Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з позовом, в якому просить визнати за позивачем майнові права на об'єкт будівництва - житловий комплекс за будівельною адресою: [ADDRESS], в частині двокімнатної квартири, будівельний номер [ADDRESS], що розташована на 9 поверсі, загально.площею 71,69 кв.м. та житловою площею 34,67 кв.м. з мотивів виконання умов договору від 27.06.2006 року про резервування квартири. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.06.2003 року між ТОВ «Градострой» та ДП ПКДЗ «Буревісник» було укладено Договір №93/400/40-27 про будівництво житлового будинку та Додаткову угоду №1 від 25.06.2005 року, Додаткову угоду № 2 від 20.07.2004 року до даного Договору, відповідно до яких ДП ПКДЗ «Буревісник» надав територію для капітального будівництва та доручив ТОВ «Градострой» організувати та профінансувати будівництво. Відповідно до договору купівлі-продажу облігацій №К-446 від 27.06.2006 року позивач придбав повний пакет облігацій ТОВ «Градострой» серії В, в кількості 7169 шт., з номінальною вартістю однієї облігації 70,00 грн., загальна договірна курсова вартість яких, на момент укладення договору складала 357 589,72 грн. (а.с.14-15). Між ТОВ «Градострой» та [PERSON] 27.06.2006 року було укладено договір №2006-Р/53 про резервування квартири. Відповідно д п. 2.1 договору ТОВ «Градострой» зобов'язуються закріпити за [PERSON] квартиру ( яка складається з двох кімнат, розташована на 9-му поверсі, загальною площею 71,69 кв.м., за адресою: [ADDRESS]) за умови надання Стороні-1 виписки з рахунку, яка підтверджує придбання Стороною-2 повного пакету облігацій. (а.с.6-11). Відповідно до додаткової угоди №1 до договору № 2006/Р/53 від 27.06.2006 року про резервування квартири п. 2.6 плановий строк здачі будинку в експлуатацію перенесено на 3 квартал 2011 року (а.с.12-13). Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем 29.06.2006 року придбано у АБ «Банк регіонального розвитку» в кількості 7169 шт, номінальною вартістю однієї облігації 70,00 грн. загальна вартістю складає 357 589,72 грн., на підтвердження чого суду надано копію відповідної квитанції (а.с.16). Отже, позивач всі взяті на себе зобов'язання, згідно договору виконав в повному обсязі (повністю оплатив відповідний пакет облігацій), а відповідачем не зважаючи на те, що строк закінчення будівництва встановлено - 3 квартал 2011 року, проте, станом на даний час об'єкт будівництва недобудований та не зданий в експлуатацію відповідно до укладеного договору. Відповідач взяті на себе зобов'язання по Договору про резервування квартири №2006-Р/53 27.06.2006 року та додатковоюм угодою не виконав, чим порушив умови цих договорів. На момент звернення [PERSON] до суду об'єкт інвестування і досі знаходиться на стадії будівництва. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1 статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами. Положеннями ст.876 ЦК України передбачено, що власником об'єкта будівництва або результату будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором. У відповідності до ч.2. ст.5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування. Частиною 5 статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» передбачено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Частиною 1 статті 18 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. Статтею 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. Згідно зі ст.20 Закону України «Про інвестиційну діяльність» при недодержанні договірних зобов'язань суб'єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і укладеними договорами. Відповідно до ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь - які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності, а також інші специфічні права та права вимоги. Згідно з положеннями ст.190 ЦК України майном, як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживчою річчю, майнові права визнаються речовими правами. Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» об'єктом інвестування є квартира або приміщення в об'єкті будівництв, яке після завершення будівництва стає окремим майном. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Вищезазначений об'єкт будівництва набуває статусу нового створеного нерухомого майна лише після прийняття його в експлуатацію та здійснення державної реєстрації права власності на нього. Таким чином, квартира є об'єктом інвестування в об'єкті будівництва, яка після завершення будівництва стане окремим майном. До завершення будівництва проінвестованого об'єкта нерухомого майна та прийняття його до експлуатації інвестору належить не право власності на цей об'єкт, а майнові права на нього. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що, оскільки, позивачем профінансовано двокімнатну квартиру, будівельний номер [ADDRESS], загальною площею 34,67 кв.м., що розташована на 9 поверсі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у даному незавершеному будівництвом об'єкті, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання майнового права позивача на об`єкт будівництва є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3654 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved