Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, натомість у 2010 році між ними були припинені фактичні шлюбні відносини та [PERSON] певний період часу проживала разом з ним. В цей час [PERSON] завагітніла та, вважаючи біологічним батьком своєї дитини [PERSON] , повернулась до спільного проживання разом з чоловіком. Так, [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 16.12.2011 року зроблено відповідний актовий запис №2769 та батьком дитини як у вказаному актовому записі так і у свідоцтві про народження вказано [PERSON] з яким [PERSON] перебувала у шлюбі на момент народження хлопчика. В подальшому, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.12.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано після чого відповідачка [PERSON] почала проживати разом з ним. На початку 2021 року [PERSON] висловила сумніви про те, що біологічним батьком її сина є [PERSON] , припустивши, що син міг народитись від позивача та запропонувала пройти ДНК-тест. Відповідно до результатів дослідження проведеного медико-генетичним центром «МАМА ПАПА» №30001 від 24.03.2021 року встановлено імовірність батьківства позивача по відношенню до дитини [PERSON] - 99,999 %. Оскільки про своє можливе батьківство по відношенню до [PERSON] він дізнався лише на початку 2021 року та вказана обставина була підтверджена відповідним генетичним дослідженням у березні 2021 року, вважає, що ним не пропущені строки позовної давності у даному спорі. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; виключити з актового запису №2769 від 16 грудня 2011 року, про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька - [PERSON] , [INFO] , громадянина України; внести зміни до актового запису №2769 від 16 грудня 2011 року, про народження [PERSON] . [INFO] , вказавши в графі батько - [PERSON] , громадянин України, змінивши прізвище дитини « [PERSON] » на « [PERSON] », по-батькові « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я, місце народження та дату народження дитини залишити без змін. Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, від них до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали та не заперечували проти задоволення позову. Від представника третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, вирішення спору залишила на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачами, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб , та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 19.08.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який розірвано на підставі рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.12.2015 року (а/с 5). Згідно ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, під час зареєстрованого між відповідачами шлюбу, а саме [INFO] народився [PERSON] та його батьками зазначені [PERSON] ( 21.03.2017 року змінила прізвище на [PERSON] та [PERSON] (а/с 6). У відповідності до вимог ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. В ході судового розгляду даного спору сторонами не заявлено про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, при цьому у тексті позовної заяви позивач зазначав, що про імовірність свого батьківства відносно дитини [PERSON] він дізнався на початку 2021 року. У відповідності до роз`яснень, які містяться п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. З системного аналізу положень ст. 129 СК України в сукупності з нормами глави 5 ЦПК України, яка регулює докази та доказування, вбачається, що доказами у даній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні даного спору мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності, які підтверджують чи спростовують походження дитини від певної особи. Так, позивачем до матеріалів справи долучено результат дослідження медико-генетичного центру «МАМА ПАПА» №30001 від 24.03.2021 року відповідно до якого імовірність батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] становить 99,999999% (а/с 7). Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 травня 2009 року у справі Калачова проти Російської Федерації (№ 3451/05, § 34) зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] . У відповідності до роз`яснень, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Згідно ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Таким чином, наявні підстав для внесення відповідних змін до актового запису про народження [PERSON] , а саме відомостей про батька дитини. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved