Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] Уточнивши позовні вимоги (а.с. 60-62), просила суд про наступне: визнати грошові кошти в сумі 53\~274,90 грн. спільним майном сторін, в якому їй належить право на ? частку, та стягнути з відповідача на її користь 26\~637,45 грн. [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали. Суду пояснили, що під час перебування сторін у шлюбі відповідач мав депозитний рахунок у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в сумі 50\~000,00 грн., на який були нараховані відсотки в сумі 9\~000 грн. Частину цих коштів 5\~725,10 грн. [PERSON] витратив за попередньою домовленістю між ними на купівлю двох мобільних телефонів, а решту привласнив. Позивач вважала, що має право на половину коштів, що залишилися, та просила стягнути на її користь 26\~637,45 грн. [PERSON] позов визнав частково. Він та його представник [PERSON] не заперечували, що спірні грошові кошти 50\~000, 00 грн. депозиту на 8\~900,46 грн. нарахованих на нього процентів - є спільним сумісним майном колишнього подружжя [PERSON], більшу частку яких відповідач витратив на потреби сімї на придбання мобільних телефонів для дружини та їхньої дочки, продуктів харчування, цуценя для дитини, повернув борги у розмірі 40 000,00 грн. за лікування своєї матері, яка також була членом їхньої родини. Частина коштів проценти в сумі 8\~100,00 грн. залишається на рахунку, і Банк ці кошти не видає через складний фінансовий стан. [PERSON] не заперечував, щоб суд визнав за позивачкою право власності на ці кошти. Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Частина перша статті 71 СК України передбачає, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Судом встановлені такі фактичні обставини справи: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2004 року (а.с. 6), мають спільну дитину: доньку Катерину, [INFO] (а.с. 7). 09 січня 2014 року [PERSON] було звільнено з ПАТ «Джей Ті Інтернешнл Україна» за угодою сторін з виплатою йому вихідної допомоги в сумі 73\~841,65 грн. (а.с. 22-24). Частину цих коштів в сумі 50\~000,00 грн. 15 січня 2014 року [PERSON] на підставі укладеного із ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договору про банківський страховий вклад «Класік» на 370 днів вклав на депозитний рахунок (а.с. 25). Договір діяв до 20 січня 2015 року включно. Після спливу строку дії договору Банк повернув [PERSON] 50\~000,00 грн. депозиту, а більша частина нарахованих відсотків в сумі 8\~100,00 грн. (станом на 24 квітня 2015 року) продовжують зберігатися на рахунку ( а.с. 41). 29 квітня 2015 року рішенням Автозаводського районного суду шлюб між сторонами було розірвано. Суд встановив, що «сторони припинили шлюбно-сімейні відносини у січні 2015 року». Рішення набрало законної сили ( а.с.49). За попередньою домовленістю між сторонами відповідач 5\~725,10 грн. витратив на придбання двох мобільних телефонів та аксесуарів до них (а.с. 26). [PERSON] цю обставину визнала і на поділ цих коштів не претендує. 40\~000,00 грн. [PERSON] повернув на виконання боргових зобовязань перед іншими особами. [PERSON] ці обставини не визнала і звертала увагу суду на те, що [PERSON] - мати відповідача, була прооперована раніше у 2009 та у 2013 роках, і спільних боргових зобовязань у сторін не було. Так само [PERSON] заперечувала витрати [PERSON] на придбання цуценя та продуктів харчування. Наявність спільних боргових зобовязань сторін у сумі 40\~000,00 грн., витрачених на лікування матері відповідача, належними доказами не підтверджується суду не надані письмові договори позики із підписами сторін як позичальників. Медичні документи (а.с.27-28, 47) підтверджують тільки факт проходження [PERSON] у 2009 та 2013 роках складного та коштовного лікування. Суд також не встановив законних підстав виключити з розподілу кошти, витрачені [PERSON] на продукти харчування та придбання подарунку (цуценя) для дочки, оскільки утримання неповнолітньої дитини є обовязком батьків. Суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими. З огляду на те, що у позові неправильно зазначена сума нарахованих банком процентів на депозитний рахунок, позов слід задовольнити частково. Суд визнає, що грошові кошти в сумі в сумі 53 175,36 грн. частина від депозитного вкладу [PERSON] у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з нарахованими на нього відсотками - є спільним сумісним майном сторін, яке належить їм у рівних частках по ? частці за кожним. З [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню 26\~587,68 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень статті 88 ЦПК України та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Так, згідно із статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Представник позивача [PERSON] приймала участь у судових засіданнях 06.04., 06.05., 15.07., 21.07. та 25.08. 2015 року (загальний час 416 хвилин), отже заявлені витрати на правову допомогу в сумі 1\~800,00грн. є обґрунтованими (416*8,12 грн. =3377,92 грн.) Судові витрати позивачеві присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 2091,01 грн. судових витрат ( 99,81% від 295,00 грн. судового збору + 99,81% від 1800,00 грн. витрат на правову допомогу). На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України,-

Outcome: partial