Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування збитків, моральної шкоди та витрати на правову допомогу. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до втроку Шевченківського районного суду м. Києва від 28.05.2015 року по справі №761/5293/15-к, суд визнав відповідача винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначив йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн.. Вироком суду встановлено, що [PERSON] 13.11.2014 року умисно завдав позивачу легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткостроковий розлад здоров`я. Для відновлення стану здоров`я позивач витратив кошти на лікування. Умисними діями відповідача пошкоджено автомобіль позивача. Винними діями відповідача завдана позивачу моральна шкода. Тому позивач просив суд стягнути звідповідача 864,62 грн. витрат на лікування, 1000 грн. витрат на ремонт автівки, 10000 грн. - моральної шкоди, 700 грн. на правову допомогу та 100 грн. судового збору. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву не подав. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року було визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому за цією статтею покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі - 1700 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вироком суду від 28 травня 2015 року встановлено, що 13.11.2014 року [PERSON] умисно наніс [PERSON] легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що для відновлення стану здоров`я він витратив кошти на лікування, крім того, умисними діями відповідача пошкоджено його автомобіль. Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2014 року позивача було госпіталізовано з діагнозом - струс головного мозку, забої та осадження м`яких тканин голови, що підтверджується копією виписки № 30144 із медичної картки стаціонарного хворого, форма № 027/о. Крім того, позивачу було призначено відповідне лікування, що підтверджується листком лікарських призначень, форма № 003-4/о. Відповідно до товарного чеку № 11 від 12 грудня 2014 року, на ремонт автомобіля марки «MAZDA PREMASY», державний номерний знак [NUMBER] - задні ліві двері та заднє ліве крило, витрачено 1000,00 грн.. Отже, враховуючи пояснення позивача та надані докази завданої майнової шкоди, суд вирішив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення витрат на лікування в розмірі 864,62 грн. та витрат на ремонт автомобіля в розмірі 1000,00 грн.. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1ст. 22 ЦК України). Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що в результаті заподіяних тілесних ушкоджень, втратою працездатності та пошуком грошей на лікування та ремонт машини позивач переніс фізичний біль, фізичні страждання, приниження, а душевні потрясіння призвели до нервових зривів, погіршення здоров`я, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 3000,00 грн.. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч. 1, ч. 2 ст. 84 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та адвокатом України Лифар Дмитром Володимировичем 01.07.2015 року було укладено угоду про надання правової допомоги. Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, адвокатом надано правову допомогу наступного характеру: 01.07.2015 року - попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин та узгодження позовних вимог - 0,5 години вартістю 243,60 грн., 01.07.2015 року - підготовка процесуальних документів - 2 години вартістю 974,40 грн., а всього 1218 грн.. Фактично оплачено зі знижкою у 518 грн. - 700 грн.. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вирішив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 700 грн. на правову допомогу. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 5 Закрну України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, однак позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 100,00 грн., що підтверджується квитанцією. Даючи юридичну оцінку доказам, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 864,62 грн. - витрати на лікування, 1000,00 грн. - витрати на ремонт автомобіля, 3000,00 грн. - моральної шкоди, 700,00 грн. - витрати на правову допомогу та 100 грн. - сплаченого позивачем судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 387,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial