Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження даних про батька дитини, в обґрунтування вимог зазначив про наступне, що деякий час він проживав спільно з [PERSON] без реєстрації шлюбу, проживали не тривалий проміжок часу, спільного господарства фактично не вели. Згодом, відповідач стала розвивати стосунки з іншим чоловіком і стосунки між ними припинилися в силу об`єктивних причин особистого характеру. Відповідач стала проживати постійно за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 31.07.2006 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Згодом, позивачу стало відомо, що [PERSON] зареєстровано народження дитини, при цьому в графі відомості про батька внесено прізвище, ім`я, по батькові позивача. Спільна заява батька і матері дитини в державний орган реєстрації актів громадянського стану ним не подавалася, оскільки суперечила б його волі. Просив суд виключити відомості про його батьківство з актового запису №142 від 25 квітня 2000 року, зробленого Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона про народження [PERSON] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.08.2017 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання надав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд зважаючи на належне повідомлення сторін про дату, час і місце судового розгляду справи, та наявність їх заяв про розгляд справи без їх участі, вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона 25.04.2000 року зроблено актовий запис №142. Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства, виданого 25.04.2000 року Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона [PERSON] визнаний батьком [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 33. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про державну реєстрацію встановлення батьківства №00019637653 від 22.02.2018 року вбачається, що відомості про запис про встановлення батьківства були внесені на підставі спільної заяви батьків від 11.04.2000 року. Позивач зазначає, що спільну заяву батька і матері дитини в державний орган реєстрації актів громадянського стану він не подавав та не підписував, оскільки вона суперечила б його волі. Відповідач [PERSON] не заперечувала вказаного факту, про що свідчить її заява про визнання позову. Відповідно до частини 8 і 9 статі 7 СК України,\~регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч.1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.2 ст.136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч. 3 ст. 136 СК України, оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз`яснень, які містяться, в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. [PERSON] визнала позов в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позовних вимог, про що нею було складено письмову заяву. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.24\~Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Крім цього, відповідно до\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову, не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає таке визнання відповідачем позову. Враховуючи викладене вище, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі за позовом. На підставі викладеного, ст.ст. 7, 122, 125, 128, 130, 134-135 СК України,

Outcome: approved