Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

У липні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, в обґрунтування якого зазначила, що згідно договору міни від 09.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] вона є власницею ? частини квартири №41 а в будинку №9а по вул. Звенигородська в м. Запоріжжі. Інша ? частинка вказаної квартири за договором міни належала [PERSON], що померла 22.02.2012 року та залишила заповіт на імя [PERSON]. [PERSON] позову, у вказаному житловому приміщенні зареєстровані позивачка та її син, відповідач по справі [PERSON], який не мешкає у квартирі приблизно шість років, у звязку з виїздом на інше місце постійного проживання. Особистих, побутових речей та меблів відповідача у квартирі немає, він не утримує квартиру та не сплачує вартість нарахованих комунальних послуг. У звязку з реєстрацією [PERSON] в належній позивачці квартирі остання повинна сплачувати комунальні послуги та інші платежі, що складають додаткові матеріальні витрати та порушує її право на володіння та розпорядження своєю власністю. Позивачка в судове засідання не зявилася, звернулася із заявою про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі і усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Проти ухвалення заочного рішення не заперчувала. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно, належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, у звязку з чим, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України зі згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Приписами статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. [PERSON] ст.\~316\~ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Положеннями ст.\~317\~ЦК України\~передбачено,\~що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до\~ст.\~319\~ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За правилами статті 150 Житлового кодексу України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні приписи містить і стаття 383 ЦК України. За положеннями частини 1 статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. [PERSON] приписів частини 4 статті 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Разом з тим, частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Тобто, з урахуванням викладеного можливо дійти висновку, що відсутність члена сім'ї або особи сімейні відносини, з якою припинені, за адресою реєстрації місця проживання понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати особою права користування житлом, яке їй не належить. [PERSON] із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні майном, яке належить йому на праві власності. В судовому засіданні встановлено, що 09.12.2004 року між [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] з другого боку було укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5344. [PERSON] вказаного договору позивачка набула право власності на ? частину квартири №41а в будинку №9а по вул. Звенигородській в місті Запоріжжі. Інша ? частина квартири за вищевказаним договором міни належить [PERSON]. 15.12.2004 року право власності на зазначену вище квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 8832696, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та копією технічного паспорта. 13.08.2009 року [PERSON], [INFO] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], (зареєстровано у реєстрі за № 2085), згідно якого належну їй ? частину квартири №41а в будинку №9а по вул. Звенигородська в м. Запоріжжі, вона заповідала [PERSON]. 21.02.2012 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, І-ЖС № 230026, виданого 22.02.2012 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 123. [PERSON] Довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/5801 від 30.07.2018 року, у вищевказаному житловому приміщенні, окрім позивачки зареєстрований її син - [PERSON], [INFO]. [PERSON], складеного головою правління ОСББ «Трансформаторник-24», зареєстрований у квартирі №41а будинку №9а по вул. Звенигородська в м. Запоріжжі Ратушник [PERSON], [INFO], вже пять років не проживає у вказаному приміщенні. [PERSON] пояснень\~[PERSON],\~не спростованих\~відповідачем,\~станом на\~теперішній час\~останній виїхав\~на постійне,\~невідоме позивачці,\~місце проживання. Таким чином, [PERSON] фактично більше року не проживає у належній позивачці квартирі, житловим приміщенням квартири не користується, особистих речей за вказаною адресою не має, не сплачує комунальні послуги, а в добровільному порядку знятись з реєстрації він не бажає, оскільки з позивачкою не підтримує родинних стосунків, тому в силу статті 405 ЦК України втратив право користування цим приміщенням, а зняття його з реєстрації місця проживання за приписами статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на теперішній час, можливо здійснити лише на підставі судового рішення, про позбавлення його права користування житловим приміщенням. В пункті 34 Постанови Пленуму № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ наголосив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати по оплаті судового збору у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved