Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього боргу за договором позики №2/01.05.2017 від 01.05.2018 року у сумі 5 917 642 грн., крім того інфляційних втрат у розмірі 136 697 грн. 53 коп., 3% річних у розмірі 207 435 грон. 08 коп., суми упущеної вигоди у розмірі 145 093 грн. 80 коп. та витрат на сплату судового збору. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 01.05.2018 року між [PERSON] та [PERSON] складено договір позики №2/01.05.2017, відповідно до якого [PERSON] надав у позику [PERSON] грошові кошти у сумі 225 000,00 Євро, які останній зобов`язався повернути до 07.05.2019 року. При цьому, відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання та не повернув суму позики у встановлені строки, що стало причиною для звернення позивача до суду. В судовому засіданні 27.10.2021 року, до початку розгляду справи по суті, представником позивача до суду подано клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог що стосується стягнення суми тіла кредиту у розмірі 20 000 Євро з огляду на те, що дана сума добровільно сплачена відповідачем, крім того просив залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення суми інфляційних втрат, суми 3% річних та упущеної вигоди. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.10.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики в частині вимог про стягнення суми тіла кредиту у розмірі 20 000 Євро - закрито, також позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики в частині вимог про стягнення суми інфляційних втрат, суми 3% річних та упущеної вигоди - залишено без розгляду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а саме стягнути з відповідача 5 324 187,00 грн., яка складається з суми тіла кредиту та відсотків, передбачених п. 2.6 договору позики №2/01.05.2017. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимоги у частині стягнення тіла кредиту у розмірі 5 257 423,34 грн. та 2 250,00 Євро відсотків, передбачених договором позики. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, заслухавши представника позивача та представника відповідача, встановив наступне. 01.05.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики №2/01.05.2017, відповідно до якого [PERSON] надав у позику [PERSON] грошові кошти у сумі 2 250,00 Євро, які останній зобов`язався повернути до 07.05.2019 року (а.с.5). Згідно п. 2.6 договору позики №2/01.05.2017 від 01.05.2018 року позикодавець виплачує позичальнику відсотки щомісячно у розмірі 2 250,00 Євро не пізніше, ніж на протязі 7 календарних діб у місяці, який слідує за місяцем за який здійснюється виплата відсотків. Положеннями ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем). Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.10.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики в частині вимог про стягнення суми тіла кредиту у розмірі 20 000 Євро - закрито, також залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики в частині вимог про стягнення суми інфляційних втрат, суми 3% річних та упущеної вигоди. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Представник відповідача не заперечував факту отримання його довірителем коштів та необхідності їх повернути, визнавав позовні вимоги у сумі 5 257 423,34 грн. та 2 250,00 Євро. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 215, 259, 263, 264, 280 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved