Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувсяд до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив усунути йому перешкоди у спілкуванні с сином [PERSON] , зобов`язавши відповідачку надати йому можливість побачень з малолітнім сином кожний вівторок та п`ятницю місяця з 11.00 до 12.00 годин у присутності матері. В обгрунтування позову посилався на те, що з часу народження дитини мати перешкоджає їх спілкуванню, він всього декілька разів бачив сина. Аліменти сплачує в повному обсязі. Він неодноразово намагався вирішити питання мирним шляхом, навіть надсилав листи на адресу відповідачки, проте відповідачка взагалі відмовляється спілкуватися з ним. Він бажає приймати участь у вихованні сина, спілкуватися з ним, проте оскільки згоди з відповідачкою дійти неможливо , вимушений звернутися до суду з даним позовом. Враховуючи малий вік дитини, розуміє, що перший час їх побачення мають відбуватися у присутності матері. Відповідачка відзиву на позов не надала. В судовому засіданні позивач та його представник адвокатка Мілюченко В.А., підтримали позовні вимоги в повному обсязі з викладених підстав. Зазначили, що навіть протягом перебування справи на розхгляді в суді дійти порозуміння з відповідачкою не вдалося, він один раз лише бачив дитину , порушення його прав батька тривають і він не може самостійно вирішити це питання. Відповідачка навіть ігнорує виклики на засідання комісії у справах дітей. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом багаторазово належним чином, в останні судові засідання не з`явилася, відзиву на позов не надала. В минулому судовому засіданні представник відповідача адвокат Баранов В.Л, долучив до матеріалів справи певні докази ( асаме відомості про оголошення догани позивачеві за місцем роботи та встановлення державним виконавцем тимчасових обмежень боржника у справі у виконавчому проваженні про притмусове стягнення аліментів, зазначивши про незгоду відповідача з позовними вимогами, просив про відкладення судового засідання . В подальшому в судове засідання ні відповідачка, ні представник відповідачки не з`являлися, доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання не надали. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримала вимоги позову, зазначивши, що визначений попередньо графік побачень, якій мав рекомендаційний характер, відповідає інтересам дитини та забезпечує дотримання прав батька на виховання дитини. Вислухавши пояснення учасників процесу , всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Сторони перебували з 25 вересня 2015 року у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 237 від 24.10.2018 року. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 17.10.2018 року стгянуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини під час вагітності та до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1\\6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.07.2018 року і до досягнення дитиною трьох років. Судовим наказом Ленінського районного суду м.Миколаєва від 06.08.2019 року [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1\\4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №286 від 12 квітня 2019 року: 1. Визначено участь [PERSON] у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , надавши йому можливість спілкування з дитиною кожного вівторка та п`ятниці місяця з 11.00 до 12.00 годин у присутності матері. Надати батькам право змінювати графік за взаємною згодою та з врахуванням інтересів дитини. Також матеріали справи містять докази, що позивач намагався врегулювати питання побачень з дитиною у позасудовий спосіб, в тому числі і за зверненням у Службу у справах дітей Адмінімстрації Центрального району м.Миколаєва. Як пояснив позивач у судовому засіданні , оскільки у нього склалися вкрай неприязнені стосунки , кошти на утримання дитини їй особисто він не міг передавати, її даних карткового рахунку не знав, отже і склалася ситуація, поки виконавчий лист суду не надійшов на виконання у нього утворилася заборгованість, яку він повністю погасив на теперішній час. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Відповідно до статті 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. За змістом статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства`зазначено, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Згідно із частинами 1, 2 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Суд при розгляді справи також приймає до уваги практику рішень ЄСПЛ, а саме: справа «М.С. проти України», в якій зазначено, що безсумнівно, врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу (справа «Ельшольц проти Німеччини»); справа «Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії, в якій зазначається, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі Еріксон проти Швеції від 22 червня 1989 року зазначено, що взаємне спілкування батька та дитини є основним елементом сімейного життя навіть і в разі, якщо стосунки між батьками зіпсувались. При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її звязки з сімєю, окрім випадків, коли доведено, що сімя непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (справа «Мамчур проти України»). Зі змісту позовної заяви [PERSON] вбачається, що підставою звернення позивача у суд було порушене його право, як батька, на участь у вихованні малолітнього сина . При цьому, суд виходить із тих обставин, що судовим розглядом не встановлено обставин, які б могли бути підставою для неможливості визначення заявленого способу спілкування позивача з малолітнім сином, Отже, вирішуючи спір, суд встановивши, що відповідачка чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з їхньою спільною дитиною, доходить висновку про те, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, а тому визначає спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина, що не суперечить інтересам дитини, наступним чином: кожного вівторка та п`ятниці кожного тижня з 11 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. у присутності матері ( враховуючи малолітній вік дитини). При цьому, суд вважає за необхідне зазначити , що сторони, з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Відповідно до ст.141 ЦПК України з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved