Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що між ним та відповідачем 20 грудня 2012 року було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу 24 000 грн., які останній зобов'язався повернути до 21.01.2013. Оскільки до теперішнього часу [PERSON] грошові кошти не повернув, позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 24 000,00 грн., та судові витрати. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2013 року позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі. Ухвалою суду від 27 грудня 2013 року заочне рішення суду від 28.10.2013 скасовано та справа призначена до розгляду в загальному порядку. Позивач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні, пояснивши, що даних грошових коштів він не отримував, а розписку написав, оскільки позивач [PERSON] є адвокатом та приймав участь у вирішенні питання щодо реалізації квартири, яка належить колезі відповідача, на прилюдних торгах, і, оскільки ані у нього, ані у його колеги не було коштів для врегулювання питання щодо перенесення дати прилюдних торгів, дані кошти вніс [PERSON] Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 грудня 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу [PERSON] 24 000,00 грн. Відповідно до п.3.4 договору позики від 20 грудня 2012 року позика надається строком до 21 січня 2013 року. Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 3.3 Договору позики від 20.12.2012 передбачено, що підтвердженням отримання позики Позичальником є розписка видана Позикодавцю. Суд враховує, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладання цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої є якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 18 вересня 2013 року №6-63цс13. Судом також встановлено, що 20 грудня 2012 року відповідачем [PERSON] власноруч написано розписку про отримання від [PERSON] 3000 доларів США, що в еквіваленті складає 24000 грн. Підписання Договору позики та написання розписки в судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував. Оскільки судом встановлено, що борг до теперішнього часу не повернуто, то позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З урахуванням результату розгляду справи та згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 240 грн. 00 коп.

Outcome: approved