Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 14 травня 1996 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Орджонікідзевському відділі реєстрації актів громадського стану міста Маріуполя Донецької області, актовий запис №114. Від шлюбу мають дітей, одна з яких неповнолітня - [PERSON], [INFO]. Вказала, що з лютого 2017 року відносини з чоловіком фактично припинені, однією сім'єю не проживають, оскільки між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Майнового спору на мають. Вважає, що збереження їхньої родини неможливе, а тому просила їх шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 14 травня 1996 року сторони зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському відділі реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, актовий запис №114, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15.05.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського райуправління юстиції м.Маріуполя Донецької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], актовий запис №312. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи те, що у сторін по справі відсутній намір на примирення, бажання поновити сімейні стосунки та проживати однією сім'єю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем витрати на судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved