Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів. Просила суд ухвалити рішення, яким: стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів на сина [PERSON] в розмірі 19540 гривень 99 копійок, неустойку за несплату аліментів у розмірі 69566 гривень 84 копійки та 3733 гривні 63 копійки (а.с. 2-4). Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2014 року за заявою сторони позивача залишено без розгляду позовну заяву в частині вимог про стягнення заборгованості по виплаті аліментів у розмірі 19540 гривень 99 копійок та неустойки (пені) у розмірі 3733 гривні 63 копійки (а.с. 217). У судовому засіданні 13 червня 2014 року стороною позивача було зменшено розмір заявлених вимог та вказано, що позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з листопада 2012 року по січень 2013 року в сумі 41662 гривні 87 копійок (а.с. 213-214). Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва стягнуто з відповідача на її користь аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 січня 2011 року і до досягнення повноліття. Постановою Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві від 24 жовтня 2012 року відкрито виконавче провадження. Зазначає, що відповідач не в повному обсязі виконує рішення суду по сплаті аліментів, тому має нести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України, у вигляді неустойки (пені), яка за листопад 2012 року становить 17474 гривні 01 копійку, за грудень 2012 року - 12379 гривень 92 копійки, за січень 2013 року - 11808 гривень 94 копійки. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав (а.с. 213-214). Відповідач проти задоволення позову заперечував. Пояснив суду, що заборгованість зі сплати аліментів та його вина у її виникненні відсутні, а розрахунок пені по аліментам є необґрунтованим. Надав суду письмові заперечення та пояснення (а.с. 29-31, 58-61, 222-227). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 листопада 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31 січня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-12). З матеріалів справи вбачається, що виконання зазначено рішення суду проводилось у різних відділах державної виконавчої служби. Постановою ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві від 12 грудня 2011 року відкрито виконавче провадження (а.с. 33). 25 вересня 2012 року постановою ВДВС Подільського районного управління юстиції в м. Києві відкрито виконавче провадження (а.с. 63). Постановою ВДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві від 24 жовтня 2012 року відкрито виконавче провадження (а.с. 14). 14 грудня 2012 року ВДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату відповідача та направлена за місцем роботи відповідача (а.с.65-66). Позивач посилається на те, що відповідач не в повному обсязі виконував рішення суду по сплаті аліментів, тому має нести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України та сплатити неустойку (пеню), яка за листопад 2012 року становить 17474 гривні 01 копійку, за грудень 2012 року - 12379 гривень 92 копійки, за січень 2013 року - 11808 гривень 94 копійки. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Згідно з пунктами 7.5.2., 7.5.5. п. 7.5. Наказу Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 «Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій» розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості в твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Державний виконавець зобов'язаний здійснювати систематичний контроль за правильним і своєчасним відрахуванням утриманих сум аліментів стягувачам. Постановою ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві від 14 грудня 2012 року зобов'язано головного бухгалтера ТОВ «Прем'єр дістріб'юшн компані» проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику [PERSON] після відрахування податків, в розмірі 50 % щомісячно до погашення боргу, з яких 25 % - поточні аліменти, 25 - заборгованість по аліментах, що станом на 01 квітня 2012 року складає 11709 гривень 87 копійок, а подальшу заборгованість нараховувати з 01 квітня 2012 року по день отримання постанови При нарахуванні заборгованості врахувати добровільно сплачену суму боржником у розмірі 28000 гривень. Після погашення заборгованості по аліментах, стягувати поточні аліменти у розмірі 25 %, врахувавши залишок добровільно сплаченої суми після відрахування заборгованості (а.с. 65-66). За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача про те, що з листопада 2012 року по січень 2013 року обов'язок по відрахуванню аліментів з заробітної плати був покладений на ТОВ «Прем'єр дістріб'юшн компані». З матеріалів справи вбачається, що за листопад 2012 року нараховано аліменти в сумі 3998 гривень 63 копійки, а сплачено - 4000 гривень відповідно до чеку № 18075003 від 05 листопада 2012 року (а.с. 158). За грудень 2012 року нараховано аліментів 3049 гривень 24 копійки, сплачено 363 гривні 98 копійок, що підтверджується чеком № 4462 від 09 січня 2013 року. Разом з тим, відповідач зазначає, що ТОВ «Прем'єр дістріб'юшн компані» мало можливість перерахувати аліменти в сумі 6795 гривень 08 копійок, що становило 50 % від заробітної плати. За січень 2013 року нараховано аліментів 3149 гривень 05 копійок та сплачено 870 гривень 61 копійку відповідно до чеку № 0538 від 08 лютого 2013 року, при цьому бухгалтерія товариства мала можливість перерахувати аліменти в сумі 8038 гривень 31 копійку, що становило 50 % від заробітної плати (а.с. 158, 160-161, 162, 163, 166, 192-193). ТОВ «Прем'єр дістрібюшн компані» надавало звіти про здійснені відрахування та виплати аліментів до ВДВС Печерського районного управління юстиції в міста Києві, зокрема звіт про здійснені відрахування та виплати аліментів з грудня 2012 по лютий 2013 року, в якому зазначено, що переплата станом на 01 грудня 2012 становить 6197 гривень 79 копійок, станом на 01 січня 2013 року - 3148 гривень 55 копійок (а.с. 160-161, 166). Зазначене також підтверджується довідкою ВДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві № 1093/6 від 26 липня 2013 року, відповідно до якої переплата станом на 01 грудня 2012 дорівнює 6197 гривень 79 копійок; станом на 01 січня 2013 року - 3148 гривень 55 копійок. У довідці-розрахунку заборгованості по аліментам вказано, що станом на 01 березня 2014 року переплата по аліментах становить 63 гривні 55 копійок (а.с. 201-202). Таким чином, за період з листопада 2012 року по січень 2013 року відповідальність за своєчасність та повноту виплати аліментів було покладено на ТОВ «Прем'єр дістрібюшн компані», що як роботодавець відповідача здійснювало всі виплати та обліковувало переплату по аліментах. Зі змісту ст. 196 СК України та п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що стягнення неустойки можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов'язаної сплачувати аліменти, наприклад, у зв'язку з її ухиленням від сплати аліментів тощо. Якщо заборгованість утворилася з вини інших осіб, стягнення неустойки не допускається. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасним або неправильним перерахуванням аліментних сум бухгалтерією організації, у якій працює платник. Суд вважає, що позивачем не доведено наявність прострочення сплати аліментів з листопада 2012 року по січень 2013 року з вини відповідача, оскільки в зазначений період виплати проводилися ТОВ «Прем'єр дістрібюшн компані». Крім того, судом береться до уваги те, що відповідач самостійно повідомив ВДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві про роботу у ТОВ «Інвест-Нафтогазвидобування» і сплачував аліменти з одержаного доходу (а.с. 194-199). Зазначене також свідчить про належне виконання обов'язку по сплаті аліментів, покладеного на відповідача рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 листопада 2011 року. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення неустойки (пені) не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. З огляду на наведене в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed