Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачі звернулись до Комунарського районного суду м. Запоріжжя суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2017 року справу передано до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю. Звертаючись до суду, позивачі обґрунтували свій позов наступним: 20.11.2007 року позивачі [PERSON] та [PERSON] уклали з ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», кредитний договір та договір іпотеки. За умовами кредитного договору [PERSON] отримав 18 000 доларів США та 364,14 грн. на строк до 19.11.2017 року. З метою забезпечення кредитного договору [PERSON] передав в іпотеку належний йому на праві власності будинок [ADDRESS] . 14.10.2016 року їм стало відомо, що 08.05.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на іпотечне нерухоме майно. За спірним виконавчим написом нотаріусом пропонувалось задовольнити вимоги відповідача за рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного майна і погасити заборгованість по кредиту в сумі 187 685,56 грн. (1 469,33 доларів США - заборгованість по кредиту; 3 435,47 доларів США - заборгованість по відсотках; 6 535,34 доларів США заборгованості по комісії). Крім того, підлягало стягненню 25 000,00 грн. витрат, понесених банком на послуги нотаріуса за вчинення цього виконавчого напису. Вважають дії нотаріуса неправомірними, посилаючись на те, що сума заборгованості не є безспірною. Крім того, виконавчий напис не містить переліку документів, на підставі яких нотаріус дійшла висновку про безспірність суми заборгованості. При винесені виконавчого напису, нотаріусом не було перевірено подані банком документи в обґрунтування суми заборгованості, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Просили позов задовольнити та визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Гладун Х.А. від 11.05.2017 року справу прийнято до свого провадження. Згідно розпорядження керівника апарату Печерського районного суду м. Києва від 29.08.2017 року справу передано в провадження судді Москаленко К.О. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г.О. від 05.06.2018 року справу прийнято до свого провадження, згідно з розпорядженням про повторний автоматичний розподіл справ, вирішено розглядати її в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивачів надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Від третьої особи - приватного нотаріуса КМНО Ярощук В.Ю. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Представники ПАТ «Дельта Банк» та Оріхівського відділу державної виконавчої служби в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи містяться заяви начальника Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби про розгляд справи у відсутність представника відділу та вирішити справу згідно норм закону. Позивачі у своїй заяві не заперечують проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з чим суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у їхню відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи в т.ч. відзив третьої особи - приватного нотаріуса КМНО Ярощук В.Ю.(а.с.67, т.1), всебічно перевіривши обставини справи, дійшов наступного висновку. Частиною 2 статті 1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Як передбачено ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172 (в редакції, яка діяла на момент вчинення напису - 08.05.2014 р.) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав стягувача шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, а перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. В свою чергу, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків позовної давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині, тощо), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Судом встановлено, що 08.05.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. вчинено виконавчий напис №678, щодо звернення стягнення на нерухоме майно позивача [PERSON] , а саме: житловий будинок [ADDRESS] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації цього нерухомого майна, пропонується задовольнити вимоги ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 187 685,56 грн. (розрахована по курсу НБУ станом на день вчинення напису), з яких: 14 693,33 долари США заборгованість по кредиту; 3 435,47 доларів США заборгованості за відсотками; 6 535,34 долари США заборгованість по комісії та плату за вчинення виконавчого напису (а.с.10, т.1). На підставі цього виконавчого напису, державним виконавцем Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області у 2016 році відкрито виконавче провадження (ВП 57436435) та розпочато виконавчі дії (https://erb.minjust.gov.ua/#/search-debtors). З доданої до позову копії виконавчого напису не вбачається, які саме документи були надані приватному нотаріусу. В матеріалах справи також відсутні докази того, що документи, надані нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, містять вираз волі стосовно наявності певної суми заборгованості не тільки кредитора, а й самих боржників, або ж безумовно підтверджують наявність у боржників перед кредитором заборгованості саме в зазначеному розмірі. Третьою особою - приватним нотаріусом КМНО Ярощук В.Ю. такі документи на виконання вимог ухвали суду від 29.11.2019 року також надані не були. Враховуючи, що матеріали справи не містять та приватним нотаріусом і відповідачем не надано належним чином завірених копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, суд позбавлений можливості перевірити дотримання нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та безспірність заборгованості за кредитним договором. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За приписами статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а виконавчий напис, вчинений 08.05.2014 року таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при вчиненні вказаної нотаріальної дії не було встановлено факту безспірності заборгованості. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved