Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся з позов і просив суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед банком за договором № 48 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (не відновлювальної) від 04.04.2013 року в загальній сумі 374598,36 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 13-063 від 25.04.2013 року з урахуванням усіх змін до нього, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 322, укладеного між АТ «[PERSON] Ворота» та [PERSON], а саме трикімнатна квартира № 2, загальною площею 112,3 кв.м., житловою площею 83,7 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 350, на користь Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Ворота» шляхом надання права банку на продаж предмета іпотеки від свого імені будь якій особі покупцеві із застосуванням процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, визначеною за згодою сторін або на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності. Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «[PERSON] Ворота» [PERSON] звернулася з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнути сплачений судовий збір у розмірі 6180,90 грн. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не звернув уваги на належність доказів наданих позивачем. Судом першої інстанції порушено вимоги чинного законодавства, щодо можливості захисту порушених прав кредитора шляхом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вважає, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову прийшов до неправильного висновку зазначаючи, що іпотекодержатель своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку не реалізував, тому позивач обрав невірний спосіб захисту порушених своїх прав. Посилається на те, що право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя і суд повинен розглядати питання можливості застосування звернення на предмет іпотеки у спосіб заявлений у позовній вимозі. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушених прав. З таким висновком суду колегія суддів не погоджується з наступних підстав. Відповідно до ст. ст.\~213,\~214 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд першої інстанції в порушеннях вищезазначених вимог , помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Так, відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову на підставі п.4 ч.1 \~ст.309 ЦПК України\~, оскільки воно постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Судовим розглядом встановлено, що між ПАТ «[PERSON] Ворота» та [PERSON] 4 квітня 2013 року укладено договір № 48 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (не відновлювальної), за умовами якого банк, за наявності вільних кредитних ресурсів зобовязується надати позичальникові кредит у рамках не відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 570000 грн., а позичальник зобовязується на умовах, передбачених кредитним договором, повернути кредит в термін не пізніше 3 квітня 2015 року та сплатити проценти за користування ним в строки та в розмірах, визначених п.1.1. кредитного договору. За кредитом, відсотками та неустойкою в результаті неналежного виконання позивальником умов кредитного договору утворилася заборгованість станом на 6 липня 2015 року 374598,36 грн., з них: сума простроченої заборгованості за кредитом 238648,74 грн.; сума простроченої заборгованості за відсотками 77162,35 грн.; пеня за простроченою заборгованістю за кредитом 38408,21 грн.; пеня за простроченою заборгованістю за відсотками 20379,06 грн. Між банком та позичальником в забезпечення виконання всіх вимог банку до позичальника за кредитним договором та всіма додатковими угодами 25.04.2013 року укладено договір іпотеки № 13-063, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 322, предметом якого є нерухоме майно, а саме трикімнатна квартира № 2, загальною площею 112,3 кв.м., житловою площею 83,7 кв.м., розташована за адресою в місті Харкові по вул. Клочківська, 350. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 1\~ст. 572 ЦК України\~в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За змістом частини першої\~статті 575 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) та\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до\~статті 589 ЦК України, частини першої\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. Згідно з ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про іпотеку»\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно із частиною третьою\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості підлягають задоволенню.

Outcome: approved