Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, який в ході судового розгляду справи уточнила. В обґрунтування позову зазначала, що вона з 01.10.1994 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Рішенням заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2011 року шлюб між ними було розірвано. За період шлюбу ними було придбано нерухоме майно: квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS], яке було зареєстровано на ім'я відповідача. Відповідач користується зазначеними квартирами на власний розсуд, на її неодноразові спроби вирішити питання про поділ спільного майна мирним шляхом відповідач відповідає відмовою, у зв'язку з чим позивач просила суд визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS], поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] та визнати за нею право власності на зазначену квартиру, а також стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач не заперечував проти позовних вимог щодо поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності у спосіб, зазначений позивачем. Дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягаю задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] з 01.10.1984 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 268, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії Ш-ЖС № 091080. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 26.12.2006 року за договором купівлі-продажу, укладеним з [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстр. № 7761, [PERSON], став власником квартири [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстр. № 7905 [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS]. Зазначені квартири були придбані відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], проте зареєстровані на ім'я [PERSON] Як вбачається з наданих суду актів оцінки нерухомого майна, квартири є рівнозначними за ціною, що не оспорювалося сторонами справи. Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved