Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

У листопаді 2013р. позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що 14 травня 2013р. сталась ДТП, в ході якої відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «RIA SPORTAGE» державний номер [NUMBER] в селі Шевченки Шахтарського району на перехресті вулиць Шевченко та Степної, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав виконувати обгін автомобіля ЗАЗ - «Daewoo» державний номерний знак [NUMBER] під його, позивача, керуванням, порушив Правила дорожнього руху та зіткнувся з автомобілем позивача, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Кіровського міського суду від 21 червня 2013р. [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу. В результаті пошкодження автомобіля позивачу спричинена матеріальна шкода в сумі 34 346, 85 грн.. Цивільно - правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «Провідна», яким добровільно було виплачено йому 19 087 грн.. Оскільки виплачене страхове відшкодування не покриває розмір матеріальної шкоди позивач просив стягнути солідарно з обох відповідачів у відшкодування матеріальної шкоди 15 263, 98 грн. та у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн., а також відшкодувати понесені ним судові витрати. Рішенням Кіровського міського суду Донецької області від 20 січня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] франшизу в сумі 500 грн., 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та суму сплаченого судового збору у розмірі 458 грн. 80 коп. У апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає оскаржуване рішення таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи, яким суд дав неправильну оцінку. Вказує, що відповідно до вимог діючого законодавства на ПрАТ «СК «Провідна» разом з особою, яка є винною у скоєнні ДТП, покладається обов'язок відшкодування шкоди. Той факт, що [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність, не звільняє його від зобов'язання відшкодувати шкоду, так як жодною нормою законодавства України не передбачено таке звільнення. Страхова компанія виплатила добровільно 19 087 грн., але ця сума не покриває затрати на поновлення його автомобіля, так як згідно експертного висновку, сума завданої матеріальної шкоди володільцю автомобіля складає 34 346 грн. 85 коп. В засіданні апеляційного суду позивач підтримував апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, відповідачі в засідання апеляційного суду не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено телефонограмами, отриманими 24.07.2014р. особисто [PERSON], 25.07.2014р. оператором ПрАТ СК «Провідна». Від відповідача ПрАТ СК «Провідна» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через відпустку представника, робоче місце якого знаходиться у м. Донецьку та зайнятість інших працівників в інших судових засіданнях і неможливістю їх відрядження у м. Донецьк у зв'язку із військовими конфліктами у даному регіоні. Клопотання відхилене судом, як необґрунтоване, оскільки розгляд справи призначався з врахуванням заяви представника ПрАТ СК «Провідна», у якій зазначались дати, на які вона просила не призначати справу, відкладення розгляду справи призведе до порушення встановлених законом строків її розгляду. Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та в частині стягнення судових витрат скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав. Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив із того, що підстави для стягнення суми відшкодування матеріальної шкоди у розмірі, заявленому позивачем, відсутні, оскільки страховою компанією було проведено розрахунок матеріального збитку у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів і такий розрахунок є належним доказом у справі. Оскільки відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує власнику транспортного засобу лише витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу і не відшкодовує матеріальну шкоду, суд прийняв до уваги розрахунок суми матеріального збитку, проведений страховою компанією, а не висновок автотоварознавчого дослідження, на який посилався позивач. Тому суд стягнув із [PERSON] на користь позивача 500 грн. франшизи та 1000грн. моральної шкоди, відмовивши у задоволенні іншої частини вимог. З вказаним висновком суду погодитись неможливо, оскільки суд дійшов його без дотримання вимог матеріального і процесуального закону. З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2013р. сталась ДТП, в ході якої відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «RIA SPORTAGE» державний номер [NUMBER], порушив Правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем позивача, в результаті чого автомобілю спричинені механічні ушкодження. Постановою Кіровського міського суду Донецької області від 21 червня 2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 340 грн. 23 березня 2013 року між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( поліс № АС/0159402/0514/13) строком дії до 22 березня 2014 року включно з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 50 000 грн., розмір франшизи за договором складає 500 грн., забезпеченим автомобілем є «RIA SPORTAGE» державний номер [NUMBER]. Позивач і відповідач звернулися із заявами до ПрАТ «СК «Провідна» про виплату страхового відшкодування у зв'язку із ДТП, що сталась 14.05.2013р., пошкоджений автомобіль був оглянутий представником страхової компанії, за результатами огляду був складений акт огляду транспортного засобу № 230007584 від 3 липня 2013 року, в якому відображено назву деталей та опис їх пошкоджень, та страховою компанією було проведено розрахунок суми матеріального збитку у розмірі 19 582,87 грн.. Із розрахунку вбачається, що вартість відновлюваного ремонту становить 23 592, 31 грн., з врахуванням коефіцієнту зношення деталей 0,4486 сума збитку визначена у розмірі 19 528,87 грн., позивачу сплачено 19 087 грн. за вирахуванням франшизи 500 грн.. Позивач, звернувшись із даним позовом, посилався на висновок експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, згідно з яким вартість відновлюваних робіт без врахування фізичного зносу становить 32 651,04 грн., вартість відновлюваних робіт з урахуванням фізичного зносу становить 32 651,04 грн., величина матеріальної шкоди, спричиненої володільцю транспортного засобу ЗАЗ - «Daewoo» державний номерний знак [NUMBER] становить 34 346, 85 грн. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що розрахунок матеріального збитку страховою компанією проведено вірно, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів. При цьому суд не дав оцінки висновку спеціаліста, наданому позивачем, а, стягуючи на користь позивача з винної в ДТП особи лише суму франшизи, не врахував вимоги ст. 1194 ЦК України з огляду на те, що за розрахунком матеріального збитку, проведеного страховою компанією вартість відновлюваного ремонту становить 23 592, 31 грн.. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (з наступними змінами) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховими відшкодуванням). Фактично у даній справі сторонами не оспорювалась вина відповідача [PERSON], право позивача на відшкодування шкоди, обов'язок страхової компанії виплатити страхове відшкодування, спір виник саме щодо розміру матеріальної шкоди та страхового відшкодування, оскільки кожною із сторін були надані докази щодо різної вартості відновлюваного ремонту автомобіля. Суд першої інстанції не роз'яснив сторонам право заявити клопотання про призначення судової експертизи для визначення дійсної вартості відновлювального ремонту автомобіля. За клопотанням позивача під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було призначено проведення судової автотехнічної експертизи, за висновком якої вартість відновлювального ремонту автомобіля DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] на момент проведення дослідження складає 35 176, 48 грн., вартість відновлювального ремонту цього автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу станом на момент отримання аварійних пошкоджень становить 24 452, 68 грн., величина втрати товарної вартості не начисляється, оскільки строк експлуатації на момент отримання аварійних пошкоджень перевищує 7 років. Згідно із ст. 29 Закону № 1961-IV страхова компанія відшкодовує витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу станом на момент отримання аварійних пошкоджень становить 24 452, 68 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., за відрахуванням франшизи в сумі 500 грн., страхове відшкодування має становити 23 952,68 грн.. За вирахуванням вже сплаченої суми 19 087грн. необхідно стягнути із страхової компанії на користь позивача 4 865,68 грн.. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 35 176, 48 грн., ця сума є матеріальною шкодою для позивача внаслідок ДТП. Різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою має компенсувати [PERSON], як особа, винна в ДТП. За відрахуванням суми, отриманої від страхової компанії, та суми, що стягується із страхової компанії даним рішенням [PERSON] має сплатити 11 223,80 грн. (35 176, 48грн. - 19 087грн. - 4 865,68 грн.), але у такому випадку загальна сума стягнення з обох відповідачів становить 16 089,48 грн., що перевищує суму, яку просив стягнути позивач у позові -15 263, 98 грн.. оскільки суд має право розглядати спір лише у межах заявлених вимог слід стягнути з відповідача [PERSON] 10 398,30 грн. (11 223,80 грн. - (16 089,48 грн. - 15 263, 98 грн..)). Позивач у позовній заяві просив стягнути витрати, понесені ним у зв'язку з подачею цього позову та його розглядом - 500 грн. за юридичну допомогу по підготовці позову, 1200 грн. - затрати на проведення автотоварознавчого дослідження, 33, 36 грн. та 42 грн. - витрати на повідомлення про призначення експертизи та витрати за оплату судового збору. У справі є докази понесення позивачем наступних судових витрат: судового збору 458,80грн. в суді 1 інстанції та 114,70 грн. за подачу апеляційної скарги, 1 889,28 грн. за проведення судової автотоварознавчої експертизи, всього 2 462,78 грн. Оскільки вимоги позивача задовольняються, слід стягнути понесені ним судові витрати з обох відповідачів пропорційно до задоволених вимог до кожного з них. На користь позивача стягується матеріальна шкода в сумі 15 263, 98 грн., з них із страхової компанії 4 865,68 грн., що становить 31,88%, з [PERSON] 10 398,30 грн., що становить 68, 12%. Тому судові витрати слід стягнути у вказаній пропорції з відповідачів, із страхової компанії 785,13 грн., із [PERSON] 1 677,65 грн.. Витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та на повідомлення відповідачів про проведення цього дослідження не відносяться до судових витрат, оскільки згідно з п.4 ч.3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. Однак, позивач поніс ці витрати у зв'язку з ДТП та у зв'язку з тим, що добровільно матеріальна шкода не була відшкодована у повному обсязі, тому вони підлягають стягненню, як матеріальна шкода, спричинена позивачу, розмір їх підтверджений наявними у справі квитанціями. Зазначені суми слід стягнути з відповідача [PERSON], оскільки страхова компанія несе відповідальність у межах, визначених законом та договором. Таким чином, всього із [PERSON] слід стягнути у відшкодування матеріальної шкоди 11 673, 66 грн. (10 398,30 грн. +1200 грн. +33, 36 грн. + 42 грн.) Доказів сплати 500 грн. за оплату за юридичну допомогу по підготовці позову у справі немає. Доводів щодо неправильності рішення в частині стягнення у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. апеляційна скарга не містить, тому рішення у цій частині слід залишити без зміни. Відповідно до п. п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Outcome: partial