Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадщину, визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне їй майно у вигляді двох земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області: площею 0.2551 га з кадастровим номером [NUMBER] та площею 4.7105 з кадастровим номером [NUMBER]. Позивач є спадкоємцем по заповіту та отримав свідоцтво про право на спадщину на ? частини успадкованого майна. Відповідач є спадкоємцем по закону як така, що має право на обов'язкову частку на ? частину спадщини. З 2001 року померла почала скаржитись позивачу на відповідача про те, що остання ухиляється від надання їй допомоги і догляду за господарством, лається, висловлює необґрунтовані претензії до неї. У 2003 році відповідач покинула свою матір та стала проживати у м.Київ. У [INFO] спадкодавець [PERSON] отримала перелом правого стегна, однак відповідач відмовилася від приїзду до своєї матері. У зв'язку з чим позивач забрав померлу до себе та став доглядати за нею, відповідач же ухилялася від догляду за своєю матір'ю та вимагала гроші від продажу належного померлій будинку, не приїжджала до своєї матері та не цікавилась станом її здоров'я. У день похорон відповідач приїхала, зняла кошти померлої у банку та знову виїхала до м.Київ. Після смерті бабусі витрати на поховання та встановлення пам'ятника здійснювалися позивачем, відповідач же усіляко утруднювала процес оформлення спадщини, тримаючи у себе оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку. Посилаючись на викладене, позивач прохав усунути відповідача [PERSON] від права на спадкування за законом на ? частини у праві спільної часткової власності на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області: площею 0.2551 га з кадастровим номером [NUMBER] та площею 4.7105 з кадастровим номером [NUMBER], а також прохав визнати за них право власності на ? частини кожної з ділянок. У подальшому представник позивача змінив позовні вимоги та прохав усунути відповідача [PERSON] від права на спадкування за законом на 1/4 частину у праві спільної часткової власності на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області: площею 0.2551 га з кадастровим номером [NUMBER] та площею 4.7105 з кадастровим номером [NUMBER], а також прохав визнати за них право власності на 1/4 частину кожної з земельних ділянок. Відповідач [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] про усунення від права на спадщину. Ухвалою суду від 24 січня 2017 року обидві справи були об'єднані в одне провадження. Ухвалою суду від 28 лютого 2017 року зустрічний позов до [PERSON] про усунення від права на спадщину був залишений без розгляду. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та прохав слухати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що позивач ніколи не піклувався про померлу, не з'явився навіть на її похорони. Коли у [INFO] померла зламала стегно, то вона продала квартиру у м.Київ та переїхала до матері на постійне місце проживання. У будинку померлої вона створила всі умови для догляду за неспроможною обходити себе матір'ю, її ніхто не прохав прийняти участь у догляді за бабусею. Через рік вона знову переїхала до м.Київ у зв'язку з неприязненими стосунками із сином спадкодавці. З літа 2005 року спадкодавця проживала в м. Миколаїв, маючи чудовий догляд та доглядальницю, рядом з нею проживав її син, а онук - ні. Вона постійно приїзджала з м.Київ до м.Миколаїв та забезпечувала її необхідними речами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] померла [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт від 23 серпня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Бєлік Т.М., відповідно до якого все своє майно заповіла [PERSON] Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належне їй майно у вигляді земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області площею 4.97 га, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 26 вересня 2003 року Арбузинською районною державною адміністрацією. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у визначений законом 6-місячний строк звернулися з заявами про прийняття спадщини, за якими приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Воробйовою Т.А. була заведена спадкова справа № 30/2015. Відповідач [PERSON] є рідною донькою [PERSON], тобто є спадкоємцем першої черги за законом. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] досягла пенсійного віку, оскільки 55 років їй виповнилося [INFO], а згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] їй була призначена пенсія за віком в 2011 році, тобто на час смерті матері відповідач досягла пенсійного віку та стала непрацездатною, у зв'язку з чим у відповідності до ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у спадщині. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А згідно ст.3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Звертаючись до суду з позовом позивач зазначав, що відповідач не піклувалася про свою матір, коли вона була у безпорадному стані, а тому прохав усунути її від права на спадкування, разом з цим відповідно до статтей 10, 60 ЦПК, позивач таких доказів суду не надав. У частинах 2 - 4 статті 1224 ЦК України зазначені особи, які усуваються від спадкування на підставі закону, зокрема: які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування; батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав; батьки та повнолітні діти, які ухилялися від обов'язку щодо утримання спадкодавця. Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду. Статтями 202, 203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Суд вважає, що позивачем, в установлений законом спосіб, не доведено те, що відповідач [PERSON], з урахуванням її матеріального стану, стану здоров'я та віку могла надати допомогу [PERSON], яка через похилий вік, хворобу або каліцтво була у безпорадному стані, але навмисно ухилялась від надання такої допомоги. Із матеріалів справи також вбачається, що спадкодавець і відповідач мешкали в різних населених пунктах, питання щодо переїзду відповідача до м.Миколаїв не обговорювалося, оскільки позивач придбав для померлої будинок для того, щоб доглядати за нею та проживав поряд у м.Миколаїв. Доводи позивача про здійснення саме ним витрат на спорудження пам'ятника, оформлення спадщини, утруднення відповідачем процесу оформлення спадщини не можуть бути підставою для усунення відповідача від спадщини. На підставі викладеного суду приходить до висновку про те, що надані позивачем докази не свідчать про те, що відповідач навмисно ухилялась від надання спадкодавцеві допомоги, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні його позовних вимог.

Outcome: dismissed