Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

У липні місяці 2021 року акціонерне товариства «Альфа-Банк» звернулося до суду із позовом, який обґрунтовує тим, що 28 грудня 2007 року між акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 880/274-САФ03.16-2 на купівлю автотранспортного засобу. Акціонерне товариство «Альфа-Банк» є правонаступником щодо майна, прав та обов`язків акціонерного товариства «Укрсоцбанк» згідно п.1 Передавального акту від 15.10.2019 року. 15 жовтня 2019 року між АТ «Альфа-банк» та АТ «Укрсоцбанк» було підписано передавальний акт, згідно якого правонаступником усіх активів та зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» став позивач. 26.03.2010 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до Договору Кредиту № 880/274-САФ03.16-2 згідно умов якого сторони домовились про надання позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в межах загального ліміту , що дорівнює 224 000 0 грн. із сплатою 11,45% з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 27 грудня 2014 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26.12.2016 року було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсолцбанк» заборгованість за кредитним договором № 880/274-СА03.16-2 від 28.12.2007 року в розмірі 68 52.24 грн. Однак, станом на час звернення з позовом до суду рішення Хмельницького міськрайонного суду від 26.12.2018 року залишається невиконаним. Тому, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 880/274-СА03.16-2 від 28.12.2007 року передбачена відповідальність частиною 2 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання в період з 16.05.2018 року по 16.05.2021 року складає 66 612.90 грн., з них - 3% річних в сумі 18503,58 грн. та 48 109,32 грн. Просить стягнути з [PERSON] борг за невиконання грошового зобов`язання та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача представник позивача позов підтримав та просить його задовольнити із викладених у заяві підстав. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю та проти його задоволення позову не заперечує. Суд, вислухавши доводи представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 28 грудня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 800/274-САФ03.16-2 за яким відповідач отримав кошти у позику для придбання транспортного засобу. Відповідно до умов вказаного договору позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених договором повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку в розмірі, строки та на умовах визначених договором. Однак, позичальник зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, і рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26.12.2016 року було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 880/274-СА03.16-2 від 28.12.2007 року в розмірі 68 52.24 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 38 205.98 грн. кредиту, 30033.75 грн. інфляційних втрат за кредитом та відсотків, а також судові витрати 3 084.03 грн. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором та погасити заборгованість перед банком. Відповідно до положень часини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України у конструкції ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою є цивільно-правовими. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), відступаючи від висновку Верховного Суду України, зокрема викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Згідно розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням відповідачем кредитної заборгованості за договором за період з 16.05.018 року по 16.05.2021 року трьох відсотків річних в розмірі 18 503,58 грн., інфляційних втрат в сумі 66 612.90 грн. Наведеного розрахунку відповідач не оспорює. Позов заявлений в межах трирічного строку позовної давності про стягнення На підставі наведеного позов підлягає задоволенню та з відповідача [PERSON] стягненню підлягає 66 512.90 грн. та судові витрати в сумі 2270,0 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved