Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу предмета іпотеки(квартири) недійсним, посилаючись на те, що їй на праві власності належала квартира [ADDRESS]. 05 вересня 2016 року вона взяла у [PERSON] позику в сумі 173 595, 00 грн. і на виконання зазначених зобов'язань уклала іпотечний договір, за яким передала квартиру в іпотеку. В погашення кредиту нею сплачено більш ніж 30 000 грн., однак в січні 2016 року було ухвалено судове рішення про продаж її квартири, будь - якому покупцю без зазначення початкової ціни продажу. На даний час власником квартири є [PERSON], проте насправді квартира не була продана, а зазначені дії вчиненні для створення нестерпних умов проживання та її подальшого виселення із квартири. Вважає, що ціна за якою була продана квартира занижена більш ніж в три рази, за висновком експерта вартість квартири визначена в 483 126 грн., а реалізована квартира за 148 900, 00 грн. Окрім того, при укладені договору купівлі - продажу не була визначення початкової ціни, що є порушенням ст.39 Закону України «Про іпотеку» та підставою для визнання договору купівлі - продажу недійсним. З огляду на викладене та норми матеріального права просила суд визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON] і [PERSON]. Ухвалою суду від 27.02.2017 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено [PERSON]. В судове засідання позивач та її представник наполягали на задоволенні позову з підстав продажу предмета іпотеки за ціною, що не відповідає сумі, встановленій рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 09.02.2017 року. Відповідач в судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Третя особа [PERSON] та його представник позов не визнали, посилаючись на відсутність підстав для визнання договору купівлі - продажу недійсним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотека - це застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до Закону України «Про іпотеку» 898 -ІV(зі змінами та доповненнями) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 05 вересня 2013 року між [PERSON] і [PERSON] укладено письмовий договір позики грошових коштів, за яким позикодавець надав позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 173 595, 00 грн., що на час укладення договору еквівалентно 21 300 доларів США, строком до 05 березня 2014 року (а.с. 14). На забезпечення виконання умов договору позики 05 09.2013 року укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON] - іпотекодавець передала іпотекодержателю - [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Вартість предмета іпотеки визначена сторонами в сумі 290 000,00 грн.(а.с. 9-11). Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 січня 2016 року в справі за позовом [PERSON].В. до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки позов - задоволено. Судом звернуто стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 36,1кв.м., оціночною вартістю 290 000, 00 грн., яка належить [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором позики на користь [PERSON] в розмірі 729 043, 62 грн., яка складається із заборгованості за договором позики в розмірі 364 521,81 та пені в розмірі 364 521,81грн., шляхом продажу предмета іпотеки [PERSON] з укладенням від імені відповідача [PERSON] договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, дублікатів правовстановлюючих документів та здійснення інших, передбачених законом дій, необхідних для продажу іпотеки(а.с.15) Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого 2017 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.01.2016 року в частині визначення оціночної вартості предмета іпотеки у 290 000 ,00 грн. змінено із зазначенням, що початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації складає 290 000,00 грн. Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 03.10.2016 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив однокімнатну квартиру №2, по вул. 9 Січня, 49, у м. Херсоні за домовленістю сторін за ціною 148 900, 00 грн. Частиною 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку» 898 -ІV визначено, що якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь - якій особі - покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі - продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Згідно до частини шостої ст.38 цього Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Договір купівлі - продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, частина 10 ст.38 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи, що рішенням суду надано право іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки будь - якій особі - покупцеві і при укладенні договору купівлі - продажу квартири між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] не було допущено порушення вимог ст.ст.203, 215 ЦК України, тому вістуні правові підстави для визнання його недійсним і такі судом не встановленні. Посилання позивача, як на підставу недійсності правочину на продаж квартири за ціною нижчою ніж визначена в іпотечному договорі та звичною на даний вид майна не є підставою для визнання, укладеного договору недійсним, оскільки нормами ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що ціна предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 203,215, 575 ЦК України, Закону України «Про іпотеку» ,

Outcome: dismissed