Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 14.11.1999 р. до цього часу перебує у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу у них є діти: син [PERSON], [INFO] і дочка [PERSON], [INFO] Діти перебувають тільки на її утриманні, а відповідач припинив спільне проживання з нею у травні 2014 року та ухиляється від утримання дітей.При цьому донька є інвалідом дитинства, потребує постійного медичного супроводу та лікування, для чого необхідні значні кошти. Догляд за донькою перешкоджає їй працювати для покращення майнового стану сім'ї. З наведених підстав позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також додаткові витрати у розмірі 1000 грн. щомісячно на дочку [PERSON] до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач позов не визнав, посилаючись, що не взмозі виплачувати аліменти та додаткові витрати на утримання дітей. Заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Судом встановлено, що сторони з 14.11.1999 р. перебувають у шлюбі, від якого у них є діти: син [PERSON], [INFO] і дочка [PERSON], [INFO] Відповідач у свідоцтвах про народження дітей записаний їх батьком. (а.с. 10-12) Сторони спільне проживання припинили у травні 2014 року і діти залишились проживати та находяться на утримані позивачки. Відповідач працює, має постійний заробіток, що підтверджено довідкою про розмір його заробітної плати. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача на її користь на утримання кожної дітини аліментів у розмірі від 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину до досягнення ними повноліттяёобгрунтовані і підлягають задоволенню. При цьому аліменти на утримання дітей у відповідності до положень ст. 191 СК України мають бути присуджені на корсить позивачки з дня пред'явлення нею позову до суду, тобто з 11.11.2014 р. (а.с. 1) Заперечення відповідача, що він не взмозі виплачувати аліменти на утримання дітей, суд вважає не обґрунтованими. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У відповідності до положень 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дочка сторін Ангеліна є інвалідом дитинства, страждає низкою важких захворювань, потребує постійного лікування та догляду, внаслідок чого позивач позбавлена можливості працювати і вимушена постійно доглядати за нею, що підтверджено посвідченням, висновками медичних установ і визнано відповідачем. (а.с. 14-23) З наданих суду чеків слідує, що протягом 2014 року позивач витратила на лікування дочки 2307 грн. 40 коп. (а.с. 29) З урахуванням матеріального становища сторін, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки на відшкодування додаткових витрат на дочку, які викликані важкими хворобами останьої, підлягають стягненню 2000 грн. В іншій частині позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дочку необґрунтовані і задоволенню не підлягають. Сама по собі наявність рахунку медичної установи Іспанії про вартість лікування дитини у розмірі 21450 Євро не свідчить про понесені позивачкою витрати та про наявність у сторін відповідних коштів для цього. (а.с. 24) На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial