Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у липні 2008 року між ПП «Фірма Ольга» та [PERSON] укладено попередній договір, за умовами якого сторони зобов'язалися укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, що складається з земельної ділянки та виробничих споруд по вулиці [ADDRESS]. На виконання умов вказаного договору між ПП «Фірма «Ольга» та ТОВ «АРС Констракт» укладено договір підряду на виконання будівельних та опоряджувальних робіт, у вересні 2009 року результати виконання будівельних та опоряджувальних робіт прийняті замовником. У лютому 2010 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за вищевказаною адресою. Відповідач зобов'язався підготувати пакет документів для підписання договору купівлі-продажу виробничих приміщень, однак у зв'язку з різким погіршенням здоров'я дата підписання договору купівлі-продажу виробничих приміщень неодноразово змінювалася. У червні 2013 року представник відповідача повідомив [PERSON] про неможливість [PERSON] виконати взяті на себе зобов'язання, зокрема, підготувати документи для відчуження реконструйованих виробничих приміщень. За таких обставин, позивач просить визнати за нею право власності на нежитлові виробничі будівлі, під літерами «А», «Б», «В», «Г», що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Вказала, що [PERSON] зі свого боку виконала усі покладені на неї договірні зобов'язання. Відповідач [PERSON] на адресу суду надіслала заяву від 19 вересня 2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], в якій просила розглядати справу за її відсутності, повідомила про визнання нею позову [PERSON] щодо визнання за останньою права власності на виробничі приміщення, під літерами «А», «Б», «В», «Г», що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідач - приватне підприємство «Фірма «Ольга», залучений судом до участі у справі, у судове засідання явку свого представника не забезпечив, на адресу суду надіслав пояснення по справі, в яких визнав позов у повному обсязі, просив слухати справу за відсутності представника відповідача. Представник третьої особи - інспекції державно-архітектурного будівельного контролю у м. Києві у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що об'єкт будівництва набуває статусу новоствореного нерухомого майна лише після прийняття такого в експлуатацію та здійснення державної реєстрації права власності на нього. Заслухавши пояснення представників сторін, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва від 21 серпня 2000 року приватній фірмі «Ольга» належить на праві приватної власності майно, що складається з металевих павільйонів ПТ-74, площею 216 кв.м., ПТ-74, площею 144 кв.м., П-74 площею 216 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Вказане майно придбано ПП «Фірма «Ольга» на аукціоні з реалізації заставленого майна та раніше належало ЗАТ «Джерело». (а.с. 6) 03 липня 2008 року між ПП «Фірма «Ольга» та [PERSON] укладено попередній договір, за умовами якого сторони зобов'язалися в майбутньому укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, площею 0,1854 га, та відремонтованих і введених в експлуатацію виробничих споруд під літерами «А», «Б», «В», «Г», що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно з п. 2.1.2 попереднього договору загальна вартість майна становить 2900000 гривень, з яких вартість земельної ділянки - 1900000 грн., вартість виробничих споруд - 1000000 грн. При підписанні попереднього договору позивач передав відповідачу 500000 гривень. Сума, зазначена у п. 3.1 цього договору, є завдатком і підлягає заліку в ціну майна. (пункти 3.1., 3.2 попереднього договору від 03 липня 2008 року) За умовами п. 4.1 попереднього договору відповідач ПП «Фірма «Ольга» зобов'язався підготувати та надати не пізніше ніж за три дні до дати укладення основних договорів, документи, що підтверджують право власності продавця на майно (земельну ділянку та виробничі споруди), провести будівельні та опоряджувальні роботи у виробничих приміщеннях [ADDRESS], ввести їх в експлуатацію, одержати та надати довідку-характеристику з Київського МБТІ для відчуження зазначеного майна. Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 попереднього договору укладення та нотаріальне посвідчення основного договору має здійснитись не пізніше 31 грудня 2010 року. Цей договір набуває чинність з моменту його підписання сторонами і діє до виконання ними усіх своїх зобов'язань за цим договором. На виконання договірних зобов'язань відповідачем ПП «Фірма «Ольга» було укладено договір підряду на виконання будівельних робіт від 17 серпня 2008 року, за умовами якого підрядник - ТОВ «АРС Констракт» зобов'язався виконати будівельні та опоряджувальні роботи у виробничих приміщеннях, літери А - Г, за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.4.1 договору підряду вартість робіт, що виконуються підрядником, є динамічною та орієнтовно складає 485220 гривень 25 вересня 2009 року між представниками ПП «Фірма «Ольга» та ТОВ «АРС Констракт» підписано акт приймання-передачі будівельних та опоряджувальних робіт, згідно з яким роботи виконані у повному обсязі та на належному рівні. 03 лютого 2010 року позивач передала відповідачу [PERSON], яка є єдиним засновником ПП «Фірма «Ольга», грошові кошти у сумі 494000 гривень для реконструкції нежилих приміщень за адресою: [ADDRESS], що підтверджується розпискою відповідача [PERSON] (а.с. 34) 03 лютого 2010 року між ПП «Фірма «Ольга», в особі директора [PERSON], та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, у відповідності до якого позивач отримала у власність земельну ділянку, площею 0,1854 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої експлуатація та обслуговування виробничої бази. (а.с. 30-32) У пункті 2.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки сторонами визначена ціна продажу земельної ділянки, яка склала 1900000 грн. Договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений між сторонами в письмовій формі та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Частиною другою статті 31 ЦПК України закріплено право відповідача визнати позов повністю або частково. За приписами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Статтею 392 ЦК України врегульовано право власника майна пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як убачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем ПП «Фірма «Ольга» укладено попередній договір, за умовами якого сторони зобов'язалися в майбутньому укласти договори купівлі-продажу земельної ділянки та виробничих приміщень за адресою: [ADDRESS]. На виконання умов вказаного договору позивач сплатила обумовлену сторонами вартість об'єктів нерухомого майна. Відповідач, у свою чергу, частково виконав договірні зобов'язання, уклав договір підряду на виконання будівельних та опоряджувальних робіт, прийняв результати таких робіт, уклав з позивачем договір купівлі-продажу земельної ділянки. Разом з тим, відповідач ПП «Фірма «Ольга» не здійснив введення в експлуатацію закінчених будівництвом виробничих приміщень, що унеможливлює укладення між сторонами договору купівлі-продажу таких. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, складеному 17 січня 2014 року, об'ємно-планувальне рішення нежитлових будівель за літерами «А», «Б», «В», «Г», що розташовані за адресою: [ADDRESS], в цілому відповідає будівельним та санітарним вимогам нормативних актів в галузі будівництва, діючих в Україні. Розташування таких нежитлових будівель відповідає вимогам додатку 3.1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», що є обов'язковим. Архітектурно-планувальне та конструктивне рішення вказаних нежитлових будівель відповідають чинним вимогам діючих нормативних документів. Ступінь будівельної готовності об'єкта - виробничих споруд становить 100% для кожної, будівлі завершені будівництвом та експлуатуються. Наявні ознаки фізичного зношення. Крім того, у висновку експерта зазначено, що на земельній ділянці [ADDRESS] окремо розташовані одноповерхові нежитлові будівлі за літерами «А», «Б», «В», «Г», що знаходяться у промисловій зоні Оболонського району м. Києві. Нежитлова одноповерхова будівля під літерою «А», загальною площею 560,3 кв.м. обладнана системами водопроводу, каналізації, електрифікації, які приєднані до зовнішніх міських мереж. У нежитловій будівлі під літерою «Б», загальною площею 227,2 кв.м., облаштовані виробничі та офісні приміщення, будівля обладнана системами водопроводу, каналізації, електрифікації, які приєднані до зовнішніх міських мереж. Нежитлова одноповерхова будівля під літерою «В» складається з одного приміщення, площею 6,2 кв.м., в якій знаходиться сторожка, будівля підключена до системи електропостачання. У нежитловій одноповерховій будівлі під літерою «Г», загальною площею 31,4 кв.м., обладнані виробничі приміщення, будівля обладнана системами електрифікації, які приєднані до зовнішніх міських мереж. Вказані нежитлові будівлі експлуатуються та використовуються в якості деревообробного підприємства, приміщення використовуються як виробничі, офісні, допоміжні. Висновок судової будівельно-технічної експертизи складений судовим експертом Свістуновим І.С., якому присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення інженерно-технічних експертиз. Свідоцтво видано Міністерством юстиції України, дійсне до 22 березня 2016 року. Власником земельної ділянки, на якій розташовані спірні об'єкти нерухомості, є позивач, цільове призначення такої земельної ділянки - експлуатація та обслуговування виробничої бази, що відповідає цільовому призначенню споруджених будівель. За інформаційною довідкою Київського МБТІ від 15 листопада 2013 року за даними бюро виробничі приміщення по [ADDRESS], на праві власності не зареєстровані. За таких обставин, позивач повністю виконав свої зобов'язання за укладеним договором, здійснив повну оплату вартості об'єктів нерухомого майна, є власником земельної ділянки, на якій розташовані спірні виробничі приміщення, такі приміщення завершені будівництвом, мають 100% ступінь будівельної готовності, відповідають будівельним та санітарним вимогам нормативних актів в галузі будівництва, діючих в Україні, однак з вини відповідачів набуття позивачем права власності на нежитлові виробничі приміщення не відбулося, що у свою чергу, свідчить про безумовне порушення прав позивача, які в силу вимог закону підлягають судовому захисту. Крім того, суд приймає до уваги, що відповідачі визнали позов, під час розгляду справи судом не встановлено порушень прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про задоволення позову та вирішує визнати за позивачем право власності на нежитлові виробничі будівлі, а саме: будівлю під літерою «А», загальною площею 560,30 кв.м., будівлю під літерою «Б», загальною площею 227,2 кв.м., будівлю під літерою «В», загальною площею 6,2 кв.м., будівлю під літерою «Г», загальною площею 31,4 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 3441 грн. в рівних частках.

Outcome: approved