Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень; Третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про зняття арештів з автомобілів марки: Volkswagen Caddy Kombi, номер шасі [NUMBER], 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]; HYUNDAI H1, номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]; SKODA OCTAVIA TOUR 1.6, державний номер [NUMBER], 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]; SKODA OCTAVIA A5, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], який накладено згідно постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської Аліни Леонідівни від 10 липня 2015 року у виконавчому провадженні №48095441. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв'язку з ліквідацією ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на електронних торгах із реалізації майна ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» які відбулись 17.08.2017, 18.08.2017 [PERSON] було придбано автотранспортні засоби, які були власністю Банку, згідно протоколів торгів, на виконання яких було укладено Договори купівлі продажу рухомого майна від 04.09.2017 р. та Договори купівлі продажу рухомого майна від 02.10.2017р. В подальшому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.А. Кухтенко було видано свідоцтва про право власності на транспортні засоби: Свідоцтво від 06.09.2017 року зеєстр №1486 на авто HYUNDAI H1, державний номер [NUMBER], Свідоцтво від 06.09.2017 року реєстр [NUMBER] на авто Volkswagen Caddy Kombi державний номер [NUMBER]. Свідоцтво від 09.10.2017 реєстр [NUMBER] SKODA OCTAVIA TOUR 1.6 державний номер [NUMBER]. Свідоцтво від 09.10.2017 року реєстр [NUMBER] на SKODA OCTAVIA A5 державний номер [NUMBER]. Однак, позивачем не було здійснено реєстрацію транспортних засобів в СРЕВ, оскільки йому стало відомо про накладені державною виконавчою службою в рамках виконавчого провадження ВП 48095441 арешти на все майно належне ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», в тому числі накладено арешт і на придбані Покупцем транспортні засоби. Вказаний арешт накладений в рамках виконавчого провадження ВП 48095441, яке відкрито 13.05.2015 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби на виконання виконавчого листа № 210/1072/15-ц від 07.07.2015 року виданий Дзержинським міськрайонним судом міста Кривий Ріг. За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення своїх прав, позивач просить суд позов задовольнити. Крім того, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач також зазначає, що, зважаючи на процедуру ліквідації, в якій ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» перебуває з 18.12.2015 року, а також з урахуванням положень ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний був скасувати вжиті ним заходи примусового виконання рішення, а саме: зняти арешт та заборону на відчуження майна, що належить ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», чого, в свою чергу, зроблено не було. 19.01.2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позов, згідно змісту якого вбачається, що відповідач заперечує щодо задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, а також те, що оскільки виконавчий збір по виконавчому провадженні № 48095441 повністю не стягнуто, питання щодо зняття арешту не вирішувалось. 29.01.2018 у судовому засіданні судом було прийнято та долучено до матеріалів справи заперечення на відзив від представника позивача, з тексту якого вбачається, що відзив ДВС є необгрутованим, оскільки вимоги кредиторів, які виникли до ліквідації банку, у тому числі органів Державної виконавчої служби України, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, заявляються уповноваженій особі Фонду та відхиляються/приймаються і сплачуються згідно з вимогами Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку , вважаються погашеними. 13.04.2018 року від представника позивача надійшли додаткові заперечення на відзив Департаменту ДВС, в яких представник позивача наголошує, що у суду є всі підстави для задоволенні позову в повному обсязі, а заперечення відповідача про відсутність підстав для зняття арешту із автотранспортних засобів є необґрунтованими. У судовому засіданні, яке відбулося 16.04.2018 року, представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи Броннікова Д.В. в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечувала. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки свого представника суд не сповістив. Ухвалою суду від 20.11.2017 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. З 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. З огляду на вищенаведені положення чинного процесуального законодавства, а також з урахуванням вимог ст.ст. 19, 274 ЦПК України, у судовому засіданні, яке відбулося 29.01.2018 року, ухвалою, було вирішено продовжити розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження із проведенням цього ж дня підготовчого судового засідання. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що згідно Протоколів електронних торгів від: 1)18.08.2017 року за №UA-EA-2017-08-11-000334-b, [PERSON] було придбано належний на праві власності Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» автомобіль HYUNDAI H1, номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 5-6), про що між позивачем та банком було укладено Договір купівлі-продажу рухомого майна б/н від 04.09.2017 року. (а.с. 15-16). 2)18.08.2017 року за №UA-EA-2017-08-08-000304-b, [PERSON] було придбано належний на праві власності Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» автомобіль Volkswagen Caddy Kombi, номер шасі [NUMBER], 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 7-8), про що між позивачем та банком було укладено Договір купівлі-продажу рухомого майна б/н від 04.09.2017 року. (а.с. 17-18). 3)04.09.2017 року за №UA-EA-2017-08-21-000236-b, [PERSON] було придбано належний на праві власності Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» автомобіль SKODA OCTAVIA A5, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 9-11), про що між позивачем та банком було укладено Договір купівлі-продажу рухомого майна б/н від 02.10.2017 року. (а.с. 22-24). 4)04.09.2017 року за №UA-EA-2017-08-21-000073-b, [PERSON] було придбано належний на праві власності Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» автомобіль SKODA OCTAVIA TOUR 1.6, державний номер [NUMBER], 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 12-14), про що між позивачем та банком було укладено Договір купівлі-продажу рухомого майна б/н від 02.10.2017 року. (а.с. 19-21). Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кухтенко Т.А. було видано позивачу свідоцтво про право власності на транспортні засоби: HYUNDAI H1, номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску (а.с. 30), Volkswagen Caddy Kombi, номер шасі [NUMBER], 2007 року випуску (а.с. 31), а 09 жовтня 2017 року було видано позивачу свідоцтво про право власності на транспортні засоби: SKODA OCTAVIA TOUR 1.6, 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER] (а.с. 32), SKODA OCTAVIA A5, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] (а.с. 33). При цьому, згідно з чинним законодавством право власності на автомобілі підлягає державній реєстрації, процедура якої врегульована Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, навіпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року. Так, як встановлено в судовому засіданні, на примусового виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходився виконавчий лист №210/1072/15-ц від 07.07.2015 року, виданий Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] грошові кошти за договором строкового вкладу (депозит) «Пенсійний» №305835/348886/370-14 від 20.10.2014 року у розмірі: сума вкладу - 500000,00 Євро, відсотки за вкладом 13033,33 Євро. Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанською Аліною Леонідівною від 10.07.2015 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», у межах суми звернення стягнення 513 033,33 євро. При цьому, у виконавчому провадженні №48095441 на виконання виконавчого листа №210/1072/15-ц від 07.07.2015 року, виданого Дзержинським міськрайонним судом міста Кривий Ріг, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби було накладено арешт на все майно, належне ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», в тому числі й на придбані позивачем автомобілі. Відтак, підтверджується доводи сторони позивача про позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію вищенаведених транспортних засобів на своє ім'я, адже існує станом на даний час накладений на вказані транспортні засоби арешт. Поряд з цим, як встановлено в судовому засіданні та є загальновідомою обставиною, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», за умовами якого в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 18.12.2015 року розпочато процедуру ліквідації. Вказані відомості були опубліковані в газеті «Голос України» №242 (6246) від 23.12.2015 року. В свою чергу, згідно ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається. Крім того, частиною 1 п.4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано, що у разі прийняття Національним Банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, виконавчі провадження з приводу такого банку закриваються, а відповідні постанови про закриття виконавчих проваджень разом із виконавчими документами надсилаються до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, виходячи з вищенаведених вимог законодавства, можна дійти висновку, що після опублікування оголошення про ліквідацію ПАТ «Банк Фінанси та кредит» державний виконавець повинен був скасувати вжиті ним заходи примусового виконання рішення, а саме: зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна, що належить ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Натомість, вбачається, що арешт, накладений на придбані позивачем автомобілі, державним виконавцем на знято. Разом з тим, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього, порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги як здійснити державну реєстрацію придбаного автомобіля, так і в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд. Водночас, як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Крім того, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки обтяження автомобілів, вжиті задовго до набуття позивачем права власності на них, порушують права останнього як власника та перешкоджають вільному та повноцінному здійсненню ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного та

Outcome: approved