Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що у 2009 році придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] за власні кошти в розмірі 5000,00 грн., що підтверджуються розпискою від 16.04.2009 року. 12.06.2009 року позивач уклала шлюб зі [PERSON] та взяла його прізвище. Перебуваючи в шлюбі, [PERSON], на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 06.12.2013 року, зареєструвала право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 68,30 кв.м, житловою площею 44,30 кв.м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами. Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 26.04.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач не може оформити цивільно-правові угоди щодо житлового будинку [ADDRESS], оскільки право власності на будинок зареєстровано під час шлюбу, а тому потрібна письмова згода [PERSON] на розпорядження будинком. Згоди на розпорядження будинком відповідач у добровільному порядку не надає. З урахуванням наведеного, просить визнати будинок [ADDRESS], загальною площею 68,30 кв.м, житловою площею 44,30 кв.м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами її особистою приватною власністю, та не є майном подружжя. Позивач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що в 2009 році позивач придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] за власні кошти в розмірі 5000,00 грн., що підтверджуються розпискою від 16.04.2009 року (а.с. 5). 12.06.2009 року позивач уклала шлюб зі [PERSON] та взяла його прізвище (а.с. 4). Перебуваючи в шлюбі, [PERSON], на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 06.12.2013 року, зареєструвала право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 68,30 кв.м, житловою площею 44,30 кв.м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами (а.с. 10,11). Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 26.04.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12). Позивач не може оформити цивільно-правові угоди щодо житлового будинку [ADDRESS], оскільки право власності на будинок зареєстровано під час шлюбу, а тому потрібна письмова згода [PERSON] на розпорядження будинком. Згоди на розпорядження будинком відповідач у добровільному порядку не надає. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За змістом статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним до шлюбу. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст. 57-60 ЦПК України. За ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому суд зазначає, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, відповідно до засад змагальності сторін за ст.10 ЦПК України. Таким чином, суд вважає визнати будинок [ADDRESS], загальною площею 68,30 кв.м, житловою площею 44,30 кв.м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами особистою приватною власністю позивача, та не є майном подружжя.

Outcome: approved