Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У липні 2015 року виконавчий комітет Центрально-Міської районної в місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що сім'я власного житла не має, вона постійно змінює місце свого мешкання. Останнім часом дитина проживала з батьками у бабусі, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Малолітній [PERSON] є інвалідом дитинства та має діагноз: тетравентикулярна гідроцефалія, симптоматична епілепсія, затримка психомоторного розвитку, тубконтакт. Наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради від 8 червня 2015 року № 52-П малолітнього [PERSON] поставлено на облік як дитину, що опинилася у складних життєвих обставинах. Згідно з рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради від 18 червня 2014 року № 213 дитина була влаштована до комунального закладу «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» (далі - КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР») на повне державне забезпечення у зв'язку із лікуванням батьків від туберкульозу. У березні 2015 року відповідачі пройшли курс лікування від туберкульозу, що підтверджується висновками лікарсько-консультативної комісії від 10 березня 2015 року. У зв'язку з цим рішенням виконкому від 22 квітня 2015 року № 147 дитину було повернуто на виховання батькам. 31 травня 2015 року відповідно до повідомлення комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Криворізької міської ради Дніпропетровської області [PERSON] разом із сином самовільно залишила відділення КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» ДОР» та про місце свого мешкання не повідомила. 11 червня 2015 року службою у справах дітей виконкому було здійснено обстеження умов проживання дитини за місцем її мешкання за адресою: [ADDRESS]. На час перевірки малолітній [PERSON] перебував разом із матір'ю вдома. В сім'ї були відсутні кошти та продукти харчування. Крім того, дитина за станом здоров'я потребує постійного прийому ліків, але на момент відвідування сім'ї ліки та кошти на їх придбання були відсутні. У зв'язку з цим дитину було тимчасово влаштовано до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 1» ДОР» та 15 червня 2015 року хлопчика переведено на лікування до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» ДОР». 23 червня 2015 року дитина була виписана із вказаного закладу охорони здоров'я та разом із батьками вона перебувала у бабусі за адресою: [ADDRESS]. 4 липня 2015 року у малолітнього [PERSON] погіршився стан здоров'я, у зв'язку з чим він знову був доставлений бригадою швидкої медичної допомоги до реанімаційного відділення КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» ДОР». 6 липня 2015 року мати дитини самовільно забрала хлопчика в стані середнього ступеню тяжкості з дитячого неврологічного відділення КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» ДОР» та перебувала разом із ним у своєї знайомої на території Саксаганського району за адресою: [ADDRESS]. 8 липня 2015 року за станом здоров'я малолітнього [PERSON] знову було влаштовано бригадою швидкої медичної допомоги на лікування до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» ДОР». Згідно із повідомленням зазначеного закладу охорони здоров'я [PERSON] написала розписку про те, що вона не заперечує проти того, щоб дитина сама знаходилась в дитячому неврологічному відділенні. Ні їжею, ні засобами гігієни мати дитину не забезпечила. Враховуючи ті обставини, що відповідачі належним чином дитину не утримують та не виконують рекомендацій лікарів по догляду за дитиною-інвалідом, чим створюють загрозу для життя і здоров'я хлопчика, виконкомом було прийнято рішення від 15 липня 2015 року № 250 про відібрання від них малолітнього сина та влаштування його до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР». Станом на 20 липня 2015 року малолітній [PERSON] перебуває на повному державному забезпеченні в указаному будинку дитини. Посилаючись на викладене, виконавчий комітет Центрально-Міської районної в місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] та стягнути з них на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або державного закладу, в якому буде перебувати дитина, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частці від усіх видів заробітку (доходу) з кожного, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомили. У зв'язку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Прокурор у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є лікарем-педіатром комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Криворізької міської ради Дніпропетровської області, пояснила, що відповідачі хворі на туберкульоз. У червні 2014 року хлопчика забрали до будинку дитини у зв'язку із лікуванням батьків. У квітні 2015 року дитину повернули батькам, оскільки їм було надано дозвіл доглядати за нею. Хлопчик має аномалію, а батьки не досліджували її належним чином і за медичною допомогою не звертались. 31 травня 2015 року [PERSON] разом із дитиною самовільно залишила КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» ДОР» і їх не могли знайти. Вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є фахівцем Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, пояснила, що відповідачі ігнорують рекомендації стосовно догляду за дитиною, спеціальне харчування відсутнє. [PERSON] самовільно залишає лікарні, хоча дитина потребує систематичного лікування. Відповідачі ніде не працюють та часто змінюють місце проживання. Вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав. Заслухавши пояснення представника позивача та прокурора, показання свідків, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що сім'я власного житла не має, вона постійно змінює місце свого мешкання. Останнім часом дитина проживала з батьками у бабусі, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Малолітній [PERSON] є інвалідом дитинства та має діагноз: тетравентикулярна гідроцефалія, симптоматична епілепсія, затримка психомоторного розвитку, тубконтакт. Наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради від 8 червня 2015 року № 52-П малолітнього [PERSON] поставлено на облік як дитину, що опинилася у складних життєвих обставинах. Згідно з рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради від 18 червня 2014 року № 213 дитина була влаштована до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР» на повне державне забезпечення у зв'язку із лікуванням батьків від туберкульозу. У березні 2015 року відповідачі пройшли курс лікування від туберкульозу, що підтверджується висновками лікарсько-консультативної комісії від 10 березня 2015 року. У зв'язку з цим рішенням виконкому від 22 квітня 2015 року № 147 дитину було повернуто на виховання батькам. 31 травня 2015 року відповідно до повідомлення комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Криворізької міської ради Дніпропетровської області [PERSON] разом із сином самовільно залишила відділення КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» ДОР» та про місце свого мешкання не повідомила. 11 червня 2015 року службою у справах дітей виконкому було здійснено обстеження умов проживання дитини за місцем її мешкання за адресою: [ADDRESS]. На час перевірки малолітній [PERSON] перебував разом із матір'ю вдома. В сім'ї були відсутні кошти та продукти харчування. Крім того, дитина за станом здоров'я потребує постійного прийому ліків, але на момент відвідування сім'ї ліки та кошти на їх придбання були відсутні. У зв'язку з цим дитину було тимчасово влаштовано до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 1» ДОР» та 15 червня 2015 року хлопчика переведено на лікування до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» ДОР». 23 червня 2015 року дитина була виписана із вказаного закладу охорони здоров'я та разом із батьками вона перебувала у бабусі за адресою: [ADDRESS]. 4 липня 2015 року у малолітнього [PERSON] погіршився стан здоров'я, у зв'язку з чим він знову був доставлений бригадою швидкої медичної допомоги до реанімаційного відділення КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» ДОР». 6 липня 2015 року мати дитини самовільно забрала хлопчика в стані середнього ступеню тяжкості з дитячого неврологічного відділення КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» ДОР» та перебувала разом із ним у своєї знайомої на території Саксаганського району за адресою: [ADDRESS]. 8 липня 2015 року за станом здоров'я малолітнього [PERSON] знову було влаштовано бригадою швидкої медичної допомоги на лікування до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» ДОР». Згідно із повідомленням зазначеного закладу охорони здоров'я [PERSON] написала розписку про те, що вона не заперечує проти того, щоб дитина сама знаходилась в дитячому неврологічному відділенні. Ні їжею, ні засобами гігієни мати дитину не забезпечила. Враховуючи ті обставини, що відповідачі належним чином дитину не утримують та не виконують рекомендацій лікарів по догляду за дитиною-інвалідом, чим створюють загрозу для життя і здоров'я хлопчика, виконавчим комітетом було прийнято рішення від 15 липня 2015 року № 250 про відібрання від них малолітнього сина та влаштування його до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР». Станом на 20 липня 2015 року малолітній [PERSON] перебуває на повному державному забезпеченні в указаному будинку дитини. Згідно із висновком виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради як органу опіки та піклування від 2 грудня 2015 року № 8/33-3712 останній вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Статтею 150 СК України передбачено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Ураховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина та стягнення з них аліментів на його утримання слід задовольнити, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено та повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Outcome: approved