Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що відповідач не надає їй допомоги на утримання їхнього спільного сина, а тому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 01 січня 2018 року до його повноліття та просила стягнути з відповідача 500 грн. за надання юридичної допомоги. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду через оголошення на сайті «Судова влада», в судове засідання не з'явився, не повідомивши суду про причини неявки. 20.09.2018 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 2002 року по 2015 рік сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 26.10.2015 року шлюб розірвано. (а.с.9). Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. (а.с.10). Відповідач не надає допомоги на утримання сина. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить суд стягнути аліменти з відповідача не з дня подачі позову до суду - 24 липня 2018 року, а з 01 січня 2018 року, посилаючись на ч.2 ст.191 СК України, де вказано, що за минулий час можуть бути присуджені аліменти, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку із ухиленням останнього від їх сплати. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у грудні 2017 року вже зверталася до суду з аналогічним позовом, однак ухвалою від 02.05.2018 року її позов було залишено без розгляду, у зв'язку із систематичною неявкою позивача протягом більше трьох місяців у судові засідання (а.с.11). З вищевикладеного випливає, що за минулий час не можуть бути присуджені аліменти, оскільки [PERSON] не могла їх одержати не у зв'язку із ухиленням відповідача від їх сплати, а у зв'язку з неявками її самої у судові засідання, тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з дня подачі даного позову до суду, а саме з 24 липня 2018 року. Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що відповідач по справі фактично не надає допомоги на утримання дитини, суд вважає за можливе стягнення аліментів в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення позивачем з даним позовом і до досягнення повноліття дитиною та стягнути з відповідача 500 грн. за надання юридичної допомоги. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial