Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Управління Держгеокадастру у Павлоградському районі Дніпропетровської області, Реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції, про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,7652 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новодачинської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 04 вересня 2010 року. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що 04 вересня 2010 року померла її мати [PERSON]. Після смерті матері залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 2,7652 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новодачинської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Вона є спадкоємцем після померлої. Вона звернулася до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. За життя її мати [PERSON] втратила оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 076098. У звязку з тим, що вона не може отримати свідоцтво про право власності на спадщину після померлої матері, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання представник позивача не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Другої [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Павлоградському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Представник третьої особи Реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №076098 від 31.12.2003 року, [PERSON] була власником земельної ділянки, наданої їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,7652 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Новодачинської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку. 04 вересня 2010 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], яка є рідною дочкою померлої. [PERSON], у встановлений законодавством строк, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, проте, постановою завідуючої Другої [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 09.03.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Новодачинської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, загальною площею 2,7652 га, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно. Як було встановлено в судовому засіданні, оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП №076098 від 31.12.2003 року, виданий на ім'я [PERSON], яка була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,7652 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Новодачинської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, було втрачено за життя [PERSON]. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved