Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом [PERSON], треті особи: Амур-Нижньодніпровська районна у м. Дніпрі рада, Дніпровська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначила, що в 1975 року [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті свого батька та їм державним нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями по вул.. Берегова, 58 а у м. Дніпропетровську ( 20.04.1977 року присвоєно нову адресу: вул. Берегова, 66 у м. Дніпропетровську), по 1/2 частині на кожного. 28 вересня 1990 року [PERSON] купила частину домоволодіння №68а по вул.. Берегова у м. Дніпропетровську та приєднала його до спадкового будинку шляхом перенесення огорожі. 13 грудня 2005 року [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу придбала частину житлового будинку №68 по вул.. Берегова у м. Дніпропетровську та шляхом перенесення огорожі приєднала його до спадкового будинку. Актом встановлення існуючих меж земельної ділянки в натурі були встановлені межі земельної ділянки, розташованої під домоволодінням №66 по вул.. Берегова у м. Дніпро та [PERSON] виділено в натурі земельну ділянку площею 874 кв.м. (0,0874 га). Рішенням Дніпропетровської міської ради від 24 грудня 2008 року 3\~164/41 [PERSON] та [PERSON] передана у спільну сумісну власність земельна ділянка з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 22.02.2011 року [PERSON] склав на імя [PERSON] заповіт, якій заповідав все своє майно, з чого б воно не складалося. 30.06.2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб та 21.08.2012 року [PERSON] помер. Позивач зазначає, що вона є спадкоємцем за заповітом до майна померлого [PERSON] та спадщину після його смерті прийняла. За отриманням свідоцтва про право на спадщину позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] у звязку з відсутністю право установлювальних документів на спадкове майно. Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки №66 а по вул.. Берегова у м. Дніпро, в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки судові не повідомив. Представник відповідача в судове засідання не зявився, просив відкласти розгляд справи на іншу дату у звязку з перебуванням у відпустці, проте доказів щодо перебування у відпустці суду не надав. За таких підстав суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача та його представника. Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора в судове засідання свого не направила, направленим до суду листом просила розглядати справу у свою відсутність. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що в 1975 року [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті свого батька та їм державним нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями по вул.. Берегова, 58 а у м. Дніпропетровську (20.04.1977 року присвоєно нову адресу: вул. Берегова, 66 у м. Дніпропетровську). 28 вересня 1990 року [PERSON] купила частину домоволодіння №68а по вул.. Берегова у м. Дніпропетровську та приєднала його до спадкового будинку шляхом перенесення огорожі. 13 грудня 2005 року [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу придбала частину житлового будинку №68 по вул.. Берегова у м. Дніпропетровську та шляхом перенесення огорожі приєднала його до спадкового будинку. Актом встановлення існуючих меж земельної ділянки в натурі встановлені межі земельної ділянки , розташованої під домоволодінням №66 по вул.. Берегова у м. Дніпро та [PERSON] виділено в натурі земельну ділянку площею 874 кв.м. (0,0874 га). Рішенням Дніпропетровської міської ради від 24 грудня 2008 року 3\~164/41 [PERSON] та [PERSON] передана у спільну сумісну власність земельна ділянка з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 22.02.2011 року [PERSON] склав на імя [PERSON] заповіт, якій заповідав все своє майно, з чого б воно не складалося. 30.06.2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. 21.08.2012 року [PERSON] помер. Позивач є спадкоємцем за заповітом до майна померлого [PERSON] та спадщину після його смерті прийняла. За отриманням свідоцтва про право на спадщину позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] у звязку з відсутністю право установлювальних документів на спадкове майно. Згідно ст. 1218 ЦПК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як розяснено у п. 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» , суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК ). Проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно ( стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (обєкт спадкування) на виникнення права власності на спадкове майно як на обєкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом, якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими документами, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Так, як позивач позбавлений можливості надати правоустановлювальні документи на спадкове майно, яке залишилося після померлого [PERSON] у звязку з можливим утриманням цих документі відповідачем, суд вважає, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON]

Outcome: partial