Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

У липні 2016 р. заявник звернулася до суду із зазначеною заявою, просить суд встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу між [PERSON] з [PERSON] з січня 2007 року по [INFO], аргументуючи тим, що вони разом без реєстрації шлюбу з січня 2007 р. проживали у їх спільній квартирі за адресою [ADDRESS] та були зареєстровані в ній, вели спільне господарство, купували речі, продукти харчування, робили ремонт, мали спільний бюджет та спільних друзів. [INFO] [PERSON] помер. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно для нотаріального оформлення та визнання прав спільної сумісної власності на майно, набуте за час проживання її з померлим, а також для вирішення питання спадкування майна [PERSON] У судовому засіданні заявник та представник заявника заяву підтримали, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надіславши до суду пояснення по справі, просив слухати справу без їх участі (а.с. 16). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер (а.с. 40). Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло заявниці та померлому належало по ? частки квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.12). Після смерті заявниця за власні кошти провела його поховання, поминки і впорядкування місця поховання (а.с.8, 83). Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Законодавцем встановлено, що «сім'я» на відміну від «шлюбу» є проживання осіб, пов'язаних спільним побутом та у яких є взаємні права та обов'язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім'ї не існує спеціального порядку реєстрації. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту проживання сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу (п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України). Зі змісту вказаної статті вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факт сумісного проживання однією сім'є також підтверджується квітанціями за телекомунікаційні послуги, надані ПАТ «Укртелеком» та житлово-комунальні послуги, а також листом з Пенсійного фонду України та ксерекопією медичної картки на ім' я заявниці із зазначенням адреси проживання із померлим (57-84). Допитані за клопотанням заявниці свідки [PERSON], [PERSON] з даного питання надали однакові покази, якими засвідчили, що знають сім'ю з часу їх спільного проживання, спілкувалися із сім'єю до останніх часів. Стверджують, що між подружжям були гарні стосунки, бюджет вели спільний, проживали разом у зазначеній квартирі. Заявниця та померлий разом із свідками отримували пенсію на дому. Аналізуючи покази свідків в їх сукупності та співставленні докази, суд приходить до висновку що встановлення юридичного факту спільного проживання суд визнає обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved