Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

У липні 2019 року заступник керівника Вознесенської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Новоодеської міської ради Миколаївської області до [PERSON] , [PERSON] про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу внаслідок безоплатного користування земельною ділянкою в сумі 673 156 грн 00 коп. В обґрунтування позову вказав, що 20.08.2003 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу набув у власність комплекс будівель та споруд (хлібзавод) загальною площею 2929,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці комунальної власності площею 1,2469 га в межах [ADDRESS] . Рішенням Новоодеської міської ради №16 від 19.09.2003 р. [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, яка надається в оренду терміном на 5 років в межах [ADDRESS] загальною площею 1,2469 га. Рішенням Новоодеської міської ради №29 від 24.03.2004 р. Кая М. Фехіму затверджено проект відведення земельної ділянки в оренду терміном на 5 років для комерційного використання (хлібзавод) площею 1,2469 га в межах [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення 01.04.2004 р. Новоодеською міською радою із ПП [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,2469 га, яка знаходиться по [ADDRESS] для комерційного використання - обслуговування комплексу будівель та споруд (хлібзавод) загальною площею 2929,2 кв.м. за адресою [ADDRESS] , який зареєстровано у Новоодеському відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельним ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.07.2004 за №040401900008. 07.12.2006 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу Ѕ частини комплексу будівель та споруд «Хлібзаводу», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , без виділення майна в натурі, який посвідчений приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу та 07.12.2006 р. здійснена державна реєстрація права власності за [PERSON] . Таким чином, [PERSON] та [PERSON] з 07.12.2006 р. є співвласниками комплексу будівель та споруд «Хлібзаводу», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , але зміни до договору оренди земельної ділянки №95 від 01.04.2004 в частині орендаря земельної ділянки не вносились. Строк дії договору оренди з [PERSON] закінчився 13.07.2009 року, додаткова угода про пролонгацію не укладалась, що відповідно до ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», свідчить про припинення орендних правовідносин. Таким чином, після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки №95 від 01.04.2004 р. співвласники об`єктів нерухомості за адресою [ADDRESS] з 13.07.2009 р. використовували земельну ділянку комунальної власності площею 1,2469 га, для обслуговування комплексу будівель та споруд без оформлення належним чином права користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, при цьому не сплачуючи плату за користування земельною ділянкою. У зв`язку з чим, власником земельної ділянки розраховано розмір втраченої орендної плати з 01.08.2015 р. по 01.01.2018 р. внаслідок використання вказаної земельної ділянки відповідачами без відповідних правових підстав та затверджено рішенням комісії по наповненню бюджету Новоодеської міської ради від 06.08.2018 р. в розмірі 673 156 грн., яку просить стягнути з відповідачів. Ухвалою суду від 10.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. В судовому засіданні 27.01.2020 року прокурор Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Хмельов А.С. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. В подальшому в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про продовження розгляду справи у його відсутність. Представник Новоодеської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи його відсутність, позов підтримав та просив про його задоволення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] причину неявки суду не повідомили, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. У відповідності з вимогами ст. 223 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позовної заяви, матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. За Конституцією України, ст. 4 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів. Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, 2, 4, 12-13, 367 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав. Відповідно до статей 12, 78, 81, 263 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» - рішення суду у цивільній справі, як найважливіший акт правосуддя, покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і наповнити реальністю принцип верховенства права, повинен ухвалюватися за неухильного додержання вимог чинного процесуального законодавства про його законність і обґрунтованість. Як встановлено судом, 20.08.2003 року громадянин Туреччини [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу набув у власність комплекс будівель та споруд «Хлібзавод» загальною площею 2929,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Вказаний комплекс будівель та споруд розташований на земельній ділянці комунальної власності площею 1,2469 га в межах [ADDRESS] . Рішенням Новоодеської міської ради №16 від 19.09.2003 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, яка надається в оренду терміном на 5 років в межах [ADDRESS] загальною площею 1,2469 га. Рішенням Новоодеської міської ради №29 від 24.03.2004 року [PERSON] було затверджено проект відведення земельної ділянки в оренду терміном на 5 років для комерційного використання «Хлібзавод» площею 1,2469 га в межах [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення 01.04.2004 року Новоодеською міською радою із ПП Кай М. Фехім укладено договір оренди (далі - Договір) земельної ділянки площею 1,2469 га, яка знаходиться по [ADDRESS] для комерційного використання - обслуговування комплексу будівель та споруд «Хлібзавод» загальною площею 2929,2 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Договір оренди землі було зареєстровано у Новоодеському відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельним ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.07.2004 року за №040401900008. Згідно п.8 договору оренди договір укладено на 5 років. Судом також встановлено, що 07.12.2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу Ѕ частини комплексу будівель та споруд «Хлібзаводу», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , без виділення майна в натурі, який посвідчений приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу та 07.12.2006 року здійснена державна реєстрація права власності за [PERSON] . Таким чином, Кая М. Фехім та [PERSON] з 07.12.2006 року являлись співвласниками комплексу будівель та споруд «Хлібзаводу», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 10.08.2018 року Кая [PERSON] відчужено свою частку права власності на вказаний комплекс будівель та споруд на користь [PERSON] ( [NUMBER] ), що підтверджується договором купівлі-продажу №1936 від 10.08.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Літвінчуком А.А. Разом з тим, згідно інформації Новоодеської міської ради від 22.08.2018 року зміни до договору оренди земельної ділянки №95 від 01.04.2004 в частині орендаря земельної ділянки не вносились. Згідно з вимогами ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Таким чином, з моменту набуття у власність [PERSON] Ѕ частини комплексу будівель та споруд «Хлібзаводу», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у нього виник обов`язок щодо утримання вказаного майна та сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів у розмірі своєї частки. Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Аналогічні формулювання поняття оренди землі закріплені в ст. 1 Закону України «Про оренду землі». Згідно, ст. 31 вказаного Закону передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Також, відповідно до п. 37 Договору дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Строк дії договору оренди з [PERSON] закінчився 13.07.2009 року, та у відповідності умов останнього та положень законодавства України продовжений (пролонгований) не був. Відповідно до п.8 Договору після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 10 днів до його закінчення повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. За інформацією відділу ГУ Держгеокадастру у Новоодесьому районі від 22.08.2018 р. реєстрація продовження строку дії Договору оренди від 01.04.2004 р. не здійснювалась. Також, відповідно до інформації Новоодеської міської ради від 22.08.2018 р. вказаний договір оренди продовжений не був, додаткова угода щодо пролонгації початкового договору оренди не укладалась, що у свою чергу свідчить про його припинення та припинення орендних відносин. Таким чином, строк дії договору оренди закінчився, додаткова угода про пролонгацію не укладалась, що відповідно до ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», свідчить про припинення орендних правовідносин. Відповідно до п. 21 Договору оренди після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку. Згідно інформації Новоодеської міської ради акт-приймання передачі після закінчення строку дії договору оренди не складався та земельна ділянка орендареві не поверталась. Таким чином, після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки №95 від 01.04.2004 р. співвласники об`єктів нерухомості за адресою: [ADDRESS] з 13.07.2009 року використовували земельну ділянку комунальної власності площею 1,2469 га, якій у подальшому було присвоєно кадастровий номер 4824810100:03:011:0001, для обслуговування комплексу будівель та споруд без оформлення належним чином права користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, при цьому не сплачуючи плату за користування земельною ділянкою, що підтверджується відповідною інформацією Вознесенського управління ГУ ДФС в Миколаївській області від 25.04.2019р. Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідачі не є власниками чи постійними землекористувачем земельної ділянки, у зв`язку із чим не є платниками плати за землю у формі земельного податку, тому єдиною можливою формою здійснення плати за землю для них є орендна плата. Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право оренди на спірну земельну ділянку за відповідачами не зареєстровано, проте відповідачі використовувати її для обслуговування комплексу будівель та споруд по [ADDRESS] , який перебуває у їхній власності. Крім того, оскільки право власності на об`єкти нерухомості оформлене за відповідачами, Новоодеська міська рада позбавлена можливості передати спірну земельну ділянку в оренду іншим особам та отримувати від цього прибуток. Як вбачається з матеріалів справи, з часу закінчення строку дії договору оренди, з 13.07.2009р., плата за землю контролюючим органом не нараховувалась та власниками об`єктів нерухомості самостійно не декларувалась та не сплачувалась внаслідок чого власник землі дохід від її використання іншими особами не отримував. У зв`язку з чим, власником земельної ділянки розраховано розмір втраченої орендної плати з 01.08.2015 р. по 01.01.2018 р. внаслідок використання вказаної земельної ділянки відповідачами без відповідних правових підстав та затверджено рішенням комісії по наповненню бюджету Новоодеської міської ради від 06.08.2018 р.. Таким чином, станом на 01.08.2018 р. загальний розмір заборгованості відповідачів за використання земельної ділянки (4824810100:03:011:0001) площею 1,2469 га, яка знаходиться по [ADDRESS] за період 2015-2018 років перед Новоодеською міською радою становить 673 156 грн. Новоодеською міською радою Кая [PERSON] та [PERSON] не однократно направлялися листи про добровільну сплату втраченої орендної плати у місячний строк з дня отримання листа, але відповідачами до теперішнього часу розмір втраченої орендної плати не сплачено. Згідно з вимогами ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналогічна норма закріплена в ч.2 ст.120 Земельного кодексу України. Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, за змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Аналіз положень ст.ст.120,125 ЗК України, ст.377 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника майна виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди. Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Вказана стаття досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом п.4 ч.3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої статті 1212 ЦК вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Таким чином, із часу виникнення права власності на нерухоме майно у відповідачів виник й обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на вказану земельну ділянку. Цього обов`язку відповідачі не виконали, а отже без законних підстав зберігають у себе майно - кошти за оренду землі в сумі 673 156 грн., які підлягають стягненню. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 у справі №922/207/15, а також постановах Верховного суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц та від 20.11.2018 у справі №922/3412/17. Згідно із розрахунком розміру втраченої орендної плати внаслідок використання земельної ділянки площею 1,2469 га по [ADDRESS] без укладення договору оренди землі, як додатку до протоколу засідання комісії по наповненню бюджету від 06.08.2018 р. розмір втраченої орендної плати становить в період з 01.08.2015 р. по 01.01.2018 р в сумі 673156 грн. Враховуючи вимоги ст.ст.355, 356, 360 ЦК України власники нерухомості, яка знаходиться на земельній ділянці по [ADDRESS] несуть обов`язок утримання майна відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, тобто в розмірі Ѕ від загального розміру заборгованості кожен. Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] безпідставно зберігають у себе майно у вигляді несплаченої орендної плати у розмірі 336 578 грн. кожен. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь прокуратури Миколаївської області підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 10097,34 грн. в рівних частках.

Outcome: approved