Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову посилалася на те, що згідно рішенням виконкому Подільської районної ради народних депутатів м. Києва від 14 жовтня 1974 року їй на сім`ю у складі п`яти осіб видано ордер на право заняття квартири [ADDRESS] . На момент звернення до суду із даним позовом у цій квартирі зареєстровано чотири особи, а саме вона, дружина її померлого сина [PERSON] - [PERSON] , син [PERSON] - [PERSON] , та недієздатна повнолітня донька [PERSON] - [PERSON] . Відповідач [PERSON] після одруження з покійним [PERSON] у зазначеній квартирі зареєструвалась за згодою всіх повнолітніх членів сім`ї та вселилась з 02 березня 1995 року. У 2003 році [PERSON] та [PERSON] переїхали проживати в інше місце, в будинок, що знаходиться на території Садового товариства «Хутір Редьки», де на даний час проживають. Відповідачі добровільно залишили квартиру, сварок з ними не було, перешкод у користуванні квартирою їм не створювалось, відповідачі не сплачують комунальні послуги. Посилаючись на те, що відповідачі не проживають у спірній квартирі понад шість місяців, участі в витратах на утримання квартири та оплаті комунальних послуг не беруть, [PERSON] просила суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71, 72 ЖК УРСР. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року, в задоволені позову [PERSON] відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27 вересня 2017 року у зв`язку з тим, що суди попередніх інстанцій не з`ясували обставин, які є необхідними для правильного вирішення спору, а саме скільки часу відповідачі не проживають у спірному приміщенні; які існують поважні причини їх не проживання у спірному жилому приміщенні; які дії вчинялися відповідачами до моменту розгляду справи судом для усунення їм можливих перешкод для такого проживання, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року скасовано і справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Позивач та її представник у судовому засіданні 10.07.2019 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судові засідання, в тому числі і в судове засідання 10.07.2019, не з`являлася, про час та місце повідомлялася належним чином, надавала медичну документацію про неможливість бути присутньою у судових засіданнях у зв`язку зі станом здоров`я. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання 10.07.2019 не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином. У судовому засіданні 28 травня 2019 року представник відмовилася від надання пояснень по справі. Відповідач [PERSON] у судові засідання, в тому числі і в судове засідання 10.07.2019, не з`являвся, про час та місце повідомлявся належним чином шляхом відправлення поштової кореспонденції та оголошення на сайті суду. Третя особа [PERSON] у судове засідання 10.07.2019 не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином. Її інтереси у судових засіданнях представляла позивач, як опікун недієздатної особи. Третя особа [PERSON] у судові засідання, в тому числі і в судове засідання 10.07.2019, не з`являвся, про час та місце повідомлявся належним чином. Враховуючи достатність письмових доказів у матеріалах справи, суд вважає можливим проводити засідання без участі осіб, які не з`явилися до суду. Заслухавши пояснення позивача та її представника, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ордера № Г 244705 від 28 жовтня 1974 року на житлове приміщення, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Подільської районної ради від 14 жовтня 1974 року № 820, [PERSON] на сім`ю у складі п`яти осіб, а саме: [PERSON] , чоловік [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , мати чоловіка [PERSON] видано дозвіл на зайняття квартири [ADDRESS] (а.с.8 т.1). Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 серпня 2015 року, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві, [PERSON] помер [INFO] (а.с.7 т.1). Згідно довідки КК «Центр комунального сервісу» № 28578 від 18 листопада 2015 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований [PERSON] з 17 вересня 1987 року, знятий з реєстрації 24 вересня 2015 року, як померлий. У квартирі також зареєстровані [PERSON] (наймач), [PERSON] (невістка), [PERSON] (син), [PERSON] (онук), [PERSON] (онука) (а.с.23 т.1). Листом Оболонського РУ ГУ МВС України № 52/Я-5168 повідомлено, що з наданих пояснень мешканців будинку [ADDRESS] , [PERSON] , та [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] , протягом тривалого часу (а.с.10 т.1). З довідки СТ «Хутір Редьки» № 66 від 30 червня 2007 року вбачається, що [PERSON] є членом садового товариства, з травня 2003 року постійно мешкає і користується земельною ділянкою [ADDRESS] (а.с.11 т.1). За змістом актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 06 квітня 2015 року та 30 січня 2015 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] , року в момент обстеження знаходились [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При обстеженні квартири [PERSON] та [PERSON] не було вдома (а.с.61-62 т.1). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2013 року, [PERSON] відмовлено у задоволенні її позову до [PERSON] , [PERSON] , треті особи [PERSON] , Служба замовника житлово-комунальних послуг Оболонського району у м. Києві, про зняття з реєстраційного обліку. Цим судовим рішенням встановлено, що за згодою [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєструвалися на житловій площі квартири [ADDRESS] . Через непорозуміння та сварки в сім`ї, [PERSON] та [PERSON] тимчасово виїхали проживати в садовий будинок, розташований на Хуторі «Редьки», проте постійно там не проживають, оскільки будинок не є житловим, їхні речі знаходяться у спірній квартирі, вони в ній проживають постійно, іншого житла не мають (а.с.87-90 т.1). Як вбачається зі змісту перекладу з англійської мови на українську мову довідки Філії «Чімелонг Груп» «Чімелонг Найт Зоо» м. Гуанчжоу від 30 січня 2016 року про працевлаштування, [PERSON] , [INFO] , дійсно працює в цій компанії з 18 жовтня 2015 року (а.с.98-99 т.1). Однак ті обставини, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі у зв`язку з працею за кордоном, спростовуються листом Державної прикордонної служби від 30.01.2019, згідно якого відомості про перетин державного кордону [PERSON] відсутні (а.с.105 т.2). За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР за тимчасової відсутності наймача або членом його сім`ї жиле приміщення зберігається протягом шести місяців. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК УРСР). Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З огляду на зазначене, для обґрунтованого вирішення спірних правовідносин та правильного застосування ст. 71 ЖК УРСР суди мають установити такі обставини: чи є відповідачі наймачами житлового приміщення або членами сім`ї наймача; скільки часу відповідачі не проживають у спірному приміщенні; які існують поважні причини їх не проживання у жилому приміщенні понад шість місяців. Таким чином, на позивача покладено тягар доказування тих обставин, що відповідачі не проживають у спірному жилому приміщенні понад шість місяців до моменту звернення до суду із позовом. У свою чергу, відповідачі, які заперечують проти позову, мають належним чином довести, що їх непроживання у спірному житлі понад шість місяців зумовлено поважними причинами. З вказаної вище довідки Філії «Чімелонг Груп» «Чімелонг Найт Зоо» м. Гуанчжоу від 30 січня 2016 року не вдається встановити чи відповідач [PERSON] знаходиться у м. Гуанчжоу лише тимчасово у відрядженні, чи вибув до вказаного міста на постійне місце проживання. На підтвердження своїх вимог [PERSON] надала відповіді на звернення до різних підприємств, установ та організацій щодо встановлення непроживання відповідачів у спірному приміщенні, а також акти обстеження житлових умов. Вказані докази не спростовані відповідачами. Відповідач [PERSON] у своїх письмових запереченнях посилалась на те, що відповідачі вселилися у спірне житло у встановленому законом порядку та є членами сім`ї наймача житла, між сторонами склались неприязні стосунки, у зв`язку із чим відповідачі були вимушені тимчасово виїхати на проживання в садовий будинок, який не є житловим, доступу до спірної квартири не мають, а син [PERSON] - [PERSON] на час пред`явлення до нього позову перебував у іншій країні у зв`язку із роботою. На підставі вказаного відповідач [PERSON] вважає, що відповідачі не проживають у спірній квартирі понад шестимісячний строк з поважних причин (а.с.100-104 т.1). Однак суд вважає необхідним зазначити, що справа перебуває у позовному проваджені з листопада 2015 року. За вказаний період відповідачами не підтверджено належними та допустимими доказами вчинення їм перешкод у користуванні жилим приміщенням. У встановленому законодавством порядку також відповідачами не доведено, які дії вони вчиняли до моменту звернення до суду із даним позовом для користування спірною квартирою та відповідно усунення таких перешкод (звернення до правоохоронних органів, тощо). У судовому засіданні 20 червня 2019 року сідок [PERSON] повідомила суду, що відповідачі не проживають у спірній квартирі вже тривалий час. Витрати на утримання квартири несе особисто позивач. 20 березня 2019 року представник відповідача [PERSON] подала заяву про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свою заяву представник мотивувала тим, що свідченнями зазначених свідків може бути підтверджений факт неможливості спільного проживання відповідачів з позивачем. У судовому засіданні 20 березня 2019 року вказану заяву було задоволено судом, однак у судові засідання, що відбулися 02 травня 2019 року, 28 травня 2019 року, 20 червня 2019 року та 10 липня 2019 року явка вказаних вище свідків не була забезпечена ні відповідачем [PERSON] , ні її представником. Додатково у судове засідання 10 липня 2019 року свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] повідомлялися судом шляхом поштового відправлення судових повісток за адресами, що вказані представником відповідача у зазначеній вище заяві, однак конверти повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. Обставини, які встановлені рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку, яке набрало законної сили, про здійснення перешкод відповідачам у проживанні в спірній квартирі встановлені станом на 2013 рік. Диспозиція ст. 71 ЖК УРСР вимагає встановлення відповідних обставин станом на момент розгляду спору судом у даній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК УРСР у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. З урахуванням викладеного, з метою дотримання вимог ЖК УРСР суд вбачає правильним позов задовольнити та визнати [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають в спірній квартирі вже більше 6 місяців без поважних причин, і доводи позивача належними та допустимими доказами не спростували. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає правильним звільнити відповідача [PERSON] від сплати судового збору, як особу з інвалідністю другої групи, а з відповідача [PERSON] суд вважає необхідним стягнути на користь держави судові витрати у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок. На підставі ст. 5, 71, 72, 107 ЖК УРСР,

Outcome: approved