Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 11 червня 2008 року між ним та акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», назву якого змінено на ПАТ «Укрсиббанк» (далі - відповідач-1), було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11358567000, за умовами якого відповідач-1 надав позивачу кредит в сумі 160 000 доларів США строком на 36 місяців. На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, 11 червня 2008 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір іпотеки № 87843, за яким позивач передав в іпотеку належні йому на праві власності земельну ділянку площею 0,0500га та розташований на ній житловий будинок, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Бровари, провулок Драгоманова, 3. 13 лютого 2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» (далі - відповідач-2) укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги кредитної заборгованості за кредитним договором № 11358567000. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 06 грудня 2013 року, ухваленим по цивільній справі за позовом ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та процентів, нарахованих за користування кредитом, у задоволенні позову відмовлено на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України за пропуском строку позовної давності. Посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 593 ЦК України, ч. 4 ст. 3, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», позивач вважає, що з набранням вищевказаним рішенням суду законної сили припинились його зобов'язання за кредитним договором № 11358567000, а також іпотека, якою було забезпечено виконання цього грошового зобов'язання, тому просить визнати припиненим договір іпотеки № 87843 від 11.06.2008 року; зняти заборону відчуження належних йому на праві власності жилого будинку та земельної ділянки плошею 0,0500га, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Бровари, провулок Драгоманова, 3 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про накладення заборони відчуження на зазначений житловий будинок та земельну ділянку. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що зобов'язання за кредитним договором не припинились, а тому відсутні підстави для припинення іпотеки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 11 червня 2008 року між позивачем та акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», назву якого змінено на ПАТ «Укрсиббанк», укладено договір про надання споживчого кредиту № 11358567000, за умовами якого відповідач-1 надав позивачу кредит в сумі 160 000 доларів США, а останній зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 11 червня 2038 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору (п.1.2.2). Пунктом 6.1.2 вказаного договору передбачено право банку визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно п. 1.2.2 цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 11 червня 2008 року між позивачем та відповідачем-1 укладено договір іпотеки № 87843, за яким позивач передав в іпотеку належні йому на праві власності земельну ділянку площею 0,0500га та розташований на ній житловий будинок, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Бровари, провулок Драгоманова, 3. 13 лютого 2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги кредитної заборгованості за кредитним договором № 11358567000. У червні 2013 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та процентів, нарахованих за користування кредитом, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 11358567000 від 11.06.2008 року в сумі 261587,84 доларів США. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 06 грудня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України за пропуском строку позовної давності. Відмовляючи у позові суд виходив з того, що банк скористався своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту, передбаченим пунктами 1.2.2, 6.1.2 договору про надання споживчого кредиту № 11358567000 від 11.06.2008 року, та визнав терміни повернення кредиту та сплати плати за кредит такими, що настали 17 червня 2009 року, у зв'язку з чим строк для звернення до суду за захистом свого порушеного цивільного права закінчився 17 червня 2012 року, а позов подано 04 червня 2013 року. Наведене підтверджується матеріалами справи та копією рішення Броварського міськрайонного суду від 25.11.2013 року. Пунктом 1 частини першої статті 593 ЦК України встановлено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Частиною першою статті 17 цього ж Закону передбачено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання. Статтею 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Пунктом 7.8 цього ж договору встановлено, що строк його дії встановлюється з дати укладення (дати підписання сторонами) до повного повернення банку всієї суми кредиту за договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування. Пунктом 6.1 іпотечного договору встановлено, що він діє з моменту його нотаріального посвідчення до повного виконання зхобовязань за договором, що обумовлюють основне зобов'язання. З огляду на наведене суд вважає безпідставним посилання позивача як на підставу своїх вимог на те, що у зв'язку з ухваленням судового рішення про відмову у позові про стягнення заборгованості за кредитним договором його зобов'язання за цим договором припинились, оскільки ні самими договорами (кредитним та іпотечним), ні чинним законодавством не передбачено припинення зобов'язання на підставі рішення суду або у зв'язку із закінченням терміну його виконання. У зв'язку з цим та враховуючи, що позивачем не надано належних доказів в обґрунтування доводів про те, що договір іпотеки є припиненим у визначеному чинним законодавством України порядку, суд приходить до висновку. що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed