Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, [PERSON], про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якому просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що він є рідним братом по матері неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. [INFO] мати [PERSON] померла. Після смерті матері його рідна сестра проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Після смерті матері відповідач припинив спілкування з дитиною, матеріальної допомоги не надає, у вихованні дитини участі не приймає. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від утримання та виховання дитини, він змушений вернутися до суду з цим позовом. У судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі на доводах та підставах, зазначених у позові. Відповідач у судове засіданні не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість з'явитися в судове засідання відповідач суду не надав. Суд, враховуючи думку учасників процесу, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Прокурор у судовому засіданні вважав за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Павлоградської міської ради в судовому засіданні вважала за можливе задовольнити позовні вимоги. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до ст. ст. 150, 151 СК України, ст. 11.12. ЗУ «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно д ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Якщо батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то ч. 2 ст. 164 СК України передбачає підставу для позбавлення батьківських прав. Пленум Верховного суду України в постанові № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, та відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про духовний і фізичний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні встановлено, що позивач є рідним братом неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження неповнолітньої [PERSON], [INFO], батьком записаний відповідач [PERSON], матір'ю записана [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку органу опіки та піклування Павлоградської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що у відповідача є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO]. [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням та утриманням неповнолітньої дитини, не цікавиться її розвитком, життям та здоров'ям, довгий час не проживає з дитиною, неповнолітня дитина проживає зі своїм старшим братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З метою захисту законних прав та інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи злісне ухилення батька від виконання батьківських обов'язків, орган опіки та піклування Павлоградської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На даний час неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом зі своїм старшим братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, не піклується про дитину та матеріально її не забезпечує, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а тому, враховуючи характер ставлення відповідача до дитини, суд вважає за необхідне застосувати крайній захід впливу та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач працездатний, хронічними захворюваннями не хворіє, стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться. Відтак, суд у даній справі бере до уваги викладені обставини та зважає на положення ст. 27 Конвенції про права дитини, відповідно до якої батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а тому вважає за можливе зобов'язати відповідача виплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 05 липня 2016 року. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved