Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON], від імені якої діє представник [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання недійною угоди про розірвання договору оренди землі та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування рішення державного реєстратора. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу належить право власності на земельну ділянку, розташовану на території Бобринецької міської ради Бобринецького району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ІІІ-КР №042933 від 29 березня 2002 року. Згодом позивачу стало відомо, що між нею та відповідачем [PERSON] 11.02.2017 року було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, зареєстрований Устинівською селищною радою Кіровоградської області 13 квітня 2017 року, номер запису про інше речове право: 20029474. Однак договір оренди землі з відповідачем [PERSON] не укладала, не знайомилася з його умовами, не підписувала, примірник договору не отримувала, а про існування договору дізналась лише з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В звязку з чим позивачем подано позов до [PERSON] про визнання вказаного правочину недійсним з підстав відсутності волевиявлення при його укладенні. Під час судового розгляду справи про визнання правочину недійним [PERSON] було надано до суду інформацію з Державного реєстру речових прав про те, що договір оренди землі припинено за угодою сторін від 15.03.2018 року про розірвання договору оренди землі від 11.02.2017 року та відповідно 21.03.2018 року укладено новий договір оренди з відповідачем [PERSON] Разом з тим, позивач вказану угоду також не підписувала та не була ознайомлена зі змістом вказаної угоди, оскільки її реєстрацію здійснено [PERSON] З урахуванням викладеного вважає, що позивач жодним чином не засвідчувала свою волю до виникнення правовідносин з приводу оренди земельної ділянки з відповідачем [PERSON], а так само й припинення цих відносин та настання відповідних правових наслідків. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.08.2018 року задоволено заяву позивача про звільнення від сплати судового збору, відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано: з Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області - реєстраційну справу на обєкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 4,7204 га, кадастровий номер 3520810100:02:001:0485; з [PERSON] сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області - оригінал та/або належним чином засвідчену копію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40281505 від 23.03.2018 року; від [PERSON] оригінал угоди «про розірвання договору оренди землі від 11.02.2017 року, номер запису про інше речове право 20029474 від 13.04.2017 року» від 15 березня 2018 року, відомості щодо якої внесено 21.03.2018 року, індексний номер рішення 40218022; від [PERSON] оригінал договору оренди землі від 21.03.2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований [PERSON] сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області 21 березня 2018 року, номер запису про інше речове право 25395426 (а.с.45-48). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19.10.2018 року відкладено підготовче судове засідання у даній справі та повідомлено сторін про розгляд клопотання про врегулювання спору за участі судді (а.с.63-64). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.120-121). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно письмової заяви від 10.01.2018 року просила з урахуванням її віку та фізичного стану здійснити розгляд справи в підготовчому та судовому засіданні за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.95-96). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Відзиву на позовну заяву не подали. Відповідач [PERSON] сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник якої в судове засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, від державного реєстратора [PERSON] сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області [PERSON] до суду надійшов лист від 20.11.2018 року, згідно якого зазначає, що державний реєстратор є самостійним субєктом владних повноважень відповідно до ст.ст. 6, 9, 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та самостійно приймає рішення на підставі яких вчиняє реєстраційні дії за результатами розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Враховуючи викладене вважає, що оскарження дій субєкта владних повноважень проводиться в порядку адміністративного судочинства, тому [PERSON] сільська рада не може бути відповідачем по даній справі (а.с.87). Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,7204 га, кадастровий номер 3520810100:02:001:0485, розташованої на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №042933, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1-450-ч від 29.03.2002 року (а.с.11) та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 20029167, сформованої 15.05.2018 року (а.с.18-19). Відповідно до договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 11.02.2017 року строком на 49 років, позивач [PERSON], як орендодавець, надала, а відповідач по справі [PERSON] як орендар, прийняв у строкове, платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 4,7204 га (рілля), кадастровий номер 3520810100:02:001:0485, яка знаходиться на території Бобринецької міської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.12). Згідно п.38 договору оренди землі цей договір набирає чинності після підписання сторонами. Договір укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 15.05.2018 року, право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 11.02.2017 року було зареєстровано державним реєстратором Устинівської селищної ради Кіровоградської області 13.04.2017 року, номер запису про інше речове право: 20029474 (а.с.18-19). Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2018 року у справі №383/631/17, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 16.11.2018 року, позов [PERSON] задоволено повністю. Суд визнав недійсним договір оренди землі від 11 лютого 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], щодо земельної ділянки площею 4,7204 га, кадастровий номер 3520810100:02:001:0485, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області, право оренди за яким було зареєстроване державним реєстратором Устинівської селищної ради Кіровоградської області 13 квітня 2017 року, номер запису про інше речове право: 20029474 (а.с.98-111; 112-118). Задовольняючи позов, суд мотивував своє рішення тим, що ним встановлено той факт, що [PERSON] особисто оспорюваний нею договір не підписувала, у встановленому законодавством порядку повноважень на це іншій особі не надавала, а отже її волевиявлення на укладення цього договору було відсутнє, що є підставою для визнання його недійсним. Разом з тим, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 15.05.2018 року начальником відділу Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області [PERSON] встановлено, що 19.03.2018 року, тобто в період розгляду справи №383/631/17, була проведена державна реєстрація припинення іншого речового права - права оренди земельної ділянки площею 4,7204 га, кадастровий номер 3520810100:02:001:0485, яке виникло на підставі договору оренди землі від 11.02.2017 року, укладеного між орендодавцем [PERSON] та орендарем [PERSON]. Підставою припинення іншого речового права зазначено угоду про розірвання договору оренди землі від 15.03.2018 року, сторонами якої також зазначені [PERSON] та [PERSON], відомості щодо якої внесено 21.03.2018 року о 08 год. 25 хв. Устинівською селищною радою, індексний номер рішення 40218022 (а.с.19). Окрім того, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 15.05.2018 року начальником відділу Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області [PERSON], 21.03.2018 року о 16 год. 39 хв. державним реєстратором [PERSON] сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області [PERSON] зареєстровано право оренди вказаної вище земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 21.03.2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], номер запису про інше речове право: 25395426, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40281505 від 23 березня 2018 року державного реєстратора [PERSON] сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області [PERSON] (а.с.18-19). Згідно положень ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може, крім іншого, відмовити у визнанні обставини, для зясування якої витребовувався доказ, або здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. Ухвалою суду від 10.08.2018 року від відповідача [PERSON] було витребувано оригінал угоди від 15 березня 2018 року «про розірвання договору оренди землі від 11.02.2017 року та від відповідача [PERSON] оригінал договору оренди землі від 21.03.2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], які зобовязано надати до суду в строк до 19.10.2018 року, однак відповідачами оригінали вказаних документів суду надані не були, зазначені в клопотанні від 17.10.2018 року обставини їх втрати не підтверджені жодним належним доказом, в звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду даної справи за наявними в ній доказами. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Згідно ч.1 ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України). Згідно положень ст.1, ч.1 ст.4 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Згідно положень ч.1\~ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом п.2 ч.2\~ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу, крім інших, може бути визнання правочину недійсним. Відповідно до\~ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно положень ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч.1\~ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч.2\~ст.792 ЦК України). Відповідно до\~ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (ст.ст.14, 16 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно\~ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.ч.2, 3\~ст.215 ЦК України). Відповідно до розяснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно ч.1\~ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до вимоги, встановленої ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Виходячи з викладеного, правочин як вольова дія, являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Таким чином, підпис є обовязковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підписів підтверджує наміри учасників правочину і є доказом їх волевиявлення. Крім того, волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливе вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно положень ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В обґрунтування позовних вимог про визнання недійною угоди про розірвання договору оренди землі позивач зазначає, що жодним чином не засвідчувала свою волю до виникнення правовідносин з приводу припинення оренди земельної ділянки, оскільки спірну угоду не підписувала та з її змістом ознайомлена не була. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] не було надано суду жодних доказів на підтвердження підписання спірної угоди про розірвання договору оренди землі [PERSON] чи уповноваження нею іншої особи у порядку, передбаченому чинним законодавством, на здійснення представництва її інтересів, зокрема на укладення спірної угоди про розірвання договору оренди землі. Окрім того, в поданому до суду клопотанні від 17.10.2018 року відповідачі вказали, що на даний час спірну земельну ділянку не обробляють та не бажають продовжувати орендні відносини (а.с.59). Отже, встановивши, що угоду від 15.03.2018 року про розірвання договору оренди землі від 11.02.2017 року позивач особисто не підписувала, повноважень на це іншій особі у встановленому законом порядку не надавала, суд вважає доведеним факт відсутності волевиявлення [PERSON] на укладення угоди про припинення договору оренди землі, при цьому даний факт відповідачем не спростований належними засобами доказування, що є підставою для визнання вказаної угоди недійсною та задоволення позову в цій частині. На відсутність волевиявлення [PERSON] на укладення спірної угоди про розірвання договору оренди землі також вказує той факт, що спірна угода була укладена під час оспорювання позивачем основного договору оренди землі від 11.02.2017 року в іншій судовій справі. Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (частина перша статті 18 Закону). Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Частиною 3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор: - встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом, відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах, наявність обтяжень прав на нерухоме майно та наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; - перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; - під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; - під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Із системного аналізу законодавчо закріпленої компетенції державного реєстратора убачається, що одним із його обовязків є встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. І для перевірки цієї інформації з метою недопущення одночасного існування подвійної державної реєстрації прав державний реєстратор не лише вправі, а й повинен, зокрема, запитувати від відповідних органів інформацію, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, вимагати у разі потреби подання додаткових документів тощо. Такий обовязок узгоджується із закріпленими ч. 1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» засадами державної реєстрації прав, зокрема гарантуванням державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження (пункт 1). Як встановлено судом державним реєстратором [PERSON] сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області [PERSON] під час розгляду заяви [PERSON] від 21.03.2018 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:02:001:0485, розташованої на території Бобринецької міської ради Бобринецького району Кіровоградської області та прийняття відповідного рішення не було належним чином встановлено відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме не перевірено відомості, які містяться в Державному земельному кадастрі щодо зняття обтяження попереднім договором, не взято до уваги відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень щодо спору з приводу обєкту нерухомого майна належного [PERSON] Окрім того, на підтвердження факту укладення між [PERSON] та [PERSON] договору оренди землі від 21.03.2018 року, відповідачами не надано суду допустимого письмового доказу примірника договору оренди землі, що ставить під сумнів факт його укладення. Отже, неналежне виконання державним реєстратором його обовязків під час розгляду заяви [PERSON] призвело до повторної державної реєстрації договору оренди однієї і тієї ж самої земельної ділянки, внаслідок чого істотно порушено законні права та інтереси позивача як власника цієї земельної ділянки, а тому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40281505 від 23 березня 2018 року державного реєстратора [PERSON] сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області [PERSON] підлягає скасуванню.

Outcome: approved