Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

У липні 2015 року заступник прокурора м. Чернігова звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що рішенням Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 21 квітня 2006 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації на безоплатну приватизацію земельної ділянки, а рішенням Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 8 червня 2007 року йому передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,1244 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по вул. Річковій, 3, в с.Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області. На підставі витягу із вказаного рішення [PERSON] отримав державний акт на право власності на землю, яку 11 вересня 2007 року на підставі договору дарування подарував [PERSON] Витяг з рішення Киселівської сільської ради від 8 червня 2007 року було складено головою Киселівської сільської ради [PERSON], однак питання про затвердження рішення про передачу [PERSON], у власність земельної ділянки по вул. Річковій, 3 у с. Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області на VII сесії 5-го скликання 8 червня 2007 року не розглядалось і рішення не приймалось. За вказаним фактом зареєстровано кримінальне провадження за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 1 липня 2015 року [PERSON], який на час прийняття оспореного рішення органу місцевого самоврядування виконував обовязки голови Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України за закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. У результаті проведення перевірки було встановлено, що земельна ділянка за адресою вул. Річкова, 3 у с. Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області - є памяткою археології місцевого значення - поселення на південно-східній околиці с. Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області II тис. до н.е., ХІ-ХІІІ ст. н.е. 23 листопада 2006 року [PERSON], надав до Чернігівської обласної інспекції по охороні памяток історії завідомо підроблену план схему з відміткою, яка не відповідає дійсності про фактичне місце знаходження земельної ділянки за адресою: вул. Річкова, 3 у с. Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області, на яку згідно даної схеми обмежень щодо користування не встановлено, та за результатом розгляду якої [PERSON], було надано висновок про погодження землевпорядної документації. За цим фактом зареєстровано кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2014 року [PERSON], звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 358 КК України за закінчення строків давності на підставі ст. 49 КК України. Посилаючись на вищевикладене, прокурор просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення І сесії V скликання Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 21 квітня 2006 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації на безоплатну приватизацію земельної ділянки; визнати незаконним та скасувати рішення VII сесії V скликання Киселівської сільської ради Чернігівського району та області від 8 червня 2007 року, яким [PERSON], надано дозвіл на розробку та виготовлення документації на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: вул. Річкова, 3 в с. Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області; визнати недійсним державний акт серії ЯГ №826958 виданий [PERSON], на право власності на земельну ділянку, площею 0,1244 га, що знаходиться за адресою вул. Річкова, 3 в с. Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області; визнати недійсним договір дарування від 11 вересня 2007 року; скасувати рішення державного реєстратора [PERSON] служби Чернігівського районного управління юстиції від 22 червня 2013 року про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку по вул. Річковій, 3 в с. Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області До початку розгляду справи по суті прокурор змінила одну з позовних вимог та просила, замість вимоги визнати недійсним договір дарування від 11 вересня 2007 року, витребувати у [PERSON] на користь територіальної громади с.Кобилянка в особі Киселівської сільської ради земельну ділянку по вул.Річна, 3, с.Кобилянка, Чернігівського району. Ухвалою суду замість ліквідованого відповідача [PERSON] служби Чернігівського районного управління юстиції, залучено відповідачем відділ державної реєстрації Чернігівської районної державної адміністрації. Прокурори в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Додатково зазначили, що рішення про передання безкоштовно у приватну власність цієї земельної ділянки не приймалося, на погодження до Чернігівської обласної інспекції по охороні памяток історії і культури було надано план-схему з невірним розташуванням земельної ділянки, а ця земельна ділянка знаходиться у межах памятника археології місцевого значення. Про зазначені порушення органам прокуратури стало відомо лише за результатами розслідування зазначених кримінальних проваджень, а тому строк позовної давності повинен обчислюватися з 22.10.2014. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечили проти позову, просили застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Вважають, що земельна ділянка виділена законно. Вона не відноситься до земель історико-культурного призначення, межі памятки археології не визначені та розширені штучно, а у її паспорті зроблені чисельні дописки. Власники не повинні нести відповідальність за порушення в роботі органів місцевого самоврядування чи державних органів. Представник Киселівської сільської ради також заперечив щодо позовних вимог та зазначив, що спірна земельна ділянка не знаходиться на землях історико-культурного призначення. При паюванні земель КСГП «Світанок», якому належали ці землі, археологічних памяток на місці ділянки [PERSON] не було, а на мапі маються підчистки в бік збільшення площі археологічної памятки. Рішення про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] приймалося, але при оформленні документів секретар сільської ради допустила помилку. Представник третьої особи Департаменту культури і туризму, національностей і релігій Чернігівської обласної державної адміністрації підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Додатково зазначила, що виправлення у паспорт зазначеної археологічної памятки вносилися через подальше її дослідження, а те що остання сторінка паспорту містить різні відомості у порівнянні з копією, яка надавалася раніше, то це може пояснюватися тим, що існувало два екземпляри паспорту. Інші учасники в судове засідання не зявилися та пояснень не надіслали. Заслухавши сторони, представника третьої особи та дослідивши докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. рішенням Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 21 квітня 2006 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації на приватизацію земельних ділянок, які розташовані в с. Кобилянка, якою користується [PERSON] ( а.с. 4). 06 серпня 2007 року [PERSON] на підставі рішення сьомої сесії пятого скликання Киселівської сільської ради від 08 червня 2007 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1244 га у межах згідно з планом на території Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області для будівництва та обслуговування житлових будівель і споруд. ( а.с. 7) За договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області 11 вересня 2007 року [PERSON] продав [PERSON] обєкт незавершеного будівництва та земельну ділянку, площею 0,1244 га, кадастровий номер 7425583500:04:000:0058, що знаходиться в с.Кобилянка по вул. Річна, 3 Чернігівського району Чернігівської області ( а.с. 39, 40). [PERSON] службою Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області 04 червня 2013 року зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель в с. Кобилянка по вул. Річній, 3 за [PERSON] ( а.с. 8, 41). Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оригінал паспорту памятки історії і культури СРСР, наданий Департаментом культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, який досліджувався в судовому засіданні, містить незавірені виправлення та дописки, зокрема щодо ІІ тис. до н.е. та епохи бронзи, а також охоронної зони в 100 м, на останній його сторінці. При цьому на іншій копії, що додана до позовної заяви (т.1 а.с.14), на останній сторінці паспорта зазначена охоронна зона в 50 м та маються інші розбіжності, зокрема у написанні дати складання паспорту та у графі «дата і № охоронного документу». Таким чином, зазначений доказ не відповідає вимогам ст.58 ЦПК України та не може бути визнаний належним. На карті - проекті роздержавленя земель КСГП « Світанок», наданого представником Киселівської сільської ради, оригінал якої оглянуто судом, в частині розташування спірної земельної ділянки також маються виправлення (т.1 а.с. 93, т.2 а.с. 171, 172), а тому ця карта також не є належним доказом на підтвердження знаходження спірної земельної ділянки на землях історико-культурного призначення. Крім того, [PERSON] з 2007 року двічі було проведено державну реєстрацію спірної земельної ділянки, а на підставі рішення Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 28 вересня 2007 року № 106 за погодженням головним архітектором району [PERSON], надано відповідний дозвіл на будівництво згідно затвердженого будівельного паспорту. При цьому жодної відмови у проведенні будівництва на спірній земельній ділянці [PERSON] не отримано. Також, у поземельній книзі спірна земельна ділянка була зареєстрована Управлінням Держкомзему Чернігівського району Чернігівської області 26 травня 2011 року, що підтверджується витягом з поземельної книги від 27 травня 2011 року № 0000355, та відміткою на державному акті на право власності на землю щодо реєстрації в поземельній книзі. Так, згідно з цим витягом цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер 7425583500:04:000:0058 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Таким чином, належні докази, які б підтверджували перебування спірної земельної ділянки в межах памятки археології відсутні. Звіт про незалежну грошову оцінку обєкта культурної спадщини (т.1 а.с.109, 125) також не може підтвердити цю обставину, оскільки виконаний на підставі того ж паспорту, який визнаний неналежним доказом. Позовна давність за ст. 256 ЦК України - це строк у межах якого осба може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Йдеться про те, що протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Статтею 261 ЦК України визначено, що початком перебігу стрку є день, коли особа довідалась або могла довідатися про порушенню свого права. Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Отже, за змістом ст. 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Оскільки держава зобовязана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право. Отже, з огляду на статус держави та її органів як субєктів владних повноважень, на даний позов поширюється положення ст. 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі ч. 1 ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як субєктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав та законних інтересів. Заперечуючи проти позову, [PERSON] та [PERSON], посилалися на те, що з моменту прийняття оспореного рішення сільської ради пройшло більш ніж 3 три роки, а, відтак, прокурор звернувся з даним позовом після спливу позовної давності та просив застосувати позовну давність (т.1 а.с. 126, т.2 166-169). Прокурор посилається на те, що їм стало відомо про дані порушення лише після завершення кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] 22.10.2014. Проте, суд не може погодитися з думкою прокурора, оскільки враховуючи повноваження органів прокуратури, вони мали можливість довідатися про виділення даної земельної ділянки [PERSON] у власність вже з моменту виникнення у нього права власності. Докази приховування обставин виділення цієї земельної ділянки від органів прокуратури [PERSON], [PERSON], Киселівською сільською радою, чи іншими державними органами відсутні. Таким чином, у даному випадку, суд приходить до висновку, що строки позовної давності по позовним вимогам спливли, а тому слід застосувати наслідки спливу строків позовної давності та відмовити в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed