Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, вимогами якого є стягнення боргу у розмірі 13000,00 доларів США. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.09.2018 р. справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 липня 1998 року гр. [PERSON] під розписку позичила у [PERSON] грошову суму у розмірі 13 000 $ доларів США (тринадцять тисяч доларів США). Визначена грошова суму передавалася позивачем до відповідача в момент написання боргової розписки, а саме 01 липня 1998 року. Відповідач у борговій розписці зобов`язався повернути позивачеві позичені грошові кошти у період з 01.04.1999 року по 01.07.1999 року. Взяті на себе зобов`язання не були виконані щодо повернення позичених грошових коштів у розмірі 13 000 $ доларів США(тринадцять тисяч доларів США) у позивача. Спроби щодо вирішення у досудовому порядку повернення грошових коштів не були успішними, позивачка звертаючись за вказаною адресою, яка вказана у борговій розписці [PERSON] не було дома, а сусіди пояснювали, що вона тимчасово тут не перебуває. Також просить суд при розгляді позовної заяви врахувати наступне. З 2012 року я маю онкологічне захворювання усі кошти у тому числі пенсійне забезпечення уходять на моє лікування. На сьогодні я маю II групу інвалідності та за іншим захворюванням потребую операційного втручання з подальшою реабілітацією, яке коштує близько 100 000,00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.12.2018 р. відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.14-15). Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити. Відповідач у судове засіданні не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про причини неявку суду не повідомив Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 01 липня 1998 року [PERSON] під розписку позичила у [PERSON] грошову суму у розмірі 13 000 $ доларів США (тринадцять тисяч доларів США). Визначена грошова суму передавалася позивачем до відповідача в момент написання боргової розписки, а саме 01 липня 1998 року (а.с.5). Відповідач у борговій розписці зобов`язався повернути позивачеві позичені грошові кошти у період з 01.04.1999 року по 01.07.1999 року. Взяті на себе зобов`язання не були виконані щодо повернення позичених грошових коштів у розмірі 13 000 $ доларів США (тринадцять тисяч доларів США) у позивача. Спроби щодо вирішення у досудовому порядку повернення грошових коштів не були успішними. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним в письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв`язку. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 761/12665/14-ц, у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики, а відтак зобов`язаний повернути позивачу заборгованість за договором позики від 01.07.1998 р. у розмірі 13 000 $ доларів США (тринадцять тисяч доларів США). Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved