Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07.05.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 11. В обґрунтування позову зазначила, що 07.05.2014 року зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. В сім`ї відбувались сварки та скандали і сторони стали чужими одне одному. З грудня 2020 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, їхній шлюб існує формально. Тому [PERSON] , вважаючи, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, та не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просила його розірвати. Ухвалою від 13.05.2021 року відкрито провадження у справі, та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. У судове засідання 16.06.2021 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені вимоги, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] також подав до суду письмову заяву, в якій визнав заявлені вимоги повністю, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 07.05.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є спільний неповнолітній син -- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , який на даний час проживає разом із позивачем. Як випливає із змісту позовної заяви, сторони мають різні погляди на шлюб та сімейні обов`язки, проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, і їхній шлюб існує формально. Позивач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом, проживають порізно, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак беручи до уваги, що позивач наполягає на припиненні шлюбу, а відповідач визнав позов, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved