Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

У липні 2019 року позивачка звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловою квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON] , з 2014 року по цей час у вищевказаній квартирі не проживають, оскільки виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, мають там вид на проживання та повертатися в Україну не збираються. Відповідач [PERSON] перебуває в розшуку за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Відповідачі не утримують відповідну квартиру, в тому числі не сплачують за житлово-комунальні послуги. Перешкод у користуванні житлом вона ніколи не чинила. Зазначила, що позбавлення права користування житлом необхідне для зняття відповідачів з державної реєстрації місця проживання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій позовні вимоги просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися,\~ про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Із заявою про розгляд справи у їх відсутності та з повідомленням причин неявки до суду не зверталися. Відзиву на позовну заяву до суду не надавали. Представник третьої особи Добропільської міської ради до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Із заявою про розгляд справи у його відсутності та з повідомленням причин неявки до суду не звертався. Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій статті. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Як встановлено судом, основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Добропільської міської ради від 21 квітня 2004 року № 218/5 про переоформлення договору найму на житлову площу в м. Добропілля на ім`я громадянки [PERSON] та громадянина [PERSON] з померлого [PERSON] , на підставі ст. 104 ЖК України, по взаємній згоді усіх повнолітніх членів сім`ї, які мешкають у квартирі. (а.с.12) Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Відділом реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 04 січня 2019 року, позивачка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , разом з [PERSON] , 1974 року народження, [PERSON] , 1966 року народження, [PERSON] , 1993 року народження, та [PERSON] , 1989 року народження (а.с. 13), що також підтверджується відповідними довідками з місця реєстрації (а.с.20-22). З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , з 15 вересня 2017 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що підтверджується видом на проживання іноземного громадянина серії 82 № 1415210. (а.с.9) Ввідповідач [PERSON] , [INFO] , з 29 вересня 2017 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що підтверджується видом на проживання іноземного громадянина серії 82 № 0355710. (а.с.11) Як вбачається з акту від 11 червня 2019 року, складеного техніками доглядачами ПП БРЕС «Південний» за участю двох мешканців будинку [ADDRESS] , було встановлено, що у квартирі [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не мешкають з 2014 року. (а.с.14) Крім того, згідно ухвали Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2015 року, з 03 березня 2015 року відповідач [PERSON] перебуває в розшуку, що також підтверджується довідкою Добропільського ВП Покровського ВП ГУПН в Донецькій області від 13 червня 2019 року. (а.с.15) Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] понад 6 місяців, не утримують її, не слідкують за її станом, не сплачують комунальні платежі, а отже не виконують своїх обов`язків, як квартирокористувачі. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно ч.ч. 4-5\~ст. 9 ЖК України,\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Статті 61-70 ЖК України передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Згідно ч.ч. 1, 3 до ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми особами. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. У той же час, умови збереження житла за цивільним законодавством визначаються строками встановленими за згодою сторін, абсолютне право власності на житло не обмежується ні строками, ні територією. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно\~ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців, основний квартиронаймач має право звернутись із позовом про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім`ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами. Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] понад шість місяців без поважних причин не мешкають в квартирі [ADDRESS] , натомість своє місце проживання з вересня 2017\~року зареєстрували по місцю перебування за адресою: [ADDRESS] , з заявою про продовження строку відсутності за даною адресою до наймодавця не зверталися, тому суд вважає, що вони втратили право користування жилим приміщенням за вказаною адресою на підставі ст. 71 ЖК України. Що ж стосується позовних вимог щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житлом, то суд зазначає, що статтею 71 Житлового кодексу передбачено перелік підстав тимчасової відсутності квартирокористувача, які визнаються поважними. Проте, перебування особи в розшуку, не є поважною причиною його відсутності за місцем проживання та невиконання його обов`язків щодо добросовісного користування житлом. З урахуванням того, що [PERSON] без поважних причин відсутній за зареєстрованим місцем проживання понад шість місяців, з заявою про продовження строку відсутності за даною адресою до наймодавця не звертався, суд вважає, що він також втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою на підставі ст. 71 ЖК України.

Outcome: approved