Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], яким, з просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітніх дітей, що продовжують навчання, а також, в порядку ст.ст. 180, 185 Сімейного Кодексу України додаткові кошти на утримання доньки, яка навчається у виші на контрактній основі. На обгрунтування своїх вимог позивач вказує, що від шлюбу з відповідачем [INFO] народились діти - донька [PERSON], син [PERSON] В теперішній час син - [PERSON] навчається в Петрівському державному аграрному технікумі на денному відділенні, 4 курс. Донька [PERSON] є студенткою 3 курсу денної форми навчання юридичного факультету Одеського державного університету внутрішніх справ, на умовах контракту, стипеднією не забезпечена. В теперішній час діти проживають з матір'ю, перебувають на її утриманні, і тому вона вважала, що справедливим буде стягнення з відповідача 2 000 грн. на місяць аліментів, а також стягнення половини суми контракту за навчання доньки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з викладених у позові підстав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зокрема пояснив, що справно сплачував аліменти до повноліття дітей, за наявності коштів сплачує контракт за навчання доньки (надав оригінал квитанції про сплату 6 799 грн. за контрактом), і самостійно надає дітям матеріальну та іншу допомогу. Вважає несправедливим заявлений розмір аліментів, а вимоги позову в частині стягнення половини контракту за навчання доньки незаконними, оскільки ці вимоги позову поставлять його в скрутне матеріальне становище. Заслухавши думки та правові обгрунтування сторін, суд дійшов до висновку, що предметом спору є аліменти на утримання повнолітніх дітей, що продовжують навчання, а також додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема -розвитком здібностей (навчання). Дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, в межах предмету спору, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову виходячи з наступного: [PERSON], [PERSON] є батьками [PERSON], [PERSON] [INFO], що підвтерджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER], [NUMBER], виданих 15 серпня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівської району Одеської області. В теперішній час син - [PERSON] навчається в Петрівському державному аграрному технікумі на денному відділенні, 4 курс. Донька [PERSON] є студенткою 3 курсу денної форми навчання юридичного факультету Одеського державного університету внутрішніх справ, на умовах контракту, стипеднією не забезпечена. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Положення ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму ВС України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки і сина, та інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що відповідач офіційно не працює (що визнано сторонами в судовому засіданні), іншого (зареєстрованого) шлюбу не має, інших дітей не має. Інших обставин, передбачених ст. 182 СК України, що мають бути враховані, судом не встановлено. Разом із тим, суд виходить із прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 218 грн.), який встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», і вважає значно завищеним позивачем розмір аліментів, оскільки обов'язок утримувати повнолітніх дітей, що продовжують навчання існує не тільки у батька, а й у матері. Таким чином, суд вважає справедливою суму по шістсот гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення двадцяти три річного віку, або до моменту припинення навчання. Доводи відповідача про відсутність у нього постійного доходу, відсутність офіційного місця праці суд не може прийняти до уваги, оскільки, в даному конкретному випадку, він має обов'язок утримувати своїх дітей, і підстав для звільнення його від виконання цього обов'язку суд не знаходить. Що стосується позовних вимог в частині стягнення половини контракту суд визодить з наступного: Зобов'язання брати участь у додаткових витратах на дитину не є абсолютним і виникає у батьків незалежно від присудження стягнення аліментів на дитину лише за наявності особливих обставин, викликаних розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо, отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Обов'язок брати участь у фінансуванні подальшої освіти після досягнення дитиною повноліття покладається на батьків у вигляді аліментів відповідно до вимог ст.ст. 199-201 Сімейного Кодексу України. В силу положення ст. 42 Закону України «Про освіту» вища освіта забезпечує фундаментальну наукову, професійну та практичну підготовку, здобуття громадянами освітньо- кваліфікаційних рівнів відповідно до їх покликань, інтересів і здібностей, удосноналення наукової та професійної підготовки, перепідготовку та підвищення їх кваліфікації. Вища освіта здійснюється на базі повної загальної середньої освіти. До вищих навчальних закладів, що здійснюють підготовку молодших спеціалістів, можуть прийматись особи, які мають базову загальну середню освіту. [PERSON] реалізувала своє право на отримання вищої освіти на контрактній основі на базі базової загальної середньої освіти. Доказів того, що додаткові витрати здійснені на навчання, що спрямоване на загальноосвітній розвиток дитини, і дає більш поглиблені в порівняні з шкільною програмою знання і спрямоване на позитивну реалізацію дитиною свого права на безоплатну вищу освіту позивачем не надано. Суд дійшов до висновку, що витрати, понесені на оплату організації навчання, спрямованого на здобуття дитиною вищої освіти, не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами у розумінні ч. 1 ст. 185 Сімейного Кодексу України, в зв'язку із чим підстав для задоволення позову в цій частині не має. В силу ст. 88 ЦПК України суд присуджує судовий збір в сумі 243, 60 грн. з відповідача за вимоги про стягнення аліментів, а на рахунок позивача відносить судовий збір сплачений за вимоги майнового характеру. На підставі наведеного,

Outcome: partial