Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: м. Дніпро, пров. Пожарського, 15. Однак в зазначеному домоволодіння без дозволу позивача проживає відповідач [PERSON], на підставі чого просила суд усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні будинком №15 по провулку Пожарського в м. Дніпро шляхом виселення [PERSON] без надання іншого житлового приміщення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Відповідач в судове засідання не зявилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином. Згідно зі\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.\~Статтею 60 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29 квітня 2017 року Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, позивач [PERSON] отримала у спадок житловий будинок №15 з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, розташованого на земельній ділянці розміром 598 кв.м. у Дніпропетровській області, м. Дніпро, пров. Пожарського. Реєстрація права власності за позивачем підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером:86192282 від 29.04.2017 року. Після реєстрації за позивачем права власності їй стало відомо, що в зазначеному домоволодінні залишається мешкати відповідач [PERSON] Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням добровільно виселитись з житлового будинку №15 по пров. Пожарського в м. Дніпро, оскільки жодних правових підстав перебування у займаному будинку у відповідача не має. Однак відповідач в усній грубій формі пояснила позивачу, що добровільно виселятись з займаного нею житлового будинку вона не має наміру. Факт проживання у [INFO] порушує законні права та інтереси позивача, оскільки позбавляє її можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись майном, що належить їй на праві власності. Також, позивач зверталась з відповідною заявою до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. Однак, відповідно до листа від 16.06.2017 року, виданого т.в.о. Начальника Шевченківського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області [PERSON] зазначено, що у ході перевірки, порушень громадського порядку та громадської безпеки не виявлено, та рекомендовано звернутись [PERSON] до суду в приватному порядку. Відповідно до довідки №7/10-2017 від 05.07.2017 року, виданої Квартальним комітетом №10 Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, станом на 05.07.2017 року за адресою: м. Дніпро, пров. Пожарського, буд. № 15 ніхто не зареєстрований. Також позивачем було отримано технічний паспорт на буд. №15 по пров. Пожарського в м. Дніпро. Власникові, згідно із\~ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. \~\~\~\~Частиною 1\~статті 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Передбачений ст. 391 ЦК України спосіб захисту усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 травня 2015 р. у справі № 6-92цс15). Будь-яких договірних відносин між позивачем та відповідачем з приводу проживання відповідача в будинку №15 по пров. Пожарського в м. Дніпро не існує та ніколи не існувало, як зазначено в позовній заяві та підтверджено в судовому засіданні. Відповідно до ст.41\~Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти,користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві\~пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене, та, ст.ст.10,\~60,\~88,\~212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved