Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» звернулось до суду з названим позовом, у якому зазначило, що відповідач [PERSON] є власником жилого будинку №23 по вул. 50 років Жовтня в с. Новоградківка Овідіопольського району. Фактично з 1988 р. позивач постачає відповідачу електроенергію, на імя відповідача відкритий особовий рахунок, що фактично підтверджує укладання між сторонами договору, але відповідач ухиляється від належного виконання умов договору з енергопостачання, зокрема не сплачує грошові кошти за отриману електроенергію, у звязку із чим у відповідача виникла заборгованість перед енергопостачальною компанією в розмірі 1542,75грн. З цих підстав позивач з просив стягнути з відповідача, як власника жилого будинку, заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 1542 грн. та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, а також зазначили, що у вказаному жилому будинку, відповідач з 2006 року не проживає, у 2012 році будинок був відключений від лінії електромережі через заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію. В будинку залишився проживати дорослий син відповідача [PERSON], який фактично і був споживачем електроенергії. Також відповідач зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, для звернення до суду з таким позовом, а також те, що між ним та позивачем, у спірний період, не укладалось жодних договорів про постачання електроеренгії, і такий договір між стронами було укладено лише у 2015 році, у звязку із чим відповідач і не повинен був сплачувати жодні витрати повязані з наданням позивачем електроенергії. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, які зявилися в судове засідання, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.. Відносини між споживачами електричної енергії (населенням) та електропостачальниками, регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 (далі -ПКЕЕН, Правила). Відповідно до пункту 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.99р. №1357 (зі змінами та доповненнями), які регулюють відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, передбачено, що споживачі електричної енергії зобовязані: дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому обєкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕ, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. Пунктом 19 Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Правила обовязкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. У п. 2 ПКЕЕН вказано, що обєкт споживача - це житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування. Так судом встановлено, що [PERSON] є власником жилого будинку №23 по вул. 50 років Жовтня в с. Новоградківка Овідіопольського району Одеської області. До 24.04.2012 р. особовий рахунок як на споживача електричної енергії в зазначеному жилому будинку був відкритий на імя відповідача, що підтверджується відповідним доданими до матеріалів справи документами. 24.04.2012 р. житловий будинок через заборгованість з оплати за електричну енергію був відключений працівниками Овідіопольського РЕМ від лінії електромережі. Також судом встановлено, що до відключення будинку від лінії електромережі, [PERSON] частково сплачував грошові кошти за особовим рахунком 804/273 відкритим на його імя. Тобто сам факт існування договору з енергопостачання, укладеного між стронами підтверджується відкритим на імя відповідача особовим рахунку 804/273, та частковими сплатами відповідач за цим рахунком грошових коштів. Посилання відповідача на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, для звернення до суду з таким позовом, суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлено, що на підставі заяви позивача, Овідіопольським районним судом, 02.07.2012 р. було видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача 1584, 64 грн. заборгованості за електроенергію, який в подальшому був скасований, у звязку із чим суд вважає, що в розумінні статті 221 ЦК України, позивач строки позовної давності не пропустив. Також не погоджується суд із твердження відповідача про те, що у спірний період він не мав сплачувати кошти за електроенергію, оскільки між ним та позивачем не було укладено договору про надання таких послуг, оскільки фактично існування токого договору підтверджується відкритим на імя відповідача особовим рахунком 804/273 Тобто відповідач, як учасник такого договору мав належним чином виконувати його умови. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач енергії зобовязаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів (у тому числі і Правил) та договору про постачання енергії. Предметом договору є постачання електроенергії енергопостачальником та оплата спожитої електроенергії споживачем. У загальних положеннях Закону України «Про житлово - комунальні послуги» зазначено, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законом. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Стаття 317 Цивільного кодексу України визначає, що право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить тільки власникові. За змістом ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У звязку із вищевикладеним суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved