Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом. Позивач зазначала, що з 24 квітня 1999 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей [INFO] та [INFO]. 10 жовтня 2012 року сторони шлюб розірвали та припинили подружні стосунки, проживають окремо один від одного в різних місцях. В період шлюбу за спільні кошти в інтересах сім'ї вони згідно договору купівлі від 04 березня 2003 року придбали житловий будинок [ADDRESS] за 1800 гривень і оформили на ім'я відповідача. Просить визнати придбане нерухоме майно їх спільною сумісною власністю та визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку. У судовому засіданні сторони не погодили вартість житлового будинку. За клопотанням відповідача суд Ухвалою від 26 листопада 2014 року призначено судово - будівельну експертизу. Оскільки відповідач оплату вартості експертизи не провів Ухвалою від 08 січня 2015 року скасовано ухвалу про призначення експертизи та призначено до судового розгляду. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виник спір з приводу поділу спільного майна подружжя. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Згідно ст. ст. 60,70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Із змісту ст. ст. 60, 61, 63, 69 СК України та роз'яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявність його на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 1999 року. Від шлюбу мають двох доньок: [PERSON],[INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з відповідачем. Шлюб сторони розірвали 10 жовтня 2012 року та припинили подружнє проживання та ведення спільного господарства. (а.с.4-6)Т Як вбачається з матеріалів справи 04 березня 2003 року згідно договору купівлі продажу жилого будинку, що розташований по [ADDRESS] продано за 1800 гривень, який нотаріально посвідчений, а право власності зареєстровано на ім'я відповідача [PERSON]. (а.с.7) Та зареєстрований в Снігурівській філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації. (а.с.8). Згідно довідки Снігурівській філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації №87 від 28 жовтня 2014 року вартість житлового будинку [ADDRESS] становить 48315 гривень. (а.с9) Відповідно до вимог ч.1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що встановлені судом обставини є підставами для задоволення позовних вимог позивача. Обираючи такий спосіб поділу майна, як розподіл речей між подружжям, суд виходить з того, що частки сторін у спільному майні є рівними, поділу між сторонами підлягають речі, які за своєю природою не можуть бути поділені в натурі та є більш-менш рівнозначними по вартості. Крім того з врахуванням інтересів кожної із сторін яка не бажає отримати компенсацію вартості його майна. Суд визнає що подружжю належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] загальною вартістю 48315 гривень. Майно є спільно сумісною власністю подружжя і їх частки рівні в розмірі 1\\2 частки за кожним. Позовні вимоги позивача, щодо визнання придбання за час шлюбу майна яке є спільно сумісною власністю подружжя підлягають задоволенню. Суд визнає за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] , вартістю 24158 гривень. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача відшкодувати позивачу судовий збір в сумі 243,60грн, за розгляд справи в судді.

Outcome: approved