Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У червні 2021 року позивачкою подано заяву про зміну предмету і підстав позову, в якій вона просила окрім розірвання шлюбу стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей та визначити їх місце проживання разом з нею. Ухвалою суду від 08 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. На стадії підготовчого судового провадження сторони подали спільну заяву про затвердження мирової угоди, яку ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2021 року затверджено, а провадження у справі закрито. 04 листопада 2021 року [PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначив, що судом при вирішенні питання про закриття провадження у справі не розглянуто позовних вимог про розірвання шлюбу. В судове засідання учасники справи не з`явилися. В матеріалах справи наявні заяви сторін про проведення судового засідання за їх відсутністю, в яких позивач позовні вимоги підтримав, а відповідач - визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність прийняття додаткового рішення про розірвання шлюбу між сторонами з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом встановлено, що обставини про те, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) 17 жовтня 2009 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №2197, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Сторони по справі є батьками - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-12). Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України). Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищевикладеного суд ухвалює по справі додаткове рішення про розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved