Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

у липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 08 листопада 2007 року в розмірі 26 960,39 грн., а також судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між банком та відповідачем 08 листопада 2007 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в розмірі 4 900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,80 % за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного кредитного договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитним договором в установлені в ньому терміни і порядку та сплачувати банку нараховані проценти та комісію в розмірах, визначених у договорі. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши [PERSON] кредит, однак, він, в свою чергу, зобов'язань за договором не виконав. Тому, просив суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором б/н від 08 листопада 2007 року в розмірі 26 960,39 грн. та судовий збір в розмірі 269,60 грн. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В останній також зазначив про те, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідачів та ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач, який повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 08 листопада 2007 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в розмірі 4 900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,80 % за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9-14). Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши [PERSON] кредитні кошти, а останній, всупереч договірним зобов'язанням, належним чином не виконав їх, у встановлені графіком терміни кредит та проценти за користування ним не погасив. Відповідно до п. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 626 та 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України банк зобов'язаний надати кредит позичальнику в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Судом встановлено, що станом на 30 червня 2015 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором б/н від 08 листопада 2007 року в розмірі 26 960,39 грн., з яких: 4 829,32 грн. - заборгованість за кредитом; 14 992,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 378,93 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 260,02 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-7). Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ході розгляду справи відповідачем клопотань заявлено не було. Тому, оскільки на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості за кредитним договором, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову банку щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, оскільки останній стороною відповідача не спростований в розрізі ст. 60 ЦПК України. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 509, 525, 526, 559, 611, 625-627, 638, 649, 1054, 1055, 1056 ЦК України, п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 4, 10, 11, 57-60, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України суд, -

Outcome: approved