Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,0632га, яка розташована на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради, СТ «Сахарник», вул. Тюльпанна,6. Відповідач по справі є власником сусідньої земельної ділянки та для зручності заїзду до земельної ділянки спорудив бетонне нагромадження з різницею у висоті біля одного метру. У результаті неодноразової перебудови відповідачем дороги пологий спуск опинився майже біля його виїзду з двору. Підїзна дорога є вузькою, тому при виїзді з його двору виїжджає на бетонне нагромадження, що є незручним та небезпечним, порушує його права. В добровільному порядку відповідач усувати порушення не бажає, тому вважає своє право порушеним. Просив суд зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом демонтажу бетонного монолітного нагромадження на дорозі загального користування садового товариства «Сахарник», що знаходиться біля земельної ділянки по вул. Тюльпання, 6 в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, та належить [PERSON] на праві власності; покласти судові витрати на відповідача. У судовому засіданні представник позивача та позивача позовні вимоги підтримали. Суду пояснили, що між ним та відповідачем склались неприязні стосунки. Право власності позивача порушені тим, що бетонне нагромадження знаходиться біля його виїзду з двору, що створює незручності та небезпеку. Іншого заїду він не має. В даний час хоче провести поліпшення для більш зручного заїзду, але дане нагромадження унеможливлює це. Дане нагромадження є зручним лише для відповідача. Просили суд задоволити позов. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечував. Суду пояснив, що вони є суміжними землевласниками і в даний час між ними напружені відносини. Даною дорогою він користується на законним підставах. Дійсно між дорогою і його земельною ділянкою є різниця по висоті, тому він зробив нагромадження для зручності заїзду. Дане нагромадження межує з земельною ділянкою позивача і є необхідність заїзду на нього при виїзді. Вважає, що воно не створює незручностей, а позивач має також порушення межі. Просив відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник СТ «Сахарник» не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0632га, що розташована на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради, с/т «Сахарник» Києво-Святошинського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серія Р2 №009660. [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0737га, що розташована на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради, с/т «Сахарник» Києво-Святошинського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серія І-КВ №043355. 05 січня 2014 року між СТ «Сахарник» та [PERSON] укладено договір про надання права проходу громадян та проїзду автотранспортних засобів через територію садівничого товариства «Сахарник». Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, які визнаються сторонами доказуванню не потребують. З пояснень сторін встановлено, що в даний час вони є суміжними землевласниками та між ними склались неприязні стосунки щодо користування дорогою загального призначення щодо заїзду на власні земельні ділянки. [PERSON] для зручності заїзду на власну земельну ділянку влаштував бетонне нагромадження З рішення правління с/т «Сахарник» від 30 серпня 2016 року вбачається, що бетонне нагромадження зроблено [PERSON] самовільно без погодження з Правлінням садівничого товариства, а саме зробив відсипку дороги ще на 2.5м, що створило проблеми для власника сусідньої земельної ділянки [PERSON] При цьому зобовязано [PERSON] усунути дані порушення, а заїзд автотранспортних засобів на своє земельну ділянку має зробити на території своєї земельної ділянки. Аналогічні обставини зафіксовані в акті №3/16 СТ «Сахарник» від 10 жовтня 2016 року та направлялись листи щодо усунення даних порушень. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження №14508 від 22 квітня 2017 року, складеного спеціалістом ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» бетонне нагромадження має численні порушення. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною 3 статті 152 Земельного Кодексу України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та шляхом застосування інших, передбачених законом способів. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що бетонне монолітне нагромадження на дорозі загального користування біля земельної ділянки по вул. Тюльпанна, 6 в с. Софіївська Борщагівка не лише порушує вимоги державних будівельних норм, але й створює незручності в користуванні [PERSON] своєю земельною ділянкою та порушують права позивача. Частиною другою статті 158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ст. 81ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. За ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право, в тому числі і на відшкодування збитків у випадках передбачених законом. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 96 ЗК України землекористувачі зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та користувачів, дотримуватись правил добросусідства. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, відшкодування заподіяних збитків. При розгляді справи відповідач не надав суду належних та допустимих на підтвердження того, що бетонне нагромадження зроблено з дотриманням чинного законодавства. Враховуючи поданий висновок, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобовязання відповідача усунути порушення. В частині вимог про встановлення конкретного періоду часу для усунення даних порушень суд відмовляє, оскільки дані вимоги про є передчасними та мають вирішуватись при виконанні судового рішення або в добровільному порядку, або в примусовому порядку. За правилами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги суд задовольняє, за проведення експертизи позивачем сплачено 3000 грн., судовий збір в розмірі 521,21 грн., тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати за залучення спеціалістів та судовий збір в розмірі 3\~521,21 грн. В частині стягнення судових витрат на правову допомогу суд відмовляє, оскільки суду не надано розрахунок даних витрат, представник брав участь в засіданні на підставі договору про надання юридичних послуг, але клопотання про залучення його у якості особи, яка надає правову допомогу, не заявлено. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково.

Outcome: approved