Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

у липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, в якому з урахуванням уточнень просила суд визнати дії Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації у відмові у видачі ордера на підставі розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації № 253 від 18.04.2019 року «Про надання житлових приміщень мешканцям Голосіївського району», яким родині [PERSON] розподілено однокімнатну квартиру [ADDRESS] житловою площею 17,70 м2, неправомірними, та зобов`язати Голосіївську районну у місті Києві державну адміністрацію видати [PERSON] ордер № 018226 серії Б на однокімнатну квартиру [ADDRESS] житловою площею 17,70 м2, на підставі розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації № 253 від 18.04.2019 року «Про надання житлових приміщень мешканцям Голосіївського району». Свої вимоги мотивувала тим, що з 07.05.1981 року перебувала на квартирному обліку потребуючи поліпшення житлових умов, а з 04.06.2015 року - вона та члени її родини перебувають на обліку в пільговій черзі - як Учасники бойових дій, залучені до АТО. 27.02.2019 року її сину - [PERSON] був виданий оглядовий ордер на квартиру [ADDRESS] житловою площею 17,70 м2. Квартира було оглянута та повністю влаштувала її родину. Розпорядженням Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації № 253 від 18.04.2019 року «Про надання житлових приміщень мешканцям Голосіївського району» квартира [ADDRESS] житловою площею 17,70 м2 була розподілена її родині. Ордер на вселення [PERSON] не отримав у зв`язку із втратою паспорта, а [INFO] [PERSON] помер. У червні 2019 року Голосіївська районна у місті Києві державна адміністрація повідомила про відсутність правових підстав для видачі ордеру з огляду на смерть [PERSON] , хоча її син - [PERSON] також є учасником бойових дій та перебуває на черзі для поліпшення житлових умов як Учасник бойових дій, залучений до АТО. Вважає дії Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації щодо відмови у видачі ордера неправомірними та такими, що порушують її законні права на отримання житла. Ухвалою від 18.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 29.10.2019 року (а.с. 27). Ухвалою від 29.10.2019 року витребувано у Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації належним чином завірену копію ордера № 018226 серія Б (а.с. 50-51). Ухвалою від 06.02.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд на 26.02.2020 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги та їх обґрунтування з урахуванням уточнень підтримала, виходячи з обставин, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, будучи в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання явку представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, клопотань з процесуальних питань не заявив, відзив на позов не подав. Третя особа, будучи в установленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, клопотань з процесуальних питань не заявила, пояснення на позов не надала. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, [PERSON] перебуває на квартирному обліку потребуючих поліпшення житлових умов. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] - сини [PERSON] є учасниками бойових дій та мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни (а.с. 13-16, 18, 19). З 04.06.2015 року - [PERSON] та члени її родини - [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в пільговій черзі - як Учасники бойових дій, залучені до АТО. 27.02.2019 року її сину - [PERSON] був виданий оглядовий ордер на квартиру [ADDRESS] житловою площею 17,70 м2 (а.с. 21). Розпорядженням Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації № 253 від 18.04.2019 року «Про надання житлових приміщень мешканцям Голосіївського району» квартира [ADDRESS] житловою площею 17,70 м2 була розподілена її родині. Ордер на вселення [PERSON] не отримав у зв`язку із втратою паспорта, про що останнім була подана відповідна заява від 28.04.2019 року до Голосіївського УП ГК у місті Києві НПУ (а.с. 22, 23). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 17.05.2019 року 18.05.2019 року [PERSON] помер [INFO] (а.с. 17). Листом від 11.06.2019 року № 100-100/Г-717-2030 Голосіївська районна у місті Києві державна адміністрація повідомила [PERSON] про відсутність правових підстав для видачі ордеру з огляду на смерть [PERSON] . Згідно копії ордеру № 018226 серії Б, наданої Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією на виконання ухвали суду від 29.10.2019 року, вбачається, що останній виданий на ім`я [PERSON] з сім`єю з 3 осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на право на зайняття приміщення жилою площею 17,70 м2 , яке складається з 1 кімнати в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Ордер виданий на підставі Розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації від 18.04.2019 року № 253 (а.с. 56). Згідно положень ст. ст. 47, 48 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.43 ЖК Української PCP громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, житлові приміщення надаються в порядку черговості. Відповідно до п. 10 ч. 1 ЖК Української PCP до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення. Відповідно до ст. 58 ЖК Української PCP ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно з пунктами 69, 72 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Отже, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідне рішення, на підставі якого було видано ордер на ім`я позивача, прийнято у встановленому законом порядку, є чинним, проте, не виконаним. На спростування даного факту відповідачем жодних доказів суду не надано. У відповідності до норм ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 8 ЦПК України). У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено ч. 7 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про надання їй ордеру, проте, отримала відмову. При цьому суд критично відноситься до посилань відповідача на відсутність підстав для видачі позивачу ордеру № 018226 серії Б з огляду на смерть пільговика - [PERSON] , оскільки підставою для видачі ордеру є відповідне рішення відповідача. Позивач та члени її родини є особами, котрі перебувають на обліку як такі, що потребують поліпшення житлових умов. Вказане відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростовано. Останнім у відповідності до закону забезпечено право на отримання жилого приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР. Проте, всупереч вказаному, відповідачем визначеного йому законодавством України обов`язку по видачі ордеру не виконано та не спростовано твердження позивача про неправомірність таких дій. При цьому, відмовляючи у видачі ордеру, відповідач посилався на факт смерті члена сім`ї позивача, котрий мав місце вже після прийняття рішення про надання жилого приміщення, що само по собі, на думку суду, є підтвердженням фактичного невиконання розпорядження відповідача та формального підходу до вирішення питання щодо його виконання. Як зазначалось, ордер на вселення у житлове приміщення за своєю юридичною сутністю є разовим документом, який лише надає право на вселення. Однак, позивач з огляду на дії відповідача позбавлена і цього права, при наявності права на зайняття жилої площі. У зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved