Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], згідно якої просила стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця села Шевченкове Березівського району Одеської області, аліменти на її користь на утримання доньок 2006 та 2012 років народження, у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника в м. Одесі, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму відповідно для кожної з дитини відповідного віку до досягнення доньками повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 січня 2007 року позивач уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу має двох доньок 2006 та 2012 років народження. Позивач зазначила, що відповідач останні три місяці не надавав зароблені кошти на потреби сім'ї, у зв'язку із чим була змушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглядати цивільну справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Від відповідача на адресу суду надійшли письмові заперечення, згідно яких, просив позовні вимоги задовольнити частково, ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] р. н. і [PERSON]., [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень на кожну дитину, щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідач зазначив, що розуміє свій обов'язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, проте сплата аліментів в розмірі 1/3 частини від доходу є непосильною для нього, оскільки на даний час він немає постійного заробітку та зазначив, що може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000.00 гривень в місяць на кожну дитину. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 листопада 1986 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 січня 2007 року, актовий запис № 15. Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей: донька [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06 січня 2007 року, актовий запис № 758) та донька [PERSON] [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] від 19 жовтня 2017 року, актовий запис № 1270). З матеріалів справи вбачається, що малолітні діти сторін проживають разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від позивача та дітей. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в повному обсязі не надає, діти знаходяться на утриманні позивача, протилежного суду відповідачем не доведено. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своїх дітей в повному обсязі не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітніх дітей. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, часткове визнання позову зі сторони відповідача, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхніх спільних з позивачем дітей захворювань, що потребували б додаткових витрат, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1ст.141 СК України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей у даному віці. Доказів про потребу стягнення коштів на утримання дітей в більшому розмірі позивач суду не надала. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 29 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved