Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

У липні 2020 року позивач пред`явив через суд зазначений позов до відповідача в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, будучи його матір`ю, ним належним чином не опікується, зловживає алкогольними напоями, не забезпечує харчування дитини, витрачаючи кошти пенсії по інвалідності на хлопчика на алкоголь, незважаючи на те, що дитина має вади слуху, через що має статус дитини-інваліда, лікуванням не займається, вчиняє фізичне насильство відносно дитини, заподіюючи їй тілесні ушкодження, внаслідок чого відносно неї складалися протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 178, ч.2 ст. 1732 КУпАП, постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2015 року притягалася до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1732 КУпАП, у зв`язку з чим [PERSON] з 2015 року перебуває на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах і хоч родину відповідача постійно відвідує психолог, проте результатів це не дало, актами обстеження умов проживання зафіксовані неналежні умови проживання для дитини, за даними навчального закладу мати навчанням не цікавиться, забирає дитину у стані алкогольного сп`яніння, за скаргами сусідів [PERSON] дитину б`є, не годує, водить до кімнати різних сторонніх чоловіків, стосунки з якими відбуваються у присутності дитини, за наслідками перевірки чого виконавчим комітетом Центральної районної у м. Дніпрі ради прийнято відповідне рішення № 16/143, тому позивач просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача на утримання [PERSON] аліменти щомісяця у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку) матері, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначена до розгляду. Відповідач, отримавши копію позовної заяви з додатками, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла. Ухвалою суду від 09 вересня 2020 року підготовче засідання закрите і справ призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов у повному обсязі, з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач, будучи особою з інвалідністю за вадами слуху та мови, користуючись послугами перекладача жестової мови, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, заперечуючи проти доводів і аргументів позивача тим, що проти неї сусідами по гуртожитку наводиться наклеп, вона не зловживає алкоголем, лише п`є пиво, сина вона не б`є, лише у виховних цілях, коли він не слухається, а так він за нею сумує, хоче повернутися до дому і прийняв помилкове рішення піти до дитячого будинку, у зв`язку з чим просила повернути сина [PERSON] до неї, а в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] , директор з навчальної роботи у КЗО «Дніпропетровський навчально-реабілітаційний центр №10» ДОР» з 1984 року, допитана судом під присягою, в судовому засіданні 04 листопада 2020 року показала, що [PERSON] , а наразі її син [PERSON] є вихованцями КЗО «ДНРЦ № 10» ДОР», у зв`язку з чим їй відомі умови проживання і виховання [PERSON] . Так з початком карантину у 2020 році в сім`ї [PERSON] існуючі проблеми посилилися, відповідача звільнили з роботи за пияцтво, [PERSON] вилучили у матері вперше та передали до родини сусідки [PERSON] , яка опікувалась дитиною, годувала його, надала своє житло для проживання. Свідок показала, що неодноразово приходила до [PERSON] у кімнату в гуртожитку, де бачила її у стані сп`яніння або після запоїв, у кімнаті в повному безладі, де [PERSON] був голодний, у брудному одязі, у зв`язку з чим вела з нею роз`яснювальні бесіди, закликала припинити пиячити, почати приділяти сину і увагу, зайнятися його лікуванням, оскільки вона також вихованця цього закладу та повинна розуміти, як важко її дитині, який до того ж має вади слуху та є інвалідом. Ще з грудня 2019 року [PERSON] приходила до школи, однак у п`яному стані, або взагалі не приходила тривалий час, при цьому у п`ятницю вона дитину забирала на вихідні, з яких він повертався брудним та голодним і не скаржився на те, що мати його б`є. [PERSON] розумово здібний, вчиться не погано, спритний, активно спілкується, цікавиться навчанням і навколишнім світом. Свідок [PERSON] , яка має вади слуху та мови, через перекладача жестової мови, будучи допитаною під присягою, в судовому засіданні 04 листопада 2020 року показала, що вона є сусідкою [PERSON] в гуртожитку, з якою разом проживає 7-8 років, та разом із іншою сусідкою [PERSON] безпосередньо бачили, як [PERSON] замотала своєму малолітньому сину [PERSON] руки скотчем та прив`язала до дверей, це було дуже жорстоко, та пішла з кімнати, а у вечорі лише повернулась. Весь цей час дитина сиділа прив`язана, голодна, просила їсти, оскільки [PERSON] нічого, окрім, оладків, не готувала і йому не давала, і то, лише коли була твереза. А так, відповідач часто покидала дитину вранці та поверталась пізно у вечорі, п`яна, з сторонніми чоловіками. Одного разу, приблизно в лютому-березні 2020 року [PERSON] влаштував пожежу в кімнаті, оскільки намагався собі приготувати їжу, а мати п`яна спала та навіть не проснулась від запаху диму. Лише завдяки її, свідка, і іншої сусідки діям вдалося запобігти пожежі та допомогти [PERSON] загасити полум`я. Також свідок показала, що хоч вона і є глухонімою, проте через свою доньку, яка уміє говорити, вона неодноразово викликала поліцію через поведінку [PERSON] до сина. Кожного разу, коли свідок через телефон просила її повернутися, оскільки було пізніше за 23.00 год., не кидати дитину саму, вона через досить тривалий час приходила, проте у стані сильного алкогольного сп`яніння. Маленький [PERSON] приходив до свідка у кімнату просився ночувати, пояснюючи таке прохання тим, що мати [PERSON] п`яна над ним знущається, прив`язує, б`є та він її боїться. Свідок показала, що також неодноразово бачила, що відповідач била дитину, тягнула його, а він від неї захищався. Через такі події, приблизно у травні-червні 2020 року вона забрала [PERSON] до себе, годувала, доглядала, опікувалась його здоров`ям та навчанням скільки мала змоги, тоді як [PERSON] всю пенсію дитини витрачала на алкоголь, не виявляючи бажання зайнятися власним сином, який через таке ставлення матері постійно просить відправити його до дитячого будинку, до інтернату у Вінниці, де виховуються глухі діти. Свідок [PERSON] , допитаний судом під присягою, в судовому засіданні 04 листопада 2020 року показав, що він доводиться [PERSON] рідним дядьком, братом її матері, тому за можливості, приблизно раз на місяць, спілкується з [PERSON] та її сином [PERSON] , які є глухонімими, через що спілкування без перекладача утруднене. З [PERSON] спілкується лише коли вони приїжджають до нього у гості, проте останній раз це було близько 4 місяців тому. Навесні 2020 року він особисто приїжджав до [PERSON] в гуртожиток після отримання смс-повідомлення про відібрання у неї сина [PERSON] , де побачив вибиті двері до кімнати, яку полагодив, проте, діти у гуртожитку знову всі замки зламали. Також вона повідомила, що не знає з яких причин [PERSON] забрала до себе сусідка, проте скаржилася, що та на неї кидається, а коли він прийшов поговорити з цього питання, то ця сусідка - [PERSON] дуже агресивно відреагувала на його запитання, влаштувала скандал, тому він викликав поліцію. Крім того, свідок показав, що дійсно, [PERSON] певний час зловживала алкоголем, у зв`язку з чим його викликали до неї на роботу. Повідомив, що з [PERSON] у нього контакт слабкий, оскільки спілкування без перекладача майже неможливе, а [PERSON] слухати його не хоче, налагоджувати відносин з матір`ю не хоче, а забрати його на постійне проживання до себе він не має можливості, оскільки у нього є своя сім`я, яку потрібно утримувати. В судовому засіданні у відповідності з вимогами ст. 171 СК України у присутності фахівця - практикуючого психолога Комунального закладу соціальної захисту центру соціально-психологічної реабілітації дітей Департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради [PERSON] , за участі перекладача жестової мови Глушко М.П., судом заслухана думка малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який суду повідомив, що наразі він проживає в інтернаті, до матері у гуртожиток повертатися не хоче, категорично заперечуючи проти цього, оскільки там мучився і більше терпіти такі знущання від матері не хоче, вона постійно напивалася, п`яна його била, не годувала його, закривала у кімнаті, зв`язувала йому руки, прив`язувала до дверей і надівала на голову куртку, щоб він не бачив, чим вона займається з чоловіком, якого привела до дому, проте він все одно все бачив. Коли була така можливість він самостійно готував собі їсти, жарив картоплю, і одного разу чуть не загорілася кімната. Свого рідного батька [PERSON] не бачив, побачитись влітку 2020 року з ним так і не вдалося. Також пояснив, що влітку 2020 року через постійні знущання від матері він прийшов до сусідки [PERSON] , яка його залишила у себе, кормила, приділяла йому увагу, дуже добре до нього ставилася, на відміну від дядька [PERSON] , який його взагалі не розуміє, байдуже ставиться, ніколи у себе його не залишав, тому просив, щоб його не повертали до матері, а відправили до інтернату у Вінниці для глухих діток, які добріші, ніж діти з нормальним слухом, які буває що знущаються і насміхаються з гулих дітей. Суд, вислухавши усні пояснення сторін, показання свідків, заслухавши думку малолітнього [PERSON] , дослідивши подані учасниками письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Як встановлено судом, [PERSON] народився [INFO] у м. Дніпрі про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського МУЮ 24 грудня 2010 року в Книзі реєстрації народжень вчинений актовий запис № 1608 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.22). В актовому записі про народження матір`ю зазначена [PERSON] , відомості про батька внесені за заявою матері на підставі ч.1 ст. 135 СК України. Малолітній [PERSON] має статус дитини-інваліда з діагнозом тугоухість, на підставі чого його матері [PERSON] УПСЗН Центральної районної у м. Дніпрі ради видано посвідчення серії [NUMBER] на отримання державної соціальної допомоги від 07 червня 2017 року (а.с.23). Відповідно довідки №63 про склад сім`ї №3/5-109, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 05 лютого 2020 року, малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] з 13 грудня 2013 року в гуртожитку по [ADDRESS] (а.с.24). В статті 150 СК України (ч.1, 3) встановлені обов`язки батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.3 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона жорстоко поводяться з дитиною. Слідуючи роз`ясненням, наданим в п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. 28 серпня 2015 років постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1732 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на 30 годин. Вказаною постановою суду встановлено, що [PERSON] здійснила насильство у сім`ї, спричинивши фізичний біль сину [PERSON] , 2010 року народження. (а.с.25). За Наказом Управління-служби у справах дітей Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради №27 від 17 серпня 2015 року «Про взяття на облік дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] » малолітню дитину [PERSON] взято на облік, як дитину, що опинилась у складних життєвих обставинах, з підстав «проживання дитини в сім`ї, в якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання обов`язків з виховання дитини, скоєння насильства в сім`ї» (а.с.20). 07 липня 2016 року зафіксований факт насильства зі сторони [PERSON] по відношення до її малолітнього сина [PERSON] , на підставі чого Кіровським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області 13 липня 2016 року направлено на адресу управління-служби у справах дітей при виконкомі Кіровської районної у місті Дніпрі ради копію спеціальної картки обліку факту вчинення насильства в сім`ї(а.с.27). Листом Центрального районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді міста Дніпра №225/14 від 23 серпня 2016 року начальник управління-служби у справах дітей Центральної районної у м. Дніпрі ради повідомлений про соціальний захист дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки під час перебування сім`ї Гадяцької на соціальному супроводі 23 серпня 2016 року спеціалістами ЦРЦСССДМ здійснений позаплановий вихід в сім`ю з метою проведення соціальної та профілактичної роботи з матір`ю малолітньої дитини та для з`ясування обставин щодо повернення [PERSON] в сім`ю, підготовки дитини до навчального процесу, яким встановлено зі спілкування із сусідами [PERSON] та завідувачем гуртожитку, що на період перебування [PERSON] в центрі соціально-психологічної реабілітації жінка продовжує випивати, намагалась влаштуватись на колишнє місце роботи прибиральницею, однак отримала відмову, готовність дитини до нового навчального року не виявилось можливим перевірити у зв`язку із відсутністю матері вдома(а.с.30). Крім того, адміністрація Дніпропетровського учбово-виробничого підприємства УТОГ листами за вих. № 48 від 10 березня 2016 року та за вих. № 129 від 04 серпня 2016 року повідомляла управління-службу у справах дітей Кіровської районної у м. Дніпрі ради про численні скарги мешканців гуртожитку по [ADDRESS] , балансоутримувачем якого є ДУВП УТОГ, на те, що [PERSON] зловживає алкоголем, порушує правила співжиття, у стані сп`яніння застосовує до дитини фізичне насильство, залишає його без догляду або водить по розважальним закладам (кафе) у нічний час, не годує дитину, він жебракує (а.с.28,29, 33-36,38,39). В період 2015-2017 років [PERSON] неодноразово писала розписки коменданту гуртожитку, в яких обіцяла звернутись до лікаря-нарколога для лікування своєї залежності від алкоголю та погасити борги за комунальні послуги (а.с.31,32), що результату не дало, а комендантом гуртожитку складений акт про асоціальний спосіб життя [PERSON] на підставі численних заяв мешканців гуртожитку(а.с.37). 23 березня 2020 року Центральним районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді міста Дніпра, на супроводі якого знаходиться родина [PERSON], надано інформацію щодо дитини [PERSON] , за якою під час карантину 2020 року [PERSON] неодноразово залишала сина наодинці в антисанітарних умовах, що спричиняло загрозу життю та здоров`ю дитини. Також повідомлено, що [PERSON] часто зловживає алкоголем, утриманням та розвитком дитини зовсім не цікавиться, часто буває агресивною, у зв`язку із чим дитина часто знаходиться у сусідів по гуртожитку, тому просять Управління-службу у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради вжити заходів з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини. Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини, складеного Центральним районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді міста Дніпра 10 квітня 2020 року, зафіксовані пояснення малолітнього [PERSON] , що він не хоче жити із матір`ю, а хоче залишитись жити із сусідкою [PERSON] та її донькою [PERSON] , оскільки мати його б`є. Також сусіди [PERSON] по гуртожитку пояснили, що мати дитини зловживає спиртними напоями (а.с.46). [PERSON] 10 квітня 2020 року надала письмову згоду на проживання у неї дитини [PERSON] до вирішення питання з приводу його влаштування (а.с.48). За даними характеристики учня 3-А класу КЗО «ДНРЦ №10» ДОР» від 27 листопада 2019 року [PERSON] та психолого-педагогічної характеристики того ж закладу, дитина навчається на середньому рівні, потребує контролю, однак достатньо самостійний. Також зазначено, що мати [PERSON] не приділяє увагу вихованню сина, нехтує порадами і рекомендаціями щодо виховання, уникає спілкування з класним керівником (а.с.41,42). Актами обстеження житлово-побутових умов, складеними комісією КЗО «Дніпропетровський навчально-реабілітаційний центр №10» ДОР» 02 квітня 2020 року та начальником УССД 17 квітня 2020 року, зафіксовано, що малолітній [PERSON] мешкає окремо від матері у сусідки [PERSON] , мати [PERSON] не піклується про сина, не забезпечує харчуванням, доглядом, відповідним до віку дитини, залишає дитину під наглядом сторонніх осіб, чим ставить під загрозу його здоров`я та життя. Комісії надала завідомо брехливу інформацію щодо її стосунків із сином (а.с.43). Також встановлено, що дитина з березня-квітня 2020 року проживає постійно у сусідки по гуртожитку [PERSON] (а.с.45). Листом Центрального районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді міста Дніпра №47-134 від 15 квітня 2020 року повідомлено начальнику управління служби у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради про доцільність вилучення дитини [PERSON] з сім`ї, оскільки мати [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов`язки, зловживає алкоголем та неодноразово залишає дитину на самоті без їжі в антисанітарних умовах та хлопчик категорично відмовляється повертатись до матері і проситься до притулку (а.с.46). Згідно акту про факт передачі дитини, складеного 10 червня 2020 року уповноваженими посадовими особами УССД Кіровської районної у м. Дніпрі ради та КЗСЗ «ЦСПРД», малолітнього [PERSON] , 30 листопада 2010 року передано до КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» (а.с.51). Відповідно до висновку Виконавчого комітету Центральної районної у місті Дніпрі ради від 24 червня 2020 року за №16/143, затвердженого рішенням ради та підписаного головою ради Клюєвим А.Г., «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] » встановлене систематичне злісне ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно [PERSON] , [INFO] , заслухано думку дитини відповідно до ст. 164 СК України та вирішено визнати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] . Також судом встановлено, що відповідач ніде не працює, трудовою діяльністю не займається, доходів не має, в центрі зайнятості з приводу працевлаштування не перебуває. Будучи дієздатною та працездатною особою, відповідач соціальним життям, розвитком, станом здоров`я сина не цікавиться, будь-якої уваги дитині не приділяє, не відвідує центр реабілітації, не спілкується ні особисто, ні у будь-який інший спосіб, зокрема, взагалі жодного разу не виявила інтересу до дитини за час його перебування з 10 червня 2020 року в КЗСЗ «ЦСПРД», обставини чого відповідач визнала у судовому засіданні та що узгоджується з поясненнями представника позивача, показами свідків та поясненнями малолітнього [PERSON] . Відтак, оскільки обов`язок щодо виховання кожної дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, враховуючи встановлення судом обставин того, що батько дитини невідомий, а відповідач, будучи рідною матір`ю, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує зі свого боку необхідного харчування, одягу, лікування і медичного нагляду, хоч за медичними показаннями дитина має можливість розвитку мови за допомогою слухового апарату, не спілкується із дитиною, що з урахуванням віку сина вкрай негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, натомість зловживає алкоголем, жорстоко поводиться з дитиною, застосовує фізичне насильство відносно малолітнього, не годує мінімально необхідним різноманіттям харчування, не забезпечує одягом за віком дитини, а так само не забезпечує охайність та чистоту одягу та дитини, занедбала житло до антисанітарного стану, залишає малолітню дитину без нагляду, чим наражає на небезпеку, суд зазначені обставини, як підтверджені належними, допустимим, достатніми доказами в своїй сукупності розцінює як умисне ухилення від виховання дитини, зважаючи на свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, та жорстоке поводження з дитиною, та приймаючи до уваги думку дитини, висловлену у судовому засіданні, приходить до висновку про наявність підстав за п.2 та п.3 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Доводи відповідача у судовому засіданні про те, що вона алкоголем не зловживає, а сусіди наводять на неї наклеп, суд до уваги не приймає, оскільки такі твердження спростовуються наявними у справі доказами, зокрема, як за місцем мешкання, так і за місцем колишньої роботи, та показами усіх допитаних судом свідків як заявлених позивачем, так і заявлених відповідачем, а також усними поясненнями самої [PERSON] про те, що вона любить випити пиво, що хоч і є слабоалкогольним напоєм, проте не виключає стану сильного алкогольного сп`яніння. Крім того, порушення правил співжиття у гуртожитку через перебування в стані алкогольного сп`яніння, влаштування сварок, розведення антисанітарії зафіксовано комендантом гуртожитку за с каргами мешканців, що знайшло підтвердження іншими доказами у справі, в тому числі актами обстеження умов проживання та показаннями свідків. Доводи відповідача про те, що син за нею скучив і вже шкодує про свою поведінку і бажає до неї повернутися, суд не приймає до уваги, оскільки вказані твердження не відповідають дійсності та встановленим у справі обставинам того, що дитина зазнавала постійного фізичного насильства з боку матері, що встановлено постановами суду про притягнення до адміністративної відповідальності, скаргами сусідів по гуртожитку, а також зафіксованими письмово поясненнями малолітнього [PERSON] , який надав перевагу проживанню в інтернаті, замість проживання з рідною матір`ю чи іншим єдиним родичем - [PERSON] . Крім того, суд, заслухавши думку малолітнього [PERSON] в судовому засіданні за правилами ст. 171 СК України, з урахуванням усної характеристики психолога КЗСЗ «ЦСПРД» де на час розгляду знаходиться дитина, приходить до висновку про достатній рівень усвідомлення цією дитиною суті питання, яке розглядається судом, правдивість пояснень з приводу вчинення матір`ю над ним фізичного насильства, пияцтва та аморальної поведінки в його присутності, залишення його без їжі та догляду, що знайшло підтвердження доказами в судовому засіданні, а тому суд враховує висловлену [PERSON] думку стосовно направлення його на проживання в інтернаті для дітей з вадами слуху. Доводи відповідача про те, що вона сумує за сином через його відібрання, суд оцінює критично, оскільки з березня 2020 року, коли дитина стала проживати у сусідки, а потім 10 червня 2020 року, з часу передачі дитини в КЗСЗ «ЦСПРД» відповідач з сином не спілкується, жодного разу його не відвідала, його життям, розвитком, станом здоров`я не цікавилася, як і не вживала будь-яких заходів до матеріального забезпечення дитини, своєї антисоціальної поведінки не змінила, і проявила інтерес до питання повернення дитини, в тому числі прибула до суду, лише коли за поданням органу опіки та піклування припинені соціальні виплати на дитину-інваліда, що є одним із засобів існування відповідача. Таким чином доводи і аргументи відповідача не знайшли підтвердження доказами в судовому засіданні. Одночасно суд відзначає, що за умов зміни (виключення) обставин, які стали підставою позбавлення батьківських прав, при додержанні порядку, встановленого ст. 169 СК України відповідач має право звернутися з позовом про поновлення її батьківських прав відносно її сина. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.3, ст.4, ст.5 Конвенції про права дитини 20.11.1989 року, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Розглядаючи питання про розмір аліментів, суд, враховуючи положення ст.ст.183,184 СК України, враховує, що відповідач мешкає окремо від дитини, участь в її вихованні, утриманні та забезпеченні здорового розвитку не приймає та не забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини на державному рівні, що відповідачем не спростовано, тому приходить до висновку про визначення розміру аліментів. Відтак, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів та їх розміру, суд враховує згідно ст. 182 СК України матеріальне становище малолітньої дитини, яка потребує піклування, утримання, мешкає у закладі для дітей, які опинились у важкому сімейному становищі та перебуває на повному державному утриманні, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, яка є працездатною, хоча і особою з інвалідністю з вадами слуху та мовлення, однак за трудовим договором не працює, законних джерел існування не має, як і не має інших осіб на утриманні, окрім єдиного малолітнього сина, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відсутність будь-якого майна на праві власності у відповідача, яке б підлягало врахуванню при визначенні розміру аліментів, суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде визначити аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка підлягає стягнення з відповідача на користь дитини [PERSON] в особі державного закладу, опікуна, піклувальника, прийомних батьків чи батьків - вихователів, де буде перебувати дитина. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини, слід допустити виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Розглядаючи позовні вимоги щодо накладення заборони на відчуження майна та житла малолітньої дитини у гуртожитку за адресою [ADDRESS] , суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги, оскільки зазначене майно не перебуває у власності ані матері [PERSON] , ані малолітньої дитини [PERSON] , що унеможливлює відчуження майна відповідачем, як житла дитини. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial