Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та її неповнолітньої дочки [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 грудня 2012 року є власником зазначеного житлового будинку, у ньому як члени його сім'ї зареєстровані відповідач та її дочка. У вересні 2012 року, перед розірванням шлюбу, [PERSON] разом із дочкою зібрали свої речі та поїхали проживати до іншого місця. Саме з цього часу відповідачі у будинку не проживають, комунальні послуги не сплачують, ремонт будинку не здійснюють, у добровільному порядку знятися із реєстраційного обліку не бажають. Зважаючи на реєстрацію відповідачів, він немає можливості розпорядитися належним майном, а саме провести його відчуження. На зазначених підставах просив задовольнити його позовні вимоги. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги у повному обсязі та пояснив, що за сімейними обставинами бажає продати належний йому житловий будинок та переїхати на постійне місце проживання до м. Сімферополя. Відповідачі із власної ініціативи залишили спірне житло, він не чинив їм перешкод у користуванні будинком. Зважаючи на поведінку та особливості характеру [PERSON] він був вимушений деякий час проживати за місцем своєї роботи у корівнику. Після того, як сусіди повідомили його про залишення відповідачами його будинку, він повернувся до нього. Представник позивача [PERSON] просила задовольнити вимоги довірителя з тих підстав, що на сьогодні він опинився у складній життєвій ситуації, йому необхідна стороння допомога, яку вона має намір надати. Відповідач [PERSON] створила нестерпні умови для проживання позивача у належному йому будинку, фактично вигнала його із помешкання, він біля року був вимушений проживати на фермі. Наявна реєстрація відповідачів є перешкодою для проведення довірителем відчуження належного нерухомого майна. Відповідач, яка також діяла у інтересах своєї неповнолітньої дочки [PERSON], проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що з метою збереження житлового будинку, який підлягав конфіскації у зв'язку із вчиненням позивачем злочину, її умовили зареєструвати із ним шлюб та прописатися у вказаному житлі. Вона була вимушена залишити спірне житло у зв'язку із тим, що у неї виникло занепокоєння щодо безпеки дочки, оскільки позивача постійно відвідували його наркозалежні друзі із сумнівною репутацією, а за своїм характером роботи вона іноді дуже пізно поверталася додому. Вона не чинила перешкод позивачу у користуванні будинком, він із власної ініціативи залишав його. Під час відбування позивачем покарання вона повністю сплачувала комунальні послуги. Після закінчення дочкою школи вона має намір повернутися до житла та у ньому постійно проживати. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що позивач не перешкоджав їй проживати у будинку, зважаючи на характер роботи матері вона побоювалася залишатися одна у спірному житлі. Представник третьої особи [PERSON] з огляду на необхідність захисту житлових прав неповнолітньої дитини заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.|находить| Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи слідує, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 11 жовтня 2006 року по 24 жовтня 2012 року, шлюб розірваний в судовому порядку. Право власності [PERSON] на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] виникло на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 грудня 2012 року. Із довідки № 849 від 18 листопада 2013 року, виданої виконкомом Кримської сільської ради Сакського району АР Крим, слідує, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Факт не проживання відповідачів за вказаною вище адресою з вересня 2012 року підтверджується актом обстеження житлового будинку від 20 листопада 2013 року, складеного комісією до складу якої входили депутат сільської ради та сусіди. Відповідачі не спростували факт свого не проживання із вказаного вище часу. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач у вересні 2012 року, після розірвання шлюбу, із власної ініціативи пішла з будинку [PERSON], орендувала собі інше житло. Ще до розірвання шлюбу [PERSON] почалася зустрічатися із іншим чоловіком та приводити його до будинку. Наскільки їй відомо під час спільного проживання позивач не запрошував до себе гостей для спільного вживання алкогольних напоїв. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі, півтора року назад остання переїхала проживати із будинку колишнього чоловіка до іншого місця. Після відбуття покарання позивач повернувся до села та почав проживати у своєму будинку, їй не відомо про факти влаштування [PERSON] за місцем проживання розпивання алкогольних напоїв, вчинення хуліганських дій. Свідок [PERSON] пояснила, що ціллю укладення шлюбу між [PERSON] і [PERSON] було збереження житлового будинку від конфіскації. Після неодноразового відвідування [PERSON] позивача у виправній колонії у них зав'язалися відносини притаманні подружжю. Після повернення позивача із місць позбавлення волі він почав пиячити та зважаючи на нетрадиційну сексуальну орієнтацію його почали відвідувати особи чоловічої статі, що унеможливило спільне проживання з ним відповідача із дочкою. Відповідно з ч. ч. 1, 3 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Відповідно із ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач [PERSON] не надала жодного доказу на підтвердження наявності фактів чинення їй із дочкою перешкод з боку позивача або інших осіб у користуванні спірним житлом, а так само існування будь-якої загрози дитині з боку позивача або інших осіб. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на викладене наявні правові підстави для задоволення позову. На підставі викладеного, відповідно зі ст. 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved