Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

У листопаді 2013р. представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги з теплопостачання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є споживачем теплової енергії у виді опалення і гарячего водопостачання за адресою: [ADDRESS], але за надані послуги оплату не здійснює, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість на загальну суму 1120,93 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав згоду на розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань або заяв про відкладення судового засідання до суду від відповідача не надходило. Суд в порядку ст. 224 ЦПК України вважає можливим, зі згоди представника позивача, заочно розглянути справу на підставі наявних доказів. Згідно ст. 197 ч.2 ЦПК України у зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на ім'я [PERSON], який мешкає в квартирі [ADDRESS], відкритий особовий рахунок № [NUMBER] /а.с.7/. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є споживачем теплової енергії у виді опалення і гарячего водопостачання за адресою: [ADDRESS], але оплату за надані послуги не здійснює, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість на загальну суму 1120,93 грн. На час судового розгляду справи відповідачем заборгованість у добровільному порядку не сплачена. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Частиною 1 ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ТОВ «Кримтеплопостачання» зобов'язане забезпечувати своєчасність та відповідну якість надання комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а споживач оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Хоча договір про надання послуг з теплопостачання між сторонами до 16.02.2012 року не укладався, але, виходячи із загальних начал та змісту цивільного законодавства України, звичаїв ділового обороту та частини 2 статті 642 ЦК України, вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин статті 526, 610, 614 ЦК України, які регламентують загальні умови виконання зобов'язання та правові наслідки та відповідальність за порушення зобов'язання. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позивачем надавалися послуги з теплопостачання та гарячого постачання. Відомості щодо наявності претензій щодо якості наданих позивачем послуг з боку відповідача у матеріалах справи відсутні. Але відповідач передбачені законом обов'язки по сплаті спожитих послуг належним чином не виконував, до теперішнього часу заборгованість не сплачено. Суд сприймає в якості належного доказу по справі надані розрахунки заборгованості відповідача і, таким чином, стягненню з [PERSON] підлягає сума 1120,93грн. Враховуючи все вищезазначене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню. У зв'язку з повним задоволенням позовних вимог, суд відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стягує з відповідача на користь позивача сплачені документально підтверджені судові витрати по справі. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved