Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

у липні 2016 року позивачі звернулися до суду із позовом у якому просили зняти арешт та заборону здійснювати дії по оформленню відчуження 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON]; прийняти на депозит суду 28466,81 грн. - суму заборгованості спадкодавця; визнати за [PERSON] та [PERSON] у порядку успадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, право власності на 1/2 частину квартири (по 1/4 частині за кожним) за адресою: [ADDRESS]). Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що між АТ «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] 06 травня 2008 року було укладено кредитний договір № 355/709342, згідно якого банк надав [PERSON] кредит на суму 15 000,00 грн. 29 вересня 2009 року між ТОВ «АУЗ Факторинг» та АТ «Індустріально-експортний банк»; було укладено договір факторингу № 03/09. згідно якого ТОВ «АУЗ Факторинг» набуло право вимоги до боржника банку - [PERSON] 5 лютого 2010 року між ТОВ «АУЗ Факторинг» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу № 01/2010, згідно якого ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право вимоги до боржника кредитора - [PERSON] Відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 грудня 2011 року, справа № 2-2205/2011, позов ТОВ «Кредекс Фінанс» до [PERSON] задоволено та стягнуто з останнього на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість у розмірі 28 066,15 грн.. державне мито - 280,66 грн., та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. всього до стягнення - 28 466,81 грн. Згідно постанови ВП № 38722017 про відкриття виконавчого провадження від 08.07.2013 року відкрито провадження по виконавчому листу № 2-2205/2011, виданого 06.02.2012 року Вишгородським районним судом Київської області, з [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» підлягало стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 28 466,81 грн. У зв'язку з тим, що боржник [PERSON] у добровільному порядку борг не сплатив, відповідно до постанови державного виконавця від 21.10.2013 року по ВП №38722017 було накладено арешт на майно, яке належало боржнику, а саме на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер, так і не виконавши рішення суду про стягнення заборгованості. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.11.2015 року провадження по виконавчому листу закрито у зв'язку зі смертю боржника. Позивачі, як спадкоємці за законом після смерті [PERSON] у встановленому законодавством порядку звернулись до нотаріальної контори з заявами про видачу їм свідоцтва про право на спадщину в рівних долях на майно, яке належало спадкодавцю на момент його смерті. Однак в оформленні спадщини нам було відмовлено, так як в державній реєстраційній службі до цього часу існує заборона відчуження спадкового майна, на яке постановою ВДВС Вишгородського РУК) від 21.10.2013 року по ВП №38722017 було накладено арешт. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив про його задоволення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Вишгородської міської ради в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти позову не заперечують. Представник Відділу ДВС Вишгородського РУЮ в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 08.07.2013 року відкрито провадження по виконавчому листу № 2-2205/2011, виданого 06.02.2012 року Вишгородським районним судом Київської області, з [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» підлягало стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 28 466,81 грн. (а.с. 10). Постановою державного виконавця від 21.10.2013 року по ВП №38722017 було накладено арешт на майно, яке належало боржнику, а саме на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-14). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Постановою про закінчення виконавчого провадження від 16.11.2015 року провадження по виконавчому листу ВП № 38722017 закрито, у зв'язку зі смертю боржника (а.с. 11-12). 27.08.2016 року [PERSON] сплатила всю суму заборгованості по виконавчому листу № 2-2205/2011, виданого 06.02.2012 року Вишгородським районним судом Київської області, з [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» підлягало стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 28 466,81 грн., що підтверджуються квитанціями про сплату суми заборгованості. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 статті Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Статтею 55 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. В силу частин 1 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до частини 2 статті 57 цього Закону арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку що позов в частині зняття арешту та заборону здійснювати дії по оформленню відчуження 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] підлягає задоволенню, у зв'язку з тим що заборгованість по кредитному договору погашена. Стосовно позовних вимог, в частині визнання права власності на спадкове майно, судом зазначається, що зазначені вимоги не можуть бути задоволені судом, оскільки не надані належні та допустимі докази того, що їх право в цій частині є порушеним. На підставі викладеного,

Outcome: partial