Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у 1988 році між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 23.06.2004 року було розірвано. Зазначеним судовим рішенням було встановлено, що протягом 15 років вони не проживали разом та не вели спільного господарства, не підтримували подружніх відносин. 01.09.1992 року вона за самостійно за власні кошти придбала квартиру [ADDRESS] внаслідок укладення договору купівлі-продажу, до чого відповідач ніякого відношення не має. На теперішній час у неї немає можливості утримувати квартиру та вона має намір розпорядитися нею. Тому просить визнати квартиру [ADDRESS] її особистою приватною власністю. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Судовий розгляд справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.10.1988 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 23.06.2004 року у справі № 2 - 4861/04, яке 23.07.2004 року набрало законної сили (а. с. 5). Під час перебування у шлюбі з відповідачем згідно нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 01.09.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-4261, позивач купила кооперативну двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 48,1 кв. м, жилою площею - 31,1 кв. м (а. с. 6, 7), вартість якої становила 4108,28 крб. Згідно реєстраційного надпису, який міститься на договорі, 24.09.1992 року за позивачем зареєстроване право особистої власності Житомирським міжміським бюро по технічній інвентаризації. З 1974 року і до придбання квартири у 1992 році позивач працювала на різних посадах та отримувала дохід у виді заробітної плати, підтвердженням є копія її трудової книжки. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Враховуючи доведеність позивачем обставин стосовно того, що спірна квартира була придбана позивачем за належній їй особисто кошти, суд визнає за позивачем право особистої приватної власності на зазначене нерухоме майно. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею за подання позову судовий збір у сумі 2210,00 грн.

Outcome: approved