Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить 1/3 частина житлового будинку. Відповідачам по справі також належить по 1/3 частині кожному даного житлового будинку. Вказав, що з 1978 року він проживав в даному будинку, користувався ним, проводив ремонті роботи, підтримував будинок в належному стані. В даний час відповідач [PERSON] має намір вселитись в будинок та проживати там. Разом з тим, добровільно поділити будинок вони не можуть. Також зазначив, що біля будинку є земельна ділянка площею 0,12 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Визначити порядок користування цією земельною ділянкою вони також не можуть в добровільному порядку. Просив суд поділити житловий будинок та виділити йому у власність 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS]; визнати за ним право на 1/3 частину земельної ділянки, площа якої складає 0,12га, яка знаходиться під частиною житлового будинку та необхідна для його обслуговування та поділити в натурі земельну ділянку. При розгляді справи позивач уточнив позовні вимоги. Свої вимоги обґрунтовував проведенням експертизи та наданням експерту варіантів розподілу будинку в натурі. Також вказав, що на даний час позивач отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,1069га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Тому в судовому порядку необхідно надати право позивачу на приватизацію земельної ділянки певної площі з чіткими точками розподілу, щоб останній після набрання судового рішення законної сили мав право звернутись до сільської ради з відповідною заявою та отримати свідоцтво про право власності на цю земельну ділянку. Остаточно просив суд поділити будинок [ADDRESS] за четвертим варіантом експертизи та визнати за ним право власності на 36/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а саме на: житлова кімната 2-2 площею 12,4 кв.м, кухня-їдальня 2-3 площею 17,9, санвузол 2-4 площею 3,8 кв.м, вбиральню «Д», ворота металеві №2, огорожа 1/3; визнати за ним право на 1/3 частину земельної ділянки, площа якої складає 0,12га за четвертим варіантом експертизи та встановити за ним право на користування цією частиною земельною ділянкою відповідно до варіанту, відображеного у додатку №7 до експертного висновку. При розгляді справи відповідачі подали зустрічний позов. Свої вимоги обґрунтовували тим, що сторонам по справі належить по 1/3 частині житлового будинку. Поділити будинок добровільно за обопільною згодою вони не можуть. Вказали, що за будинком закріплена земельна ділянка площею 0, 23 га. Саме такий розмір земельної ділянки має бути врахований судом при встановленні порядку користування земельною ділянкою. Просили суд поділити будинок в натурі між співвласниками, виділивши кожному по 1/3 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами; встановити порядок користування земельною ділянко площею 0,23 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,23 га ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року залишено без розгляду. При розгляді справи були уточнені зустрічні позовні вимоги. Свої вимоги обґрунтовували неможливістю поділити будинок на три частини відповідно до висновку експерта. Тому просили виділити їм 2/3 частини будинку та відповідачу за зустрічним позовом 1/3 частину будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що встановлювати порядок користування землею не потрібно, а просить суд саме надати право на 1/3 частину земельної ділянки, визначивши її розмір та межі відповідно до висновку експерта. Тому просив суд задоволити позов. У судовому засіданні відповідач та представники відповідачів проти позову заперечували в частині визнання права на землю та встановлення права на користування землею. В частині поділу будинку за запропонованим четвертим варіантом експертизи не заперечували. Просили позовні вимоги задоволити в частині поділу будинку за четвертим варіантом, в решті позовних вимог - відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками домоволодіння по [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10 листопада 1983 року, виданого державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори. Відповідно до технічного паспорту житловий будинок складається з: житлова кімната 2-2 площею 12,4 кв.м, кухня-їдальня 2-3 площею 17,9, санвузол 2-4 площею 3,8 кв.м,. передпокій 1-1 площею 13,9 кв.м, житлова кімната 1-2 площею 15,8 кв.м, кухня 1-3 площею 8,5 кв.м, санвузол 1-4 площею 5,4 кв.м, коридор 2-5 площею 2,4 кв.м, житлова кімната 2-6 площею 10,1 кв.м, коридор 2-1 площею 6,1 кв.м, веранда І площею 5,9 кв.м, вбиральню «Д», свердловина, ворота металеві №2, хвіртка, погріб «Б», огорожа 2/3. З висновку експерта № 14634/13-43/7000/7001/14-43 від 27 червня 2014 року поділити житловий будинок на три частини, виділивши кожному з співвласників по 1/3 частині, є неможливим. З висновку експерта № 13629/14-43/4798/15-43 від 30 березня 2015 року поділити житловий будинок на дві частини, виділивши одному співвласнику 1/3 частину, двом співвласникам - 2/3 частини домоволодіння та встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,12 га та 0,23 га є можливим. Висновок експертизи погоджений відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації київської області (лист №156 від 21 травня 2015 року), Києво-Святошинським районним відділом ГУ ДСНС України Державної служби України з надзвичайних ситуацій, рішення виконавчого комітету Хотівської сільської ради про надання дозволу на переобладнання житлового будинку з одноквартирного в двоквартирний (лист Хотівської сільської ради №02-22/199 від 13 травня 2015 року). ДП по газопостачанню та газифікації Києво-Святошинське УЕГГ ВАТ «Київоблгаз» погодило висновок експертизи з попередженням власника частини земельної ділянки, по якій прокладено підземну частину газопроводу-вводу до будинку, про обмежене використання земельної ділянки в охоронній зоні газопроводу, що складає 2,0 м з обох боків від осі газопроводу, в межах якої не допускається складання матеріалів і обладнання, садіння дерев, влаштування стоянок автотранспорту, гаражів, кіосків та інших споруд; виконати роботи по реконструкції системи газопостачання в зв'язку з розподілом будинку, встановити окремі вузли обліку газу для кожної квартири (лист №1449 від 18 травня 2015 року). Києво-Святошинська районна санітарно-епідеміологічна станція погодила варіант розподілу будинку між співвласниками при умові проведення та облаштування автономних інженерних мереж по кожній ізольованій квартирі (лист №288 від 20 травня 2015 року). За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. За ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У ст. 364 ЦК України визначено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У п.7 вказано, що якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного із співвласників, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі житлового будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику. На підставі наведеного суд вважає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки сторони не можуть добровільно розділити майно, що перебуває у спільній частковій власності, тому позовні вимоги задовольняє в цій частині: виділяє частку [PERSON] та визнає за ним право власності на 36/100 частин житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], та на приміщення: житлова кімната 2-2 площею 12,4 кв.м, кухня-їдальня 2-3 площею 17,9, санвузол 2-4 площею 3,8 кв.м, вбиральню «Д», свердловина, ворота металеві №2, огорожа 1/3; виділяє частку [PERSON] та [PERSON] та визнає за ними право власності на 64/100 частин житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], та на приміщення: передпокій 1-1 площею 13,9 кв.м, житлова кімната 1-2 площею 15,8 кв.м, кухня 1-3 площею 8,5 кв.м, санвузол 1-4 площею 5,4 кв.м, коридор 2-5 площею 2,4 кв.м, житлова кімната 2-6 площею 10,1 кв.м, коридор 2-1 площею 6,1 кв.м, веранда І площею 5,9 кв.м, хвіртка, погріб «Б», огорожа 2/3. У судовому засіданні сторони погодили, що роботи по переобладнанню будинку з одноквартирного в двоквартирний покладаються на [PERSON], решта робіт в кожній квартирі виконуються відповідним власником самостійно. Враховуючи відступи від вартості в ідеальних частках суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] у якості компенсації різниці вартості частин будинку та надвірних будівель, які виділяються, від ідеальної, 11 877 грн. При розгляді справи також встановлено, що рішенням Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №131/21 від 07 серпня 2014 року надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1069 га в [ADDRESS] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №134/11 від 04 вересня 2014 року затверджений проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1069 га в [ADDRESS] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. 29 вересня 2014 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на дану земельну ділянку та зареєстрував своє право, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27420648 від 29 вересня 2014 року. При проведенні експертизи сторони не надавали відомості щодо приватизації частини земельної ділянки, що відображено в дослідницькій частині по третьому питанню, тому не можливо перевірити відповідність меж земельних ділянок, наданих експертом варіантів, отриманому [PERSON] свідоцтву про право власності на земельну ділянку площею 0,1069 га в [ADDRESS] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Крім того, у судовому засіданні відповідно до ст. 10 ЦПК України судом роз'яснено та уточнено позовні вимоги про надання права на земельну ділянку. Клопотань та уточнень щодо позовних вимог [PERSON] суду не надано. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Оскільки чинним законодавством не передбачено надання права в судовому порядку на земельну ділянку або встановлення права користування земельною ділянкою, тому суд це також є підставою для відмови у задоволенні позову [PERSON] в цій частині. Також слід зазначити, що у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вказано, що згідно зі статтею 118 ЗК України питання про безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення фермерського господарства в межах норм за заявою громадянина із зазначенням бажаного розміру та мети одержання землі вирішується районною, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями щодо земель державної власності, а стосовно земель комунальної власності - сільською, селищною, міською радою. У судовому порядку це питання вирішується в разі відмови зазначених органів у передачі земельної ділянки у власність для цієї мети в бажаному розмірі чи місці або в разі нерозгляду ними заяви. Враховуючи викладене та

Outcome: approved