Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

У липні 2014 року Маріупольська міська рада звернулася до суду із вказаним позовом до відповідачки, в якому просить зобов'язати [PERSON] звільнити та привести в придатний для використання стан шляхом прибирання об'єкту, самовільно зайняту земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS], площею 0,0018 га, та яка використовується під розміщення шлакоблочного гаражу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відділом регулювання земельних відносин Маріупольської міської ради проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства в Іллічівському районі м. Маріуполя. 04.02.2013 року спеціалістами відділу регулювання земельних відносин Маріупольської міської ради була проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства України громадянкою [PERSON], про що було складено відповідний акт. Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 04.02.2013 року встановлено, що відповідачем було самовільно без відповідних правовстановлюючих документів зайнята та використовується земельна ділянка, розташована по [ADDRESS], площею 0,0018 га під розміщення торгівельного об'єкту. З приводу цього видано вказівку №17/2013 від 04.02.2013 року про необхідність усунення відповідачем порушень вимог земельного законодавства України. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку за вищезазначеною адресою у відповідача відсутні, самовільно зайняту земельну ділянку відповідачка не звільнила та не привела у придатний для використання стан. Представник Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив заочно розглянути справу у відсутності відповідачки за наявними в справі доказами. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов Маріупольської міської ради підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 04.02.2013 року, за результатами перевірки встановлено, що відповідачка самовільно зайняла та використовує земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови площею 0,0018 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], під розміщення шлакоблочного гаражу, що є порушенням ст.ст. 125, 126, 212 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України). Згідно із вищезазначеним актом відповідачці направлено письмову вказівку (попередження) від 04.02.2013 року № 172034, яким [PERSON] запропоновано усунути виявлені порушення ЗК України у восьмиденний строк. Однак, самовільно зайнята земельна ділянка площею 0,0018 га не звільнена та не приведена у придатний для використання стан, що є порушенням ст.ст. 125, 126, 211,212 ЗК України. Відповідно до ст. 13 Конституції України, від імені Українського народу право власника здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Відповідно до ст.ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, окрім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснює територіальна громада через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом ухвалення рішень. Згідно зі ст. 12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, а також передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб. Відповідно до п. 12 розділу Х Перехідних положень ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, здійснюють відповідні сільські, селищні та міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Маріупольською міською радою, в адміністративному підпорядкуванні якої знаходиться земельна ділянка, рішення про надання відповідачу земельної ділянки для вказаних цілей не приймалось. Таким чином, відповідачка самовільно зайняла земельну ділянку площею 0,0018 га під розміщення шлакоблочного гаражу за адресою: [ADDRESS], чим порушила права територіальної громади м. Маріуполя щодо володіння, користування, розпорядження самовільно зайнятою земельною ділянкою. Згідно зі ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності або користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. За положеннями ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду), або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. З огляду на вищенаведене, суд приходить до переконання, що спірна земельна ділянка знаходиться в адміністративному підпорядкуванні Маріупольської міської ради, рішення про надання відповідачці земельної ділянки площею 0,0018 га для розміщення торгового павільйону за адресою: [ADDRESS], не приймалось. Відповідачка не надала суду доказів, які б свідчили про існування та прийняття такого рішення про передачу вказаної земельної ділянки органом місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених під час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель та споруд, здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. Таким чином судом встановлено, що відповідачка самовільно, без наявних у нього правовстановлюючих документів, використовує земельну ділянку, загальною площею 0,0018 га під розміщення шлакоблочного гаражу, розташовану в [ADDRESS], тому вищезазначена земельна ділянка підлягає звільненню. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved