Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру № 96, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд. 164-а у порядку спадкування за заповітом, яка складається із двох кімнат 8,9, житловою площею, 28,3 кв.м., а також коридору 1, туалету 3, ванної 4, трьох комор 2,6,7, балкону І, загальною площею 48,9 кв.м. В обґрунтування вимог зазначає, що 31 жовтня 2015 року помер її свекор [PERSON], [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала житлово-будівельному кооперативу «Янтар» і була надана [PERSON] згідно ордеру № 981 від 21 листопада 1972 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих на склад сімї, яка на той час складалась з трьох людей: дружини [PERSON] та сина [PERSON]. 05 травня 2010 року дружина спадкодавця [PERSON] померла. 28 червня 2011 року помер їх син [PERSON] Ще за свого життя 04 липня 2011 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно де б воно не було та з чого б не складалося, що буде йому належати на день смерті, заповів позивачці. Вона у встановлений законодавством строк звернулася до Нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідачі від прийняття спадщини відмовилися. Отже, єдиним спадкоємцем по заповіту є позивачка. У звязку з тим, що отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом поза судовим шляхом, вона не має можливості, то вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не зявилася, але від її представника до суду надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримав та просив справу слухати без їхньої участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але від нього до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала та просила розглядати справу за її відсутності. Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, 31 жовтня 2015 року помер [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 647750, виданого 02 листопада 2015 року Виконавчим комітетом Булахівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 22 (а.с.7). [PERSON] був свекром позивачки [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру 96, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд. 164-а. За життя [PERSON] залишив заповіт від 04 липня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обовязати, а також ті майнові права та обовязки, які належали йому на день смерті, він заповів [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.26). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У встановлений законодавством строк [PERSON] звернулася до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та 15 березня 2016 року було заведено спадкову справу. До спадкової справи були долучені заяви [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за заповітом від 15 березня 2016 року за № 506, 507. Згідно зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як вбачається з матеріалів справи, квартира 96, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд. 164-а, належала житлово-будівельному кооперативу «Янтар» і була надана [PERSON], згідно ордеру № 981 від 21 листопада 1972 року на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих, на сімю, до якої входили дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с.14-15). Згідно технічного паспорту від 23 травня 2016 року[ADDRESS], що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд. 164-а, складається з: коридор літ. 1, комора літ. 2, туалет літ. 3, ванна літ. 4, кухня літ. 5, комора літ. 6, 7, житлова літ. 8, 9, балкон літ. І (а.с. 17-20). Згідно довідки Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Янтар» від 07.07.2016 року, [PERSON] був членом ЖБК-162 «Янтар» з 31.10.1972 року по 26.07.2001 року, та з 26.07.2001 року по день смерті, тобто по 31.10.2015 року. Пайовий внесок за квартиру 96, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд. 164-а, повністю сплачений (а.с.22). Згідно постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 травня 2016 року, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру 96, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд. 164-а, після померлого 31 жовтня 2015 року [PERSON], відмовлено, у звязку з тим, що спадкоємицею не було надано документів, що посвідчують право власності на вищезазначену квартиру (а.с.32). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 розяснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7, у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню, а тому за [PERSON] необхідно визнати право власності у порядку спадкування за заповітом на квартиру № 96, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд. 164-а. На підставі викладеного і

Outcome: approved