Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог позивач послалася на те, що з 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 28.05.2014 року рішенням Московського районного суду м. Харкова шлюб було розірвано та 05.06.2014 року рішенням стягнута на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина. Відповідач аліменти не сплачує, не бере участь у вихованні дитини, не цікавиться її життям. Окрім цього відповідач зловживає спиртними напоями, не працює. Зазначені факти, свідчать про ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву, у якій просила розглядати справу у її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, звернувшись до суду з заявою з проханням слухати справу за їх відсутності та надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З 2006 року, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції серії [NUMBER] . 05.06.2014 року рішенням Московського районного суду м. Харкова шлюб було розірвано, проживають окремо, дитина проживає з позивачкою. Після припинення шлюбних відносин, відповідач жодним чином не займався і не займається вихованням дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться інтересами дитини, не приймає участі у наданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не спілкується з нею. Зазначені факти, свідчать про ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Рішенням Московського районного суду м. Харкова стягнуто з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частки всіх доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та рішенням від 01.02.2018 року Московським районним судом м. Харкова було збільшено розмір аліментів до 1777 грн. щомісяця. Згідно довідки від 10.12.2018 року, виданою Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова станом на 30.11.2018 року заборгованість зі сплати аліментів складає 14216,00 грн. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 21.05.2019 року № 376 [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач не виконує батьківські обов`язки. У відповідності із ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності із ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Як свідчать положення ч.4 ст. 155 СК України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно п. 16 постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи викладене, а також Висновок про доцільність позбавлення батьківських, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved