Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною відповідного віку з відповідними змінами розміру аліментів в залежності від зміни прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття; також просила стягненути з [PERSON] аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває з 14 квітня 2018 року в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який є батьком їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. [PERSON] не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Відповідач не працює, матеріальної допомоги їй не надає, аліментів більше нікому не сплачує. Просила задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Проте, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Із заявою про розгляд справи у відсутність відповідача та з повідомленням причин неявки до суду не звертався. Відзив на позовну заяву до суду не надавав. Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14 квітня 2018 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. (а.с.6) Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 вересня 2018 року Добропільським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. (а.с.5) Згідно довідки про склад сім`ї, виданої 10 квітня 2019 року, зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , 2018 року народження, зареєстрована адреса [ADDRESS] , за якою вона зареєстрована разом зі своєю матір`ю. (а.с.8) Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину сторони не надали. Судом встановлено, що згідно довідки від 01 липня 2019 року, виданої ГУ ДФС у Донецькій області, відповідач [PERSON] за період з 01 жовтня 2018 року по 31 березня 2019 року доходів не отримував. Позивач же перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Добропільської міської ради та отримує щомісячну допомогу при народженні дитини по 860,00 грн. на місять, та за період з 01 жовтня 2018 року по 31 березня 2019 року отримала загалом допомогу у розмірі 5160,00 грн. (а.с.9) Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України та як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В прохальній частині позову [PERSON] просила стягнути аліменти, розмір яких не має бути меншим, аніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України від «Про державний бюджет України на 2019 рік» - встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, те, що відповідач є працездатною особою, хоча і не працює, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Згідно статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 15 квітня 2019 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. На підставі викладеного та

Outcome: partial