Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:Управління державної міграційної служби України у Полтавській області, [PERSON] про визнання втратившим право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем реєстрації, а саме житловим приміщенням домоволодінням № 12, розташованого у м. Полтава по вул. 7-й Проїзд посилаючись на те, що відповідачі у даному будинку не проживають останні 10 років та не мають намірів в подальшому проживати в ньому, в звязку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляду у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча завчасно та належним чином були повідомлені про день та час слухання справи про що свідчить оголошення про виклик відповідачів в судове засідання, надруковане в газеті «Зоря Полтавщини». В судове засідання представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], являється власником домоволодіння №12, розташованого по вул. 7-й Проїзд в м. Полтаві, у відповідності до [PERSON] про реєстрацію в спадковому реєстрі, виданого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] від 15.10.2014 року на підставі заповіту, зареєстрованого в реєстрі 22.04.2014 року № 37207532. Згідно заповіту від 22.04.2014 року, зареєстрованого в реєстрі 22.04.2014 року за № 37207532, [PERSON], який помер 08 липня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 272693 від 08 липня 2014 року, все майно заповів своїй дружині [PERSON]. Судом встановлено, що померлому [PERSON] у відповідності до договору від 15 вересня 1960 року на праві особистої приватної власності належало домоволодіння № 12, що розташоване у м. Полтава по вул. 7-й Проїзд, про що здійснено реєстраційний запис в реєстрову книгу № 95 за реєстровим № 13058 від 11.10.1984 року в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації ( а.с.9-10). При цьому, згідно домової книги в домоволодінні № 12, що розташоване у м. Полтаві по вул. 7-й Проїзд, зареєстровані син позивачки [PERSON], [INFO], син позивачки [PERSON], [INFO], та [PERSON] ( а.с. 14-17). З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до [PERSON] про непроживаня та відсутності особистих речей від 08.11.2015 року, засвідченого Головою селищного комітету с. Залізничників, встановлено, що [PERSON] та [PERSON], останні 10 років фактично не проживають у домоволодінні № 12 за адресою: м. Полтава, вул. 7-й Проїзд та їх особисті речі за даною адресою відсутні ( а.с. 20). Поряд з цим, ч.1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Поряд з цим, статтею 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів сімї. Таким чином, наведені вище обставини підтверджують той факт, що [PERSON] та [PERSON] у домоволодінні № 12, що у м. Полтава по вул. 7-й Проїзд не проживають останні 10 років та при цьому не несуть будь-яких витрат по оплаті проживання, тому за таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved