Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У листопаді 2015 р. публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в сумах 39885,68 дол. США та 25795,62 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. На підставі кредитного договору від 25 грудня 2007 р. № 11277225000 Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (надалі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», надав позичальнику [PERSON] кредит в розмірі 100000 дол. США під 11,9% річних на строк до 25 грудня 2037 р. Відповідач [PERSON] відповідно до умов укладеного з нею договору поруки поручилася за належне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та зобов'язалися нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором. Всупереч умов кредитного договору позичальник [PERSON] не здійснює своєчасних платежів за кредитним договором, що дає банку право нарахувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. Відтак станом на 10 листопада 2015 р. утворилась заборгованість, що включає заборгованість по кредиту сумі 34962,37 дол. США, заборгованість по процентам в сумі 4923,31 дол. США та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в сумі 25795,62 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Позичальник [PERSON] визнав позов лише в частині стягнення тіла кредиту. Вимоги про стягнення процентів та пені не визнав пославшись на те, що до вересня 2014 р. він виконував зобов'язання за договором і за цей час сплатив банку приблизно 127 тис. дол. США. В подальшому внаслідок значного росту курсу долара та погіршення матеріального становища їх сім'ї, у якій зростає двоє малолітніх дітей, він припинив виконувати зобов'язання за договором. На його пропозиції щодо списання частини боргу банк не погодився. За цей час вони продали все, що могли, а тому він не може гарантувати, що виконає зобов'язання за кредитним договором. Поручитель [PERSON] про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, проте в судове засідання вона повторно не з'явилася, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Заслухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. ПАТ «УкрСиббанк» являється правонаступником усіх прав і зобов'язань АКІБ «УкрСиббанк». 25 грудня 2007 р. АКІБ «УкрСиббанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про надання споживчого кредиту № 11277225000, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 100000 дол. США під 11,90% річних зі строком кредитування до 25 грудня 2037 р., а позичальник зобов'язався повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту (а.с. 15-28). Згідно з умовами, визначеними у пунктах 1.3.3., 1.3.4. договору проценти нараховуються щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «Факт/360», на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику і ще не повернуті відповідно до умов договору, та сплачуються позичальником щомісячно, з 1 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за який вони були нараховані. Виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором було забезпечено порукою. Так, 25 грудня 2007 р. АКІБ «УкрСиббанк» (кредитором) та [PERSON] (поручителем) було укладено договір поруки № 169689 (а.с. 29-30). Відповідно до пункту 1.1. цього договору поручитель [PERSON] поручилася за виконання позичальником [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 11277225000? як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. АКІБ «УкрСиббанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника [PERSON] (а.с. 31) і не заперечується відповідачем. Судом встановлено, що до червня 2014 р. позичальник [PERSON] належним чином виконував зобов'язання за кредитним договором, щомісяця вносячи суми, достатні для погашення процентів та тіла кредиту згідно з графіком платежів, з липня 2014 р. він погашав лише нараховані проценти, а з вересня 2014 р. будь-які сплати за кредитним договором взагалі припинив (а.с. 51-59). З огляду на порушення позичальником зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті процентів банк відповідно до положень пункту 4.1. кредитного договору вправі нарахувати пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування пені. Відповідно до пункту 3.1.3. кредитного договору у випадку порушення позичальником умов договору банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. 29 липня 2015 р. ПАТ «УкрСиббанк» на виконання положень пункту 6.2. кредитного договору направив позичальнику [PERSON] та поручителю [PERSON] письмові вимоги щодо сплати простроченої заборгованості, а у випадку невиконання цієї вимоги протягом 31 календарного дня - вимоги про дострокове повернення кредиту та сплату нарахованих процентів (а.с. 32-33. 34-35. 36- 47). Відповідно до п. 6.2. договору терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит обов'язковими до повернення і сплати в повному обсязі з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту та плати за кредит. Згідно з наданим позивачем розрахунком загальний розмір заборгованості позичальника [PERSON] станом на 10 листопада 2015 р. складає 39885,68 дол. США та 25795,62 грн., що включає заборгованість по кредиту сумі 34962,37 дол. США, заборгованість по процентам в сумі 4923,31 дол. США та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в сумі 25795,62 грн. (а.с. 51-59). Жодних доказів на спростування цього розрахунку відповідачем не надано, а відповідно до положень статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на вказане при визначенні суми заборгованості суд покладає в обґрунтування рішення наданий позивачем розрахунок як об'єктивний доказ, що містить відомості про дати здійснення позичальником платежів на погашення заборгованості за кредитним договором, суми платежів, порядок погашення вимог, який ґрунтується на приписі пункту 1.6. кредитного договору, та детальний розрахунок заборгованості за тілом кредиту, процентами та пенею. Відповідно до статей 1054, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписом частини 2 статті 1050 цього Кодексу прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. За приписом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що на час розгляду справи вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором ні позичальник, ні поручитель, не виконали, що є підставою для примусового стягнення заборгованості. Згідно з умовами, визначеними у пунктах 1.3., 1.4. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, при цьому відповідальність поручителя та боржника є солідарною. Сторони договору поруки домовились, що у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими для виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги. Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. За змістом частини 2 статті 1050 ЦК України пред'явлення вимоги про дострокове повернення кредиту та сплати процентів у випадку порушення зобов'язання кредиту, який надавався на умовах розстрочення платежу, є правом, а не обов'язком банку. Враховуючи, що укладений з [PERSON] кредитний договір діє до 2037 р., вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором позивач пред'явив в липні 2015 р., а в листопаді 2015 р. звернувся до суду з позовом до позичальника та поручителя про примусове стягнення заборгованості, порука не припинилася. Отже відповідно до умов договору поруки та на підставі положень статей 553, 554 ЦК України відповідач [PERSON] як поручитель повинна відповідати за цим позовом як солідарний боржник в тому ж обсязі, що і [PERSON], включаючи сплату основного боргу, процентів та пені, оскільки інше не встановлено укладеним з нею договором поруки. З огляду на встановлені обставини вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх в повному обсязі. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд на підставі положень статті 88 ЦПК України присуджує з відповідачів в рівних частках понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 14002,05 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved