Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У липні 2013 року житлово-будівельний кооператив «Будівельник-6» (далі по тексту ЖБК «Будівельник-6») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод та виселення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачу на період її роботи на посаді двірника в кооперативі було надано квартиру [ADDRESS], оскільки всі квартири в даному будинку є власністю кооперативу як юридичної особи. Більш того, в якості компенсації за роботу двірником в ЖБК «Будівельник-6», [PERSON] була прийнята до складу членів кооперативу, що дало їй можливість отримати у власність квартиру [ADDRESS] в цьому ж будинку, за яку вона сплатила внески, як член кооперативу. Оскільки, відповідачка не звільняє квартиру [ADDRESS], що була їй надана в тимчасове користування, відповідач просить суд усунути перешкоджання в повноцінному використанні спірної квартири [ADDRESS], шляхом примусового виселення відповідача з вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення та зобов'язати відповідача звільнити квартиру [ADDRESS]. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2013 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2014 року залишено без змін, у задоволенні позову ЖБК «Будівельник-6» про усунення перешкод та виселення - відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.02.2015 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2014 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка та її представник проти задоволення позовних вимог заперечували. Представник відповідача просив суд звернути увагу на те, що спірна квартира є службовою, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів від 27.11.1978 року, а тому відповідач не може бути виселена з службової квартири [ADDRESS] без надання іншого житла. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та її представника, показання свідків - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] з 02.01.1977 року по 24.09.1987 року та з 23.08.1989 року по 05.02.2001 року працювала у ЖБК «Будівельник-6» двірником, що підтверджується копією трудової книжки від 04.12.1973 року (а.с.77-78). Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів від 27.11.1978 року за №594, було вирішено погодитись з пропозицією правління житлово-будівельного кооперативу «Будівельник-6» про надання службової житлової площі в однокімнатній квартирі площею 17,7 кв.м по [ADDRESS] в кількості 2 особи - громадянці [PERSON] та її дочці - [PERSON] Дана квартира була надана відповідачу на період праці двірником (а.с.56). На підставі вищевказаного рішення, 11.12.1978 року [PERSON] було видано ордер на право зайняття службового жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.57). Відповідно до ч. 1 ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Частиною 3 ст. 19 ЗУ «Про кооперацію» передбачено, що кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах не заборонених законом. Згідно п. 1 Статуту ЖБК «Будівельник-6», кооператив організований з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва одного дев'ятиповерхового будинку на 162 квартири за власні кошти членів кооперативу, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком. Відповідно до архівного витягу з рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 19.02.1990 року №165 «Про вирішення окремих житлових питань по ЖБК» рішенням загальних зборів членів житлово-будівельно кооперативу було прийнято рішення про надання [PERSON] на родину з п'яти осіб однокімнатну квартиру [ADDRESS], замість спірної однокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.34). Згідно ст. 5 Статуту кооператив діє на підставі Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 30.04.1985 року №186. Статтею 19 Примірного статуту жилий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності (крім квартир у цьому будинку, за які громадянами повністю внесено пайові внески) і не можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним як у цілому, так і частинами (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі, здійснюваної при ліквідації кооперативу. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про виселення із службових жилих приміщень необхідно встановлювати, чи віднесено спірне жиле приміщення до службових. При цьому, слід виходити з того, що приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду вважаються службовими з часу винесення рішення виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ради про включення їх до числа службових. Крім того, з листів Головного управління житлового забезпечення КМР, Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, квартира [ADDRESS] не значиться службовою та роз'яснено, що виділення службового приміщення у будинках житлово-будівельних кооперативів законодавством не передбачено (а.с.31-33). Таким чином, судом встановлено, що квартира [ADDRESS], яку займає [PERSON] не є службовою та надавалася останній у користування, в зв'язку з займанням посади двірника ЖБК «Більшовик-6». Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачу замість спірної квартири була надана інша однокімнатна квартира [ADDRESS] в будинку, який є власністю ЖБК «Більшовик-6», суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 114,71 грн.

Outcome: approved