Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дочку, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] . На даний час дочка сторін досягла повноліття та продовжує навчання у 12 класі комунального закладу «Острозька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів», в зв`язку з чим потребує допомоги відповідача. Позивачка зазначила, що під час навчання забезпечує дочку харчуванням, одягом, оплачує придбання підручників, користування послугами мобільного зв`язку та Інтернету, додаткові витрати на дочку пов`язані також з її інвалідністю. Оскільки позивачка самостійно утримувати дочку не може, а відповідач в добровільному порядку надавати допомогу відмовляється, хоча має таку можливість, так як працює та інших аліментних зобов`язань немає. [PERSON] , вказуючи на приписи норм права, які містяться ст.ст. 181-183, 199 СК України, просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на дочку на період її навчання, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку. Також позивачка при ухваленні рішення просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 800 гривень. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачкою обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03 липня 2019 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позов підтримала. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] з 27 січня 2001 року по 29 листопада 2007 року перебували у зареєстровано шлюбі, в період якого у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини стверджуються даними рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 листопада 2007 року (арк. спр. 5), свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 29 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області (арк. спр. 6), свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом актів громадянського стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області 17 травня 2001 року (арк. спр. 4). На даний час [PERSON] навчається у 12 класі комунального закладу «Острозька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» і знаходиться на неповному державному утриманні, що підтверджується даними довідки №126 від 27 червня 2019 року (арк. спр. 9). Також судом установлено, що [PERSON] є особою з інвалідністю третьої групи та зареєстрована з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються даними довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0041027 від 04 червня 2019 року (арк. спр. 7) та довідки Нетішинського професійного ліцею про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 27 червня 2019 року за №365 (арк. спр. 8). Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від обов`язку утримувати дочку у зв`язку з тим, що вона продовжує навчання, звернулася до суду з даним позовом про захист свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, щодо виконання обов`язку батьків утримувати дитину та виконання обов`язків подружжя по утриманню, регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України), зокрема главою 15 та 16. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, що визначено ст. 198 СК України. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ч. 1 ст. 200 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - ухилення відповідача від виконання законодавчо визначеного обов`язку утримувати дочку, яка продовжує навчання і зв`язку з цим потребує допомоги, суд вважає, що порушене право позивачки підлягає захисту. При цьому, суд враховує аргументи позивачки з приводу невиконання відповідачем обов`язку щодо утримання дочки на період навчання та потребу останньої у такому утриманні, оскільки такі не спростовані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів. Вказані докази, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд, виходячи з вимог ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатним, інших осіб на утриманні немає та те, що відповідач є здоровим, так як останнього ним не спростовано. Тому, за вказаних обставин суд погоджується з розміром аліментів, який пропонується до стягнення позивачкою, та вважає, що такий слід визначити в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 182, 198-201 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивачка у поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що права позивачки, за захистом яких мало місце звернення до суду, були порушені відповідачем, а тому підлягають захисту шляхом задоволення позову повністю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що з відповідача в доход держави відлягає стягненню 768 гривень 40 копійок судового збору, що відповідатиме вимогам ч. 1 ст. 141 ЦПК України. При цьому, судом враховується те, що позивачка при поданні позову була звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Також, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 800 гривень витрат на професійну правничу допомогу, понесення яких позивачкою у вказаному розмірі стверджується даними свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 07 лютого 1997 року (арк. спр. 10), договору про надання послуг у сфері права від 01 липня 2019 року (арк. спр. 11), додаткової угоди про оплату професійної правничої допомоги (арк. спр. 12), акту прийомки виконаних робіт від 01 липня 2017 року (арк. спр. 13), приходного касового ордеру №26/19 від 01 липня 2019 року (арк. спр. 14). Визначаючи розмір витрат на оплату послуг адвоката у вказаному розмірі, суд відповідно до приписів ч. 4 ст. 137 ЦПК України враховує, що вказані витрати пов`язані з розглядом даної справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, обсягу наданих послуг та виконаних адвокатом робіт.

Outcome: approved