Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області. До початку розгляду справи по суті позивач уточнив свої вимоги та просив встановити факт спільного проживання його зі спадкодавцем [PERSON] на час смерті останньої та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 08.09.2007 року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на належну [PERSON] квартиру за зазначеною вище адресою. Перед смертю [PERSON] довго хворіла і позивач був вимушений переїхати жити до неї для уходу за нею і приділення їй часу. Позивач зазначає, що на момент смерті він проживав разом з матірю, а тому вважає, що прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України. Звернувшись до Першої Державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру позивач отримав відмову з підстав пропуску шестимісячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини. Враховуючи зазначене, посилаючись на те, що останні півроку до смерті [PERSON] позивач проживав разом нею, просить встановити факт постійного проживання разом з [PERSON] на момент її смерті та визнати за ним право власності на спадщину за законом. У судовому засіданні позивач та його представник просили позов задовольнити з підстав зазначених в уточненій позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, поклався у вирішенні справи на розсуд суду. Третя особа [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, оскільки вважає, що позивач не проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] на момент її смерті, а приїжджав до неї у гості. Також зазначила, що на момент смерті [PERSON] разом з нею проживала [PERSON] та її чоловік [PERSON], який доводиться онуком [PERSON], і саме вони доглядали [PERSON] Третя особа [PERSON] просив суд задовольнити позов [PERSON] з підстав зазначених у позові. Також [PERSON] суду пояснив, що позивач, оскільки у нього була можливість, проживав з їх матірю [PERSON] до її смерті, жив з нею на момент її смерті та приблизно два місяця жив в її квартирі і після смерті [PERSON]; позивач доглядав матір, платив за ліки. Десь за тиждень до смерті [PERSON] він зі своєю сімєю приїжджав до матері разом з якою жив позивач. Також у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] та [PERSON] також приходили до [PERSON] Вислухавши сторони та представника позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 08 вересня 2007 року померла мати позивача [PERSON], якій належала квартира за адресою: [ADDRESS] /а.с. 8, 53, 87-88/. Зі спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що позивач звертався до держнотконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] Згідно постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.05.2015р. у звязку з пропуском шестимісячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини позивачу було відмовлено у прийнятті такої заяви. Третя особа [PERSON] також звернулась до держнотконтори з заявою про прийняття спадщини за законом, посилаючись на наступне. Її померлий 10.02.2015р. чоловік [PERSON] мешкав постійно до своєї смерті разом зі своєю бабусею [PERSON] до її смерті, а тому фактично на підставі сумісного проживання та прописки прийняв спадщину після [PERSON] [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка. Також в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] міститься заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] Відповідно до ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.09.2015р. у справі №185/9585/15-ц відкрито провадження за позовом [PERSON] до Павлоградської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою суду від 15.11.2015р. провадження у справі №185/9585/15ц зупинене до розгляду даної справи. Позивач у судовому засіданні пояснив, що він зареєстрований у м.Дніпропетровську. Оскільки його мати декілька місяців хворіла перед своєю смертю, він переїхав жити до неї для того, щоб доглядати її: готував їсти, прав, прибирав, доглядав, робив усе крім обтирань; за місцем своїх роботи брав відпустки та домовився з іншими щодо заміни; коштів вистачало, крім того, дружина працювала та допомагала. Також позивач пояснив, що навіть після смерті матері він декілька місяців жив в її квартирі. Допитаний свідок [PERSON] суду пояснила наступне. Позивач є її чоловіком, перед смертю його матері, приблизно за три місяця, позивач переїхав жити до неї для її догляду, оскільки остання тяжко хворіла; позивач готував їй їсти, купував продукти, ліки. Свідок [PERSON] приїжджала до них з Дніпропетровська у Павлоград десь раз у дві неділі. Також свідок [PERSON] пояснила, що позивач брав свої речі до матері з собою. Свідок [PERSON] суду пояснив, що бачив як позивач приїжджав до [PERSON] приблизно десять разів; до цього бачив позивача у [PERSON] декілька разів у рік; зазначив, що на момент смерті [PERSON] разом з нею проживали [PERSON] та [PERSON], які проживали у цивільному шлюбі; до [PERSON] сам не заходив; [PERSON] та [PERSON] бачив майже кожного дня. Також суду пояснив, що [PERSON] померла приблизно у 2006-2007 роках, на той момент він працював шофером-дальнобіником. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є онукою [PERSON], а третя особа [PERSON] є її батьком. Також суду пояснила, що позивач жив до смерті [PERSON] разом з нею; після смерті [PERSON] позивач залишився проживати в квартирі деякий час; [PERSON] та [PERSON] також там жили. Приблизно за місяць до смерті [PERSON] вона бачила в квартирі [PERSON] одежу позивача, його зубну щітку, станок для гоління. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є онуком [PERSON], а третя особа [PERSON] є його батьком. Також суду пояснив, що в гостях у [PERSON] бував десь один раз на три місяці; витрати на лікування [PERSON] несли усі родичи; позивач доглядав за [PERSON], а останній час перед її смертю переїхав до неї жити; після смерті матері позивач проживав в її квартирі ще декілька місяців; в квартирі [PERSON] були речі позивача: костюм, джинси, станок для гоління. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON], вони живуть в одному підїзді на різних поверхах. Також суду пояснила, що знала [PERSON], позивача побачила перший раз у судовому засіданні; до квартири [PERSON] заходила 3-4 рази на рік, але далі коридора в квартирі не була; на момент смерті [PERSON] було десь 18-20 років; з [PERSON] проживали [PERSON] та [PERSON]; третю особу [PERSON] раніше не бачила, перший раз побачила у судовому засіданні; у 2007 році працювала, робочий день приблизно з 07:30 години до 19:30 години. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом [PERSON], проживає у сусідньому підїзді будинку. Також суду пояснив, що позивача до похорон та після похорон [PERSON] не бачив; щодо часу смерті [PERSON] пояснив, що остання померла більше 10 років тому, місяць не памятає; до [PERSON] за її життя заходив рідко; після смерті [PERSON] допомагав [PERSON] та [PERSON] робити ремонт; для себе з розмов з [PERSON] та [PERSON] зробив висновки, що останні проживали з [PERSON] та доглядали її; у 2007 році працював приватним підприємцем з графіком роботи з 8 до 17 години. З показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та пояснень третьої особи [PERSON], які узгоджуються між собою, вбачається, що позивач дійсно постійно проживав на момент смерті його матері [PERSON]. Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] також не виключають обставин, зазначених свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON] та поясненнями третьої особи [PERSON]. Пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] більше стосуються відомостей щодо проживання [PERSON] та [PERSON] разом з [PERSON], та, враховуючи поодинокі випадки спілкування свідків з [PERSON], не можуть свідчити про те, що позивач не проживав на момент смерті своєї матері разом з нею. Згідно акту голови правління ЖБК «Коммунальник-1» від 28.11.2015р. у спірній квартирі до смерті та на момент смерті [PERSON], яка померла 08.09.2007р., спільно з нею проживав та вів спільне господарство її син [PERSON] Згідно довідки голови правління ЖБК «Коммунальник-1» від 26.05.2015р. №25, виданої [PERSON], на момент смерті [PERSON] з нею проживав та був прописаний онук [PERSON] Посилання третьої особи [PERSON] на довідку ЖБК «Коммунальник-1» від 26.05.2015р. №25, згідно якої на момент смерті [PERSON] з нею проживав та був прописаний онук [PERSON] не виключає відомостей, зазначених в акті ЖБК «Коммунальник-1» від 28.11.2015р. щодо спільного проживання позивача з [PERSON] у спірній квартирі до смерті та на момент смерті, оскільки ці документи доповнюють один одного. Крім того, з зазначених документів вбачається, що вони видані за вимогою позивача. З паспорта позивача вбачається, що він зареєстрований у [INFO]. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово; фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач протягом шести місяців після смерті [PERSON] не заявляв про відмову від спадщини про що свідчить копія спадкової справи та пояснення позивача. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В абзаці першому пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» звернуто увагу судів на те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини В даному випадку встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем на момент його смерті потрібно позивачу для реалізації спадкових прав, оскільки позивач в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. За таких обставин, враховуючи пояснення свідків та з огляду на наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач відповідно до ст.10 ЦПК України довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, обставини, того, що він постійно поживав разом зі своєю матірю [PERSON] на момент її смерті. В абзаці другому пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Враховуючи зазначене, встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем на момент його смерті з огляду на приписи ст. 1268 ЦК України є підставою вважати його таким, що прийняв спадщину, а тому позивач не позбавлений права звернутися до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину. Отже, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадщину є передчасними, оскільки ним не надано суду відомостей про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Outcome: partial