Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернувся до суду із позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач, КМР) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої позивач в 20.10.2015 році подав заяву до нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], оскільки останнім днем строку для прийняття спадщини був вихідний день то відповідно до чинного законодавства останнім днем строку для прийняття спадщини був наступний робочий день, але за станом здоров'я позивач не зміг звернутися до нотаріуса, оскільки проходив клінічне діагностичне обстеження та реабілітаційне лікування. Проте, у видачі свідоцтва йому було відмовлено у зв'язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Посилаючись на викладене, позивач просив суд продовжити йому строк для подання заяви про прийняття спадщини, пропущений з поважних причин та встановити додатковий строк у два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в судовому засідання позов підтримав та просив суд задовольнити його. В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав письмові пояснення на позовну заяву, в яких просив суд прийняти рішення згідно чинного законодавста. Розгляд справи просив проводити за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у місті Києві від 18.07.2015 року, актовий запис № 123 (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. 20.10.2015 року [PERSON] звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. 20.10.2015 року Перша Київська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 7). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Окрім того, Верховним судом України також наголошується, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 212 та 213 ЦПК України, рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказах. На підтвердження поважності причин пропуску встановленого ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини позивачем надані наступні докази: консультативний лист Міністерства охорони здоров'я України Національної медичної академії післядипломної освіти ім..П.Л.Щупика, про те, що [PERSON] з 14.10.2015 по 19.10.2015 року проходив клінічне діагностичне обстеження та реабілітаційне лікування. (а.с.15). Проте, з вказаного листа неможливо дійти висновку про те, чи перебував позивач на стаціонарному лікуванні, в зв'язку із чим не мав змоги з'явитися до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до Листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Необґрунтованою є практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач в судовому засіданні зазначав, що об'єктивих перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини у встановлений строку у нього не було. Окрім того, на підтвердження доказів неможливості з'явитися до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений строк ним клопотань про витребування доказів суду не подавалось. З огляду на викладене, суд не вбачає передбачених ч. 3 ст. 1272 ЦК України підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, тому ця вимога позову задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача в сплаченому розмірі. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 1268-1270, 1272, 1273 ЦК України,

Outcome: dismissed