overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказувала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.10.2004 року. Від сумісного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2017 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв'язку з чим в сім'ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, слухати без її участі. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу слухати без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 09 жовтня 2004 року у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 764. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з листопада 2017 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею всі документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, так як кожен із них має різні характери та погляди на життя, на взаємні права та обовязки кожного із них в сімї. Під час перебування в шлюбі подружжя не змогло створити міцну та дружню сімю, так як не розуміють один одного. Все це стало підставою того , що в сімї часто стали виникати непорозуміння та сварки, після яких сторони довго не спілкуються. У подружжя втрачено почуття поваги та любові один до одного. Понад пять років сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, його збереження є недоцільним, так це суперечитиме її інтересам. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З огляду на викладені обставини, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 28 жовтня 1989 року відділом РАЦС Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 608. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання направила на електронну адресу листа, в якому просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV-БК № 301336 вбачається, що 28 жовтня 1989 року відділом РАЦС Броварського міськвиконкому Київської області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося тому, що у кожного із подружжя різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З липня 2017 року сторони припинили проживати разом, вести спільне господарство та підтримувати подружні відносини. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та його збереження є недоцільним, так як це суперечитиме його інтересам. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. З огляду на викладені обставини, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 11 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Також, у заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 194085 вбачається, що 11 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 5). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін 23 вересня 2004 року народилася дочка [PERSON]. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 06 червня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 191. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, тому що у кожного із подружжя різні погляди на сімейне життя та обовязки. Сторони не проживають разом з січня 2017 року, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та його збереження є недоцільним, так як це суперечитиме його інтересам. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Одночасно просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про одруження серії І-БК № 214948 вбачається, що 06 червня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 8). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про їх народження (а.с. 9,10). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 18 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1097. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, тому що у кожного із подружжя різні погляди на сімейне життя та обовязки. Між подружжям постійно виникають сварки. З серпня 2016 року сторони припинили проживати разом, вести спільне господарство та підтримувати подружні відносини. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та його збереження є недоцільним, так як це суперечитиме її інтересам. Від спільного подружнього життя мають одну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позов про розірвання шлюбу підтримала та просила його задовольнити, позовні вимоги в частині встановлення місця проживання дитини залишити без розгляду. Одночасно просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 172855 вбачається, що 18 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 3). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії І-ОК № 030693, виданого 10 лютого 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 4). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач, з врахуванням уточнень до позовних вимог, просить стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на її утримання у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні), з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до трьохрічного віку дитини ([INFO] року). Стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дини [PERSON], [INFO], в розмірі 1492,00 грн. (одна тисяча чотириста дев'яносто дві гривні) з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити її заяву з урахуванням письмових уточнень. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, враховуючи уточнені позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового процесу, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов з урахуванням уточнених позовних вимог у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

У листопаді 2017 року заявник звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник посилався на те, для виготовлення технічної документації та отримання кадастрового номера на земельну ділянку (пай), вона звернулася до ТОВ «ЗЕМЛЯНИ», але отримала відмову, оскільки при заповненні Державного акта на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5.800 га зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] від 03 лютого 2003 року вказавши її місце розташування на території Оленівської сільської ради, але фактично у відповідності до викопіювання із чергового кадастрового плану, довідок Магдалинівської селищної ради за № 3974 від 22 листопада 2017 року вказана земельна ділянка (пай) розташована на території Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. Заявник зазначає, що в державному акті неправильно вказано розташування земельної ділянки - «Оленівська сільська рада», хоча правильно відповідно з усіма іншими документами - «Магдалинівська селищна рада». Вказані протиріччя позбавляють заявника можливості користуватися і розпоряджатися майном. Тому заявник змушений звертатися до суду та прохає встановити факт належності, а саме місце розташування земельної ділянки, паю. Заявник в судове засідання не з'явився, надано до суду заяву, в якій він прохав розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без їхньої участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 03 лютого 2003 року, виданому на підставі розпорядження голови Магдалинівської районної державної адміністрації № 760-Р від 03 грудня 2002 року, земельна ділянка площею 5.800 га в межах згідно з планом, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, надано [PERSON]. (а. с. 6). [PERSON] померла [INFO], згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 квітня 2014 року, актовий запис № 39. (а. с. 5). Спадкоємицею [PERSON] є - [PERSON]. Згідно довідки Магдалинівської селищної ради за № 3974 від 22 листопада 2017 року вказана земельна ділянка (пай) розташована на території Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. (а. с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявникові встановлення факту належності правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю - має значення для можливості користуватися і розпоряджатися майном.Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У листопаді 2017 року заявник звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник посилається на те, що 03 червня 2016 року помер його батько [PERSON] Гадживалі огля. Виникла потреба для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак при зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкового майна, було в цьому відмовлено, оскільки в свідоцтві про народження позивача, померлий вказаний як «Гасанов Мусул Гадживали оглы» на російській мові, а в паспорті громадянина України померлого він вказаний як «Гасанов Муслум Гадживалі огли». Вказані протиріччя позбавляють заявника можливості отримання свідоцтва на право на спадщину. Тому для усунення протиріч виникла необхідність звернення до суду. Заявник в судове засідання не зявився, надавши до суду заяви, в якій прохав розглянути справу без його участі, підтримав заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про можливість слухання справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження заявника серії ІІ-СЛ № 224947, виданого 06 серпня 1977 року, батьками [PERSON]М.о., який народився 06 липня 1977 року, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний запис в графі «батько» № 35 є [PERSON]. (а. с. 9). Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Котовської сільської ради серії ДП № 096220, вказано, що його видано на імя [PERSON]. (а. с. 5). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 677460, виданого 03 червня 2016 року, батько заявника вказаний «Гасанов Муслум Гадживалі огли» (а. с. 8). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Із матеріалів справи вбачається, що померла [PERSON] дійсно є матір`ю заявників, також судом встановлено, що заявникам встановлення факту родинних відносин має значення для оформлення свідоцтва на право на спадщину. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved