Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Київенерго» про захист прав споживача, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2009 року. Після звернення до відповідача із заявою про укладення договору про користування електричною енергією, позивачу стало відомо, що по особовому рахунку [NUMBER] наявна заборгованість за спожиту електричну електроенергію у розмірі 644 грн. 52 коп. попереднього власника квартири [PERSON], у зв'язку з чим електропостачання до зазначеної квартири було припинено. Для відновлення електропостачання до квартири позивач сплатив 247 грн. 63 коп. Крім того, позивач 1 листопада та 5 грудня 2013 року звертався до відповідача із заявою про укладення договору про користування електричною енергією з відкриттям особового рахунку на його ім'я, а не попереднього власника квартири - [PERSON] Проте, такі заяви відповідачем залишені без належного реагування. Після надходження у лютому 2014 року попередження № 505/2014 про погашення заборгованості за електропостачання під погрозою відключення електроенергії, позивач сплатив заборгованість за спожиту електричну електроенергію у розмірі 644 грн. 52 коп. попереднього власника квартири [PERSON] та свою у розмірі 38 грн. 13 коп. З урахуванням наведеного, позивач просив суд припинити дії відповідача, які порушують його права щодо вимог погасити заборгованість попереднього власника квартири ([PERSON]) за спожиту електроенергію у розмірі 644 грн. 24 коп., за повторне підключення електроенергії у розмірі 247 грн. 63 коп., судових витрат за звернення до суду у розмірі 188 грн. 15 коп.; зобов'язати відповідача відкрити на ім'я позивача особовий рахунок квартири [ADDRESS] без заборгованості попереднього власника [PERSON], яка виникла до 21 жовтня 2013 року; зобов'язати відповідача укласти з позивачем договір про користування електричною енергією без заборгованості [PERSON] у розмірі 644 грн. 24 коп. за спожиту електроенергію та 185 грн. 15 коп. судових витрат по особовому рахунку квартири [ADDRESS]; зобов'язати відповідача видати позивачу довідку щодо стану розрахунків без заборгованості [PERSON] та судових витрат; стягнути з відповідача кошти у розмірі 644 грн. 24 коп. та 247 грн. 63 коп. за повторне підключення, а всього 891 грн. 87 коп. та моральну шкоду у розмірі 1 500 грн., що проявилась у душевних стражданнях позивача з приводу неправомірних дій відповідача. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених вище. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що електропостачання до квартири [ADDRESS] було відключено до того, як позивач став її власником. Відповідачем було запропоновано позивачу сплатити кошти за повторне підключення електропостачання до вказаної квартири, які позивач сплатив у добровільному порядку, як і заборгованість колишнього власника [PERSON] на суму 644 грн. 24 коп. А тому, підстав для повернення вказаних коштів у відповідача немає. Щодо вимог позивача про зобов'язання відкрити окремий особовий рахунок на його ім'я та укласти договір на електропостачання, представник відповідача заперечила, зазначила, що позивачем у порушення Правил користування електричною енергією для населення не надано паспорт, ідентифікаційний код та правовстановлюючі документи на квартиру. З приводу вимог про зобов'язання видати довідку про стан розрахунків, представник відповідача заперечила, оскільки з відповідною заявою позивач до відповідача не звертався. Моральна шкода не підлягає відшкодуванню відповідачем, оскільки підстав для цього немає. Заслухавши пояснення представників сторін та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2009 року став власником квартири [ADDRESS] (а.с. 3-5). У судовому засіданні сторони визнали, що відключення вказаної квартири від електропостачання відбулось до того, як позивач став власником квартири. На підставі заяви від 1 листопада 2013 року [PERSON] та сплати коштів за повторне підключення до електромережі у розмірі 247 грн. 63 коп. 6 грудня 2013 року було поновлено електропостачання до квартири. Крім того, судом встановлено, що 26 лютого 2014 року позивачем було сплачено відповідачу ПАТ «Київенерго» 682 грн. 35 коп., з яких 644 грн. 52 коп. заборгованість попереднього власника квартири [PERSON] та заборгованість позивача у розмірі 38 грн. 13 коп. (а.с. 10). Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, положення вказаної норми підлягають застосуванню до правовідносин, які виникли між сторонами щодо повернення сплачених коштів позивачем у розмірі 644 грн. 52 коп. як заборгованість попереднього власника квартири [PERSON] та за повторне підключення до електромережі у розмірі 247 грн. 63 коп. Разом з тим, позивач не обґрунтовує позовні вимоги вказаними нормами закону. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених вимог. А тому, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 644 грн. 52 коп. заборгованості попереднього власника квартири [PERSON] та 247 грн. 63 коп. за повторне підключення до електромережі є безпідставними та задоволенню не підлягають. Також позовні вимоги щодо зобов'язання ПАТ «Київенерго» укласти з позивачем договір на постачання електричної енергії та відкриття особового рахунку на його ім'я задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (даної Правила) та ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Після чого енергопостачальник протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості підключає квартиру або об'єкт споживача до електропостачання (п. 7 Правил). Додатком № 1 до Правил визначено форму типового договору про користування електричною енергією, відповідно до якої у договорі обов'язково зазначаються паспортні дані споживача, його ідентифікаційний код. Разом з тим, вказані документи позивач відповідачу не надав, у зв'язку з чим відповідач не мав можливості укласти договір на електропостачання. Крім того, з наданої загальної карточки вбачається, що на [PERSON] відкрито ПАТ «Київенерго» особовий рахунок [NUMBER]. Відтак, позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Оскільки із заявою про видачу довідки щодо стану розрахунків без заборгованості [PERSON] та судових витрат позивач до відповідача не звертався, про що зазначили представники сторін у судовому засіданні, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цих позовних вимог, так як таке право позивача не було порушене відповідачем. Також суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки згідно з п.п. 43, 44, 46 Правил енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. Такого виду відповідальності електропостачальника за ненадання чи неналежне надання послуг як відшкодування моральної шкоди чинним законодавством, зокрема, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами не передбачено. А тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є безпідставними. Суд дійшов висновку і про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача припинити дії, які порушують права позивача щодо вимоги погасити заборгованість попереднього власника квартири ([PERSON]) за спожиту електроенергію у розмірі 644 грн. 24 коп., за повторне підключення електроенергії у розмірі 247 грн. 63 коп., судових витрат за звернення до суду у розмірі 188 грн. 15 коп., виходячи з наступного. Попередження № 505/2014, на яке посилається позивач, як на підставу для задоволення цих вимог, не є доказом реальної вимоги відключення від електропостачання, оскільки воно адресується споживачу, що проживає за адресою: [ADDRESS] без зазначення конкретного адресата. Крім того, у тексті вказаного попередження зазначено, що у разі інших або додаткових відомостей щодо стану оплат, які відрізняються від отриманої інформації, необхідно повідомити ЦОК для проведення звіряння стану розрахунків (а.с. 8). Разом з тим, [PERSON] звернувшись 25 лютого 2014 року у ЦОК Деснянського району м. Києва не надав всіх підтверджуючих документів щодо зміни власника квартири та документів, ідентифікуючих його особу для проведення звіряння стану розрахунків, а згодом 26 лютого 2014 року сплатив заборгованість. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивачем не доведено позовні вимоги, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. З урахуванням наведеного та відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати позивача на оплату правової допомоги відповідачем не відшкодовується так, як суд дійшов виснвок про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed