Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

У липні 2016 р. позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.06.2013 р. о 14 год. 00 хв. по вул. М. Гречка в м. Києві відбулось ДТП за участю автомобілю «Шевроле-авео» д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу та автомобілю «ВАЗ-217130» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] У скоєному ДТП визнано винним [PERSON] , що підтверджується постановою Апеляційного суду м. Києва від 10.07.2015 р. У скоєному ДТП визнано винним [PERSON] , що підтверджується постановою Апеляційного суду м. Києва від 10.07.2015 р. Позивач вважає, що на підставі ч. 1 ст. 37 ЦПК України, після смерті [PERSON] його правонаступником є його батько [PERSON] Оскільки цивільно-правову відповідальність [PERSON] було застраховано в СК «Альфа-Банк» згідно полісу АВ/3664399 від 09.08.2012 року, тому 08.09.2015 року позивачем була подана заява про страхове відшкодування у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Шевроле-авео» д/н [NUMBER] внаслідок ДТП. Як вказано у позові, 09.09.2015 року ПАТ СК «Альфа-Банк» виплатило позивачу відшкодування шкоди у розмірі 20025,37 грн., що підтверджено платіжним дорученням №14267 від 20.08.2016 р. Однак загальна сума вартості матеріального збитку, яку позивач поніс внаслідок ДТП становить 100212 грн. 24 коп., що підтверджується Звітом про визначення вартості матеріального збитку від 22.07.2015 р. та ремонтною калькуляцією №1155 від 22.07.2015 р. Також позивач вважає що сума, яку необхідно компенсувати складає 80186 грн. 87 коп., з огляду на те, що частину завданої шкоди було йому компенсовано у розмірі 20025,37 грн. Також, позивачем були сплачені грошові кошти за оцінку завданого матеріального збитку у розмірі 1000 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 058350 від 23.07.2015 р. Крім цього, зазначає позивач, що йому також було завдано моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях, що викликали хвилювання, пов`язане з пошкодженням автомобіля, порушення налагодженого стану життя у зв`язку з відсутністю автомобіля на час його ремонту, неможливістю користуватися автомобілем для сімейних потреб та необхідністю вирішувати питання щодо відшкодування шкоди в судовому порядку. Тому позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 20000 грн. Заявою від 26.10.2016 р. позивач збільшив позовні вимоги та зазначив, що за період з 18.06.2013 р. по 12.07.2016 р. його автомобіль «Шевроле-авео» д.н.з. [NUMBER] перебував на автостоянці, оскільки в результаті ДТП автомобіль було пошкоджено та у зв`язку з чим ним було неможливо користуватися, позивач був змушений зберігати його на охоронюваній автостоянці. Сума витрат за зберігання транспортного засобу на охоронюваній автостоянці становить 22380 грн., що підтверджується квитанцією №526888 виданою ФО-П [PERSON] . Тому посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги з урахуванням внесених змін. Заявою від 25.04.2018 р. представник позивача - адвокат Шаповалов А.М. зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути із відповідача [PERSON] 50812,87 грн. матеріальної шкоди, а в іншому позов залишив без змін. Під час судовиз дебатів дані позовні вимоги було підтримано представником позивача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, так як стороною пропущено строк звернення до спадкоємця. Представник третьої особи - ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» в судове засідання так і не з`явився про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як з`ясував суд, 18.06.2013 р. о 14 год. 00 хв. по вул. М. Гречка в м. Києві відбулось ДТП за участю автомобілю «Шевроле-авео» д/н [NUMBER] , який належить позивачу та автомобілю «ВАЗ-217130» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] У скоєному ДТП визнано винним [PERSON] із закриттям провадження, що підтверджується постановою Апеляційного суду м. Києва від 10.07.2015 р.(а.с. 6). Оскільки на момент ДТП цивільно-правову відповідальність [PERSON] було застраховано у 3 особи - ТДВ СК «Альфа-гарант» згідно полісу АВ/3664399 від 09.08.2012 р., тому 08.09.2015 р. позивачем була подана заява про страхове відшкодування у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Шевроле-авео» д/н [NUMBER] внаслідок ДТП. При цьому 09.09.2015 р. ПАТ СК «Альфа-Банк» виплатило позивачу відшкодування шкоди у розмірі 20025,37 грн., що підтверджено платіжним дорученням №14267 від 20.08.2016 р.(а.с. 10). Загальна сума вартості матеріального збитку, яку позивач поніс внаслідок ДТП становить 100212 грн. 24 коп., що підтверджується звітом про визначення вартості матеріального збитку від 22.07.2015 року (а.с. 12-19) та ремонтною калькуляцією №1155 від 22.07.2015 року.(а.с. 21-24). При цьому позивачем були сплачені грошові кошти за оцінку завданого матеріального збитку у розмірі 1000 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 058350 від 23.07.2015 р. (а.с. 28). У відповідності до роз`яснень, викладених в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.1993 р., № 7 від 08.07.1994 р., № 11 від 30.09.1994 р. та № 15 від 25.05.1998 р.) питання про відповідальність за шкоду, заподіяну автотранспортним засобам при їх зіткненні, кожного з їх володільців перед іншим вирішується за правилами ст. 440 ЦК: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого, відшкодовується винним. Володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Ст. 1166 ЦК України встановлює, що майнова шкода, завдана майну особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ст. 1188 ЦК встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 3 ст. 396 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як з`ясовано судом, [PERSON] [INFO] помер, і його батько - відповідач [PERSON] є його спадкоємцем у відповідності до вимог ст. 37 ЦПК України. Ст. 1231 ЦК України (на яку посилається представник відповідача) «До спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Частина 1 ст. 1230 регламентує спадкування збитків, завданих спадкодавцю за його життя внаслідок невиконання договірних зобов`язань, встановлюючи, що право на відшкодування таких збитків переходить до спадкоємця. Розмір збитків відшкодовується у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, котра порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право (див. коментар до ст. 22 ЦК). Згідно ч. 2 ст. 1230 ЦК до спадкоємця переходить також право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя. Тут варто звернути увагу на відмінності умов застосування частин першої та другої коментованої статті. Так, спадкування права на відшкодування збитків, завданих внаслідок невиконання договірних зобов`язань, виникає незалежно від вчинення якихось дій спадкодавцем (ч. 1 ст. 1230 ЦК), а спадкування права на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, можливе лише за умови, що сплата неустойки (штрафу, пені) була присуджена судом спадкодавцеві за його життя (ч. 2 ст. 1230 ЦК). Тобто ч. 2 ст. 1230 встановлює умову виникнення права на стягнення неустойки (штрафу, пені) - вона повинна бути присуджена спадкодавцю за його життя. У відповідності до ч. 4 вказаної статті «Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. За позовом спадкоємця суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), розмір відшкодування майнової шкоди (збитків) та моральної шкоди, якщо вони є непомірно великими порівняно з вартістю рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ним у спадщину. Як встановив суд, 21.11.2017 р. рішенням Печерського р/с м. Києва було задоволено позов [PERSON] до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» та стягнуто 29374 грн. страхового відшкодування. Таким чином суд приходить до висновку щодо стягнення із відповідача [PERSON] матеріальних збитків у розмірі 50812,87 грн. та витрат на експертизу у розмірі 1000 грн. Також суд зважаючи на стан здоров`я відповідача [PERSON] на підставі ст. 267 ЦПК України вважає за доцільне розстрочити стягнення із нього матеріальних збитків у розмірі 50812,87 грн. на строк до 23.12.2019 р. У відповідності до ч. 3 ст. 1230 ЦК до спадкоємця переходить також право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. Моральна шкода може полягати: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ст. 23 ЦК). У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин,які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Тому суд при вирішенні питання про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, враховує вищевказані зміни у життєвих стосунках позивача у зв`язку з оформленням відповідних документів по ДТП та його наслідкам, постійно звертатися до страхової компанії за відшкодуванням збитків. З урахуванням ступеню та тривалості страждань, яких зазнав позивач розмір моральної шкоди суд визначає у 3000 грн. що відповідає засадам розумності та справедливості, враховуючи обставини справи. Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 2023,76 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Тому

Outcome: partial