Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи, що 2 листопада 2012 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб у Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Однак спільне життя не склалося, оскільки в них різні характери та погляди на сімейне життя, унаслідок чого між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. У шлюбі вони прожили до грудня 2012 року, тобто приблизно місяць. З того часу вони разом не проживають та не спілкуються. На теперішній час вони стали чужими людьми, між ними повністю відсутні почуття любові та поваги один до одного. Від шлюбу спільних дітей вони не мають. Фактично шлюбні відносини між ними припинено приблизно рік тому, вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Він переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки це буде суперечити інтересам кожного. Добровільно розірвати шлюб відповідачка не бажає. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 2 листопада 2012 року в Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. У лютому 2014 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним, зазначаючи, що дійсно 2 листопада 2012 року між ними було зареєстровано шлюб. Спільне життя не склалося з самого початку, оскільки кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Фактично шлюбні відносини між ними припинено приблизно з кінця листопада 2012 року, з цього часу вони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Від шлюбу спільних дітей вони не мають. Крім того, вона вважає, що у [PERSON] був відсутній намір щодо створення сім'ї, оскільки насправді основною причиною реєстрації шлюбу було отримання в подальшому громадянства України, про що свідчать обставини їхнього сімейного життя та може бути підтверджено свідками. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила визнати шлюб, укладений 2 листопада 2012 року між нею та [PERSON] і зареєстрований у Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 768, недійсним. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] первісний позов підтримали та просили його задовольнити, при цьому не заперечували проти задоволення зустрічного позову. У судовому засіданні [PERSON] первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити. Заслухавши [PERSON], його представника [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 2 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 768. Спільне життя у сторін не склалося, оскільки в них різні характери та погляди на сімейне життя, унаслідок чого між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинено на початку грудня 2012 року, з цього часу вони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Від шлюбу спільних дітей не мають. Також судом встановлено, що у [PERSON] насправді не було наміру створювати сім'ю, а основною причиною реєстрації шлюбу було отримання ним у подальшому громадянства України, про що свідчать обставини їхнього сімейного життя та не заперечується останнім. Відповідно до ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. У абз. 4 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК України). Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов слід задовольнити та визнати недійсним шлюб, укладений між сторонами, у зв'язку з його фіктивністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved