Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 16,5 % від суми його доходу щомісячно на 1/4 частку його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту подачі позову до повноліття дитини. В обґрунтування позову вказала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , який у 2018 році досяг повноліття, та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.12.2013 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ними повноліття. У теперішній час [PERSON] сплачує аліменти на утримання доньки, але їх розмір є меншим, ніж встановлено законом та не є достатнім для утримання дитини. При цьому відповідач працює, отримує пенсію, тобто його майновий стан дозволяє сплачувати аліменти у більшому розмірі. На підставі зазначеного просила збільшити розмір аліментів. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав. Вказував, що аліменти на дитину у розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно, є значними, у разі їх сплати, йому не залишиться достатньо коштів на існування. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою\~ (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.\~ Стаття 183 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у частці від заробітку (доходу) батька. З представлених сторонами доказів судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який у червні 2017 року за рішенням суду було розірвано. В період шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.12. 2013 року, яке набрало законної сили 19.12.2013 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. [INFO] [PERSON] досяг повноліття. У відповідності до ст.192 СК України розмір\~ аліментів,\~ визначений\~ за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення\~ здоров`я\~ когось\~ із\~ них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, матеріальне становище отримувача аліментів, вимоги чинного законодавства, та всі інші істотні обставини справи. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору суд враховує, що [PERSON] працює у ПрАТ «МК Азовсталь», розмір його заробітної плати за період з березня по серпень 2019 року становить 155711,66 грн., при цьому з цієї суми відраховуються аліменти. З урахуванням вказаного, а також того, що батьки в рівних частках зобов`язані утримувати своїх дітей та забезпечувати щонайменше їм прожитковий мінімум для сталого розвитку та існування, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача та збільшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з дати винесення рішення суду. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved