Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 30 січня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 30. В обґрунтування позову зазначав, що 30 січня 2010 року він і [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка уже більше року проживає з батьком. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, у зв`язку з чим між ними часто виникали непорозуміння і сварки, що призвело до припинення з 2016 року подружніх відносин та ведення спільного господарства. Подальше спільне сумісне життя і примирення подружжя та збереження їхнього шлюбу є неможливим. Спір щодо поділу спільного майна подружжя вони будуть вирішувати в судовому порядку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує повністю, просив суд задовольнити позов та розірвати шлюб між сторонами. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, час для примирення подружжя просила не надавати, оскільки з червня 2015 року сторони проживають окремо, спільне господарство вони не ведуть та подружніх відносин не підтримують. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 30 січня 2010 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 30. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом із батьком, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 11 червня 2019 року. Суд встановив, що з 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися не бажають. Позивач на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. За змістом ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved