Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

У листопаді 2016 року до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до Криворізької міської ради про визнання недійсною реєстрацію права власності та визнання права власності на 2/9 частки житлової квартири в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 23.11.2004 року державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Галяткіною В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1-3059 батьку позивача - спадкодавцю [PERSON] належала 1/3 частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - 1/3 частки спірної спадщини). У встановлений строк після смерті батька позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою для одержання свідоцтва про прийняття спадщини за законом на 1/3 частки спірної спадщини. Під час звернення нотаріус винесла постанову, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом на 1/3 частки спірної спадщини. Підставою для відмови було те, що у спадкодавця [PERSON], відсутні правовстановлюючі документи щодо належності йому 1/3 частки спірної спадщини. Слід зазначити, що спадкодавець [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.11.2004 року на 1/3 частку спірної спадщини, яка належала його дружині та відповідно матері позивача - [PERSON] (померла [INFO]). Крім того, мати позивача та дружина батька позивача - [PERSON] отримала 1/3 частки спадкової квартири у спадок ([ADDRESS]) на підставі заповіту посвідченого 12.02.1998 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Герасимовою Л.С. за реєстром № 498, але юридично не оформила своїх спадкових прав після померлого [INFO] [PERSON]. А інші 2/3 частки спадкової квартири були отримані у спадок по тій же підставі позивачем та його бабусею [PERSON] (1/3 частка), свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.11.2004р. Позивач зазначає, що він єдиний спадкоємець після смерті своїх батьків та йому повинно належати 2/9 частки спірної квартири, оскільки його батьки не встигли за життя оформити у держаних органах права власності на спадкове майно. Позивач просить суд визнати недійсним рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Винарчука В.П. від 07.09.2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер [NUMBER] про визнання за [PERSON] права на спільну часткову власність на 1/3 частку зазначеної вище квартири та визнати за ним право на спільну часткову власність в порядку спадкування за законом та заповітом на 2/9 частки квартири. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав вказаних у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] заперечувала з приводу заявлених позовних вимог, заперечення викладені у письмових поясненнях. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності позов підтримав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 листопада 2004 року, що видане на ім'я спадкоємця [PERSON], щодо майна померлої [PERSON] на 1/3 частки є чоловік [PERSON]. Спадщина на яку видано свідоцтво складається з 1/2 або 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 вересня 2015 року, що винесена приватним нотаріусом Січкар Б.В., вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право і на спадщину за законом, на майно, яке належало [PERSON]вичу, а саме на 1/3 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з підстав того, що [PERSON] не надав документів , які підтверджують державну реєстрацію права власності на вище вказану частку. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України). Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753\\0\\4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 3.1. умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі квартири, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно абз.3 ч.2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У пункті 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», також звертається увага і на те, що належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до пункту 66 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. У зв'язку з тим що спадкодавець [PERSON] за життя не набув право власності на певну частку квартири [ADDRESS], так як не здійснив державну реєстрацію права власності (речового права), що виникло у нього на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 листопада 2004 року, спадкова справа №677/2004, зареєстрована в реєстрі №1-3059, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та приймаючі до уваги той факт, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно мається реєстрація за позивачем [PERSON] на 1/3 частку вказаної вище квартири, а тому відсутні підстави для визнання права власності на 2/9 частки квартири за позивачем в порядку спадкування. Стосовно вимог позову про визнання недійсним рішення державного реєстратора реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Винарчука В.П. від 07.09.2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень суд вказує що вказані вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 частини 1 статті б Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон України) визначено, що суб'єктами державної реєстрації прав є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації. Рішенням Криворізької міської ради від 27,07.2016 №722 затверджено Положення про управління з питань реєстрації виконкому Криворізької міської ради, відповідно до якого управління з питань реєстрації виконкому Криворізької міської ради є структурним підрозділом виконкому міської ради. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 №99 «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги» ліквідовано Криворізьке міське управління юстиції Дніпропетровської області як юридичну особу публічного права. Згідно до ч. 1 статті 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Таким чином Криворізька міська рада не є правонаступником Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Функції з питань реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконує виконкому Криворізької міської ради. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто визначено три форми посягань на цивільні права, в яких може бути застосовано певні дії щодо їх захисту, а саме: порушення, оспорення чи невизнання. Статтею 3, 11 Цивільного процесуального кодексу України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які зона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню піддягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вказане, та з урахуванням письмових доказів та оглянутої цивільної справи № 212/9876/15-ц за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, третя особа Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування та зобов'язання вчинити певні дії, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про Криворізької міської ради про визнання недійсною реєстрацію права власності та визнання права власності на 2/9 частки житлової квартири в порядку спадкування не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed