Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Універсалбанк» про розірвання договору, зобов'язання видати довідку посилаючись на те, що 30.09.2013 року між нею та ПАТ «Універсалбанк» був укладений договір банківського обслуговування фізичної особи №010758363 за яким банком був відкритий рахунок на ім'я позивача № [NUMBER]. Маючи намір розірвати цей договір, що передбачено діючим законодавством України, відповідним пунктом договору, укладеного між сторонами, а також п.п.17.1. та 17.2. «Умов обслуговування рахунків фізичної особи», позивачка неодноразово зверталась на адресу відповідача із заявами про розірвання договору банківського обслуговування, які не були задоволені банком. Даний договір позивач вважає розірваним з 30.09.2014 року, коли повернула відповідачу платіжну картку. Уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд розірвати договір банківського обслуговування фізичної особи № 010758363 з 30.09.2014 року, зобов'язати відповідача припинити агресивні дії шляхом заборони здійснюватителефонні дзвінки з погрозами та вимагати поповнення та сплати рахунку, зобов'язати відповідача видати довідку про закриття банківського рахунку № [NUMBER] з 29.09.2014 року (т.1 а.с.2,121). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено (т.1 а.с.167-169). В апеляційній скарзі (т.1 а.с.170,199) [PERSON] просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки: - частина позовних вимог щодо припинення агресивних дій банку судом не розглянуто, що призвело до неповноти з'ясування обставин справи, які мають значення для справи; - суд не навів в оскаржуваному рішенні обґрунтованого висновку щодо пов'язаності дій банку по відкриттю банківського рахунку та по наданню кредиту, що також суперечить положенням ст.ст.1066-1068 ЦК України; - висновок суду щодо ненадання доказів про звернення апелянта до банківської установи з заявою про закриття рахунку суперечать та спростовуються обставинами, зазначеними в оскаржуваному рішенні, в якому суд встановив що 30 вересня та 23 жовтня 2014 року [PERSON] зверталась до банку з відповідною заявою. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що сторонами укладено договір банківського обслуговування фізичної особи з метою надання позивачу відповідачем кредиту та обслуговування здійснення операцій щодо повернення отриманого кредиту, договір про надання якого також було укладено сторонами; внаслідок невиконання умов кредитного договору з боку позичальника договір банківського обслуговування фізичної особи не може бути розірвано, а поточні рахунку за цим договором закрито. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Доводи апеляційної скарги на рішення суду щодо не розгляду судом першої інстанції частини позовних вимог щодо припинення агресивних дій банку не можуть бути прийняті до уваги. Відповідно до вимог ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у апеляційного суду відсутні повноваження щодо рішення, не ухваленого судом першої інстанції. Як вбачається зі справи, позовні вимоги в зазначеній частині ухвалою суду першої інстанції від 20.05.2015 року залишено без розгляду (т.1 а.с.165). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.06.2015 року скасовано ухвалу суду першої інстанції від 20.05.2015 року та справу в частині нерозглянутих позовних вимог направлено до суду для продовження розгляду (т.1 а.с.195-196). Відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги щодо відмови у задоволенні позову про видачу довідки про закриття рахунку, як передчасні до вирішення питання щодо розірвання договору про банківське обслуговування фізичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. З матеріалів справи вбачається, що 30.09.2013 року між сторонами укладений договір про банківське обслуговування фізичної особи № 010758363 (т.1 а.с.3-5) та відкритий рахунок [NUMBER] (т.1 а.с.9,128). Відповідно до п.7.2. договору про банківське обслуговування фізичної особи № 010758363 від 30.09.2013 року передбачено, що цей договір укладений на невизначений період часу, порядок розірвання договору визначено в «Умовах». Відповідно до п.2.3. «Умов обслуговування рахунків фізичної особи» підставою для відкриття поточного рахунку та підтвердженням його відкриття є договір та заява-підтвердження про його відкриття (т.2 а.с.82-90). Відповідно до п.17.1. «Умов обслуговування рахунків фізичної особи» кожна із сторін має право розірвати договір, розірвання договору означає закриття всіх рахунків, відкритих за договором і припинення надання послуг за договором. Згідно з випискою з поточного рахунку позивача 30.09.2014 року на рахунок внесено платіж в сумі 11637,66 грн., в тому числі 450,00 грн. за відкриття рахунків (т.1 а.с.160-162, т.2 а.с.110). В той же день 30.09.2013 року між сторонами укладений кредитний договір № СІЛ41954 (т.1 а.с.62-67). Відповідно до п.4.3. кредитного договору № СІЛ41954 від 30.09.2013 року якого передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснювати погашення заборгованості шляхом зарахування відповідних сум грошових коштів на свій поточний рахунок, вказаний у додатках до кредитного договору. У відповідності до п.8 «Умов надання та погашення кредиту (кредит на авто)», що є додатком № 2 до кредитного договору № СІЛ41954 від 30.09.2013 року, «поточний рахунок № [NUMBER] для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій з надання позичальнику кредиту та погашення позичальником боргу» (т.1 а.с.76-81). Таким чином відповідно до умов укладених між сторонами договорів від 30.09.2013 року: договору про банківське обслуговування фізичної особи № 010758363 від 30.09.2013 року та кредитного договору № СІЛ41954 від 30.09.2013 року вбачається, що сторони погодили погашення кредиту через поточний рахунок, відкритий на підставі договору про банківське обслуговування фізичної особи, але, незалежно від цієї умови в кредитному договорі та «Умовах надання та погашення кредиту (кредит на авто)», за умовами договору про банківське обслуговування фізичної особи та «Умовами обслуговування рахунків фізичної особи» розірвання договору про банківського обслуговування фізичної особи є правом позивача і не пов'язане з умовами кредитування. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 23.10.2013 року, 24.12.2013 року та 30.09.2014 року зверталась до банку з заявами про розірвання договору про банківське обслуговування фізичної особи № 010758363 (т.1 а.с.6-8), в розірванні якого листами від 04.12.2013 року, 22.01.2014 року, 15.05.2014 року, 17.10.2014 року, 20.10.2014 року та 21.11.2014 року банком відмовлено з посиланням на те, що через поточний рахунок, відкритий на підставі договору про банківське обслуговування, здійснюється погашення кредиту (т.1 а.с.10-12,150,152,153). За вказаних обставин відмова банку в розірванні договору про банківське обслуговування фізичної особи № 010758363 від 30.09.2013 року за заявою позивача не відповідає умовам договору про банківське обслуговування фізичної особи та «Умовам обслуговування рахунків фізичної особи». Тому рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про розірвання договору про банківське обслуговування фізичної особи № 010758363 від 30.09.2013 року підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового рішення в цій частині про розірвання вказаного договору з 30.09.2014 року. У зв'язку з викладеним і

Outcome: approved