Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

У липні 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, яка уточнювалась 20.12.2018 р. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що він є власником житлового будинку за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Бабурка, вул. Дружна, буд. 28. У належному йому житловому будинку окрім нього зареєстровані відповідачі донька [PERSON] та онука [PERSON], які на даний час проживають в Сполученому Королівстві Великої Британії. У звязку з реєстрацією відповідачів в належному йому будинку він позбавлений можливості оформити держану субсидію. Договір користування житловим будинком між ним та відповідачами не укладався. В судове засідання 07.02.2019 р. зявився позивач [PERSON], позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що містяться у позові. Значив, що хоча він обізнаний про те, що відповідачі проживають на території Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії але точна адреса проживання йому невідома. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, неодноразово про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, в тому числі шляхом публікування оголошення на сайті «Судова влада». Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, неодноразово про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, в тому числі шляхом публікування оголошення на сайті «Судова влада». Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України\~- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.1, ч. 2\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, та це підтверджується документами, наданими стороною позивача, оригінали яких досліджені судом, а їх копії знаходяться в матеріалах справи, що відповідно до договору купівлі-продажу від 19.11.1998 року посвідченого Запорізькою районної державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-872, [PERSON] на праві приватної власності володіє житловим будинком № 128 по вул. Дружній у с. Бабурка Запорізького району Запорізької області. Відповідно довідок №№ 61- 62 від 05.07.2018 р. наданих Виконавчим комітетом Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою: [INFO] з 03.03.2000 р. Згідно акту від 03.07.2018 р. складеного комісійно, [PERSON] з 01.03.2001 р. а [PERSON] з 19.07.2002 р. не проживають у [INFO]. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок (ст. ст. 379,383 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Таким чином, право члена сімї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сім'ї власника. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є членами родини позивача [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача [PERSON], вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved