Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, яким просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташовані за адресою село Мезенівка, вул. Софіївська, буд. 24 Краснопільського району Сумської області, що складається з ? частини по праву спадкування за законом після померлого 17 серпня 1999 року [PERSON] та ? частини по праву спадкування за законом після померлої 31 жовтня 2016 року [PERSON], яка була нею фактично успадкована за законом, але юридично не оформлена після померлого 17 серпня 1999 року чоловіка [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач разом з матірю [PERSON] є спадкоємцем за законом у рівних частинах кожний на спадкове майно після смерті батька [PERSON]. Спадщину прийняли відповідно до статті 549 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном і приватним нотаріусом була заведена спадкова справа і на частину спадкового майна отримали свідоцтво про право на спадщину. 31.10.2016 померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, спадщину прийняв відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України у редакції 2004 року /далі ЦК України/, який діяв на час відкриття спадщини, а саме фактичним проживанням на день смерті з [PERSON], але позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на означений будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно,і постановою нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивач у судовому засіданні позов підтримав із наведених в ньому підстав. Представник відповідача в судове засідання не прибув, відповідно до поданої заяви просив справу розглянути за їх відсутності, не заперечує проти задоволення позову /ас 72/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Заслухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях Цивільного кодексу України /далі ЦК України/, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами статті 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин спору вбачається, що 17 серпня 1999 року у с. Мезенівка Краснопільського району Сумської області помер [PERSON], місце державної реєстрації смерті виконавчий комітет Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, запис № 29 від 18 серпня 1999 /копія Свідоцтва про смерть серія 1-БП № 063209 від 18 серпня 1999 року/, після смерті якого відкрилась спадщина на його майно, до якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Мезенівка по вулиці Софіївська будинок номер двадцять чотири Краснопільського району Сумської області /копія ас 12/. На день смерті - 17 серпня 1999 року спадкодавець [PERSON] проживав за реєстрацією: Сумська область, Краснопільський район, с. Мезенівка разом з дружиною [PERSON], сином [PERSON], невісткою [PERSON] /ас 14/. 31 жовтня 2016 року у с. Мезенівка Краснопільського району Сумської області померла [PERSON], місце державної реєстрації смерті виконавчий комітет Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, запис № 18 від 03 листопада 2016 року /копія Свідоцтва про смерть серія 1-БП № 271410 від 03 листопада 2016 року/, на день смерті проживала за реєстрацією: Сумська область, Краснопільський район, с. Мезенівка разом з сином [PERSON], невісткою [PERSON], онуком [PERSON] /копія ас 10, ас 13/. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом як син померлої, спадщину прийняв відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України у редакції 2004 року /далі ЦК України/, який діяв на час відкриття спадщини, постійним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини /копія ас 9, ас 13/. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно. Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України). Після смерті [PERSON] згідно статті 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташовані за адресою: с. Мезенівка, вул. Софіївська, 24 Краснопільського району Сумської області. Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За повідомленням приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу [PERSON] № 1364/01-16 від 01.08.2017 згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру після померлої 31 жовтня 2016 року [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не видано, спадкова справа знаходиться в стадії підготовки видачі свідоцтва про право на спадщину /копія ас 69-71/. 07 червня 2017 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок номер двадцять чотири по вулиці Софіївська в селі Мезенівка Краснопільського району Сумської області після смерті 31 жовтня 2016 року [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності /ас 22/. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна за правилами статті 392 ЦК України може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно Технічного паспорту на житлове приміщення та Будівельного паспорту на застройку земельної ділянки, виділеної окремому будівельнику /паспорт зареєстрований у головного архітектора міста, районного архітектора під № 172 від 22.12.1989/ [PERSON] належав житловий будинок, розташований у с. Мезенівка по вул. Пролетарська буд. 24 /ас 26-34/. Отже, враховуючи сукупність доказів, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на день смерті [PERSON] її право власності на житловий будинок, розташований у с. Мезенівка по вул. Софіївська, буд. 24 Краснопільського району Сумської області було посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, а тому цей будинок увійшов до складу спадщини. Згідно з частиною третьою статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За інформацією Мезенівської сільської ради земельна ділянка за адресою: с. Мезенівка, вул. Софіївська (колишня Пролетарська), 24 загальною площею 0,43 га, у тому числі для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,09 га, для ведення особистого селянського господарства 0,34 га, значиться переданою безкоштовно у приватну власність за померлим 17.08.1999 [PERSON] на підставі рішення виконкому Мезенівської сільської ради від 13 грудня 1989 року «Про розгляд матеріалів на оформлення прав власності та реєстрацію будинків з додатком № 2 до рішення виконкому Краснопільської районної ради народних депутатів /ас 60, 23-25/. Відповідно даних погосподарської книги №6 /копії ас 36/ [PERSON] значиться власником будинку по вулиці Софіївська будинок номер двадцять чотири в селі Мезенівка Краснопільського району Сумська область / ас 36/. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Не зробив цього і спадкодавець [PERSON], про що свідчить Довідка-характеристика № 126-1-05/17 від 25.05.2017, виданої ДП «Регіональна агенція техної інвентаризації», за змістом якої право власності на обєкт нерухомого майна, розташованого у с. Мезенівка по вулиці Софіївська (до перейменування - Пролетарська) будинок номер двадцять чотири Краснопільського району Сумської області станом на 29 грудня 2012 року не зареєстровано; рік будівництва будинку 1990, загальна площа будинку 74,2 кв. м., прибудова тамбур літера «б» за планом, 2003 року побудови, збудований самочинно / копія ас 21/. Вартість будівель та споруд відповідно до висновку про вартість майна ТОВ «Консалтингове агентство» «Святозар та партнери» від 15 червня 2017 року станом на 15 червня 2017 року становить 27008,00 грн /ас 37-59/. Згідно технічного паспорту, виготовленого 22 травня 2017 року ДП «Регіональна агенція техної інвентаризації» Комунального підприємства «Ініціатива», житловий будинок, розташований за адресою: село Мезенівка, вулиця Софіївська, будинок номер двадцять чотири Краснопільського району Сумської області складається з житлового будинку літера А-1 за планом, 1990 року побудови, прибудови літера а за планом, 1990 року побудови, загальною площею 74,2 кв. м., житловою площею 65.0 кв. м., та прибудов: кухні літера Б за планом, 1991 року побудови, кухні літера В за планом, 1960 року побудови, прибудови літера в за планом, 1960 року побудови, погребу літера п/г за планом, 1962 року побудови, сараю літера Д за планом, 1996 року побудови, вбиральні літера Е за планом, 1996 року побудови, навісу літера Ж за планом, 1996 року побудови, сараю літера З за планом, 1963 року побудови, сараю літера Г за планом, 1960 року побудови, сараю літера И за планом, 1960 року побудови, сараю літера К за планом, 1963 року побудови, навісу літера М за планом, 2000 року побудови, навісу літера Н за планом, 2000 року побудови, навісу літера О за планом, 2000 року побудови, навісу літера Л за планом, 1986 року побудови, навісу літера П за планом, 1960 року побудови, ганку літера га за планом, огорожі № 1-4 за планом /копія ас 15-21/. На даний час право позивача на спадщину за законом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Мезенівська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, немає. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Право, яке належало [PERSON] на час відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини. Це право в порядку спадкування перейшло після її смерті до позивача [PERSON], який прийняв спадщину у належний спосіб, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане домоволодіння в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому його право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір неможливо. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд дійшов висновку, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, тому вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташованих за адресою: Сумська область, Краснопільський район, с. Мезенівка, вулиця Софіївська, будинок номер двадцять чотири, по праву спадкування за законом після померлої 31 жовтня 2016 року [PERSON], яка була нею фактично успадкована за законом, але юридично не оформлена після померлого 17 серпня 1999 року чоловіка [PERSON]. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved