Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (далі - ПрАТ «Київобленерго») про відновлення електропостачання та стягнення шкоди. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 08.06.2004 відкрилась спадщина після смерті [PERSON] , право власності на яку позивач зареєстрував за собою лише 06.11.2018. 19.01.2014 позивач вимкнув автоматичний вимикач електроенергії, розташований в квартирі [ADDRESS] , оскільки він проживав на той час в іншій квартирі. Лічильник був включений 01.08.2019. Як вказано в позовній заяві, з 19.01.2016 по 01.08.2019 вищезазначена квартира була обезструмлена у зв`язку з чим показники електронного лічильника за вказаний період не змінювалися. З 10.09.2019 позивач почав сплачувати за електроенергію на підставі отриманих квитанцій. 27.06.2020 позивачу було відключено електроенергію у зв`язку з наявністю боргу за електроенергію у розмірі 9 217,15 грн. [PERSON] зазначив, що він не має боргу за користування електроенергією по квартирі [ADDRESS] та не отримував попередження про відключення від електроенергії. Просив суд позбавити кредитора ПрАТ «Київобленерго» права вимоги до позивача, зобов`язати відповідача відновити йому електропостачання, стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 35 000 грн. 18.08.2020 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у справі. 26.02.2021 [PERSON] подав до суду письмові пояснення за вх. № 8370, зазначивши, що при відключенні електроенергії за адресою [ADDRESS] були допущені наступні порушення законодавства: відключення було здійснено без попередження у вихідний день та перед святом; протиправно були забрані кабелі спадкодавця, які з`єднували квартиру з стовпом; не був складений акт про відключення; не були перевірені квитанції про сплату за електроенергію; порушено місячний термін відключення електроенергії (ч. 2 ст. 36 Правил припинення користування електричною енергією); не надано відомостей за який період нараховується борг. [PERSON] просив суд позбавити кредитора ПрАТ «Київобленерго» право вимоги до нього як до спадкоємця, оскільки він заявляє про сплив трьохрічної позовної давності та сплив однорічного терміну, з огляду на ч. 3 ст. 1281 ЦК України; зобов`язати відповідача заключити з позивачем письмовий договір електропостачання, так як 01.08.2019 та 10.09.2019 договір був заключений в усній формі, з посиланням на те, що діючий письмовий договір було погоджено між спадкодавцем [PERSON] та ПрАТ «Київобленерго»; зобов`язати відповідача надіслати інспекторів для відбору у сусідів, зазначених в листі ДТЕК документів; зобов`язати відповідача відновити йому електропостачання; стягнути з відповідача на користь позивача на його користь 35 000 грн. моральної шкоди через протиправну поведінку відповідача, що призвело до знищення ліків, продуктів, принизило його честь, гідність та ділову репутацію; стягнути з відповідача 6 627 грн. на підставі ст. 44 Правил користування електроенергією; ініціювати знищення матеріалів справи № 369/9467/16-ц з підстав закінчення терміну зберігання та з огляду на те, що заочне рішення від 19 січня 2017 року ніколи не набере чинності. 28.09.2020 представник приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі») подав до суду відзив на позовну заяву, зазначивши, що загальними зборами акціонерів ПрАТ «Київобленерго» від 21.08.2020 прийнято рішення щодо зміни найменування товариства на ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі». 03 вересня 2020 року було проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» є повним правонаступником всіх прав та обов`язків ПрАТ «Київобленерго». Як зазначив представник відповідач, [PERSON] споживала електроенергію згідно договору № 101015 за адресою: [ADDRESS] , їй був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] та встановлено прилад обліку № 02007236. Остання оплата за використану електричну енергію надійшла 26.11.2015 у сумі 1 000,00 грн. Борг за використану електричну енергію станом на 01.01.2016 становив 9 217,15 грн. і не був оплачений станом на 17.09.2020. У позовній заяві зазначена адреса позивача: [ADDRESS] , а у попередженні про припинення постачання електричної енергії від 01.05.2020 у [PERSON] зазначено адресу: [ADDRESS] та о/рахунок № [NUMBER] . Доказів оплати за електричну енергію на рахунок ПрАТ «Київобленерго» по особовому рахунку № [NUMBER] , як зазначено у попередженні про припинення постання електричної енергії від 01.05.2020 за адресою: [ADDRESS] , позивач до позовної заяви не додав. Також, як зазначено у відзиві на позовну заяву, позивач не надав доказів укладення договору на користування (постачання) електричної енергії, укладеного між ним і енергопостачальником за адресами споживання: [ADDRESS] чи 19-3. Позовна заява також не містить відомостей, у чому саме полягає моральна шкода, завдана позивачу, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір такої шкоди, та до заяви не надано належних та допустимих доказів на підтвердження даних вимог. Просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. 26.02.2021 представник ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» подав до суду письмові пояснення щодо позову, зазначивши що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.01.2017 у справі № 369/9467/16-ц за позовом ПАТ «Київобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості встановлено, що з метою визначення обсягу спожитої електроенергії, відповідачу був встановлений прилад обліку (електролічильник) типу № 02007236. 21.01.2016 відповідач був відключений від електричної мережі за несплату за спожиту електричну енергію з показами засобів обліку 029631 кВт. Остання оплата була проведена [PERSON] 26.11.2015 на суму 1000,00 грн. При зверненні до суду 18.10.2016 року позивачем до позовної заяви були додані витяг з інтегрованої системи САП щодо оплат [PERSON] , особова картку споживача із зазначенням помісячного нарахування спожитих кВт/год., виставлених коштів за спожиті кВт/год., а також із зазначенням інформації щодо оплачених споживачем коштів згідно Договору, наряд на відключення за несплату від 30.11.2015, рахунок за спожиту електричну енергію № 8337675428 за вересень 2016 року від 29.09.2016. У наряді на відключення від 30.11.2015 зазначено адреса: [ADDRESS] , номер лічильника: 02007236, дата виникнення боргу: 19.10.2015, сума боргу: 1894,52 грн., контокорентний рахунок(особовий рахунок): 200508507, дата реєстрації заявки: 19.10.2015, показники лічильника: 029631, примітки: відключення на опорі ТП-№126 Л-2, оп.8, задіяні працівники [PERSON] 21.01.2016. Згідно відміток судового виконавця на виконавчому листі виданого 14.03.2017 у справі № 369/9467/16-ц про стягнення з [PERSON] , [ADDRESS] заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 9217,15 грн. причина повернення виконавчого листа стягувану 07.05.2017 року п.6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, відсутні дата народження і ІПН боржника. Як зазначено у поясненнях на позовну заяву, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідачу з 2004 до 17.02.2021 було відомо про смерть споживача [PERSON] , про те, що спадкоємцем померлої є [PERSON] . Окрім того, у справі відсутні заяви споживачів про відмову від договору про користування електричною енергією, тому останній продовжував свою дію до 01.01.2019, та відсутні докази подання заяви з документами позивачем до відповідача про укладення (переукладення) договору на користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] . З дати смерті [PERSON] , з 08.06.2004 і до дати отримання [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2012, останній споживав електричну енергію за вказаною адресою і сплачував кошти енергопостачальнику за використану електричну енергію. Тобто, споживачем електричної енергії був позивач, відключення об`єкту відбулося 21.01.2016 за борг 1894,52 грн., який виник у позивача перед відповідачем у жовтні 2015 року, що підтверджується нарядом відповідача від 30.11.2015 та рішенням суду від 19.01.2017. Як зазначив представник відповідача, позивач надав до суду рахунок відповідача щодо сплати заборгованості за електричну енергію у сумі 9217,15 грн., яка виникла до 01.01.2019, повідомлення про постачальника електричної енергії і попередження про припинення постачання електроенергії від 01.05.2020. Вказані типові рахунки-листи і попередження на одному аркуші формувалися і направлялися відповідачем споживачам з вимогою сплатити заборгованість, у яких були борги до 01.01.2019. Припинення електропостачання у споживачів та позивача по вказаних попередженнях відповідач не проводив, оскільки вказане попередження не відповідає вимогам ч. 2 п. 7.5.ПРРРЕЕ, а саме, не оформлено окремим письмовим повідомленням, не зазначені дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження. Позивач у позові зазначив, що він 19 січня 2016 року вимкнув автоматичний вимикач і увімкнув його тільки 01.08.2019 і покази приладу обліку з 19.01.2016 до 01.08.2019 не змінювалися і були на відмітці 29631 кВт. У наряді на відключення від 30.11.2015 зазначено показники лічильника 029631 кВт., примітки: відключення на опорі ТП №126 л-2 оп.8, задіяні працівники [PERSON] 21.01.2016. Таким чином, борги виникли перед відповідачем за спожиту електричну енергію з вини позивача, а не померлої [PERSON] , позивачу було відомо про відключення його будинку 21.06.2016 від електропостачання та були відомі показники приладу обліку станом на 21.01.2016, відключення об`єкту 27.06.2020 посадовими особами відповідача від електропостачання за адресою [ADDRESS] не здійснювалося, так як об`єкт уже був відключений 21.01.2016. Представник відповідача зазначив, що позивач надав суду рахунок за електроенергію № [NUMBER] за липень 2020 року від 31.07.2020, як доказ оформлення на цього особового рахунку № [NUMBER] , але вказаний рахунок ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» не формувала, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит. Крім того, представником відповідача на підставі постанови Верховного Суду від 29.03.2017 у справі № 6-73цс17 зазначено, що законодавством не передбачено стягнення моральної шкоди у таких правовідносинах. Учасники процесу в судове засідання 08.02.2021 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмово надали відповідні процесуальні документи з обґрунтуванням власної правової позиції. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про відмову від задоволення позову з огляду на наступне. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS] , успадкувавши дане нерухоме майно після смерті [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину 8-539 від 03.03.2012. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2017 року було встановлено заборгованість [PERSON] в розмірі 9 217,15 грн. за спожиту електричну енергію за показниками приладу обліку (електролічильнику) типу № 02007236. Також, вищезазначеним судовим рішенням встановлено, що 21.01.2016 відповідач був відключений від електричної мережі за несплату за спожиту електричну енергію. В матеріалах справи міститься копія наряду на відключення особи від електричної мережі, лічильник № 02007236. У наряді на відключення від 30.11.2015 зазначено адреса: [ADDRESS] , номер лічильника: 02007236, дата виникнення боргу: 19.10.2015, сума боргу: 1894,52 грн., контокорентний рахунок(особовий рахунок): 200508507, дата реєстрації заявки: 19.10.2015, показники лічильника: 029631, примітки: відключення на опорі ТП-№126 Л-2, оп.8, задіяні працівники [PERSON] 21.01.2016. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Доказів повторного підключення абонента за адресою: [ADDRESS] , після відключення його від електричної мережі за несплату за спожиту електричну енергію 21.01.2016, учасниками процесу надано не було. Крім того, як вбачається із копії особової картки споживача (особовий рахунок [NUMBER] ) оплата за електроенергію перестала нараховуватись з початку 2016 року - з моменту відключення, відомості про продовження нарахування плати за електроенергію після 2016 року - відсутні. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається із позовної заяви, [PERSON] зазначив про відключення 27.06.2020 електроенергії за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначаючи про відключення від електричної мережі кв. [ADDRESS] , позивач не надає жодних належних та допустимих доказів, що можуть підтвердити даний факт. На обґрунтовування власної правової позиції, [PERSON] надав документи, які стосуються житлового будинку [ADDRESS] , при тому, що в описовій частині позовної заяви зазначено про відключення електроенергії в квартирі [ADDRESS] за аналогічною до будинку адресою. Так, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги [PERSON] , зазначає про оплату за електроенергію, проте не надає відповідних квитанцій, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості розцінювати такі твердження як факт, що має місце бути. Надані позивачем копії квитанцій стосуються оплати за постачання електричної енергії без зазначення номера лічильника, адреси нерухомого майна, за використання електроенергії за який здійснюється оплата, а вказана в рахунку адреса [PERSON] - [ADDRESS] , може стосуватися його місця проживання. Договір про постачання електричної енергії 000400508507 суду неданий не був. Враховуючи, що [PERSON] не надав доказів відключення йому електроенергії 27.06.2020, відсутність заборгованості у нього за споживання електричної енергії, суд не знаходить підстав для задоволення вимог стосовно відновлення йому електропостачання. Оскільки вимоги щодо відновлення електропостачання не підлягають задоволенню, також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення моральної шкоди та нарахованої позивачем суми у розмірі 6 627 грн. - як вимоги, що є похідними. Крім того, ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз`яснено в п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Зазначаючи про заподіяння моральної шкоди та оцінюючи її в 35 000 грн., [PERSON] не доводить протиправність дій відповідача, не обґрунтовує розмір шкоди, не зазначає про причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та шкодою, не вказує в чому саме проявляються моральні та/або фізичні страждання. Вимога щодо позбавлення кредитора права вимоги до позивача із посиланням на сплив трьохрічної позовної давності не підлягає задоволенню, враховуючи що законодавством не передбачена така можливість захисту свої прав та інтересів. На підставі ст. 267 ЦК України суд може лише відмовити у задоволенні позову з підстав спливу позовної давності. Відповідно до п.1.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання к сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018, на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку. Суду не надано доказів, що відповідач ухиляється від укладання договору на електропостачання з [PERSON] , при наданні останнім необхідного пакету документів, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимоги щодо зобов`язання відповідача укласти вищезазначений договір з позивачем. Позовна вимога щодо зобов`язання відповідача для відбору у сусідів документів, не передбачена законодавством як належний спосіб захисту прав та/або інтересів, не містить чітких даних які документи необхідно отримати та від яких конкретно осіб. Більш того, у разі необхідності отримання певних відомостей та/або даних і при неможливості їх отримання самостійно цивільним-процесуальним законодавством передбачена можливість звернення з клопотанням про витребування доказів, якою позивач не забажав скористатись. Вимога щодо знищення справи № 369/9467/16-ц не підлягає задоволенню, враховуючи, що знищення справ здійснюється на підставі відповідних наказів Державної судової адміністрації, а не за позовною вимогою особи. Щодо інших тверджень сторін, письмових доказів, суд зазначає, що вони, були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed