overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

У листопаді 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, у якій зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на її утриманні, добровільно коштів на їх утримання відповідач не надає. Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій позовні вимоги визнав. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] батьком яких є відповідач (а.с.4). Дитина мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітньої диини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу її утримання не досягнуто. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує у відношенні своєї малолітньої дитини передбачені сімейним законодавством обов'язки з їх утримання, чим порушує право на достатній рівень життя, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на дитину у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. При вирішенні питань щодо судових витрат суд керується нормами ст.79, 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

У листопаді 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, якою, з врахуванням зменшення позовних вимог, просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивачка позов підтримала, примирення не забажала, прізвище просила на дошлюбне не змінювати. Погодилася на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 24 квітня 2009 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №193. Мають спільних доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір'ю. Із обставин, встановлених судом вбачається, що спільне проживання подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відтак, згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

У листопаді 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивачка позов підтримала, примирення не забажала, прізвище просила відновити дошлюбне «[PERSON]». Погодилася на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 21 квітня 2007 р. Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №116. Мають спільних доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір'ю. Із обставин, встановлених судом вбачається, що спільне проживання подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відтак, згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

У листопаді 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила повернути дошлюбне прізвище «[PERSON]», на примирення не погодилася. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, примирення не забажав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 20 серпня 2011 р. Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №507. Мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає із матір'ю. Із обставин, встановлених судом вбачається, що спільне проживання подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відтак, згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У листопаді 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримала, примирення не забажала. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 26 квітня 2003 р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №159. Мають сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинені. Із обставин, встановлених судом вбачається, що спільне проживання подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відтак, згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

У листопаді 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що протягом восьми років їх сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Наразі їх не повязують почуття взаємної любові, поваги, дружби та взаєморозуміння, без чого неможливі сімейні відносини. Близько трьох років вони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, а тому збереження шлюбу не є доцільним. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала пославшись на те, що її з відповідачем сімя тривалий час існує лише формально. Відповідач [PERSON] позов визнав не оспорюючи повідомлені позивачем обставини. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2003 р. (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 9). З огляду на пояснення сторін суд вважає доведеним, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони близько трьох років проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що розлад подружніх стосунків сторін має не тимчасовий характер і подальше збереження шлюбу, який тривалий час існує лише формально і не базується на паритетних засадах, порушує такий принцип шлюбу як добровільність та суперечить як інтересам подружжя, так і інтересам їх малолітньої дочки. Встановлені обставини є підставою для розірвання шлюбу сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

У листопаді 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 28 листопада 2014 р. на утримання неповнолітнього сина 1997 р. народження аліменти в розмірі ? частини всіх доходів відповідача до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 1996 року по 28 березня 2012 року (а.с. 4). Мають дитину - [PERSON], 1997 року народження (а.с. 3). Дитина проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с. 6). Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обов'язку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч. 1 ст. 182 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

У листопаді 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідачів вартість викраденого в неї майна на суму 5394 грн. В судове засідання представник позивачки не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та підтримку позову. Відповідач [PERSON] надав заяву про згоду з позовом. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій заперечував свою причетність до скоєння злочину. Суд, дослідивши письмові докази в справі, встановив наступні обставини. Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2014 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2014 р. було засуджено [PERSON], та [PERSON] до покарання у вигляді позбавлення волі за злочин скоєний ними спільно за попередньою змовою стосовно [PERSON] - таємного викрадення її майна на суму 5394 грн. за місцем проживання останньої 11 березня 2014 р. Обставини, що встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, доказуванню в даній справі не підлягають у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України. Відповідно до копій вказаних судових рішень питання про стягнення заподіяних збитків в порядку цивільного позову не вирішувалося. Відтак з відповідачів, які спільно завдали позивачку матеріально шкоду слід стягнути її компенсацію в сумі 5394 грн. в солідарному порядку відповідно до вимог ст. 1166, 1190 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави слід стягнути судовий збір по 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

У листопаді 2014 р. [PERSON] і [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], яким просив визнати дійсним договір, укладений на товарній біржі, за яким позивачі купили квартиру [ADDRESS], а також визначити частки у спільній сумісній власності по ? за кожним. Позов обґрунтований тим, що всі умови договору виконані. В судовому засіданні позивачка [PERSON] вимоги позову підтримала. Відповідачі в судове засіданні не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до копії договору купівлі-продажу №2519-Л, оформленого 10 листопада 1999 р. Миколаївською універсальною товарно - сировинною біржею - [PERSON], [PERSON] купили квартиру [ADDRESS], яка належала в рівних частках, по ? частині, [PERSON] і [PERSON]. Договір нотаріально не посвідчувався, але сторонами фактично виконаний і право власності [PERSON] та [PERSON] на даний будинок зареєстровано БТІ 10 грудня 1999 р. згідно реєстраційного посвідчення до договору купівлі-продажу /а.с. 6/. Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір виконано повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони не мають, а тому, позов в частині вимоги про визнання договору дійсним можливо задовольнити. Що стосується виділу частки, то суд не вбачає спору, а тому в задоволенні такої вимоги слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

У листопаді 2014 р. Банк звернувся до суду зі позовом, яки просив стягнути на свою користь з позичальника [PERSON] солідарно з поручителем [PERSON] заборгованість за кредитним договором №653201789498А від 26 липня 2012 р. борг в розмірі простроченої заборгованості за кредитом 3812,3 грн., за процентами 37,78 грн., простроченою комісією 640 грн., пенею 2237,03 грн. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідача або їх представник не з'явилися, поважності причин не явки не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Кредитним договором №653201789498А від 26 липня 2012 р. Банк узгодив із [PERSON] видачу їй кредиту в сумі 10000 грн. стром на 12 місяців, по 26 липня 2013 р. зі сплатою 0,01 % річних (п.1.1.). Позичальник здійснює погашення частини кредит та сплату відсотків за користування ним щомісячним внеском 1153,38 грн. у період з 01 по 26 число кожного місяця (п.1.2). Позичальник зобов'язується сплачувати Банку проценти за користування кредитом, погашати частину кредиту та інші платежі на користь Банку, передбачені додатком №1 до цього договору. (п.2.2.). Додатком №1 до кредитного договору передбачалося що із суми кредиту на користь Банку у день видачі відраховується 514 грн. комісії за відкриття та обслуговування поточного рахунку, у наступних місяцях позичальник повинен був сплачувати Банку даний вид комісії по 320 грн. щомісячно. Договором передбачалася 10 річна позовна давність по усім грошовим зобов'язанням позичальника (п.8.4.) За договором поруки №9532017894901 від 26 липня 2012 р. [PERSON] зобов'язався відповідати солідарно за виконання [PERSON] умов кредитного договору №653201789498А від 26 липня 2012 р. та протягом 2 робочих днів з дня прострочення позичальника зобов'язується погасити заборгованість. Банк та поручитель встановили в договорі, що порука припиняється в разі якщо банк протягом 10 років від дня настання строку основного зобов'язання (строку повернення кредиту, зазначеного в п. 1.1. кредитного договору) не пред'явить вимоги до поручителя. Строк позовної давності до поручителя збільшений до 10 років (п.11). Актом від 05 грудня 2012 р. встановлене прострочення позичальника з жовтня 2012 р. і застосована збільшена ставка річних % починаючи з 03 грудня 2012 р. Дана збільшення процентів не збільшило обсяг відповідальності поручителя та не призвело до припинення поруки, оскільки така санкція банку за прострочення позичальника, порядок її застосування, розмір збільшеного проценту, прямо передбачене в договорі кредиту за виконання якого поручився [PERSON] Розрахунок боргу відповідачами не оспорений, сама боргу складає 6727,16 грн.. Сплата відповідачами будь-який коштів, крім зазначених в розрахунку заборгованості недоведена, оскільки банківська виписка таких відомостей не містить. Отже, позов підлягає задоволенню повністю шляхом стягненню боргу з відповідачів солідарно. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню в рівних частках з відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У листопаді 2014 р. Банк звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №DN81AR100030248 від 21 січня 2008 р. і судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без її участі та згодою на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Згідно кредитно - заставного договору №DN81AR100030248 від 21 січня 2008 р. [PERSON] отримав від Банку кредит на придбання автомобілю з поверненням кредиту часинами щомісячно зі сплатою процентів, остаточне повернення 18 січня 2013 р.. 26 лютого 2013 р. між банком та [PERSON] укладено договір поруки, за яким [PERSON] зобов'язався повністю в солідарному порядку відповідати за зобов'язання [PERSON] за договором №DN81AR100030248 від 21 січня 2008 р. Кредитне зобов'язання позичальником та його поручителем не виконане, згідно розрахунку заборгованості вона складає 28405,23 грн. Розрахунок відповідачами не спростований. Вказану суму у відповідності до ст. 526,527,1054 ЦПК України слід стягнути з боржників на користь банку в солідарному порядку та стягнути в рівних частках судовий збір в розмірі 284,05 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

У листопаді 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач вказав, що із 24.09.2013 р. сторони перебувають у шлюбі, від спільного подружнього життя дітей не мають. Посилаючись на ст. ст. 104-105, 110 Сімейного кодексу України, просить суд розірвати шлюб, оскільки причиною розпаду сім'ї стала несумісність характерів, в результаті чого між подружжям виникали постійні сварки та непорозуміння, сторони неодноразово намагалися помириться та змінити своє ставлення один до одного, але це позитивних наслідків не дало, з 01 липня 2014 року шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони проживають окремо. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи сторони у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслала. Як вбачається з письмової заяви: позивача від 04.12.2014 р., він просить суд розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, примиритися не бажає; відповідача від 28.11.2014 р., вона позов визнає повністю, примиритися не бажає. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. За правилами ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки з 01 липня 2014 р. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 24.09.2013 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, від спільного подружнього життя дітей не мають. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 105 ч. 3, 110-113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

У листопаді 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач вказала, що із 16.02.2002 р. сторони перебувають у шлюбі, внаслідок якого мають малолітню дитину, 2013 р.н. Посилаючись на ст. ст. 104-105, 110 Сімейного кодексу України, позивач просить суд розірвати шлюб, оскільки сторони не мають спільних поглядів на життя, внаслідок чого виникають постійні сварки. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві, примиритися не бажає. Відповідач [PERSON] визнав позов повністю, примиритися не бажає. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, йому роз'яснені. Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. За правилами ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні безспірно з'ясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки з липня 2014 р., спільне господарство не ведеться. Згідно свідоцтву про шлюб 16.02.2002 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, внаслідок якого 25.10.2013 р. народилася дитина. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 105 ч. 3, 110-112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved