Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому зазначив про те, що 01 червня 2002 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, сімейне життя у нього з [PERSON] не склалося. У них виявилися різні характери та різні погляди на життя. Подружні відносини між ними припинені. Вважає, що збиреження сім'ї та примирення між ними не можливе. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] У судове засідання позивач та відповідач не з'явилися. Надали до суду письмові заяви, в яких просили суд розглянути справу у їх відсутність. Крім того, [PERSON] у заяві вказав, що позовні вимоги підтримує. [PERSON] у письмовій заяві зазначила, що позов визнає. Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 01 червня 2002 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області зроблений відповідний актовий запис за № 28. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Із копії свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22 жовтня 2004 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO]. Батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку, що оскільки [PERSON] переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, [PERSON] не заперечує проти задоволення вимог позивача, то позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved