Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» (далі - ПрАТ «СК «Граве Україна»), про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 03 липня 2019 року уклав з відповідачем договір добровільного страхування транспортного засобу №10105118 щодо автомобіля марки Мерседес Бенц номерний знак [NUMBER] . 06 жовтня 2019 року сталася дорожньо-транспортна (далі - ДТП) пригода за участю забезпеченого автомобіля. 07 жовтня 2019 року він звернувся до відповідача і повідомив про страховий випадок з його транспортним засобом. Листом віл 31 жовтня 2019 року №9229 страховик повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з несплатою чергового страхового платежу. Посилаючись на незаконність такої відмови, оскільки за графіком, визначеним у договорі, черговий платіж повинен бути сплачений страхувальником 05 жовтня 2019 року - субота, який є вихідним днем, тому відповідно до норм чинного законодавства, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Таким чином останній день строку сплати чергового платежу припадає на 07 жовтня 2019 року - понеділок. На підставі викладеного, позивач просив зобов`язати відповідача виконати вимоги договору добровільного страхування, укладеного з відповідачем у частині страхового відшкодування страхового випадку - ДТП, яка сталася 06 жовтня 2019 року, внаслідок чого пошкоджено застрахований транспортний засіб - автомобіль Мерседес Бенц, номерний знак [NUMBER] . Ухвалою судді від 13 липня 2020 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 28 серпня 2020 року від ПрАТ «СК «Граве Україна» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що відповідно до умов договору загальний страховий платіж в сумі 78370 грн сплачується згідно з графіком сплати загального страхового платежу чотирма частинами. Так, другу частину платежу в розмірі 19592,50 грн страхувальник повинен був сплатити до 05 жовтня 2019 року, термін дії відповідальності страховика за договором з 06 жовтня 2019 року до 05 січня 2020 року. У випадку несплати страхових платежів дія даного договору припиняється з 00 годин дати, наступної за датою, вказаною як дата сплати страхового платежу і відновлюється з 00 годин дати, наступної за датою надходження зазначених коштів на поточний рахунок або касу страховика та повторного проведення/оформлення акту огляду та засвідчення фотознімками стану транспортного засобу. Страховик не несе відповідальності за випадки, що відбулись впродовж строку призупинення дії даного договору. В той же час, кошти на поточний рахунок страховика надійшли лише 08 жовтня 2019 року, що звільняє страховика від відповідальності за спірним договором страхування. 07 вересня 2020 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідно до пп.7.28, 7.2, п. 13.3 загальної частини договору страхування чітко вказують, що оплата частин загального страхового платежу відбувається у строки. Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана та чи інша подія. Оскільки 05 жовтня 2019 року - це вихідний день - субота, останній строк сплати чергового платежу повинен бути здійснений 07 жовтня 2019 року, що і здійснив позивач, сплативши черговий платіж саме 07 жовтня 2019 року. Таким чином, посилання відповідача на настання обставин, передбачених пунктом 13.3 загальної частини договору страхування з 00 год. 00 хв. 06 жовтня 2019 року не ґрунтується на вимогах цивільного законодавства України та умовах договору страхування. 14 вересня 2020 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вказано про те, що умови договору страхування містять узгоджений сторонами перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування та перелік виключень із страхових випадків, що мають перевагу над Правилами добровільного страхування наземного транспорту. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав, просив задовольнити. Представник відповідача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Судом встановлено, що 03 липня 2019 року [PERSON] та ПрАТ «СК «Граве Україна» уклали договір добровільного страхування транспортного засобу марки Мерседес Бенц, номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу на праві власності. Згідно з пунктом 1.11-1.14 зазначеного договору загальний страховий платіж в розмірі 78370 грн сплачується згідно графіку сплати загального страхового платежу чотирма частинами, а саме: -перша частина в розмірі 19 592,50 грн сплачується до 05 липня 2019 року, термін дії відповідальності страховика за договором з 06 липня 2019 року до 05 жовтня 2019 року включно; -друга частина в розмірі 19 592,50 грн сплачується до 05 жовтня 2019 року, термін дії відповідальності страховика за договором з 06 жовтня 2019 року до 05 січня 2020 року включно; -третя частина в розмірі 19 592,50 грн сплачується до 05 січня 2020 року, термін дії відповідальності страховика за договором з 06 січня 2020 року до 05 квітня 2020 року включно; -четверта частина в розмірі 19 592,50 грн сплачується до 05 квітня 2020 року, термін дії відповідальності страховика за договором з 06 квітня 2020 року до 05 липня 2020 року включно. 06 жовтня 2019 року о 17 годині 10 хвилин сталася ДТП за участі автомобіля марки Мерседес Бенц, номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу на праві власності. 07 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Граве Україна» із заявою - повідомленням про настання страхового випадку із забезпеченим транспортним засобом. Згідно з платіжними дорученнями від 05 липня 2019 року [PERSON] сплатив ПрАТ «СК «Граве Украна» 12108,47 грн та 10 000 грн та 07 жовтня 2019 року [PERSON] сплатив ПрАТ «СК «Граве Украна» 5592,50 грн та 14000 грн. Листом від 31 жовтня 2019 року №9229 ПрАТ «СК «Граве Україна» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що страхувальник прострочив сплату чергового страхового платежу, відтак договір страхування припинив свою дію. Відповідно до пункту 13.3 договору страхування у випадку несплати страхувальником страхових платежів (обумовленої частини) у визначені договором строки, дія даного договору страхування призупиняється з 00 годин дати, наступної за датою, вказаною як дата сплати страхового платежу (обумовленої частини), і відновлюється з 00 годин дати, наступної за датою надходження зазначених коштів на поточний рахунок або касу страховика та повторного проведення/оформлення акту огляду та засвідчення фотознімками стану транспортного засобу. Страховик не буде нести відповідальність за випадки, що відбулись впродовж строку призупинення дії даного договору. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний своєчасно вносити страхові платежі. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 28 Закону України «Про страхування» дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред`явлення такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору. За змістом статей 627-629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі викладеного, слід дійти висновку про те, що з огляду на обумовлені сторонами умови договору страхування та у зв`язку з невиконанням страхувальником своїх обов`язків, передбачених договором страхування та частиною першою статті 21 Закону України «Про страхування», надання з боку ПрАТ «СК «Граве Україна» страхового покриття (захисту) за договором припинилось з 00.00 год 06 жовтня 2019 року. Отже подія, що відбулася 06 жовтня 2019 року о 17.10 год у с. Гореничі Києво-Святошинського району на вул. Офісній, 7 за участю забезпеченого транспортного засобу не може бути визнана страховим випадком за договором, який припинив свою дію в силу умов договору страхування. Не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що оскільки за графіком, визначеним у договорі, черговий платіж повинен бути сплачений страхувальником 05 жовтня 2019 року - субота, який є вихідним днем, тому відповідно до норм чинного законодавства, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то днем закінчення строку є перший за ним робочий день, а саме: 7 жовтня 2019 року - понеділок. Так, відповідно до статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Крім того, згідно з частинами першою, другою статті 67 КЗпП України при п`ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день. Загальним вихідним днем є неділя. Другий вихідний день при п`ятиденному робочому тижні, якщо він не визначений законодавством, визначається графіком роботи підприємства, установи, організації, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації, і, як правило, має надаватися підряд з загальним вихідним днем. Ураховуючи те, що умовами договору страхування передбачено сплату чергового страхового платежу до 05 жовтня 2019 року і для відновлення дії договору страхування передбачена спеціальна процедура його відновлення як-то огляд автомобіля та складення акта огляду транспортного засобу, тому посилання позивача на застосування частини п`ятої статті 254 ЦК України до спірних правовідносин є безпідставними. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок Держави.

Outcome: dismissed