Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], спадкоємцем за заповітом якого є він. Іншим спадкоємцем за законом була його мати [PERSON], яка померла [INFO]. Він оформив свої спадкові права й одержав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку із відповідними господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Його мати за життя не встигла прийняти належну їй частину спадщини. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є він. Також спадкоємцями за заповітом є відповідачі [PERSON] й [PERSON], які на протязі шести місяців не зверталися до суду із позовними заявами стосовно того, що ? частина спірного нерухомого майна повинна увійти до складу спадщини й оформлена на ім'я [PERSON] З огляду на те, що [PERSON] за життя, а саме 16 липня 2008 року, було складено заповіт на його ім'я, який нею у подальшому був змінений шляхом складення нового заповіту від 26 червня 2012 року вже на нього та на відповідачів, то останні повинні бути усунуті від права на спадкування за законом ? частини будинку з господарськими будівлями. Спадкодавця [PERSON] відповідачі [PERSON] та [PERSON] примусили шляхом погроз та шантажу змінити попереднє заповітне розпорядження. Його мати [PERSON] на час складення нового заповіту була прикута до ліжка, хворіла на тяжку форму цукрового діабету, перебувала у безпорадному стані. Відповідач [PERSON] на підставі довіреності від імені [PERSON] вчиняла дії на перешкоджання реалізації ним спадкових прав, зверталася від імені матері, однак у власних інтересах, із відповідними заявами до органів нотаріату й суду. Просить: - визнати дії відповідачів [PERSON] й [PERSON] умисно спрямованими на незаконне збільшення частки у спадщині; - позбавити [PERSON] та [PERSON] права на спадкування за законом ? частини житлового будинку з будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO]; - визнати за ним право на спадкування за заповітом на ? частину спірного житлового будинку після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав й просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], а також відповідач [PERSON] позов не визнали й просили у його задоволенні відмовити. У судове засідання третя особа Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області представника не направила. Надала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність її представника (а.с.38). Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися у судове засідання, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.94). [PERSON] помер [INFO] (а.с.67). З життя, а саме 06 червня 2001 року, [PERSON] було складено заповіт, за яким все належне йому майно, де б воно не було і з чого б не складалося він заповів [PERSON]. Заповіт посвідчено 06 червня 2001 року секретарем виконавчого комітету Княжицької сільської ради Броварського району Київської області Безименною Н.Ф. Номер у реєстрі - 174 (а.с.95). Як вбачається із витребуваної у Броварській районній державній нотаріальній конторі копії спадкової справи до майна [PERSON], який помер [INFO], до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON], від імені якої діяла [PERSON], в порядку спадкування за законом (19.09.2012р.), та [PERSON] в порядку спадкування за заповітом (12.03.2013р.). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 листопада 2013 року визначено [PERSON] додатковий строк терміном два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 108-109). 26 грудня 2013 року [PERSON] подав до Броварської районної державної нотаріальної контори письмову заяву про прийняття спадини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.98). На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 22 листопада 2000 року, виданого виконавчим комітетом Княжицької сільської ради й зареєстрованого у реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 482, [PERSON] належав на праві приватної власності житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26 грудня 2013 року, за яким на підставі заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області 06 червня 2001 року та зареєстрованого у реєстрі за № 174, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], 1932 року народження, який помер [INFO], є син [PERSON], [INFO], на 7/8 часток у спадщині. Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається із однієї другої частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS], який належав померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Княжицької сільської ради 22 листопада 2000 року, зареєстрованого в Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації 22 листопада 2000 року й записаного в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 482. Вартість майна - 119120,00 грн. Вартість 7/8 часток - 104230,00 грн. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частку ще не видано (а.с.101). Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 26 грудня 2013 року, вбачається, що [PERSON] зареєстроване право приватної власності на 3/8 частин житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с.151). [PERSON] померла [INFO] (а.с.41). За життя, а саме 16 липня 2008 року, [PERSON] склала заповіт, за яким все належне їй майно, де б воно не було й з чого не складалося вона заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем Княжицької сільської ради Броварського району Київської області Безименною Н.Ф. й зареєстровано у реєстрі за № 411 (а.с. 10, 56). 26 червня 2012 року [PERSON] було складено заповіт, за яким вона все належне їй майно, де б воно не було й з чого не складалося й взагалі все те, що буде належати їй на день смерті й на що вона за законом буде мати право заповіла [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Оскільки [PERSON] у зв'язку із фізичними вадами не могла власноручно підписати заповіт, на її прохання та за її дорученням і в її присутності, текст заповіту згідно із статтею 207 ЦК України підписано [PERSON]. Заповіт посвідчено в присутності свідків: [PERSON], [PERSON], які його прочитали у голос й поставили на ньому свої підписи. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Княжицької сільської ради Броварського району Київської області Безименною Н.В. за адресою проживання заповідача й зареєстровано у реєстрі за № 41. Заповіт на день смерті не змінений та не скасований (а.с.55). Із витребуваної у Броварській районній державній нотаріальній конторі копії спадкової справи до майна [PERSON], яка померла [INFO], видно, що до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися: [PERSON] (22.02.2014р.), [PERSON] (12.03.2014р.), [PERSON] (19.03.2014р.) (а.с. 40, 50, 59). Згідно із копією Акту фактичного догляду [PERSON] від 19 жовтня 2013 року депутата Княжицької сільської ради Рогача М.А., складеного у присутності сусідів: [PERSON], [PERSON], [PERSON] - 19 жовтня 2013 року проведено обстеження фактичного догляду за [PERSON], під час якого встановлено, що вона за станом здоров'я потребує стороннього догляду. Її доглядають діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] Зі слів сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] й [PERSON] догляд за [PERSON] відбувається наступним чином: - [PERSON] доглядає у п'ятницю, суботу, неділю; - [PERSON] - у понеділок, вівторок, четвер; - [PERSON] - у середу з другої половини дня (а.с.127). Як видно із копії довідки сільського голови Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 10 грудня 2013 року, [PERSON] за власні кошти хоронила [PERSON], яка померла [INFO]. На день смерті проживала із нею й вела спільне домашнє господарство (а.с.128). Статтями 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За змістом статей 60, 63, 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1223, 1270 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом статей 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що до дня смерті [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (а.с.67). На час його смерті [PERSON] було 72 роки. До дня смерті [PERSON] - [PERSON] була зареєстрована й проживала за однією адресою із ним у будинку [ADDRESS] (а.с.68). Від імені [PERSON] до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подала [PERSON] на підставі довіреності від 06 липня 2012 року, посвідченої секретарем виконавчого комітету Княжицької сільської ради Безименною Н.Ф. й зареєстрованої у реєстрі за № 75 (а.с.71). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом. Статтею 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). З огляду на викладене, [PERSON] у спірному будинку [ADDRESS] належала частина цього нерухомого майна, як такого, що набуте під час шлюбу із [PERSON] - 8/16. Після смерті [PERSON] - [PERSON] мала право на спадкування обов'язкової частки у спадщині, яка складає - 1/16 частин спадкового майна. Згідно із частиною першою статті 1235, частинами другою, третьою статті 1254 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання дій відповідачів такими, що були спрямовані на незаконне збільшення частки у спадщині, позбавлення права на спадкування за законом [PERSON] та [PERSON] на ? частину спірного нерухомого майна після смерті [PERSON] задоволенню не підлягають через їх недоведеність у судовому засіданні. Позовні вимоги [PERSON] про визнання права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на ? частину житлового будинку із господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] підлягають задоволенню частково. За [PERSON] підлягає визнанню право на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на 9/48 частин спірного нерухомого майна. Решта позовних вимог задоволенню не підлягає. Належна позивачу частка у спадковому майні після смерті [PERSON] складає саме - 9/48 частин. На підставі викладеного,

Outcome: partial