Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачем [PERSON] подано вище вказану позовну заяву до відповідача Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю в 1 (один) місяць. Позов мотивується тим, що батько позивача [PERSON] помер 06.10.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №277141, видане 06.10.2015 року виконавчим комітетом Коростківської сільської ради Любарського району Житомирської області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з: 61/100 ідеальної частки житлового будинку № 64 по вулиці Януша Тишкевича в м. Бердичеві Житомирської області, що підтверджується довідкою КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1360 від 02.11.2016 року. Позивач, як спадкоємець за заповітом, мав право звернутись у зазначений строк до нотаріуса для оформлення спадщини, але вчасно не звернувся, так як з 09.11.2015 року по 30.03.2016 року перебував за кордоном, що підтверджується довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України за № 64/Р-4486 від 19.07.2016р. Після прибуття з-за кордону позивач одразу звернувся до приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу [PERSON] для оформлення своїх спадкових прав після смерті батька, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом звязку з пропущенням строку для прийняття спадщини та винесено постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.09.2016 року. Інші спадкоємці відсутні, так як мати позивача [PERSON] померла 14.08.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Крім того, батько позивача з 26.10.2015 року по день смерті - 06.10.2015 року перебував в Любарському психоневрологічному інтернаті Житомирської області та знаходився на повному державному утриманні, про що свідчить довідка № 153 від 01.06.2016 року. Позивач вважає, що пропустив 6-ти місячний строк для прийняття спадщини з поважної причини, тому у звязку з вище викладеним, просить суду визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини з поважних причин. В судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовну вимогу підтримав, просив суд її задовольнити з наведених у позові підстав. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засіданні повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заперечення, клопотання до суду не надходили. В звязку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, ознайомившись з матеріалами цивільної справи та проаналізувавши їх у сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1 та 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Абзацами 1, 2, 3, 4 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливим визначити позивачу додатковий строк тривалістю в 1 (один) місяць для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved