Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

У липні 2017 року представник Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], згідно якої просив стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Львівобленерго» 19 372, 86 грн заборгованості з оплати активної електричної енергії, 1222, 35 грн -пені, 617, 41 грн-додаткових нарахувань із застосуванням індексу інфляції, 123, 46 грн - 3% річних з простроченої суми та 17 510, 78 грн за перевищення договірної величини споживання. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.07.2006 р. між ВАТ «Львівобленерго» (перейменоване у ПрАТ «Львівобленерго відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та рішення Загальних зборів акціонерів від 13.04.2017 року) та фізичною особою - громадянкою [PERSON] укладено договір про постачання електричної енергії № 90486/13. Однак, усупереч умовам Договору, відповідачем, не здійснено своєчасної оплати вартості отриманої активної електричної енергії, внаслідок чого виникла заборгованість на суму 19 372, 86 грн, враховуючи положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та зазначеного пункту Договору, відповідачу проведено нарахування пені на суму 1 222, 35 грн. Відповідно до пункту 8 додатку до Договору №2 «Порядок розрахунків», у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовленими Договором, Постачальник електричної енергії проводить Споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. З огляду на зазначене, позивачем було проведено нарахування 3% річних з простроченої суми - у розмірі 123, 46 грн., та додаткових нарахувань із застосуванням індексу інфляції на суму 617, 41 грн. Окрім цього, згідно із Додатком № 1 до Договору «Обсяги споживання електричної енергії», відповідачу на період з січня по грудень 2016 р та з січня по грудень 2017 р була встановлена величина споживання електричної енергії 100 кВт. год. Порушуючи умови Договору, відповідач не здійснила оплати заборгованості за понаддоговірне споживання електроенергії за вказаний період, у зв'язку із чим позивач був змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Порядок постачання електричної енергії та взаємовідносини зі споживачами усіх форм власності регулюється спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановок Національної комісії регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 р., (із змінам] та доповненнями - в подальшому ПКЕЕ). Положеннями п.1.1 ПКЕЕ встановлено, що ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникли в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальникам: електроенергії та споживачами. Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення). Відповідно до п.1.2 ПКЕЕ населення - споживачі електричної енергії фізичні особи, які з метою задоволення власних побутових або господарських потреб споживають електричну енергію для потреб електроустановок, що належать їм за ознакою права власності або користування, за винятком електроустановок, які використовуються для здійснення у встановленому законодавством порядку підприємницької діяльності. Відповідно взаємовідносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом і споживачем - фізичною особою, яка споживає електричну енергію для потреб електроустановок, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності регулюються ПКЕЕ. У таких випадках постачання електроенергії здійснюється на підставі договору про постачання електроенергії згідно з Типовим договором (додаток 3 до ПКЕЕ). Судом встановлено, що 18.07.2006 р. між ВАТ «Львівобленерго» (перейменоване у ПрАТ «Львівобленерго відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та рішення Загальних зборів акціонерів від 13.04.2017 року) та фізичною особою - громадянкою [PERSON] укладено договір про постачання електричної енергії № 90486/13. За умовами Договору, енергопостачальна організація здійснює постачання електроенергії споживачу в обсязі, передбаченому договором, а споживач зобов'язаний оплачувати спожиту ним електричну енергію шляхом перерахування належних до сплати сум у встановлені договором терміни. Згідно з положеннями пункту 5 Додатку № 2 «Порядок розрахунків» до Договору остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ. Пунктом 7 зазначеного Додатку передбачено, що рахунки на сплату платежів, передбачених даним договором, виписуються Постачальником електричної енергії та надаються споживачу, а тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Однак, всупереч умовам Договору, відповідачем, не здійснено своєчасної оплати вартості отриманої активної електричної енергії, внаслідок чого виникла заборгованість на суму 19 372, 86 грн, що підтверджується долученими до позовної заяви розрахунками. З урахуванням положень статтей 549, 625 ЦК України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування та проценти річних від простроченої суми основного боргу. Пунктом 4.2.1 Договору передбачено, що за кожний день прострочення оплати за договором споживачу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Відтак, враховуючи положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та зазначеного пункту Договору, відповідачу проведено нарахування пені на суму 1 222, 35 грн. Відповідно до статтей 11,509,525,526,610 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, односторонньої відмови від виконання договору чи зміни умов його виконання не допускається. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 8 додатку до Договору №2 «Порядок розрахунків», у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовленими Договором, постачальник електричної енергії проводить Споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. З огляду на зазначене, проведено нарахування 3% річних з простроченої суми - у розмірі 223. 46 грн., та додаткових нарахувань із застосуванням індексу інфляції на суму 617, 41 грн. Згідно із Додатком № 1 до Договору «Обсяги споживання електричної енергії Відповідачу на період з січня по грудень 2016 року та з січня по грудень 2017 року була встановлена величина споживання електричної енергії 100 кВт. год. Разом з тим, згідно з даними актів про використану електричну енергію, фактичний обсяг споживання електричної енергії становив: за листопад 2016р-231 кВт. год, відтак, договірну величину споживання електричної енергії перевищено на 131 кВт. год; -за грудень 2016р-664 кВт. год відтак, договірну величину споживання електричної енергії перевищено на, 564 кВт. год; -за січень 2017р-141 кВт. год, відтак, договірну величину споживання електричної енергії перевищено на 41 кВт. год; -за лютий 2017р-6055 кВт. год, відтак, договірну величину споживання електричної енергії перевищено на 5955 кВт. год; -за березень 2017р-2544, відтак, договірну величину споживання електричної енергії перевищено на 2444 кВт. год. Повідомленнями від 01.12.2016 р. № 137-4390/2, від 03.02.2017р № 137-007/2, від 02.02.2017р № 137-373/2, від 28.02.2017р № 137-808/2 та від 04.04.2017 р № 137-1285/2 відповідача повідомлено про перевищення договірних величин споживання електричної енергії та скеровано рахунки № 300311/89461-5, №300312/91448-5, № 00301/93813-5, №300302/95432-5 та №300303/98495-5 за понадлімітне споживання за листопад, грудень 2016 р. та січень, лютий, березень 2017р. на загальну суму 17 510, 78 грн. Порушуючи умови Договору, відповідач не здійснила оплати заборгованості за понаддоговірне споживання електроенергії за вказаний період. Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період споживачі сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини. Станом на сьогодні заборгованість відповідача становить: 19 510, 78грн + 123, 46грн + 617, 41грн + 1 222, 35грн + 17 510, 78 грн = 38 846, 86 грн. Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги правомірними, обґрунтованими та такими, що слід задовольнити. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн, що підтверджуються платіжним дорученням, наявним у матеріалах справи. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved