Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

У квітні 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Зміст позовних вимог, з якими звертається позивач. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що є власницею трикімнатної квартири [ADDRESS] . Поверхом вище вказаного будинку, у квартирі № 9 , яка розташована над квартирою позивача, проживає разом зі своєю сім`єю відповідач [PERSON] . 13 лютого 2019 року, вночі, позивач виявила у себе в квартирі воду, яка текла зі стелі, зверху, з квартири, в якій мешкає відповідач. Відразу позивач викликала поліцію та представників КП «Добробут» для складання відповідного акту. Затоплення сталося з вини відповідача [PERSON] , внаслідок прориву труби подачі холодної води до бойлера у квартирі [ADDRESS] . З метою визначення вартості відновлювального ремонту після залиття квартири, позивач звернулася до ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» та згідно висновку вартість відновлювального ремонту квартири позивача становить 91 000 грн. За проведення оцінки квартири для визначення вартості відновлювального ремонту після залиття позивачем сплачено грошові кошти у розмірі 3000 грн. Позивач зверталася до відповідача із проханням добровільно відшкодувати завдану їй шкоду внаслідок залиття квартири, однак останній відмовляється. Крім матеріальної шкоди, відповідачем також завдано позивачу і моральну шкоду. Після залиття квартири, від нервового стресу і переживань, у позивача погіршився стан здоров`я і остання змушена була проходити стаціонарне лікування в період із 15.02.2019 р. по 01.03.2019 р. На лікування позивачем витрачено кошти на ліки у розмірі 2 624,30 грн. Також, внаслідок залиття квартири, позивач позбавлена нормальних умов проживання, квартира втратила естетичний вигляд, встановився стійкий неприємний запах, вологість та сирість. Від такої вологості та сирості у позивача до хвороб, які були до цього, також добавилася ще й астма. Позивач також зазнала душевних страждань від того, що ремонт у квартирі який робив її покійний чоловік, знищено внаслідок її залиття. Позивач проживає сама у квартирі, є людиною похилого віку, отримує мізерну пенсію, тому самостійно не може зробити ремонт у квартирі після залиття. Всі ці думки приводять [PERSON] у пригнічений стан. Завдану відповідачем моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10 000 грн. З огляду на викладені обставини, позивач просить стягнути із відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 91 000 грн., 3000 грн. - оплату за проведення оцінки квартири для визначення вартості відновлювального ремонту після залиття, 10 000 грн. - моральної шкоди та 2624,30 грн. - витрати позивача на придбання ліків. Позиція відповідачів щодо заявлених позовних вимог. 18 червня 2019 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне. Відповідач не заперечує того, що причиною залиття квартири [ADDRESS] , став прорив труби подачі холодної води до бойлера у його квартирі ( № 9 ), яка розташована у тому ж будинку. Однак, не погоджується із розміром матеріальної шкоди, яку просить стягнути позивач, оскільки наданий останньою висновок про визначення вартості відновлювального ремонту квартири після залиття не відповідає вимогам ст.ст. 72, 74, 102, 106 ЦПК України. Зокрема, висновок, який наданий ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» від 12 березня 2019 року, складений експертами, які не володіють спеціальними знаннями в оцінці вартості відновлювального ремонту квартири після її залиття. У дефектному акті, який знаходиться у висновку, зазначені роботи є надумані та не має необхідності їх виконувати. Із висновку взагалі неможливо зрозуміти звідки взята ринкова вартість відновлювального ремонту квартири у розмірі 91 000 грн. і як вона розраховувалася. Висновок підписаний директором [PERSON] , оцінювачем [PERSON] , однак у висновку не зазначено, що дані особи попереджені про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При проведенні обстеження квартири відповідач присутній не був. Відповідач не погоджується із позовними вимогами щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. та витрат на лікування у розмірі 2624,30 грн., оскільки ці позовні вимоги є не доведеними та не підтвердженими належними доказами. Зокрема, із наданих позивачем фіскальних чеків про купівлю ліків не вбачається, що дані ліки були призначені їй лікарем, відсутнє призначення (направлення) сімейного лікаря або іншого лікаря для проходження стаціонарного лікування. Позивач є людиною похилого віку, має інші захворювання, які в неї були до залиття квартири, тому із наданих виписок неможливо встановити, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні саме у зв`язку із захворюваннями, які виникли внаслідок залиття квартири. Позивачем нічим не підтверджена моральна шкода у розмірі 10 000 грн. Безпідставними є посилання [PERSON] на те, що відповідач відмовляється добровільно відшкодувати шкоду, оскільки відразу після залиття квартири відповідач став добровільно усувати причинені майнові збитки. Зокрема, здійснив хімчистку коврів та ліжка позивача. Згодом, [PERSON] забажала погашення майнової шкоди у значно більшому розмірі, з якою відповідач не погодився. Відповідно до оцінки вартість відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] , становить 29 998,69 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 76). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі та просив відмовити у позові. Фактичні обставини справи, що встановлені судом. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 12 травня 2018 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори, та копією договору дарування частини квартири від 18 листопада 2017 року, який посвідчений державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори (а.с. 6-7). У квартирі [ADDRESS] , зареєстрований та проживає разом зі своєю сім`єю [PERSON] , який є головою домоволодіння та власником особового рахунку зазначеної житлової площі, що підтверджується копією довідки № 313, виданої виконавчим комітетом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області (а.с. 12). 13 лютого 2019 року старшим дільничним офіцером поліції Броварського відділу ГУНП України в Київській області капітаном поліції Стратілат М.М. надано висновок по матеріалам ЄО № 3699 від 13.02.2019 р. (а.с. 11). Зі змісту вказаного висновку вбачається, що 13.02.2019 р. до Броварського ВП ГУНП України у Київській області надійшло звернення [PERSON] про те, що 13.02.2019 р. близько 02:30 вона виявила у своїй квартирі у [ADDRESS] , воду, яка текла зі стелі, її затопили сусіди з кв. № 9 (а.с. 11). 13 лютого 2019 року у складі директора КП «Добробут» Делайчука О.В. та бухгалтера Бондаренко Г.В. здійснено обстеження квартири [ADDRESS] , на предмет залиття з вище розташованої квартири, про що складено відповідний акт № 1 про наслідки залиття житлового приміщення (а.с. 8). У ході вищевказаного обстеження комісією встановлено, що під час залиття квартири № 6 постраждали : коридор, кухня , туалет , ванна кімната, зала, спальня, спальня. Відбулося часткове замикання електропроводки, замокання дверей, промокла підлога. Причиною залиття квартири [ADDRESS] став прорив труби подачі холодної води до бойлера у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Для підтвердження акту № 1 про наслідки залиття житлового приміщення запрошені винуватець шкоди - [PERSON] та потерпіла сторона - [PERSON] , про що останні поставили підписи у вказаному акті (а.с. 10). 12 березня 2019 року ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» надано висновок про вартість проведення відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] після її залиття (потопу), яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-55). Згідно із вищевказаним висновком, вартість відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] після її залиття (потопу), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 91 000 (дев`яносто одна тисяча) грн. Додатком до висновку є локальний кошторис на будівельні роботи у квартирі, який складений в поточних цінах станом на 11 березня 2019 рік. (а.с. 31-37). За проведення оцінки для визначення вартості відновлювального ремонту квартири після її залиття та виготовлення висновку експерта [PERSON] сплатила на користь ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» грошові кошти у розмірі 3000 грн., що підтверджується копією квитанції № 0.0.1290765898.1 від 11.03.2019 р. (а.с. 56). Відповідачем [PERSON] додано до матеріалів справи коштористу документацію, яка виготовлена ФОП [PERSON] на замовлення відповідача. Згідно вказаної кошторисної документації вартість відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] після її залиття (потопу), яка розташована за адресою: [ADDRESS] коштує 23 153,77 грн. Кошторис складений в поточних цінах станом на 07 червня 2019 рік (а.с. 94-100). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як передбачено ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше встановлено договором або законом. Згідно із положеннями ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За змістом ст. 1166 ЦК України обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Так, із акту про наслідки залиття житлового приміщення встановлено, що причиною залиття квартири став прорив прорив труби подачі холодної води до бойлера у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Проти зазначених обставин, викладених у вказаному акті, відповідач не заперечував. Отже, виходячи із вищевикладеного, можна дійти висновку про те, що у зв`язку із недотриманням відповідачем свого обов`язку як власника квартири № 9 по утримуванню в належному стані свого майна, встановленого ст. 322 ЦК України, позивачу завдано шкоди внаслідок залиття її квартири [ADDRESS] . Згідно висновку від 12.03.2019 р. про вартість відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] , який виконаний ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» розмір матеріальної шкоди, що завдано внаслідок залиття квартири становить 91 000 грн. Так, вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги даний висновок. При цьому, заперечуючи проти даного висновку, стороною відповідача не надано доказів на його спростування, у судовому порядку висновок відповідач не оспорював. Надана відповідачем кошторисна документація, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] внаслідок її залиття становить 23 153,77 грн., не може бути взята до уваги та суд відхиляє даний доказ з тих підстав, що така документація виготовлена без огляду пошкодженої квартири, а лише на підставі акту про наслідки залиття житлового приміщення від 13.02.2019 р. Аргументи відповідача про те, що ним проведено хімчистку ліжка та килимів, взагалі не стосуються предмету спору, оскільки позивачем вимоги щодо вказаного майна не заявлені. Отже, так як позивачу завдано збитків через залиття квартири останньої, а відповідач у добровільному порядку шкоду не відшкодував, тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 91 000 грн. підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за правомірне також стягнути із відповідача на користь позивача витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 3000 грн., оскільки такі витрати здійснені позивачем для визначення вартості відновлювального ремонту квартири, залиття якої сталося з вини відповідача. Щодо стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я4 у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як передбачено ч. 3 вищевказаної статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Положеннями ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз`яснень Верховного Суду України, що містяться в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Виходячи із аналізу вищевказаних норм, можна дійти висновку, що наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умови порушення права цієї особи, наявність такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Таким чином, предметом доказування для позивача у цій справі є протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв`язок із такими діями та наслідками у вигляді моральних страждань. Отже, враховуючи наслідки затоплення квартири позивача, яке спричинені з вини відповідача, враховуючи засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 6000 грн. У решті позовних вимог суд відмовляє, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач отримала моральну шкоду в заявленому розмірі. Разом з тим, заявлена вимога позивача щодо відшкодування їй витрат на лікування у розмірі 2624,30 грн. задоволенню не підлягає, так як з наданих позивачем доказів (фіскальні чеки про придбання ліків, виписки із медичної картки, рахунки на оплату) не можливо встановити, що такі витрати вона понесла саме у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, який спричинений внаслідок залиття квартири. З огляду на викладені обставини, враховуючи норми чинного законодавства, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 91 000 (дев`яносто одна тисяча) грн. та моральної шкоди у розмірі 6000 (шість тисяч) грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial