Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 травня 1987 року Фастівським міським відділом РАЦС Київської області між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 153. Від шлюбу вони мають двох дітей - сина [PERSON], 1988 року народження, та дочку [PERSON], 1992 року народження. Протягом останніх років відносини між подружжям почали поступово погіршуватися, між ними відсутні повага та взаєморозуміння. [PERSON] вважає, що шлюб між ними існує формально. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 16 травня 1987 року Фастівським міськвідділом РАЦС Київської області за актовим записом № 153, та стягнути з [PERSON] судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач у поданій суду заяві не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 16 травня 1987 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося через несумісність поглядів на життя, між подружжям втрачені повага та взаєморозуміння. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2014 року сторонам надано строк для примирення, однак, як зазначала у поданій суду заяві позивач [PERSON], заходи суду щодо їх примирення позитивного результату не дали. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу - [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved