Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову зазначала, що 20.10.2013 року між нею та [PERSON] було укладено Договір позики б/н. У вказаному договорі позивач зазначена за прізвищем - [PERSON], оскільки після укладання договору вона змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до укладеного договору позики позивач передала, а відповідач прийняв у власність безпроцентну позику в розмірі 152 334 грн., що еквівалентно 18 600 доларів США за курсом їх можливого придбання в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». У цей же день на підтвердження дійсності укладеного Договору позики та факту отримання позичальником суми позики, Відповідачем була складена та власноруч підписана розписка про отримання позики за Договором позики від 20.10.2013 року у сумі 152334 грн. Відповідно до п. 2 вказаного Договору позики, позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві готівкою у строк до 20 квітня 2014 року. Згідно з п. 3 Договору позики, на момент повернення грошей позикодавцю розмір кожної суми, що повертається сторони розраховують у гривнях приймаючи за основу курс можливого придбання позикодавцем відповідної суми доларів США у Банку. Свої зобов'язання за Договором позики відповідач виконав частково, а саме 20.11.2013 року повернув грошові кошти у розмірі 4914 грн., що еквівалентно 600 доларів США та 20.12.2013 року у розмірі 1638 грн., що еквівалентно 200 доларів США. Відповідно до п. 5 договору, в разі, коли позичальник не поверне позичених грошей у розмірі та строки, які вказані у цьому договорі, позичальник сплачує неустойку - штраф позикодавцю у розмірі ста відсотків від загального розміру неповернених грошових коштів. Сторони договору домовились, що штрафні санкції виникають на десятий календарний день з дня початку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх обов'язків по договору. Сплата штрафу не звільняє позичальника від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору позики та подальше виконання умов договору, а саме зобов'язань сплатити позикодавцю суму боргу, що залишився. Посилаючись на те, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання, грошові кошти у встановлений договором строк не повернув, позивач просив суд, з урахуванням часткового повернення боргу, стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики від 20 жовтня 2013 року у розмірі 427200 грн., з яких сума основного боргу за договором складає 213 600 грн., штраф, відповідно до п.5 Договору позики у розмірі 213600 грн. 60 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю та відсутністю свого представника, позов підтримує у повному обсязі не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надав, тому, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою свого проживання або перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і підлягаючими задоволенню у зв'язку з наступним. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 20.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики б/н. Відповідно до вказаного договору позивач передала, а відповідач прийняв у власність безпроцентну позику в сумі 152 334 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 20.10.2013 року складає 18 600 доларів США. 20.10.2013 року, на підтвердження дійсності укладеного Договору позики та факту отримання позичальником суми позики, відповідачем була складена та власноруч підписана розписка про отримання позики за Договором позики від 20.10.2013 року у сумі 152 334 грн. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER], [PERSON], 15.10.1959 року, змінила ім'я на [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №53 Статтями 1049, 1050 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тобто, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Відповідно до п.2 Договору позики, зазначену вище суму грошових коштів позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві готівкою у строк до 20 квітня 2013 року. Згідно п. 3 Договору позики, на момент повернення грошей позикодавцю розмір кожної суми, що повертається сторони розраховують у гривнях приймаючи за основу курс можливого придбання позикодавцем відповідної суми доларів США у Банку. Відповідач частково виконав свої зобов'язання за договором позики, повернувши [PERSON] 20.11.2013 року, грошові кошти в розмірі 4 914 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 20.11.2013 року складало 600 доларів США та 20.12.2013 року грошові кошти у розмірі 1 638 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 20.12.2013 року складало 200 доларів США. Відповідно до п.5 договору, в разі, коли позичальник не поверне позичених грошей у розмірі та строки, які вказані у цьому договорі, позичальник сплачує неустойку - штраф позикодавцю у розмірі ста відсотків від загального розміру неповернених грошових коштів. Сторони договору домовились, що штрафні санкції виникають на десятий календарний день з дня початку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх обов'язків по договору. Сплата штрафу не звільняє позичальника від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору позики та подальше виконання умов договору, а саме зобов'язань сплатити позикодавцю суму боргу, що залишився. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Прийнявши виконання зобов'язання, позичальник повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному розмірі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (ч. ч. 1, 3 ст. 545 ЦК України ). Наявність боргової розписки у позичальника свідчить про те, що борг відповідачем не повернуто. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню: заборгованість за договором позики (за вирахуванням сум сплачених боржником 20.11.2013 року у розмірі 4914 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 20.11.2013 року складало 600 доларів США та 20.12.2013 року у розмірі 1 638 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 20.12.2013 року складало 200 доларів США) - 17 800 доларв США, що на момент подачі позову еквівалентно 213 600 грн., штраф, відповідно до п.5 Договору позики у розмірі 213 600 грн. 60 коп., а всього 427 200 грн. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та адвокатом [PERSON] була укладена угода про надання юридичних послуг від 02.07.2014 року, відповідно до якої адвокат [PERSON] зобов'язався надати позивачу юридичні послуги, щодо захист прав та інтересів позивача в загальних судах по питанню пов'язаному зі стягненням боргу та штрафу за Договором позики, а [PERSON] зобов'язалась сплатити адвокату гонорар, компенсувати фактичні витрати, пов'язані з виконанням цієї угоди. Також, позивачем до матеріалів справи долучено квитанцію №24 від 02.07.2014 року, згідно якої [PERSON], відповідно до угоди про надання юридичних послуг від 02.07.2014 року, сплатила адвокату [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 грн., у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON], щодо стягнення з відповідача на її користь витрат пов'язаних з наданням юридичної допомоги, оскільки вказана вимога підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved