Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з відповідачкою [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах з квітня 2007 року по серпень 2008 року. [INFO] року народилась їх спільна донька [PERSON]. Він є батьком дитини, його батьківство встановлено рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки від 01 березня 2013 року. Донька проживає з матір'ю. Між ним та відповідачкою виник спір стосовно порядку участі батька у вихованні дитини для вирішення якого він звернувся до органу опіки та піклування Макіївської міської ради. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Макіївської міської ради від 24 липня 2013 року № 760/2 вказаний спір було вирішено та встановлений порядок його участі у вихованні та спілкуванні з донькою: щотижня у суботу з 10 години 00 хвилин до 17години 00 хвилин за його місцем проживання та оздоровлювати дитину протягом 7 календарних днів у літній період, починаючи з 2014 року. Проте відповідачка рішення виконкому не виконую та перешкоджає йому спілкуватись з дитиною. Просив суд зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні та вихованні доньки та визначити наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні дитини: у виді систематичних побачень у четвер, суботу та п'ятницю щотижня з проживанням доньки за місцем його проживання, наданні можливості спільного відпочинку (оздоровлення дитини) з ним у літній період протягом 30 днів. Рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки від 04 квітня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково: визначено [PERSON] порядок спілкування з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], щотижня у суботу з 10 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин за місцем проживання дитини за адресою: [ADDRESS] або у загально доступних місцях за узгодженням та у присутності матері дитини. Надано [PERSON] можливість спільно відпочивати з дитиною влітку - протягом 7 днів, за попередньою згодою про місце та час такого відпочинку з матір'ю дитини - [PERSON] та у присутності останньої, а після досягнення дитиною 10-річного віку - з урахуванням бажання дитини. В іншій частині позов залишити без задоволення. З зазначеним рішенням не погодився позивач, приніс апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвалення судом першої інстанції рішення про часткове задоволення його позовних вимог, грубо порушує його права, як батька дитини та права самої дитини, що суперечить вимогам ст. 141 та с. 153 СК України. Рішення суду першої інстанції ніяким чином не усунуло створені та існуючи перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити. Представник третьої особи органу опіки та піклування Макіївської міської ради в судовому засіданні також доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити. Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції. Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного. Згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повного всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, якій були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставини, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повні мірі не відповідає. Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що з квітня 2007 року по серпень 2008 року між [PERSON] та [PERSON] існували стосунки, притаманні подружжю. [INFO] року народилася [PERSON]. Рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки від 01 березня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON], про визнання батьківства задоволено та визнано батьківство [PERSON] щодо неповнолітньої дитини [PERSON], яка народилась [INFO] року у [PERSON] Зобов'язано Гірницький районний відділ РАЦС Макіївського міського управління юстиції внести до актового запису № 109 від 12 лютого 2009 року про народження [PERSON] зміни: по батькові дитини змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]», в графі «батько» вказати «[PERSON].» замість «[PERSON]» та видати нове свідоцтво про народження. Рішення суду набрало законної сили 29 квітня 2013 року (а.с. 10-20). На підставі вказаного рішення суду Гірницьким відділом РАЦС Макіївського міського управління юстиції Донецької області 17 травня 2013 року було видане свідоцтво про народження [PERSON], яка народилася [INFO] року, де зазначено батьком дитини є [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6), а [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з якою проживає донька [PERSON] (а.с. 22, 55), ці обставини також не заперечувалися сторонами, як і те, що між сторонами існує конфлікт з приводу порядку спілкування дитини з батьком. 22 травня 2013 року до служби у справах дітей Гірницької районної ради м. Макіївки звернувся [PERSON] з заявою, в якій, посилаючись на те, що мати доньки, [PERSON], чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, просив визначити способи участі у вихованні доньки [PERSON] При цьому просив визначити наступний порядок спілкування з донькою: субота та неділя з 09 годині 00 хвилин до 18 години 00 хвилин та один місяць в літній канікулярний період для оздоровлення дитини (а.с. 49). За результатом розгляду вказаного звернення, на підставі подання служби у справах дітей Гірницької районної адміністрації Макіївської міської ради рішенням виконавчого комітету Макіївської міської ради № 760/2 від 24 липня 2013 року був встановлений наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON]: щотижня у суботу з 10 годин 00 хвилин до 17 години 00 хвилин за місцем проживання батька та оздоровлювати дитину протягом 7 календарних днів у літній період, починаючи з 2014 року (а.с. 9). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого Макіївської міської ради, щодо розв'язання спору стосовно участі у вихованні дитини одного з батьків, затвердженого рішення виконкому міської ради № 228 від 12 березня 2014 року є доцільність участь [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] (а.с. 125) проведеного на підставі ухвалу суду. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] частково, суд першої інстанції виходив з того, позивачка чинить перешкоди позивачу у спілкування з донькою, яка проживає окремо від батька, проте висновок органу опіки та піклування суперечить інтересам дитини, через що суд з ним не погоджується, а тому спілкування батька з донькою має відбуватися в умовах найбільш комфортних для дитини обстановці, тобто у знайомій обстановці за місцем її постійного проживання або у загальнодоступних місцях та у присутності матері, а спільний відпочинок батька з дитиною влітку повинен відбуватися за попередньою згодою про місце та час такого відпочинку з матір'ю дитиною та протягом 7 днів та у її присутності. Проте колегія суддів апеляційного суду у повній мірі не може погодитись за таким висновком суду першої інстанції. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Положеннями ст.150 СК України, визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 153 СК України передбачає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. На підставі ст.15 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частини 1 та 2 статті 155 СК України передбачає, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Частиною 1 ст.159 СК України, передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України). Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Слід зазначити, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків (ст. 158 СК України). І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Outcome: partial