Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

У липні 2018 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 32 986 гривень 32 копійки понесених витрат та судовий збір. Свій позов обґрунтовує тим, що 20 серпня 2016 року близько 15 години 50 хвилин в м. Києві на вул. Балукова з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода. Зазначено, що на дату скоєння цієї пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Вказав, що вина відповідача підтверджується постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.08.2016. Позивач посилався на те, що в результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль «ДЕУ», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СК «Здорово», згідно полісу № АК/0855456, що діяв на момент ДТП. Вказав, що 23 серпня 2016 року [PERSON] повідомила про страховий випадок та 28 жовтня 2016 року з метою отримання відшкодування звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України. Відповідно до звіту № 35612 від 09.09.2016, складеного спеціалістом ТОВ «СОС Сервіс Україна» розмір завданих збитків склав 34446, 32 грн., а згідно розрахунку начальника відділу експертиз МТСБУ вартість відновлюваного ремонту автомобіля «ДЕУ», д.н.з. [NUMBER] , була відкоригована та склала суму без ПДВ 32 413, 04 грн. Крім того, позивач вказав, що МТСБУ сплатило [PERSON] витрати у зв`язку із залученням аварійного комісара в розмірі 573, 28 грн. Таким чином, позивач вважає, що розмір регламентної виплати склав 32 986, 32 грн., який він і просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 19.11.2018 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки, що направлялися на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до ч.ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Третя особа у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд до відома не ставив. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 серпня 2016 року близько 15 години 50 хвилин в м. Києві на вул. Балукова сталася ДТП за участю транспортного засобу «ДЕУ», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , та транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.08.2016 [PERSON] , визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Постанова є чинною. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, по цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль «ДЕУ», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СК «Здорово», згідно полісу № АК/0855456, що діяв на момент ДТП. Встановлено, що 23 серпня 2016 року [PERSON] повідомила позивача про страховий випадок та 28 жовтня 2016 року з метою отримання відшкодування звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України. Відповідно до звіту № 35612 від 09.09.2016, складеного спеціалістом ТОВ «СОС Сервіс Україна» розмір завданих збитків склав 34 446, 32 грн., а згідно розрахунку начальника відділу експертиз МТСБУ вартість відновлюваного ремонту автомобіля «ДЕУ», д.н.з. [NUMBER] , була відкоригована та склала суму без ПДВ 32 413, 04 грн. Згідно розрахунку розміру регламентної виплати начальника відділу експертиз МТСБУ, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «ДЕУ», д.н.з. [NUMBER] , склала суму без ПДВ - 32 413,04 грн. На підставі наказу № 683 від 27.01.2017, позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 32 413,04 грн., що також підтверджується платіжним дорученням №683рв від 30.01.2017. Відповідно до абзацу 2 пункту 22.1 статті 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.». Відповідно до статті 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Оскільки, позивач виплатив грошові кошти на відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, він має право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що страховою компанією понесено витрати на залучення аварійного комісара у розмірі 573,28 грн., що підтверджується актом надання послуг №2178 від 06.10.2016 та платіжним дорученням №2178рв від 17.10.2016. Відповідно до п. 40.3 ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Згідно п. 41.4 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, відзиву не подав, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. З огляду на наведене, позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1762, 00 гривні судового збору.

Outcome: approved