Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] предявила в суд позов до квартирно експлуатаційного відділу м. Львова (далі - КЕВ м. Львова), в якому просить постановити рішення, яким зобовязати відповідача оформити та подати до виконавчого комітету Львівської міської ради клопотання про виключення з числа службових квартири [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог зазначала про те, що з грудня 1986 року вона працювала в системі Міністерства оборони України, а саме, в будинкоуправліннях №1, №3 та №4 КЕВ м. Львова (раніше КЕЧ району) та 20 травня 2013 року була звільнена з роботи у звязку зі скороченням штату працівників. 28 жовтня 2010 року вона, як працівник, отримала службову квартиру [ADDRESS], яка їй була закріплена як службова на підставі наказу директора департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №558 від 20 жовтня 2010 року. В цій квартирі вона зареєстрована та проживає по даний час. 04 листопада 2016 року вона звернулась із заявою до ТВО начальника КЕВ м.Львова з проханням про надання клопотання до виконавчого комітету Львівської міської ради про виключення займаної її сімєю вищевказаної квартири з числа службових. Згодом вона отримала відповідь за № 5027 від 09 листопада 2016 року за підписом ТВО начальника КЕВ м. Львова, згідно якої їй відмовлено у задоволенні даного питання. Вважає дану відмову такою, що порушує її житлові права, а тому вирішила звернутись в суд. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримав, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача КЕВ м. Львова [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, покликаючись на доводи, які викладені в долученому до справи письмовому запереченні від 22 грудня 2016 року. Представник виконавчого комітету Львівської міської ради, який був залучений до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог, жодного разу не зявився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 23 грудня 1986 року працювала в системі Міністерства оборони України, а саме, двірником в будинкоуправліннях №1, №3 та №4 КЕВ м. Львова (раніше КЕЧ району) та 20 травня 2013 року була звільнена з роботи у звязку зі скороченням штату працівників. За поданням КЕВ м. Львова наказом директора департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №558 від 20 жовтня 2010 року сімї [PERSON] з трьох осіб (вона, чоловік - [PERSON] та син - [PERSON]М.) була надана службова квартира [ADDRESS], а 28 жовтня 2010 року на підставі цього наказу видано службовий ордер №000309 на право вселення в дану квартиру. З 25 січня 2011 року сімя позивача зареєстрована та проживає у вищевказаній службовій квартирі. Судом також встановлено, що 04 листопада 2016 року [PERSON] звернулась із заявою до ТВО начальника КЕВ м. Львова з проханням про надання клопотання до виконавчого комітету Львівської міської ради про виключення займаної її сімєю вищевказаної квартири з числа службових. Згодом вона отримала відповідь за № 5027 від 09 листопада 2016 року за підписом ТВО начальника КЕВ м. Львова [PERSON] Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Частиною 1 ст. 118 ЖК України передбачено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у звязку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Згідно з ст. 123 ЖК України порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства України. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу. Відповідно до п.6 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженого постановою [PERSON] Міністрів УРСР №37 від 04 лютого 1988 року, яке є чинним і на даний час, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключене з числа жилих. Виключення житла з числа службових проводиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації, виконавчим комітетом ради. Як вбачається з листа №5027 від 09 листопада 2016 року ТВО начальника КЕВ м. Львова [PERSON] на заяву [PERSON], останній повідомлено, що рішенням ТВО Міністра оборони України №6927/з від 11 листопада 2009 року з метою збереження фонду службового житла призупинено виключення квартир із числа службових та надання їх для постійного користування працівникам Збройних Сил України. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 125 ЖК України осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із займаної службової квартири без надання іншого. В судовому засіданні встановлено що позивач [PERSON] пропрацювала в системі КЕВ м. Львова з 23 грудня 1986 року о 20 травня 2013 року, тобто понад 26 років. З огляду на такі факти суд вважає, що відмова КЕВ м. Львова у вирішенні в установленому законом порядку питання щодо виключення займаної сімєю позивачки [PERSON] квартири з числа службових порушує її житлові права, зокрема, право на одержання у безстрокове користування житла та його приватизацію, а тому позов слід визнати обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved