Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію малолітнього сина [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS], приватний будинок, без згоди батька. Позов обґрунтований тим, що малолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю, але батько не надає згоди на реєстрацію дитини за місцем її проживання, чим перешкоджає виконанню вимог законодавства щодо реєстрації дитини. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримав. [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, проте в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмових заперечень на позов не подав, у зв'язку з чим суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник відділу реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Яготинської міської ради у судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до такого. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2004 року. [INFO] у сторін народилася син - [PERSON]. З паспорту [PERSON] вбачається, що позивачка з 29.07.1997 року зареєстрована у місті Яготин Київської області. 01 липня 2016 року [PERSON], як законний представник малолітнього сина [PERSON], звернулася до Яготинської міської ради із заявою про реєстрацію дитини у будинку [ADDRESS]. Проте у реєстрації місця проживання дитини позивачу було відмовлено з підстав відсутності письмової згоди батька. Такі дії органу реєстрації ґрунтуються на положеннях статей 6, 9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно з якими реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників, а підставою для відмови в реєстрації є, зокрема, неподання особою передбачених цим Законом документів або інформації. Оскільки відповідач, як другий законний представник малолітнього сина, згоди на її реєстрацію за місцем проживання матері не надає, спір підлягає вирішенню в судовому порядку. При вирішенні вимог позивача, суд керується положеннями Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», який регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, і визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання, а також положеннями сімейного законодавства, які визначають умови реалізації особистих немайнових прав і обов'язків батьків та дітей. Так, згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Відповідно до положень статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а після десяти років - за спільною згодою батьків та самої дитини. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає на даний момент з матір'ю. За приписами статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно положень, закріплених у статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на встановлені обставини ненадання відповідачем згоди на реєстрацію місця проживання дитини за місцем її проживання порушують права та інтереси малолітнього [PERSON], які підлягають судовому захисту, шляхом надання дозволу на її реєстрацію без згоди батька. Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про визнання відмови [PERSON] на реєстрацію малолітнього [PERSON] за місцем проживання матері - [PERSON] протиправною. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 88 ЦПК України присуджує стягнення на користь позивача з відповідача судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial