Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою\~ про стягнення з відповідача [PERSON], в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 51 290,58 грн., а також судових витрат у розмірі 1 378,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 29.07.2014 pоку з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER] була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить [PERSON] на праві власності. Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2014 року. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта складає 74 168,49 грн. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимогу Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 23.10.2014 року [PERSON] скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подала відповідну заяву, як того вимагає ст.35 п.35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. В зв'язку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 50 000,00 грн. в межах обов'язкового ліміту МТСБУ. Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 1 290,58 грн., а всього 51 290,58 грн. (50 000,00 грн. + 1 290,58 грн.) Листами Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але нажаль сума відшкодування сплачена не була. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно постанови Красногвардійського районного суду\~ м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2014 року, яка набрала законної сили, судом встановлено, що 29 липня 2014 року о 20 год. 35 хвл. у м. Дніпропетровську по мосту № 1 з боку вул. Каруни \~в напрямку пл. Островського рухався автомобіль ЗАЗ, номерний знак \~[NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який мав явні ознаки алкогольного спяніння (нестійка хода, млява мова, запах алкоголю з ротової порожнини). Під час руху, в районі е/о № 114, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу напрямку руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Деу Нубіра», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Мазда Кседокс-9», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] У наслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, чим спричинена матеріальна шкода. Тілесних ушкоджень ніхто не отримав. При цьому водій [PERSON] порушив п. п. 11.3, 12.1, 2.5 Правил дорожнього руху України (а.с.5). Вказаною постановою водій [PERSON] визнаний винуватим в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки. Відповідно до положень\~ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у\~\~цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь\~\~ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; постанова\~\~суду\~\~у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п. 33.1.4 ст. 33\~ Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Транспортний засіб «Мазда Кседокс-9», державний номерний знак [NUMBER], належить на праві приватної власності громадянину [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САА 793359 від 21.07.2010 року (а.с.43). Цивільна-правова відповідальність водія транспортного засобу «Мазда Кседокс-9», державний номерний знак [NUMBER] на час скоєння ДТП була застрахована, що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1639181, з терміном дії з 13.09.2013 року до 12.09.2014 року (а.с.45). 14 серпня 2014 року власник транспортного засобу [PERSON], відповідно до ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до МТСБУ з повідомленням про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 29 липня 2014 року за участю водія [PERSON] та водія [PERSON] (а.с.38). Відповідно до ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ\~\~за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно листа № 3/1-05/30928 від 11.11.2014 року МТСБУ звернулося до відповідача [PERSON], з проханням письмово повідомити МТСБУ про наявність чинного на дату ДТП договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 37). Однак відповідач не надав запитувану інформацію та залишив листа без відповідного реагування. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 23 жовтня 2014 року представник власника транспортного засобу [PERSON]-[PERSON], на підставі ст. 35 та пп.а ст. 41.1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернулася з заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної під час дорожньо-транспортної пригоди та виплату страхового відшкодування, оскільки [PERSON] не мав діючого договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на час скоєння ДТП 29 липня 2014 року (а.с.6). Згідно звіту вартості матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу № 25/08/14\~ від 04 вересня 2014 року, виданого оцінювачем [PERSON] (сертифікат субєкта оціночної діяльності «12154/11 від 05.07.2011 року), вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля [NUMBER], становить 74 168,49 грн. (а.с.7). 17 листопада 2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату на користь [PERSON] у розмірі 50\~000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1/24250 від 17 листопада 2014 року (а.с.10). Згідно п.п. 38.1, 38.1.1. ґ) ст. 33 вищезазначеного закону - страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до\~\~ страхувальника\~\~ або\~\~ водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33\~цього Закону. Відповідно до ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов\~до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно\~ст. 1187 ЦК України,\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача в порядку регресу виплаченого позивачем страхового відшкодування у розмірі\~\~50 000,00 грн. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат за послуги аварійного комісара, то вона задоволенню не підлягає у звязку з наступним. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~ встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. З наведеного вбачається, що відшкодування страховику, або МТСБУ, витрат повязаних з оплатою послуг аварійного комісара Законом не передбачено. Згідно платіжного доручення №8270 від 17 листопада 2014 року за послуги аварійних комісарів згідно рах.№166/М від 30.10.2014 року (24250) МТСБУ було сплачено 1290,58 грн. (а.с.10). Проте, суд вважає, що стягнення витрат за послуги аварійного комісара з страхувальника або особи, відповідальної за спричинену шкоду, не передбачено чинним законодавством, оскільки ці витрати не віднесені до фактичних витрат, що були сплачені потерпілому, а є наслідком виконаних робіт за дорученням\~ МТСБУ. Крім того, умови та порядок провадження діяльності аварійних комісарів, які з'ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до Закону України «Про страхування», визначені Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 8 від 05 січня 1998 року, відповідно до ст. ст. 2, 5 якого аварійний комісар - особа, яка з'ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг, а діяльність аварійного комісара щодо з'ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком. Відповідно до ст.ст. 16, 17 зазначеного Типового положення на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. За вимогами п.п. 18, 19, 20 Типового положення аварійний комісар, який складає аварійний сертифікат, несе персональну відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у ньому і такий сертифікат підписується аварійним комісаром, що з'ясував обставини і причини настання страхового випадку, і завіряється штампом. Аварійний сертифікат складається у двох примірниках, один з яких видається страховику (страхувальнику), а другий зберігається в аварійного комісара. Згідно\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. ч. 1, 3\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в обґрунтування понесених ним витрат на оплату послуг аварійного комісара не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, а саме, копії аварійного сертифікату, складеного відповідно до зазначеного положення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування (регламентної виплати) у розмірі 50 000,00 грн. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 88 ЦПК України,\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. На підставі ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України,\~ 22, 33, 38, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: partial