Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із\~\~зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 25.11.2013 року до досягнення дітьми повноліття. 12.07.2017 року найстарша дитина [PERSON] досягла повноліття, а тому просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини, вирахувавши рівну частку, що припадала на доньку [PERSON], яка досягла повноліття. 26.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання дитини, який ухвалою суду від 27.09.2017 року прийнято до розгляду та обєднано в одне провадження із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначала, що на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей та повнолітня дочка, на утримання якої вона отримувала з [PERSON] аліменти за рішенням суду до повноліття, однак на теперішній час дочка є студенткою першого курсу «Запорізького вищого професійного училища моди та стилю» денної форми навчання, строк навчання до 11.01.2020 року і потребує матеріальної допомоги, оскільки не має можливості заробляти собі на життя, так як продовжує навчання, а тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання до суду позову й до закінчення дочкою навчання, або досягнення 23 років. У судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримав, зазначив, що зустрічний позов визнає частково, оскільки погоджується на сплату аліментів на утримання трьох дітей у загальному розмірі 1/2 частина його доходів. У судовому засіданні [PERSON] заявлений позов підтримала, проти зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей не заперечує, і погодилася із запереченнями [PERSON] щодо сплати аліментів на трьох дітей у загальному розмірі 1/2 частина доходів [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.03.1999 року. Шлюб розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2014 року, прізвище [PERSON] змінено на [PERSON]. Від цього шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 25.11.2013 року до досягнення дітьми повноліття. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] працює в ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь», апаратчиком хімводоочичення, та має стабільний дохід. 12.07.2017 року найстарша дитина [PERSON] досягла повноліття Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 1\~ст. 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що маються підстави для зменшення розміру аліментів, оскільки дійсно, найстарша дитина на яку стягуються аліменти досягла повноліття, що дає підстави для зменшення розміру аліментів, які стягнуті рішенням суду із врахуванням частки, яка припадає на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, наявності у платника аліментів інших дітей та обставин які мають істотне значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку (сина) у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Судом також встановлено, що [PERSON] є студентом денного відділення «Запорізького вищого професійного училища моди та стилю» денної форми навчання, строк навчання до 11.01.2020 року, що підтверджується довідкою від 21.09.2017 року № 953, відповідно до якої [PERSON] є студентом. Період навчання зазначено з 01.09.2017 по 11.01.2020 року. Позивач потребує матеріальної допомоги на дитину від відповідача на теперішній час. [PERSON] батько [PERSON] має заробіток, працює та має дохід, і не заперечує свого обовязку допомагати дочці. За роз'ясненнями, які містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи позицію сторін у даній справі, які обидва у судовому засіданні не заперечували проти стягнення з [PERSON] аліментів на утримання трьох дітей, у тому числі і повнолітньої дитини [PERSON], у загальному розмірі 1/2 частина усіх видів його доходів, суд ухвалює рішення про задоволення позову [PERSON] та часткового задоволення позову [PERSON] та вважає за можливе із врахуванням принципів розумності, справедливості, виваженості та позиції сторін зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 1/2 частини усіх видів доходів [PERSON] до 1/3 частини його доходів та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], яка навчається у розмір 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років.. Що стосується дати початку стягнення змінених судом аліментів, то суд приходить до наступного. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. При вищевикладених обставинах вбачаються підстави для негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial