overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Печерського районного суду м. Києва із позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказано, що з 28.10.2006 р. вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Однак, на даний час, сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв»язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримують в повному обсязі, просили задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення вимог заяви подружжя. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 28.10.2006 року між громадянами [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 743. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у заяві зазначили , що діти будуть проживати разом із матір'ю, за адресою [ADDRESS], а батько буде брати участь у вихованні дітей шляхом систематичного побачення. Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення не заявляли. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

У листопаді 2017 року державний виконавець Оболонського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кудрявцев Д.В. звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив наступне. Ухвалою Оболонського р/с м. Києва від 25.10.2017 р. подання державного виконавця Оболонського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кудрявцева Д.В. про примусове проникнення до житла задоволено та дозволено державному виконавцю Оболонського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кудрявцеву Д.В. здійснити примусове проникнення до квартири для проведення опису [ADDRESS] в м Києві, яка належить [PERSON] на праві власності. Проте, в першому абзаці резолютивної частини даної ухвали допущено описку та невірно вказано адресу боржника до якого дозволяється здійснити проникнення до житла, а саме зазначено: «Дозволити державному виконавцю Оболонського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кудрявцеву Д.В. здійснити примусове проникнення до [ADDRESS] для проведення опису [ADDRESS] в м Києві, яка належить [PERSON] (і.к. [NUMBER]) на праві власності.» замість вірного: «Дозволити державному виконавцю Оболонського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кудрявцеву Д.В. здійснити примусове проникнення до [ADDRESS] в м Києві для проведення опису [ADDRESS] в м Києві, яка належить [PERSON] (і.к. [NUMBER]) на праві власності.». Згідно до ч. 1 ст. 219 ЦПК України суд може за власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

У листопаді 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час мешкає з позивачкою, та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Всі вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Суду позивач надала заяву, відповідно до якої заявлений позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину своєї неявки суд не повідомив. У звязку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх задоволення, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 27 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Рязанова) О.А. було укладено шлюб. ( а.с.24) 23 травня 2014 року у подружжя народився син, [PERSON]. ( а.с. 5) Малолітня дитина постійно мешкає разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач від утримання своєї дитини ухиляється, про що вказала у позовній заяві позивачка, та що не було спростовано відповідачем. Таким чином, позов [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної малолітньої дитини повністю відповідає вимогам закону, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду звернувся [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 09.09.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Одруження виявилося невдалим. Непристойна поведінка відповідача та її негативне ставлення до сімї та дитини призвели до припинення шлюбних відносин. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON]; дочку [PERSON], [INFO], залишити на його утриманні та вихованні; судові витрати покласти на відповідача. Сторони в судове засідання не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, в яких позивач позовні вимоги підтримав, відповідач у своїй заяві позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у разі визнання позову відповідачем в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.08.2010 року, згідно зі свідоцтвом про шлюб, серії1-КЕ №074244, виданим 09 серпня 2010 року Лазірківською сільською радою Оржицького району Полтавської області, актовий запис №8 (а.с.3). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії І-КЕ №151494, виданого Григорівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області 20.04.2012 року, актовий запис №4 (а.с.4). Шлюбні стосунки сторони припинили в січні 2012 року, проживають окремо, сім'ю зберегти неможливо. На підставі встановлених фактів, враховуючи позицію сторін, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, а дитину залишити на вихованні та утриманні батька [PERSON], зважаючи на інтереси спільної дитини [PERSON]. Крім того, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму судового збору в розмірі 640,00 грн. відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказував, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2014 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2017 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв'язку з чим в сім'ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, слухати без його участі. Відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила справу слухати без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 01 серпня 2005 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 654. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з вересня 2017 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Примирення між сторонами неможливе. Проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею всі документально підтвердженні судові витрати. Позивач не ставить питання про стягнення судових витрат на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказував, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2005 року. Від сумісного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2017 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв'язку з чим в сім'ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, слухати без його участі. Відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила справу слухати без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 03 серпня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції Донецької обл., актовий запис № 132. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з серпня 2017 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Примирення між сторонами неможливе. Проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею всі документально підтвердженні судові витрати. Позивач не ставить питання про стягнення судових витрат на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що 24 квітня 2004 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ №108951, актовий запис №209. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з вересня 2017 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибула, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. [PERSON] вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що Осинська (дошлюбне прізвище «Семенова») [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 24 квітня 2004 року у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ №108951, актовий запис №209. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з вересня 2017 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду звернулася [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10 вересня 2011 року уклала шлюб з [PERSON] У шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO] Вказує, що протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, влаштовує сварки, свідком яких є їхня малолітня дитина, що негативно впливає на її психічний стан. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]; прізвище залишити без змін. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.09.2011 року, згідно зі свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданим 09 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №74 (а.с.5). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Короваївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області 13.03.2012 року, актовий запис №2 (а.с.9). Шлюбні стосунки сторони припинили, шлюб існує формально. На підставі встановлених фактів, враховуючи позицію позивача, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Крім того, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму судового збору в розмірі 640,00 грн. відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду звернулася [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 21.01.1995 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Дітей не мають. Спільне життя не склалося, впродовж останнього часу сторони проживають як байдужі один до одного люди. На грунті частих непорозумінь між ними часто виникають сварки. Все це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На підставі викладеного просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]; прізвище за нею залишити «[PERSON]»; судові витрати покласти на відповідача. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, в яких позивач позовні вимоги підтримала, відповідач у своїй заяві позовні вимоги визнав частково, зокрема в частині розірвання шлюбу, а стосовно стягнення з нього судового збору заперечив у своїй заяви без мотивування зазначеного. Суд, дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.01.1995 року, згідно зі свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданим 21.01.1995 року Гребінківським райвідділом РАЦС Полтавської області, актовий запис №4 (а.с.27). Спільних дітей сторони не мають. Шлюбні стосунки припинили, подальше спільне життя та примирення неможливі, оскільки це буде суперечити інтересам позивача. На підставі встановлених фактів, враховуючи позицію сторін, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Окрім того, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 640,00 грн. відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved