Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

у липні 2015 року позивач звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500944587 від 31 травня 2014 року в розмірі 30 630,31 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 31 травня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500944587, відповідно до умов якого банк надав останній кредит в сумі 18 982,56 грн. зі сплатою 15,99% річних за користування кредитом строком до 02 червня 2017 року. Відповідно до умов укладеного кредитного відповідач зобов'язалась погашати заборгованість за кредитним договором в установлені в ньому терміни і порядку та сплачувати банку нараховані проценти та комісію в розмірах, визначених у договорі. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши [PERSON] обумовлену в останньому суму кредиту, однак, [PERSON], в свою чергу, зобов'язань за договором не виконує, тому банк відповідно до умов договору має право вимагати від останньої погашення виниклої заборгованості. Станом на 02 червня 2015 року у відповідача наявна заборгованість в сумі 30 630,31 грн. Просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 30 630,31 грн. та судовий збір - 306,30 грн. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В останній також зазначив про те, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач, яка оповіщалась в установленому законом порядку шляхом направлення рекомендованого поштового повідомлення на адресу її місця реєстрації, повернутого не врученим за закінченням терміну зберігання, про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та за згодою представника позивача ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 травня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500944587, відповідно до умов якого банк надав останній кредит в сумі 18 982,56 грн. зі сплатою 15,99% річних за користування кредитом строком до 02 червня 2017 року (а.с. 5-9). Відповідно до ст. 1054 ЦК України банк зобов'язаний надати кредит позичальнику в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу зазначені вище кошти. Згідно з умовами договору кредиту [PERSON] зобов'язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом частинами у терміни, що визначені відповідно до умов зазначеного вище договору, а також належним чином виконати інші зобов'язання, викладені в цьому договорі. Як встановлено в ході розгляду справи, [PERSON], всупереч договірним зобов'язанням, належним чином не виконує їх, у встановлені графіком терміни не погашає кредит та проценти за користування ним. Відповідно до п. 15 розділу 2 кредитного договору в разі затримання сплати обов'язкового платежу за кредитом щонайменше на один місяць банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань. Судом встановлено, що через неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, заборгованість останнього за кредитним договором станом на 02 червня 2015 року становить 30 630,31 грн. (а.с. 14, 15). Оскільки на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів про виконання свого обов'язку щодо сплати заборгованості за договором кредиту, суд приходить до висновку про те, що позов щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунок заборгованості, здійснений позивачем. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 525, 526, 611, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved