Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину належить будинок №115 по вул. Вологодська в м. Дніпро. Відповідач зареєстрований у цьому будинку, але там не проживає з грудня 2015 року, участі в оплаті за користування комунальними послугами та житло не приймає. Просила суд усунути перешкоди у здійсненні права користування своїм майном визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Дніпро, вулиця Вологодська, будинок 115 та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що вона успадкувала спірний будинок після смерті матері. У будинку № 115 по вул. Вологодська в м. Дніпро проживала старша дочка позивачки [PERSON], її син відповідач по справі та її невістка дружина відповідача. Позивачка на час смерті матері проживала [INFO]. За домовленістю між членами сімї у будинку № 115 по вул. Вологодська в м. Дніпро стали проживати позивачка, її молодша дочка третя особа по справі із сімєю. Відповідачу було запропоновано переїхати на постійне місце проживання у квартиру [INFO]. Він погодився та добровільно разом і дружиною у грудні 2015 року переїхав на постійне проживання у цю квартиру. Речей відповідача у будинку № 115 по вул. Вологодська в м Дніпро немає. Позивачка - людина похилого віку має поганий стан здоровя, утримує будинок за власні кошти, які складаються тільки з пенсії. Дочка її ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дітьми. Відповідач у добровільному порядку знятися з реєстрації у будинку не бажає, коштів на утримання будинку не надає, позивачка змушена самостійно сплачувати всі комунальні послуги, позбавлена можливості отримати субсидію. Відповідач у судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що він дійсно переїхав разом із дружиною з будинку № 115 по вул. Вологодська в м. Дніпро у квартиру [ADDRESS] забравши всі свої речі, у грудні 2015 року. З будинку переїхав добровільно, оскільки через вагітність дружини не міг доглядати за бабусею позивачкою по справі. У квартирі на вул. Путилівській були погані умови для проживання і тому через два тижні він переїхав разом із дружиною до її батьків у будинок № 7 по вул. Карагандинська в м. Дніпро, де і проживає дотепер. Ключі від будинку по вул. Вологодській, 115 він віддав тітці. Жити у будинку по вул. Вологодська не має наміру. З реєстрації у спірному будинку не знімається через небажання. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала проти задоволення позову не заперечувала. Суду пояснила, що відповідач не проживає у спірному будинку вже більше року. Кошти за комунальні послуги не сплачує. З будинку відповідач переїхав у квартиру за взаємною домовленістю. На теперішній час у спірному будинку проживає вона з родиною та її мати позивачка по справі. Суд заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2016 року, належить на праві власності будинок № 115 по вул. Вологодській в м. Дніпро. У спірному будинку зареєстровані третя особа [PERSON]А, її малолітні діти [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою квартального комітету від 20.10.2016 року. Відповідач у спірному будинку не проживає з грудня 2015 року, що підтверджується поясненнями самого відповідача, актом про не проживання від 21.10.2016 року та показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також допитані у судовому засідання свідки підтвердили, що відповідач виїхав із спірного будинку за домовленістю між родичами добровільно, забравши свої речі. У подальшому наміру проживати у цьому будинку він не висловлював. Позивачка вимушена, як власники будинку, нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за відповідача, який зареєстрований у квартирі, але там не проживає та позбавлена можливості користуватися своїм будинком на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини які виникають між власником житла та попереднім власником житла і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї попередніми членами його сімї а також членами сімї попереднього власника житла. Відповідач був зареєстрований у спірному будинку зі годи попереднього власника будинку [PERSON], яка померла 11.08.2015 року Після її смерті право власності на будинку в порядку спадкування за законом набула позивачка. Відповідач не є членом сімї позивачки. Між сторонами відбулася домовленість про не проживання відповідача у спірному будинку з наданням йому іншого житлового приміщення для проживання. Відповідач залишив будинок добровільно, забравши свої речі та віддавши ключі від будинку власнику. У подальшому наміру вселитися у будинок та проживати в ньому не висловлював. Зніматися з реєстрації у добровільному порядку не бажає. Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірному перешкоджає у здійсненні права власності позивачки на спірний будинок і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved