Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

У листопаді 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулась позивач з позовом до [PERSON], [PERSON], яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], за участю третьої особи Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником будинку [ADDRESS]. У її будинку з 2014 р. зареєстрована її сестра [PERSON] з її донькою [PERSON] та онуком [PERSON] Однак, відповідачі з моменту реєстрації та до теперішнього часу не мешкають за місцем реєстрації. На її неодноразові прохання знятися з реєстраційного обліку відповідачі погоджуються, проте пояснюють свою бездіяльність неможливістю приїхати до м.Слов'янська. Водночас, реєстрація місця проживання відповідачів у вказаному житлі створює для неї перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати в утриманні будинку внаслідок того, що реєстрація відповідачів перешкоджає їй оформити субсидію за користування послугами постачальників теплоносіїв. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, за участю її представника Врублевського В.В., в якій просила заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі /а.с.10/. Представник позивачки адвокат Врублевський В.В., який діє на підставі договору про надання юридичних / адвокатських / послуг від 14.10.2016 р., не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій просив заявлені вимоги задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслано клопотання про розгляд справи за відсутністю повноважного представника /а.с.20/. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВО № 039722 від 15.11.2000 р., виданого Державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори, [PERSON] належить житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] /а.с.11/. Зазначене свідоцтво було зареєстроване у КП «БТІ» 15 листопада 2000 року. Відповідно до копії домової книги будинку [ADDRESS], у зазначеному домоволодінні зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.5-7/. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутового стану сім'ї від 18.07.2016 р., складеного керівником комітету мікрорайону «Лимани» Гусяковою С.В., під час обстеження місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], встановлено, що особистих речей, одягу, меблів і інших предметів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у домоволодінні [PERSON] немає, оскільки вони за цією адресою не проживають з 2014 року, а мешкають у Російській Федерації /а.с.12/. З довіреності серії 16 АА № 3330283 від 05.08.2016 р., посвідченої нотаріусом Альметьєвського нотаріального округу Республіки Татарстан, вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Положеннями частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що домовленості між позивачем та відповідачами щодо користування спірним житловим приміщенням на було, відповідачі із заявами щодо створення їм перешкод у користуванні житлом не зверталися. Відповідно до ст. 29 ч. 4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Отже, з огляду на те, що [PERSON] постійно проживає зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], місцем проживання [PERSON] повинно бути визнано місце проживання його батьків. Згідно положень статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені відповідно до положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] втратили право користування спірним житлом у зв'язку із тим, що понад одного року не мешкають в ньому без поважних причин. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом судової справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved