overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан заборгованість по заробітній платі у розмірі 2885.05 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він працював на підприємстві відповідача з 18.02.2013 р. по 04.02.2014р. 04.02.2014 року позивач був звільнений згідно п.1 ст.40 КзпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. При проведенні звільнення відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі на суму 2 885.05 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши надані суду письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із копії трудової книжки, наявної в матеріалах справи, вбачається, що позивач [PERSON] працював на ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан з 18.02.2013 року по 04.02.2014 року. 04.02.2014 року позивач був звільнений з цього підприємства на підставі п.1 ст.40 КзпП України, у зв'язку із ліквідацією підприємства. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Між тим, як вбачається із матеріалів справи, при звільненні позивача з ним не був проведений повний розрахунок, відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі в сумі 2 885. 05 грн. За такого суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в прибуток держави належить стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохав розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Позивач [PERSON]. до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON]., до суду не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 04 серпня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №61 від 04 серпня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] зареєстроване та видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області, Україна.. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], зареєстроване та видане Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 05 грудня 2008 року. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі. Спору з ким із сторін залишиться в разі розірвання шлюбу проживати неповнолітня дитина, на час розгляду справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохала розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося внаслідок несумісності характерів. Позивач [PERSON] до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], до суду не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 12 вересня 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №1326 від 12 вересня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] зареєстроване та видане Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції 12 вересня 2003 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], зареєстроване та видане Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 06 листопада 2007 року. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі. Спору з ким із сторін залишиться в разі розірвання шлюбу проживати неповнолітня дитина, на час розгляду справи немає. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 243 гривні 60 копійок. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також стягнути з [PERSON] судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохала розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося через припинення сімейних відносин Позивач [PERSON] до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], до суду не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 08 жовтня 1994 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, зроблено відповідний актовий запис №2051 від 08 жовтня 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] зареєстроване та видане міським Палацем шлюбів 08 жовтня 1994 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохала розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося через припинення шлюбних відносин. Позивач [PERSON] до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], до суду не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 09 жовтня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №1522 від 09 жовтня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] зареєстроване та видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції 09 жовтня 2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], зареєстроване та видане виконавчим комітетом Проценківської сільської ради Зінківського району Полтавської області. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі. Спору з ким із сторін залишиться в разі розірвання шлюбу проживати неповнолітня дитина, на час розгляду справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12 вересня 2001 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1803. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Протягом останніх 4 років сімейне життя між ними погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Їхня сім'я розпалася, протягом 18 місяців вони проживають окремо. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 12 вересня 2001 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1803. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 вересня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1803, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на життя. Їхня сім'я розпалася, півтора року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15 вересня 2004 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 369. В період сумісного проживання у подружжя народилася дочка, [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] вказує виникаючі проблеми у спілкуванні подружжя, конфліктні ситуації, що негативно впливали на атмосферу у подружньому житті, створили неможливість подальшого сумісного проживання. Протягом півроку вони разом не проживають, спільного господарства та спільного бюджету не ведуть. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 369. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи у відсутності позивача, [PERSON] поданий позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 15 вересня 2004 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача протягом останнього часу виникали проблеми у спілкуванні, конфліктні ситуації, що негативно впливали на атмосферу в подружньому житті. Протягом півроку вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет. Позивач [PERSON] зазначала, що в неї відсутні почуття до відповідача [PERSON], які б допомогли стати на шлях примирення. Шлюб подружжя носить формальний характер, оскільки поновлювати сімейні відносини позивач не бажає. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 листопада 2000 року виконкомом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 37. Від шлюбу вони мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у них протилежні погляди на шлюб та сім'ю в цілому. Їхня сім'я розпалася, протягом чотирьох років вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні відносини. [PERSON] зазначала, що подальше збереження шлюбу є неможливим і недоцільним. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 18 листопада 2000 року виконкомом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 37. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 листопада 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на життя та сім'ю. Їхня сім'я розпалася, протягом трьох років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20 лютого 2010 року Виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 24. В період сумісного проживання у подружжя народився син, [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] вказує неприязні стосунки подружжя. Відповідач [PERSON] не брав участі у веденні домашнього господарства, не проявляв належної уваги вихованню дитини, не цікавився інтересами сім'ї. За час спільного проживання позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] переконалися, що в них немає спільних інтересів, подружжя не має бажання бути разом, шлюбні відносини між сторонами за взаємною згодою остаточно припинились. Відповідач [PERSON] не заперечує, щоб їх спільний син з позивачем [PERSON],[PERSON], [INFO], проживав з матір'ю. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований Виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 24. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи у відсутності позивача, [PERSON] поданий позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 20 лютого 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача протягом останнього часу виникали побутові сварки та непорозуміння. Протягом півроку вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зазначали, що сім'ю зберегти не бажають. Строк на примирення не потрібний. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved