Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 20.10.2007 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає участі у його вихованні, та його негативна поведінка в сім`ї призвела до припинення шлюбних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Тому збереження шлюбу вважає неможливим. Просить шлюб розірвати, малолітню дитину залишити проживати з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 20.10.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Любарського районного управління юстиції Житомирської області між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, примирятися вони не бажають, мір для цього не приймають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, внаслідок чого наявні підстави для розірвання шлюбу. Статтею 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Добровільної угоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. З довідки, виданої виконкомом Краснопільської сільської ради Чуднівського району Житомирської області від 21.11.2014 року № 477 вбачається, що малолітній [PERSON] проживає з позивачем. Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов'язаний здійснювати її утримання до досягнення нею повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (із змінами) установлено у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1286 грн. Зважаючи на те, що обов'язок утримувати малолітніх дітей до їх повноліття є рівною мірою обов'язком як батька, так і матері, тому для забезпечення дитини прожитковим мінімумом кожен із батьків має надавати їм утримання у сумі не меншій 643,00 грн. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров'я або непрацездатності відповідача, відомості про перебування на його утриманні інших осіб, його тяжкого матеріального становища, а також докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, тому, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду позовної заяви в частині позову про розірвання шлюбу позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., тому підлягає стягненню на її користь з відповідача. А в частині позову про стягнення аліментів з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави, так як позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, що передбачено правилами розподілу судових витрат згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved