Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась в Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування поданої заяви позивач зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 лютого 1995 року виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою зареєстрованого в реєстрі за №3-1526 їй належить 62/100 частин домоволодіння №78 по вул. Єнісейській у м. Дніпропетровську. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 серпня 2004 року виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №3-6479 їй належить 38/100 частин домоволодіння №78 по вул. Єнісейський у м. Дніпропетровську. Тобто, домоволодіння №78 по вул. Єнісейській у м. Дніпропетровську належить позивачці в цілому. Зазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0797 га. Згідно акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №019562 позивачці на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №134/19 від 19 вересня 2007 року передано у власність зазначену земельну ділянку. В домоволодінні зареєстровані дочка позивачки [PERSON], онук [PERSON] та онука [PERSON]. З 10 лютого 1994 року в домоволодінні було зареєстровано племінника позивачки [PERSON], проте останній в домоволодіння №78 по вул. Єнісейській у м. Дніпропетровську не проживає. Реєстрація відповідача змушує позивача нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. У звязку з чим просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування домоволодінням №78 по вул. Єнісейській у м. Дніпропетровську. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідачів в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, в зв'язку з чим суд, враховуючи заяву позивачів, ухвалив відповідно до\~ст. 224 ЦПК України\~проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 лютого 1995 року виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою зареєстрованого в реєстрі за №3-1526 їй належить 62/100 частин домоволодіння №78 по вул. Єнісейській у м. Дніпропетровську. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 серпня 2004 року виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №3-6479 їй належить 38/100 частин домоволодіння №78 по вул. Єнісейський у м. Дніпропетровську. Згідно акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №019562 позивачці на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №134/19 від 19 вересня 2007 року передано у власність зазначену земельну ділянку. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 19 липня 2016 року [PERSON] з 10 лютого 1999 року зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до довідки №273, виданої [PERSON] Головою квартального комітету №1 Індустріального району м. Дніпропетровська [PERSON], за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Єнісейська, буд. №78 зареєстровані: дочка позивачки [PERSON],[INFO], онук [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO] та племінник позивачки [PERSON], [INFO], який прописаний, однак по вказаній адресі не проживає з 2000 року. Факт не проживання відповідача\~\~за вказаною адресою підтверджується актом про не проживання за місцем реєстрації, затвердженого Головою квартального комітету №1 Індустріального району м. Дніпропетровська [PERSON] від 09 лютого 2016 року, 19 квітня 2016 року та 16 вересня 2015 року, згідно якого [PERSON] 02.02.1975р.н. в будинку №78 по вул. Єнісейська в м. Дніпропетровську не проживає, особистих речей в будинку не має. Власник майна вправі звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов). При розгляді даної цивільної справи про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд розмежовує правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї. У разі виникнення спору між власником і членами його сім'ї суд враховує, що право члена сім'ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог статей\~405,\~406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім'ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, у даному випадку пред'явивши\~\~вимогу щодо позбавлення права користування житловим приміщенням. В належній позивачці квартирі на теперішній час зареєстрований відповідач [PERSON], що порушує право позивача щодо володіння, користування та розпорядження квартирою. Факт реєстрації відповідача в домоволодінні порушує права та інтереси позивача, оскільки остання оплачує низку комунальних послуг, у зв'язку з чим несе невиправдані додаткові витрати.\~\~ Згідно ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 391\~\~ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням викладеного суд вважає позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні власністю є обґрунтованими, заснованими на законі і такими, що підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved