зобов'язалася повернути до 1 року, проте, оскільки вона є інвалідом ІІ групи, за браком коштів суму позики вчасно повернути не змогла. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно із виданою [PERSON] розпискою від 16.02.2012 року, остання зобов'язалась повернути позивачеві 27160,00 грн. протягом одного року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положенням ч. 1, ч. 3 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Ураховуючи невиконання відповідачем свого зобов'язання за договором позики, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 20.12.2013 року, від якого дітей не мають. Через несумісність характерів та різні погляди на життя вони втратили почуття любові та поваги, спільного господарства не ведуть. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати У судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій указала про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін та відповідно до статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу дітей сторони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню на її користь з відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 23.06.1984 року, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. З січня 2000 року вони проживають окремо та між ними припинені шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати і після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 23.06.1984 року між позивачем та відповідачем [PERSON] селищною радою Чкаловського району Горьковської області Російської Федерація було зареєстровано шлюб, від якого вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, копією паспорта та свідоцтва про народження дитини. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння шлюбні відносини між ними припинені, наміру зберігати сім'ю вони не мають, примирятись сторони не бажають, мір для цього не приймають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання позову відповідачем, яке приймається судом, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, внаслідок чого наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу за проханням відповідача суд вважає можливим залишити їй прізвище «[PERSON]». Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Зазначала, що з 17 березня 2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Відносини в сім'ї не склалися. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей. В сім'ї відсутнє почуття взаєморозуміння. Відповідач на протязі останніх шести місяців часто вчиняє сварки, зловживає спиртними напоями. Матеріально сім'ю не забезпечує, порушує подружню вірність, тому збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Поведінка відповідача негативно впливає на її здоров'я, психічний стан та психічний стан дітей. Позивач вважає недоцільним подальше перебування у шлюбі з відповідачем, строк на примирення не потрібним та просить його розірвати. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги підтримує. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17 березня 2005 року серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.4-7). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивачем сплачено 243,60 грн. судового збору, який вона стягувати з відповідача на свою користь не бажає, про що свідчить надана нею заява.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, спільно сторони не проживають з квітня 2011 року. В судове засідання позивач не з'явилася надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій наполягала на позовних вимогах, просила їх задовольнити, судові витрати покласти на рахунок відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив. Відповідно ч.1 ст.224 ЦПК України - в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи на підставі наявних у справі письмових доказів, з урахуванням думки позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 25 травня 2001 року Майорщинською сільською радою Гребінківського району Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (актовий запис №2), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). У шлюбі сторони мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спільне життя сторін не склалося, з квітня 2011 року сторони проживають окремо. Шлюб існує формально. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ст. 112 СК, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про поділ майна між сторонами немає. Відповідно до ст. ст. 104, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 8, 10, 60, 213-215, ч.1 ст.223, 224-226 ЦПК, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 / 4 частини від усіх видів заробітку до досягнення повноліття сина. В обґрунтування вимог зазначала, що 20.09.2008 р. зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO] Зазначає, що з червня 2014 р. між нею та відповідачем спільне господарство та сумісне проживання припинено. Син проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач згоден виплачувати аліменти лише за рішенням суду. Відповідач працює бухгалтером в «АТБ-маркет». Позивач у останнє судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, надала довідку про доходи відповідача. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], свідоцтво серії [NUMBER], батьками якого у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 3). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а у разі ухилення від цього обов'язку, кошти на утримання дітей, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, стягуються з них в судовому порядку. Відповідач є батьком дитини, у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку із чим, з нього підлягають стягненню аліменти на утримання сина. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач працює у ТОВ «АТБ-маркет» з 19.06.2014 р. на посаді бухгалтер магазину, суд вважає за необхідне задовольнити позов, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повнолітнього віку. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 / 4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дня подання заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування вимог зазначала, що вона за відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05.02.2010 р., від якого мають дитини [INFO], яка мешкає з нею та знаходиться на її вихованні та утриманні. Шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем не склалися, з 11.08.2013 р. відповідач пішов з сім'ї, і мешкає у своїх рідних, але вихованням доньки не займається, матеріальну допомогу передав епізодично і незначними сумами. Донька перенесла складну операцію по видаленню папілом в горлі, потребувала особливого догляду та матеріальних затрат. Усіляку допомогу дитини вона вимушена надавати без участі відповідача. Позивач у останнє судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач також у останнє судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи смс-повідомленням, заяв про відкладення справи розглядом або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони мають доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво серії [NUMBER], батьками якої у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а у разі ухилення від цього обов'язку, кошти на утримання дітей, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, стягуються з них в судовому порядку. Відповідач є батьком дитини, у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку із чим, з нього підлягають стягненню аліменти на утримання сина. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач працює як зазначено у позові, а доказів іншого суду не надано, суд вважає за необхідне задовольнити позов, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повнолітнього віку. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму передбаченого на кожну дитину відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 16 лютого 2000 року вона зареєструвала із відповідачем шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що діти знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не бере участі у їх вихованні, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав заяву про визнання позову, не заперечував проти розгляду справи у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача, взявши до уваги заперечення відповідача, дослідивши письмові докази по справі знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положення ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не надає. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню

Outcome: approved