Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування зазначала, що після фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем, на її утриманні перебуває їх спільна донька [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину, просила стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач в заяві до суду просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Про причини повторної неявки до суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, а тому суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст.141, 180 СК України). Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.07.2014, від якого мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Держава Україна,\~проголошуючи такий\~принцип сімейного\~права,\~як державна\~охорона кожної\~дитини,\~реалізує його\~в одному\~із положень\~ст.182\~СК України,\~якавстановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.12.2020 2395 грн. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, до суду не прибув та не надав жодних документів, які б підтверджували його непрацездатність, стан здоров`я, наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків або будь-яких доказів на спростування доводів позивачки в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі. А тому суд приходить до переконання, що поважних причин, які б унеможливлювали надання ним матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує, відтак він спроможний сплачувати аліменти. Суд наголошує, що обов`язок по утриманню дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одну матір. Разом з\~тим,\~на думку\~суду,\~позовні вимоги\~дещо завищені,\~а тому виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини; враховуючи визначений законодавством мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дітей; розмір середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області у серпні 2020 року вона становила 9 480 грн.); потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною молодого, працездатного віку та зобов`язаний брати участь у забезпеченні благополуччя своєї дитини, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати щомісячно аліменти на утримання доньки в розмірі 3000 грн. Така сума аліментів є реальною, відповідатиме інтересам неповнолітньої доньки та її матері, матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Позивачкою не доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному нею розмірі. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 24.07.2020. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial