Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи ПАТ «Фортуна-Банк», Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 липня 2008 року між ПАТ «Фортуна-банк» і [PERSON] укладено кредитний договір № 17К-К/40-Ф, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у розмірі 360 000 доларів США. Цього ж числа між ПАТ «Фортуна-банк» і [PERSON] укладено договір поруки № 17к-К/40-Ф/П у забезпечення виконання вказаного договору та укладено між ПАТ «Фортуна-банк» та [PERSON] договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа [PERSON] реєстровий № 2469, предметом іпотеки за яким є: земельна ділянка площею 0,0657 га кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також розташовані на цій земельній ділянці житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 2 березня 2015 року у справі № 760/17155/14-ц стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Фортуна-банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 548 886 доларів США, що станом на 2 березня 2015 року складає 14 742 024,77 грн. 11 березня 2015 року між ПАТ «Фортуна-банк» і позивачем [PERSON] укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором № 17К-К/40-Ф від 18 липня 2008 року, відповідно до якого ПАТ «Фортуна-банк» відступає, а [PERSON] приймає в повному обсязі право вимоги за відповідним договором. Цього ж дня було укладено договір про відступлення права вимоги за договором поруки № 17к-К/40-Ф/П від 18 липня 2008 року, а також договір про відступлення прав за договором іпотеки від 18 липня 2008 року. Згідно з відомостями із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (індексний номер 41797980 від 5 серпня 2015 року) іпотекодержателем за договором іпотеки від 18 липня 2008 року є позивач [PERSON] Про цесію, листом № 395/07 від 13 травня 2015 року, повідомлено боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] Крім того, заявою від 28 липня 2015 року повідомлено боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] у встановлений строк задовольнити безспірні грошові вимоги [PERSON] в обсязі 548 886 доларів США, що станом на 2 березня 2015 року складає 14 742 024,77 грн. Проте, станом на 17 листопада 2015 року цивільно-правове зобов'язання [PERSON] та [PERSON]. на користь [PERSON] не виконано. У процесі реалізації положень ст. 36-39 Закону України «Про іпотеку» позивач дізнався про наявність постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18 лютого 2013 року (ВП № 35285805) посадової особи ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, якою накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а також заборонено здійснювати його відчуження в межах суми боргу на користь [PERSON] у розмірі 81 739,02 грн. Враховуючи, що позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету забезпечення, то арешт заставленого майна з метою його реалізації для задоволення вимог інших стягувачів, які не є заставодержателями, призводить до порушення речового права позивача на чуже майно. У зв'язку з чим, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив його задовольнити, звільнивши з-під арешту нерухоме майно, що належать [PERSON] У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що підстав для звільнення майна з-під арешту немає, оскільки рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року у справі № 757/44784/15-ц звільнено з-під арешту вказане майно. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Треті особи до судового засідання відповідачі не з'явились з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Під час судового розгляду справи встановлено, що 18 липня 2008 року між ПАТ «Фортуна-банк» і [PERSON] укладено кредитний договір № 17К-К/40-Ф, відповідно до якого [PERSON] надано кредити у розмірі 360 000 доларів США (а.с. 7-8). Цього ж числа між ПАТ «Фортуна-банк» і [PERSON] укладено договір поруки № 17к-К/40-Ф/П у забезпечення виконання вказаного договору (а.с. 9) та укладено між ПАТ «Фортуна-банк» та [PERSON] договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа [PERSON] реєстровий № 2469, предметом іпотеки за яким є: земельна ділянка площею 0,0657 га кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також розташовані на цій земельній ділянці житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами (а.с. 10-11). 18 липня 2008 року накладена заборона на відчуження вказаного майна (реєстровий № 2470), про що внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № [NUMBER]. Отже, відповідно до ст. 14, 23 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над іншими обтяженнями. При цьому, пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Крім того, судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 2 березня 2015 року у справі № 760/17155/14-ц стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Фортуна-банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 548 886 доларів США, що станом на 2 березня 2015 року складає 14 742 024,77 грн. (а.с. 16-17). Вказане свідчить про безспірність набуття права звернення на предмет іпотеки відповідно до п. 2.2. договору іпотеки від 18 липня 2008 року. Згідно з п. 2.3 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається, не обмежуючись іншим, в тому числі, шляхом, який передбачає право іпотекодержателя реалізувати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, що відповідає положенням ст. 572, 590 ЦК України та ст. 1, 20, 26 Закону України «Прв виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року. Водночас, 11 березня 2015 року між ПАТ «Фортуна-банк» і позивачем [PERSON] укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором № 17К-К/40-Ф від 18 липня 2008 року, відповідно до якого ПАТ «Фортуна-банк» відступає, а [PERSON] приймає в повному обсязі право вимоги за відповідним договором (а.с. 12-13). Цього ж дня було укладено договір про відступлення права вимоги за договором поруки № 17к-К/40-Ф/П від 18 липня 2008 року, а також договір про відступлення прав за договором іпотеки від 18 липня 2008 року (а.с. 14-15). Згідно з відомостями із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (індексний номер 41797980 від 5 серпня 2015 року) іпотекодержателем за договором іпотеки від 18 липня 2008 року є позивач [PERSON] Враховуючи укладені договори відступлення прав вимоги, [PERSON] набув прав та обов'язків кредитора замість ПАТ «Фортуна-банк» до [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором на суму 548 886 доларів США, що станом на 2 березня 2015 року складає 14 742 024,77 грн. з правом звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37-39 Закону України «Про іпотеку». Про цесію, листом № 395/07 від 13 травня 2015 року, повідомлено боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] Крім того, заявою від 28 липня 2015 року повідомлено боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] у встановлений строк задовольнити безспірні грошові вимоги [PERSON] в обсязі 548 886 доларів США, що станом на 2 березня 2015 року складає 14 742 024,77 грн. (а.с. 18-19). Проте, станом на 17 листопада 2015 року цивільно-правове зобов'язання [PERSON] та [PERSON]. на користь [PERSON] не виконано. Крім того, судом встановлено, що посадовою особою ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 18 лютого 2013 року винесено постанову в межах виконавчого провадження 35285805, про що внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 3101362, якою накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0657 га кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також розташовані на цій земельній ділянці житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які належать [PERSON] (а.с. 24-26). Згідно зі ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ст. 7, 12, 33 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 12 Закону України «Пpo забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Враховуючи вказані норми матеріального права, лише іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог про погашення заборгованості за зобов'язаннями, які були забезпечення предметами іпотеки. Тому, накладення постановою державного виконавця арешту на майно [PERSON], яка на момент постановлення цієї ухвали, була передана у встановленому порядку в іпотеку, та збереження цього арешту на час реалізації своїх прав позивачем як іпотекодержателем квартири, визначених ст. 36-38 Закону України «Про іпотеку», зобов'язання за яким були забезпечені предметом іпотеки, порушує права іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки. Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути реалізований лише з дозволу іпотекодержателя, а тому збереження арешту до виконання рішення виконавчого листа, виданого Апеляційним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 81 739 грн. 02 коп. у виконавчому провадженні 35285805 є недоцільним, оскільки реалізація нерухомого майна для виконання цього рішення є неможливою без згоди іпотекодержателя [PERSON] Доводи представника відповідача [PERSON], що підстав для звільнення майна з-під арешту немає, оскільки рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22листопада 2016 року у справі № 757/44784/15-ц звільнено з-під арешту вказане майно, суд відхиляє, оскільки вказаним рішенням скасовувався арешт, накладений на майно [PERSON] іншою посадовою особою іншого органу. Зокрема, цим рішенням суду вирішувалось питання про звільнення майна з-під арешту у виконавчому провадженні № 47684970, накладений посадовою особою ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки в інший спосіб, ніж звільнити майно боржника з-під арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18 лютого 2013 року в межах виконавчого провадження (ВП № 35285805) посадовою особою ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, захистити порушене право позивача неможливо. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає відшкодуванню позивачу кожним з відповідачів в рівних частинах. На підставі викладеного та

Outcome: approved