Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У липні 2015 року ТОВ «Смарт Фінекперт» предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що ТОВ «Лайм-Фінанс» 22 грудня 2014 року з відповідачем укладений кредитний договір №ДВ-00011603 на суму 1200,00 грн. строком до 06 січня 2015 року, з виплатою за користування коштами 2% на день, проте відповідачем в порушення умов договору сплата коштів у визначений строк не здійснена в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач, якому ТОВ «Лайм-Фінанс» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу 28 травня 2015 року, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом станом на 02 липня 2015 року в сумі 7227,66 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 1200,00 грн., заборгованості по відсоткам 384,00 грн. пені в сумі 5110,00 грн., інфляційних втрат 510,59 грн., 3% річних 23,07 грн., а також покласти на відповідача судові витрати в сумі 243,60 грн. В поданій заяві від 02 листопада 2015 року представник позивача [PERSON] клопотав про розгляд справи у його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причин неявки не повідомила, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Відповідно до статей 512-514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання. До нового кредитора переходять у повному обсязі права первісного кредитора у зобов'язанні. Судом встановлено, що 28 травня 2015 року між ТОВ «Смарт Фінекпорт» та ТОВ «Лайм-Фінанс» укладено договір факторингу №28-05/15-ЛФ за умовами якого ТОВ «Лайм-Фінанс» передає у розпорядження ТОВ «Смарт Фінексперт» за плату права грошової вимоги д третіх осіб (боржників), що виникли на підставі кредитних договорів, зазначених в Додатку №1 до договору (а.с.17-21). Відтак, позивач, ТОВ «Смарт Фінекперт», на підставі договору факторингу є правонаступником ТОВ «Лайм-Фінанс», який надав 22 грудня 2014 року відповідачу у власність 1200,00 грн., на умовах укладеного з ним відповідно до ст. 1054 ЦК України кредитного договору, долученого до справи в копії (а.с.5-7). За умовами цього договору, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, відповідач, одержавши у власність 22 грудня 2014 року на споживчі потреби грошові кошти у сумі 1200,00 грн., що об'єктивно підтверджується видатковим касовим ордером від 22 грудня 2014 року (а.с.8), на строк до 06 січня 2015 року, встановленою ставкою за користування коштами 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування (730% річних), зобовязалася повернути кредит та відсотки в загальній сумі 1584,00 грн. єдиним платежем в кінцевий день строку або до цього дня (п.1.1, п.1.3, 1.4., 1.6, 1.7, 3.1, 4.1, 4.2 договору), штрафних санкцій у разі пропущення строків погашення кредиту і процентів у відповідності до п.5.1, 5.5.2, 5.3 договору. За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. З огляду на викладене, суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.14), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що останньою не заперечувалось та не спростовано. Оскільки іншого не доведено, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ст.ст. 526, 530, 1049, 1054, 10561 ЦК України не сплатила тіло кредиту і відсотки з порушенням ст. 529 ЦК України відступила від умов про частину, виконуваного обов'язку, і строків виконання, у зв'язку з чим станом на 02 липня 2015 року прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу кредиту в сумі 1200,00 грн. та відсотків в сумі 384,00 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Так, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п.5.1, п. 5.2 договору відповідач, за відсутності клопотання з її боку про зменшення розміру неустойки з наведенням підстав для цього у відповідності зі ст.551 ЦК України, зобовязана сплатити за час прострочення пеню в межах строку позовної давності, передбаченого п.5.5 договору у 10 років, за період з 07 січня 2015 року по 02 липня 2015 року в розмірі 2,5% в день від суми залишку основного боргу за кожен день, що становить 5110,00 грн. Також, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За перевіреним у судовому засіданні розрахунком позивача на його користь згідно ч.2 ст. 625 ЦК України підлягає стягненню з відповідача за період з 07 січня 2015 року по 02 липня 2015 року 3% річних в сумі 23,07 грн., інфляційні втрати в сумі 510,59 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved