Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

У липні 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він 07 червня 1996 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, актовий запис № 227. Позивач зазначає, що сімейні стосунки з відповідачкою не склалися через різницю характерів та відсутність порозуміння, що призвело до втрати почуття любові. З 1998 року сторони проживають окремо, стосунків не підтримують. Примирення з відповідачкою неможливе та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач просив суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 07 червня 1996 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції запису актів громадянського стану Московського районного виконавчого комітету, актовий запис № 227. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини про те, що 07 червня 1996 року між [PERSON] і [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції запису актів громадянського стану Московського районного виконавчого комітету, актовий запис № 227, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 18 червня 2021 року. Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України). Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд враховує, що понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № 5310 від 24 червня 2021 року про сплату судового збору у сумі 908 грн. У зв`язку із викладеним, враховуючи, що відповідачка визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету суму сплаченого судового збору в розмірі 454 грн (50% від загального розміру судового збору) та стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 454 грн (50% від загального розміру судового збору).

Outcome: approved