Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегаком» (далі - ТОВ «Мегаком») звернулось з вказаним позовом до [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що 19 жовтня 2018 року в м. Суми, по вул. Металургів, біля будинку 52 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів FIAT Doblo, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності ТОВ «Мегаком». Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 жовтня 2018 року у справі № 592/15780/18 [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 08 січня 2019 року за № 65С фактична вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля складає 48015 грн 27 коп. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Українська страхова група» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18 березня 2018 року № АК/8252262 з метою одержання страхового відшкодування понесених збитків 16 січня 2019 року позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування. 13 березня 2019 року страховик перерахував на рахунок фізичної особи-підприємця [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 23384 грн 44 коп. згідно платіжного доручення від 13 березня 2019 року № 6027. Як зазначив позивач, фактична вартість ремонту автомобіля склала 45060 грн. Оскільки перерахованої страховиком суми страхового відшкодування було недостатньо для покриття повної вартості ремонту автомобіля, позивач здійснив доплату у розмірі 21675 грн 56 коп. Також позивач поніс витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2000 грн. Крім того, позивач вказав, що 18 жовтня 2019 року звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування та витрат, пов`язаних з проведенням оцінки автомобіля. Рішенням Господарського суду м. Києва від 07 лютого 2020 року позовні вимоги ТОВ «Мегаком» задоволено частково та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на його користь суму відшкодування у розмірі 11333 грн 56 коп. Також рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 листопада 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Мегаком» 500 грн в відшкодування майнової шкоди (франшизи). Посилаючись на обставини того, що невідшкодованою залишилась сума 11842 грн (23675,56 грн - 11333,56 грн - 500 грн), позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки у вказаному розмірі. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду. В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаком» не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про проведення судового засідання за відсутності його представника. Відповідач правом на відзив не скористався. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, вважає, що його відповідальність повністю застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», тому він не повинен відповідати за заподіяну позивачу шкоду. До того ж, визначена позивачем майнова шкода не перевищує ліміт відповідальності за укладеним зі страховою компанією страховим договором, тому, як він вважає, відсутні підстави для стягнення з нього різниці між завданою шкодою та страховим відшкодуванням. Крім того, на думку відповідача, сума відшкодування повинна бути зменшена на ПДВ. Заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач ТОВ «Мегаком» є власником автомобіля Chevrolet Aveo, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 15). 19 жовтня 2018 року о 15-годині 40 хв. в м. Суми по вул. Металургів, біля будинку 52 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля позивача та автомобіля Fiat Doblo, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] , який не дотримався безпечної швидкості та дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , який від інерції удару зіткнувся з автомобілем ГАЗ 2705, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого було пошкоджено автомобілі та заподіяно матеріальні збитки. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 жовтня 2018 року у справі № 592/15780/18 встановлено порушення відповідачем [PERSON] п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 14). Відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» відповідно до страхового полісу № АК/8252262 від 18 березня 2018 року, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн, франшиза - 500 грн (а.с. 71). Для оцінки розміру матеріальних збитків позивач уклав з фізичною особою-підприємцем [PERSON] договір про надання послуг по автотоварознавчому дослідженню від 01 листопада 2018 року (а.с. 16-17), на виконання умов якого позивач сплатив 2000 грн без ПДВ (а.с. 18, 19). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 65С, складеного 08 січня 2019 року судовим експертом Бочаровим С.М., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Chevrolet Aveo, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 36 133 грн 02 коп. з урахуванням ПДВ (а.с. 23-31, 32-51). Платіжним дорученням від 13 березня 2019 за № 6027 ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» перерахувало на рахунок ФОП [PERSON] , який здійснював відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу 23 384 грн 44 коп. без ПДВ (а.с. 72). Згідно з рахунком-фактурою від 20 травня 2019 року № 20/05 та актом виконаних робіт від 20 травня 2019 року за № 20/05, підписаного між позивачем та ФОП [PERSON] , загальна вартість робіт та матеріалів і запчастин, витрачених для відновлення автомобіля, склала 45060 грн без ПДВ (а.с. 68, 69). Позивач платіжним дорученням від 24 травня 2019 року за № 4562 здійснив доплату за відновлювальний ремонт автомобіля Chevrolet Aveo, номерний знак [NUMBER] у сумі 21 675 грн 56 коп. (а.с. 70). Рішенням Господарського суду міста Києва від 07 лютого 2020 року у справі № 910/14692/19 стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ТОВ «Мегаком» суму відшкодування у розмірі 11333 грн 66 коп. (а.с. 73-79). Крім того, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 листопада 2019 року стягнуто з [PERSON] та користь ТОВ «Мегаком» 500 грн в відшкодування майнової шкоди (франшизи) (а.с. 80-81). Таким чином, невідшкодованою залишилась сума у розмірі 11842 грн (21675,56 грн + 2000 грн - 11333,56 грн - 500 грн). Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 виходив з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Виходячи з матеріалів справи, вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля Chevrolet Aveo, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , склала 45060 грн без ПДВ. При цьому, для відновлення пошкодженого позивачу автомобіля були використані нові матеріали та запасні частини, що підтверджується належними і допустимими доказами, зокрема, рахунком-фактурою від 20 травня 2019 року № 20/05 та актом виконаних робіт від 20 травня 2019 року за № 20/05 (а.с. 68, 69). Разом з тим, при визначенні розміру страхового відшкодування, яке було стягнуто зі страховика ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача ТОВ «Мегаком» на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 07 лютого 2020 року у справі № 910/14692/19, була врахована не повна вартість складових частин вказаного транспортного засобу, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу (а.с. 73-79). Таким чином, ураховуючи обставини того, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становила 45060 грн, однак виплачені позивачеві ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» розміри страхового відшкодування на загальну суму 34718 грн (23384,44 грн добровільно перерахованого страхового відшкодування згідно платіжного доручення № 6027 від 13 березня 2019 року + 11333,56 грн сума відшкодування, стягнутого на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 07 лютого 2020 року) не покрили реальної вартості відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Aveo, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що становить 9842 грн (45060 грн - 23384,44 грн - 11333,56 грн - 500 грн франшизи), тому суд дійшов висновку, що різниця невідшкодованої суми збитків у розмірі 9842 грн підлягає стягненню на користь позивача з винної особи, тобто, в даному випадку - з відповідача. У зв`язку із зазначеним, не заслуховують на увагу суду заперечення відповідача про відсутність підстав для стягнення з нього майнової шкоди з посиланням на те, що вартість завданих позивачу майнових збитків не перевищує ліміт страхової відповідальності, так як в даному випадку розмір збитків, що підлягають відшкодуванню позивачу, визначається відповідно до реальної вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягав стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Відтак, оскільки у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового ліміту, тому саме на відповідача, як винну у дорожньо-транспортній пригоді особу, покладається обов`язок відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням. Заперечення відповідача в частині зменшення суми відшкодування на ПДВ суд також не приймає до уваги, оскільки як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, позивачем не враховувався при визначенні суми матеріальних збитків податок на додану вартість. Також суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позовної заяви в частині стягнення з відповідача на користь позивача збитків у виді понесених позивачем витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у сумі 2000 грн, так як вони підтверджуються належними і допустимими доказами, ураховуючи, що вказані витрати були спрямовані на відновлення позивачем порушеного права. Таким чином, факт порушення прав позивача знайшов підтвердження матеріалами справи, тому з відповідача на його користь підлягають відшкодуванню матеріальні збитки у загальній сумі 11842 грн (9842 грн + 2000 грн). Отже, позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. Оскільки спір вирішено на користь позивача, тому з відповідача на його користь підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved