Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У листопаді 2015 р. виконавчий комітет Миколаївської міської ради звернувся до суду із позовом, яким просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS]. Підставою зазначив те, що користувач кімнати [PERSON] зареєстрований в ній з 1995 р. , але не проживає в ній з 2014 р., кімната зачинена, мається велика заборгованість по квартирній платі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, погодився на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши пояснення представника позивача покази свідків, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Згідно виписки з будинкової книги, довідки про склад сім'ї з кімнаті [ADDRESS] зареєстрований з 1995 р. і дотепер [PERSON], були зареєстровані у 2001 р. [PERSON] і [PERSON], які виписалися у лютому 2008 р. (а.с.4,6). Гуртожиток є комунальною власністю Миколаївської міської ради перебуває на балансі КС «СКП «Гуртоожиток». Згідно акту від 08 вересня 2015 р. складаного працівниками КП «СКП «Гуртожиток» і засвідченого сусідами, [PERSON] не проживає в кімнаті з 2014 р. (а.с.7). Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням подібності правовідносин щодо користування жилою площею в гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами частини першої статті 71 ЖК УРСР щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутнім права на жиле приміщення протягом шести місяців слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності особи, якій надавалася жила площа для проживання в таких гуртожитках (за відсутності підстав для виселення) (постанова ВС України від 04 листопада 2015 р. у справі 6-1166цс15). Судом не встановлено поважності причин відсутності відповідача в кімнаті понад 6 місяців. Свідок [PERSON], суду пояснив, що він є сусідом відповідача, той не мешкає в кімнаті [NUMBER] понад 2,5 роки, в кімнаті [NUMBER] інколи ночує друг відповідача. Він зателефонував відповідачу коли із ЖЕК шукали його щоб сплатити заборгованість, той приїхав, оплатив рахунки і уїхав, в кімнаті не проживає. Аналогічні покази дала свідок [PERSON] і [PERSON] Останній свідок ще доповнила що речей відповідачі на загальній кухні та в коморі немає, в оплаті за спільні послуги мешканці поверху відповідача не враховували. Заборгованість по комунальним платежам сплачена відповідачем у січні 2016 р., проте із розрахунку вбачається, що оплата за спожиту електроенергіє велася відповідачем до грудня 2013 р.(а.с.40, 41). Враховуючи те,що відповідач не користується вказаним житлом для проживання понад 6 місяців, немає зв'язку із кімнатою, тому суд вважає за можливе позов задовольнити. Сплату відповідачем боргу за комунальні послуги сама по собі не свідчить про наявність такого зв'язку. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача

Outcome: approved