Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, яким просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташовані за адресою: село Славгород вулиця Троїцька / колишня назва вулиця Радянська/ будинок номер один Краснопільського району Сумської області, по праву спадкування після померлої 30 квітня 2015 року [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємицею за правом представлення після смерті тітки, спадщину прийняла відповідно до статті 1269 Цивільного кодексу України у редакції 2004 року /далі ЦК України/, який діяв на час відкриття спадщини, шляхом звернення у передбачений законом строк до державного нотаріуса Краснопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 27 січня 2011 року від імені [PERSON] складено заповіт на користь [PERSON] на конкретне майно, грошові збереження, інше майно заповітом не охоплене. Але позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за правом представлення на нерухомість, розташовану на території Славгородської сільської ради, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, і постановою нотаріуса їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, не має. Належність спадкодавцю спірного нерухомого майна за означеною адресою підтверджується договором купівлі продажу будинку, копіями по господарських книг з 1980 по 2015 роки, довідкою сільської ради за місцем відкриття спадщини, державним актом на право приватної власності на землю. Забудови побудовані в межах червоних ліній, в межах даної земельної ділянки без порушень ДБН 360-92, відповідають санітарним правилам, не суперечать вимогам протипожежних норм та правил; самочинне будівництво, перепланування, реконструкція не проводились; вартість спадкового майна становить 5126 грн. На переконання позивача її право на спадщину порушено і підлягає судовому захисту. Позивач у судове засідання не прибула, повідомлена належним чином/ а.с.109-110/. Представник позивача-адвокат [PERSON] /ордер СМ №68 від 26.12.2016 року/ в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з наведених у позові підстав /ас. 112/ Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відповідно поданої заяви не заперечує проти задоволення позову і просить справу розглянути за відсутності його представника /ас.111/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей\~158,169,197 Цивільного процесуального кодексу України / далі ЦПК України/. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що [PERSON]належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Сумська область, Краснопільський район, с. Славгородя вулиця Троїцька / колишня назва вулиця Радянська / будинок номер один Краснопільського району Сумської області на підставі договору купівлі-продажу від 22 лютого 1962 року, зареєстрованого Славгородською сільською радою 23 лютого 1962 року в книзі №6 особовий рахунок №308/ копія а.с.25-26/. 06 липня 1993 року в м. Київ помер [PERSON], місце державної реєстрації виконавчий комітет Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, запис за № 28 від 07 липня 1993 /копія Свідоцтва про смерть серія ІІ-БП№ 458109 від 07 липня 1993 р., копія ас. 90/, на час відкриття спадщини 06 липня 1993 року [PERSON] проживав за реєстрацією: с. Славгород, вулиця Троїцька / колишня назва вулиця Радянська / будинок номер один Краснопільського району Сумської області разом з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] /ас.8,17/. 08 листопада 2003 року в с. Славгород Краснопільського району Сумської області померла [PERSON], місце державної реєстрації виконавчий комітет Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, запис за № 25 від 10 листопада 2003 /копія Свідоцтва про смерть серія І-БП№ 179698 від 10 листопада 2003 р., копія ас. 11/ на час відкриття спадщини 08 листопада 2003 року [PERSON] проживала за реєстрацією: с. Славгород, вулиця Троїцька / колишня назва вулиця Радянська / будинок номер один Краснопільського району Сумської області разом з донькою [PERSON] /ас.10/. Після смерті [PERSON] спадщину у вигляді грошового збереження, що знаходилося в Краснопільському відділенні № [NUMBER]«Ощадбанк України» прийняла донька [PERSON] і на вказане спадкове майно отримала свідоцтво про право на спадщину за законом/ копія а.с.88-96/ 24 січня 2014 року в м. Київ померла мати позивача [PERSON], місце державної реєстрації відділ реєстрації смерті у м. Київ, запис за № 1786 від 28 січня 2014 року / копія ас. 13,16/ 30 квітня 2015 року в смт. Краснопілля Сумської області померла [PERSON], місце державної реєстрації виконавчий комітет Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, /копія Свідоцтва про смерть серія І-БП№ 240458 від 05 травня 2015 р., копія ас. 9/ на час відкриття спадщини 30 квітня 2015 року [PERSON], проживала одна за реєстрацією: с. Славгород, вулиця Троїцька / колишня назва вулиця Радянська / будинок номер один Краснопільського району Сумської області /ас.12/. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК України у редакції 2004 року, так як спадщина після померлої [PERSON] відкрилась після 01.01.2004 року. Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України). Після смерті [PERSON], яка спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила після смерті [PERSON], згідно статті 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: с. Славгород, вулиця Троїцька / колишня назва вулиця Радянська / будинок номер один Краснопільського району Сумської області. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 27 січня 2011 року секретарем виконавчого комітету Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, реєстр за № 04, за яким заповідала грошові збереження, які знаходяться в територіальному відокремленому без балансовому відділенні № 118/044 філії Сумського обласного управління ВАТ ощадбанк України своїй племінниці [PERSON] /копія ас. 14/, остання прийняла заповідальне майно в установленому законом порядку. Інше майно заповітом не охоплене. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за правом представлення відповідно до статті 1266, 1269 ЦК України, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про одруження /копії ас. 16-18/, спадщину прийняла шляхом звернення у передбачений законом строк до державного нотаріуса Краснопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття, в результаті чого заведена спадкова справа № 239/2015 від 27 серпня 2015 року /копія спадкової справи ас. 97-104/. 01 серпня 2016 року в.о. завідувача Краснопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться в с. Славгород, по вулиці Троїцька будинок номер один Краснопільського району Сумської області після смерті 30 квітня 2015 року [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа / ас. 27/. Відповідно до абз. 3 частини другої статті 331 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно даних погосподарських книг з 1980 по 1989 рік [PERSON] значиться головою домогосподарства по вулиці Троїцька / колишня назва вулиця Радянська / будинок один/ копія а.с.31-33/; з 1991 по 2003 рік головою домогосподарства значиться [PERSON] /копія а.с.34-35/, останній відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 №679283 від 23 липня 2002 року належить земельна ділянка за адресою с. Славгород, вул. Радянська, 1 Краснопільського району Сумської області, площею 0,6606 га, яка передана їй для будівництва та ведення селянського господарства / копія а.с.29/; за довідкою Славгородської сільської ради № 02-27/570 від 21.07.2016 року головою домогосподарства за вищевказаною адресою значиться [PERSON], яка померла 08.11.2003 року / а.с.28/; по погосподарських книгах за 2006-2010 року та облікової картки обєкта по погосподарському обліку на 2011-2015 року головою зазначеного домогосподарства значиться [PERSON] /ас.36-38/. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, право власності в БТІ не було зареєстроване (не оформлене). Не зробила цього і спадкодавець [PERSON], про що свідчить Довідка з управління майна Комунальної власності від 28 квітня 2016 року № 294/02-14, за змістом якої будинок за адресою у с. Славгород по вулиці Радянська, будинок номер один Краснопільського району Сумської області станом на 29 грудня 2012 року не зареєстровано; згідно довідки-характеристики фізичної особи підприємця [PERSON] від 25 липня 2016 року № 353, право власності на обєкт нерухомого майна, розташованого у с. Славгород по вулиці Троїцька / колишня назва вулиця Радянська / будинок номер один Краснопільського району Сумської області станом на 28 грудня 2012 року не зареєстровано; рік будівництва будинку 1951, загальна площа будинку 54,5 кв. м., відсоток зносу 65% / копія ас. 23, а.с. 24/. [PERSON] про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP. затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Отже, сукупність зазначених вище доказів, досліджених у судовому засіданні, указує на належність [PERSON] на праві власності житлового будинку номер один по вулиці Троїцька у с. Славгород Краснопільського району Сумської області. Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку. Так, згідно п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 13.04.1979 № 112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 - «Погосподарська книга». Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затверджених ЦСУ СССР 12.05.1985 № 5-24/26, ці книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Пунктами 18, 40 Вказівок 1979 року та пунктами 18, 39 Вказівок 1985 року передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва. [PERSON] про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали. Отже, у 1951 році, тобто в період купівлі домоволодіння номер один по вулиці Троїцька / колишня назва вулиця Радянська / в с. Славгород Краснопільського району Сумської області у сільській місцевості державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася. Тому, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 за змістом пункту 62 [PERSON] про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались актами органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до розяснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно статті 392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження У теперішній час право позивача на спадщину за законом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Славгородська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, не має. Вартість будівель та споруд відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна, виданого ООО «Консалт-С» станом на 02 серпня 2016 становить 5126 грн. / ас.44-76/; будівлі та споруди побудовані в межах «червоних» ліній в межах земельної ділянки без порушень ДБН 360-92**; відповідають вимогам санітарних та протипожежних норм /ас. 39-41/. Згідно технічного паспорту виготовленого 25 липня 2016 року фізичною особою-підприємцем «Іваненко Микола Вікторович» житловий будинок, розташований за адресою: с. Славгород вулиця Троїцька будинок один Краснопільського району Сумської області складається з житлового будинку літера А-1 за планом, 1951 року побудови, з прибудовою літера «а» за планом, 1951 року побудови, ганком літера «ган» за планом, загальною площею 54,5 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., та на прибудови:кухню літера «Б2 за планом, 1955 року побудови, сіни літера «Б» за планом,1955 року побудови, сарай літера «В» за планом, 1956 року побудови, погріб літера «Г» за планом 1952 року побудови, ворота з хвірткою № 1 за планом, огорожу № 2, огорожу №3 /копія ас. 19-23/. Отже, враховуючи сукупність доказів, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на день смерті [PERSON] її право власності на житловий будинок номер один, розташований у смт. Краснопілля по вул. Троїцька / колишня назва вулиця Радянська/ Краснопільського району Сумської області, було посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, а тому цей будинок увійшов до складу спадщини. Право, яке належало [PERSON], яка спадшину прийняла, але юридично не оформила після смерті [PERSON], на час відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини. Це право в порядку спадкування перейшло після її смерті до позивача [PERSON], яка прийняла спадщину у належний спосіб, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане будинковолодіння в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому її право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У відповідності до статті 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованих за адресою: с. Славгородвулиця Троїцька будинок номер один Краснопільського району Сумської області Краснопільського району Сумської області, по праву спадкування після померлої 30 квітня 2015 року [PERSON]. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved