Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. В обґрунтування позову вказує, що 23.01.2018 постановою Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 876/8071/17 позовні вимоги [PERSON] до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третьої особи [PERSON] задоволено в повному обсязі. Позивач вказує, що неправомірними діями Виконавчого комітету Львівської міської ради завдано моральної шкоди, яка полягає у нервових стресах, переживаннях, дратівливотях, слабості, головних болях, порушеннях режиму сну, зміна звичного ритму життя, тривалі судові процеси внаслідок узаконення органом заподіяння шкоди самовільної реконструкції квартири № 34 . Вказує, що йому спричинено відчуття невизначеності, невпевненості, незахищеності, неможливість реалізації своїх прав та законних інтересів неможливість спрогнозувати свої дії та можливі наслідки. Вказане тривало протягом часу та потребує для позивача додаткових зусиль для можливості подолати такі негативні наслідки, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права та просить задовольнити позов у зазначений ним спосіб. Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином, проте, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, подав відзив на позовну заяву, у якому проти вимог позивача заперечував, просив відмовити у його задовленні. Відповідно до ч. 1. ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі викладених, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 23.01.2018 постановою Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 876/8071/17 позовні вимоги [PERSON] до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третьої особи [PERSON] визнано протиправним і скасовано рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 21.10.2016 року № 960 « Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на реконструкцію [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] квартир [ADDRESS] з розширенням існуючих балконів» в частині затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на реконструкцію [PERSON] квартири [ADDRESS] з розширеннм балкону. Вказана постанова набрала законної сили у день її проголошення. Позивач вказує, що внаслідок неправомірного рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 21.10.2016 року, його сусіди із кварири [ADDRESS] заднім ислом узаконили самовільну реконструкцію квартири із розширенням балкону.Будівельні роботи велися протягом дня і до 02 ночі,від роботи зварного апарату мерехтіла електромережа, падала напруга, тому неможливо було вмикати телевізор, комп`ютер. [PERSON] умисно, навіть коли не проводились будівельні оботи вмикав електродрель, звук якої негативно впливав на нервову систему. На будь-які зауваження з боку позивача [PERSON] не реагував, а навпаки ще більше створював дискомфорт у проживанні. Внаслідок неправомірних дій Виконавчого комітету Львівської міської ради позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у нервових стресах, переживаннях, дратівливотях, слабості, головних болях, порушеннях режиму сну, зміна звичного ритму життя, тривалі судові процеси внаслідок узаконення органом заподіяння шкоди самовільної реконструкції квартири № 34 . Вказує, що йому спричинено відчуття невизначеності, невпевненості, незахищеності, неможливість реалізації своїх прав та законних інтересів неможливість спрогнозувати свої дії та можливі наслідки,як наслідок позивач неодноразово звертався за медичною допомогою. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до вимог статті 56 Конституції України, статей 1173, 1174 ЦК України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів чи посадових осіб. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Звертаючись з даним позовом, позивач посилався на ту обставину, що неправомірні дії Виконавчого комітету Львівської міської ради доведено судом, та не потребують додаткового доказування, а саме постановою постановою Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 876/8071/17 від 23.01.2018 року. Разом з тим, вказана постанова не містить висновків щодо правомірних дій Виконавчого комітету Львівської міської ради. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини сторін, оскільки позивачем не надано жодного доказу того, що діями Виконавчого комітету Львівської міської ради йому завдано моральну шкоду, зокрема, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, завдання позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру та не надано доказів наявності моральної шкоди , тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, [PERSON] до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed