Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до районного суду з названим позовом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що згідно договору купівлі-продажу вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. Разом з нею в будинку проживає її сім`я. Окрім того, в будинку також зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] як члени сім`ї попереднього власника - [PERSON] В день укладення договору, тобто 01 грудня 2009 року, відповідачі виїхали з будинку з попередньою власницею, у житловому приміщенні відсутні їх особисті речі. Всі витрати по сплаті за комунальні послуги, утримання квартири в належному стані несе позивачка, у зв'язку з чим змушена була звернутись із позовом до суду за захистом своїх порушених прав. Тому просила суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку в ньому. У судове засідання позивачка не з'явилася. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмових клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи судом встановлено, що ? частина будинку [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 29 квітня 2004 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3484262 від 30 квітня 2004 року. 01 грудня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу ? частки житлового будинку, за яким [PERSON] придбала у власність ? частку житлового будинку [ADDRESS]. З довідки ф.3 виданої 02 листопада 2016 року Софіївсько-Борщагівською сільською радою встановлено що у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно актів про не проживання особи за місцем реєстрації, складених депутатом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Шпак Л.Г. у присутності сусідів №18/1 від 01 липня 2016 року, №21/1 від 01 вересня 2016 року, №33 від 01 листопада 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] у вищезазначеному будинку не проживають. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи зареєстрованими в спірному жилому приміщенні, там не проживають, не маючи перешкод в користуванні ним, своїх речей там не зберігають, жилою площею не цікавляться, витрат по її утриманню не несуть, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за ними право користування жилим приміщенням, не вчиняють. Наведене вище свідчить про відсутність відповідачів в спірному жилому приміщенні понад шість місяців без поважних на те причин. Судом не встановлено фактів перешкоджання [PERSON] відповідачам в користуванні житлом. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оцінивши докази у справі суд вважає, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], які не є членом сім'ї власника будинку [ADDRESS], та з грудня 2009 року не проживають в ньому, ускладнює здійснення [PERSON] повноважень користування ним, оскільки остання вимушена сплачувати за відповідачів витрати на комунальні послуги, а тому є підстави для визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування цим жилим приміщенням. Враховуючи викладене суд вважає позов в частині визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до встановленого ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі рішення суду, в тому числі, про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстраційного обліку за його адресою цієї особи не потребується. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зняття [PERSON], [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст. 391, 405 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial