Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла 10 червня 2013 року, на 1/6 частину квартири [ADDRESS], що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 жовтня 1996 року Житлово-комунальним відділом заводу Океан, та на 1/12 частину квартири [ADDRESS], яку [PERSON] набула в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка - [PERSON], який помер 17.06.2012 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що він як син померлої є спадкоємцем першої черги за законом і відповідно до закону прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини, однак у звязку із тим, що у свідоцтві про право власності на житло від 25.10.1996 року, прізвище спадкодавця вказано як Шевченко (тобто дошлюбне прізвище спадкодавця), нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на неможливість в позасудовому порядку захистити свої права та інтереси, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, проте надали до суду заяву про слухання справи у їх відсутність та підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Миколаївської міської ради у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справи у її відсутність, заперечень проти позову не надала. Суд, дослідивши наявні докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.06.2013 року померла мати позивача [PERSON], яка проживала в [INFO], в квартирі № 48. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді: - 1/6 частини квартири, що розташована за вищевказаною адресою, що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 жовтня 1996 року Житлово-комунальним відділом заводу Океан; - 1/12 частини цієї квартири, яку вона прийняла, але не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого 17.06.2012 року; - садового будинку з прилеглими до нього господарськими спорудами та огорожами, що розташований на території Галицинівської сільської ради в СВТ Океан будинок № 131, Жовтневого району, Миколаївської області; - грошових вкладів з усіма належними відсотками та компенсаціями, що знаходиться на зберіганні у ТВБВ № 10014/060 Філії Миколаївське обласне управління АТ Ощадбанк; - земельної ділянки, площею 0,04 га, для ведення садівництва, що розташована на території Галицинівської сільської Ради Жовтневого району Миколаївської області. Протягом встановленого законом строку, позивач як єдиний спадкоємець за законом звернувся до Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області та отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна на грошові вклади, з усіма належними відсотками та компенсаціями, та на садовий будинок, з прилеглими до нього господарськими спорудами та огорожами, однак на іншу частину майна державний нотаріус свідоцтва не видав, про що видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в якій зазначив, що у правовстановчому документі на квартиру [ADDRESS], а саме свідоцтві про право власності на житло, виданого Житлово-комунальним відділом заводу Океан від 25.10.1996 року, власниками квартири зазначені: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Із матеріалів справи вбачається, що мати позивача 29.04.1951 року, після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила своє прізвище на Лось, однак паспорт вона змінила лише 20.01.2000 року, і така невідповідність у документах позбавляє позивача можливості оформити право власності на спадкове майно в позасудовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до положень ст. ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини)від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) Із копії спадкової справи № 40/2014, заведеної П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою до майна померлої [PERSON], вбачається, що заповіту вона не залишила і її спадкоємцем за законом першої черги є позивач по даній справі [PERSON]. Крім цього, судовим розглядом встановлено, що 17.06.2012 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому 1/6 частину спірної квартири. На час його смерті разом із ним були зареєстровані та проживали його спадкоємці за законом першої черги: позивач та дружина спадкодавця [PERSON], тобто вони вважаються такими, що прийняли спадщину в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Виходячи із такого, [PERSON] належить 1/12 частина спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] Таким чином, загальна частка [PERSON] у спірній квартирі становитиме 1/4 частину (1/6 + 1/12). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у разі відсутності заповіту, право на спадкування одержують особи визначені законом. Так, ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі.

Outcome: approved