Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, у якому зазначала про те, що із 31 травня 2003 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Разом із тим, сімейне життя не склалося, через протилежність характерів, поглядів на життя та виховання дитини. Позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оскільки він суперечить її інтересам та носить лише формальний характер. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Надала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що позовну заяву підтримує повністю. Понесені судові витрати з відповідача стягувати не потрібно. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Надав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, просить розглянути справу без його участі. Дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про укладення шлюб вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 31 травня 2003 року, про що Калинівською сільською радою Броварського району Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 11. Прізвище після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до статей 104, 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Продовжувати подальше спільне життя не бажають, наміру до примирення не заявили, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. З огляду на викладене, та з урахування визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що він підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved