overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказано, що з 09.10.2010 р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак, на даний час, сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім`ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв`язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просила задовольнити та розірвати шлюб. Враховуючи, що у справі на виконання положень п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, проведено підготовче засідання, у якому відповідачем надано заяву про визнання позову, суд дійшов висновку про ухвалення рішення в порядку ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09.10.2010 року між громадянами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 1370. Від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач позовні вимоги визнає, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, а відповідач позовні вимоги підтримує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам однієї з сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказано, що з 27 квітня 2013 р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак, на даний час, сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв'язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просила задовольнити та розірвати шлюб. Враховуючи, що у справі на виконання положень п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, проведено підготовче засідання, у якому відповідачем надано заяву про визнання позову, суд дійшов висновку про ухвалення рішення в порядку ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27 квітня 2013 року між громадянами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 436. Від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач позовні вимоги визнає, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, а відповідач позовні вимоги підтримує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам однієї з сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявленого позову позивач вказав, що з 22 березня 2014 року він з відповідачкою перебувають у шлюбі, зареєстрованому Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області актовий запис №33. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати та виховуватись відповідачкою. Просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з 2017 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачкою. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Позивач вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати та виховуватись відповідачкою. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявленого позову позивач вказав, що з 30 жовтня 2012 року він з відповідачкою перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області актовий запис №39. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] перебуває у СІЗО м. Дніпра. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Судом вживалися заходи щодо її повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Позивач вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати відповідача [PERSON], таким що втратив право користування житловим будинком №42 по вул. Першого Травня в смт. Довбиш Баранівського району Житомирської області. Позовну заяву обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку №42\~по вул.\~Першого Травня\~в смт.\~Довбиш Баранівського\~району Житомирської\~областіна\~підставі свідоцтва\~про право\~власності на\~будинок від\~25.03.1993\~року.\~Відповідач зареєстрований\~у вказаному\~будинку з\~його дозволу,\~однак протягом\~останніх двох\~років не\~проживає за\~своїм місцем\~реєстрації,\~добровільно знятися\~з реєстрації\~не бажає, домовленості між ними щодо збереження за відповідачем житла не було. Через реєстрацію відповідача позивач не має змоги оформити субсидію на оплату комунальних послуг, а тому звернутися до суду за захистом свого цивільного права. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку номер №42 по вул. Першого Травня в смт. Довбиш Баранівського району Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 25.03.1993 року, зареєстроване в Новоградволинському БТІ 25.03.1993 року за реєстровим номером 1068 (а.с.6) Згідно з довідкою Виконавчого комітету Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області №3249 від 12.07.2018 року [PERSON], зареєстрований за адресою [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені норами ст. 16, 386, 391 ЦК України. Оскільки відповідач був членом сім'ї позивача, понад два роки не проживає у вказаному будинку, дані обставини визнаються відповідачем, ніким не спростовані, тому у своїй сукупності дають підстави для суду для задоволення позовних вимог про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 07.08.1999 року Довбиською селищною радою Баранівського району Житомирської області за актовим записом №19; неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] залишити з відповідачкою до його повноліття; неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] залишити з ним до його повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 07.08.1999 року з відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. З відповідачем відносини погіршилися через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, близько шести років фактично припинили шлюбні відносини, вважає що між ними примирення не можливе, тому звернувся до суду з даною заявою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив її задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.08.1999 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Виконкомом Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 07.08.1999 року (а.с. 6). Від спільного сумісного проживання народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], яка вже повнолітня, син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (а.с.7,8) Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Крім того, сторони дійшли згоди щодо проживання двох неповнолітніх дітей. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та залишення на проживання для відповідачки неповнолітнього сина [PERSON], а для позивача неповнолітнього сина [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що між ним та відповідачем 25.08.1973 року зареєстровано шлюб Пронозівською сільською радою Глобино райбюро ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 19. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач, через канцелярію суду, подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, та не заперечував проти завершення розгляду справи. Відповідач, в останнє судове засідання не з`явилася, про час та дату судового розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 25.08.1973 року Пронозівською сільською радою Глобино райбюро ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 19. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача тривалий час подружжя намагалося налагодити стосунки, однак це жодним чином не допомогло збереженню сім`ї. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить його інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 142 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08.01.2011 року з відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Красненської сільської ради Кегичівського району Харківської області, актовий запис № 01. Від шлюбу мають дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . На даний час подружні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на життя. Примиритися позивач не бажає. Вказуючи на дані обставини просив шлюб з відповідачем розірвати. [PERSON] та його представник у судове засідання з`явилися, позов підтримали, просили його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. У подальшому у судове засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю. Відповідач [PERSON] та її представник у судове засідання з`явилися, позов визнали, не заперечували проти розірвання шлюбу. У подальшому у судове засідання [PERSON] та її представник не з`являлися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Перевіривши матеріали справи і доводи позовної заяви, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 08.01.2011 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину. Сумісне життя не склалося. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить їхнім інтересам. Згідно з положеннями ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі і це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи, що відповідач повністю визнав позов, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved