Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У квітні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є матір`ю відповідачки [PERSON] . Відповідачі перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.01.2004 року по 15.05.2015 року. Під час шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу народилась третя дитина [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження [PERSON] батьком записаний [PERSON] . З 21 жовтня 2019 року діти перебувають на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА Київської області як діти з сім`ї, яка опинилась в складних життєвих обставинах. У зв`язку із тим, що батьки абсолютно не займаються вихованням та утриманням дітей, позивач була вимушена забрати дітей для проживання в свою квартиру. 09 липня 2019 року депутат Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Чудіком О.В. було здійснено обстеження житлово-побутових умов у будинку [ADDRESS] - будинку де проживає відповідачка [PERSON] . В акті обстеження зазначено, що житловий будинок не утримується в належному для проживання дітей стані. В будинку панує безлад, відсутнє опалення та тепле водопостачання. 15 жовтня 2019 року Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА Київської області видала наказ №34, згідно якого діти [PERSON] , 2004 р.н., [PERSON] , 2006 р.н. та [PERSON] , 2015 р.н. влаштовані на тимчасове проживання до позивачки за адресою її проживання в с. Новосілки Києво-Святошинського району Київської області. З жовтня 2019 року діти проживають разом з бабусею та повністю знаходяться на її утриманні. Батько - гр. [PERSON] , мати - гр. [PERSON] фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавляться життям свої дітей, не надають кошти на їх утримання, не спілкуються з ним, не цікавляться здоров`ям. Тому позивач просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх дітей [PERSON] , 2004 р.н., [PERSON] , 2006 р.н. та [PERSON] , 2015 р.н. Також просила призначити її опікуном над малолітньою [PERSON] , 2015 р.н. та призначити її піклувальником над неповнолітніми [PERSON] , 2004 р.н. та [PERSON] , 2006 р.н. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду від 21.05.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.07.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання 28.01.2021 не з`явились. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У судове засідання 28.01.2021 відповідачі не з`явилися. Про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду невідомі. Третя особа Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання 28.01.2021 не з`явилась. Направила до суду заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.10.2011); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.07.2006) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.10.2015). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 січня 2004 року. Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов мешканки с. Лісники [PERSON] від 09.07.2019 складеного депутатом Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Чудіком О.В., [PERSON] не забезпечує утримання будинку в належному стані для проживання дітей. В будинку безлад, газове опалення відключене через борги, альтернативного опалення також немає, відсутнє тепле водопостачання. Город біля будинку знаходиться в занедбаному стані. Старіші діти [PERSON] , 2004 р.н. та [PERSON] , 2006 р.н., на момент обстеження будинку відсутні у будинку, оскільки мешкають разом з бабусею в с. Новосілки Києво-Святошинського району Київської області. Молодша донька [PERSON] , 2015 р.н. періодично проживає то з матір`ю, то з бабусею. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 01.10.2019 складеного працівником Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА Київської області [PERSON] , діти [PERSON] , 2004 р.н., [PERSON] , 2006 р.н. та [PERSON] , 2015 р.н. проживають разом з бабусею [PERSON] в трикімнатній квартирі. Діти проживають в окремій кімнаті. В квартирі є окремі місця для сну та відпочинку. Квартира оснащена усіма зручностями. Бабуся піклується про дітей та забезпечує їх належним чином. Відповідно до наказу №34 від 15.10.2019 Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА Київської області, [PERSON] , 2004 р.н., [PERSON] , 2006 р.н. та [PERSON] , 2015 р.н. влаштовані на тимчасове проживання до бабусі - [PERSON] . Згідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 10 березня 2020 року складеного фахівцем із соціальної роботи Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області Подолянцем Р.І., батько [PERSON] та мати [PERSON] у виконанні та матеріальному забезпеченні дітей не приймають участі. Діти проживають у бабусі на повному її забезпеченні. Відповідно довідки №89 від 08.10.2019 року з Дошкільного навчального закладу (ясел-садка) «Яблучко» Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] , 2015 р.н., відвідує середню групу №2 «Ромашка». Батьки вихованням доньки не займаються. Дівчинкою постійно опікується бабуся. Вона приводить і забирає дитину з дитячого садка, відвідує дитячі свята та розваги. Мама дитини, [PERSON] рідко з`являється в дитячому садку, постійно знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Батько дитини з сім`єю не проживає, з дитиною бачиться також періодично, участі в утриманні дитини та забезпеченні всім необхідним не приймає. Згідно до довідки №511 від 16.12.2019 з Ліцея податкової та рекламної справи №21 м. Києва [PERSON] , 2004 р.н. та [PERSON] , 2006 р.н., є учнями 9-а класу та навчаються в ліцеї з 19 серпня 2019 року. Навчанням дітей цікавиться бабуся. Згідно висновку Органу опіки та піклування Києво-Святошинської РДА Київської області щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав батьків - гр. [PERSON] та гр. [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] №ЛВ7501.5196.2 від 24.01.2020 на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво- Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 11 лютого 2020 року орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батьків - гр. [PERSON] та гр. [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У принципі 2 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, проголошено, що дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. З огляду на принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Зважаючи на положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, що набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У ч.ч. 1, 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, що набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, що набула чинності для України 27.09.1991, держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування. У відповідності до ч. 4 ст. 27 згаданої Конвенції держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Як визначено у п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (№ 2), від 27.11.1992, Серія А, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку. Враховуючи ст. 56 ЦК України, органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Виходячи зі змісту ч.ч. 6-10 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 цього ж Кодексу способами захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, встановлення правовідношення, припинення та зміна правовідношення. У відповідності до частин 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на положення ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки відповідачі ухиляються від виконання обов`язків батьків, не піклуються про духовний розвиток дітей, не забезпечують їх матеріально тривалий час, дій, що свідчили б про усвідомлення ним своїх вчинків відповідачі не вчинили, суд вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про встановлення опіки та піклування над онуками, суд зазначає наступне. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. За ст.56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.ст.58,59 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. За ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Разом з тим, [PERSON] на час розгляду справи не надала подання органу опіки та піклування щодо призначення її опікуном та піклувальником на онуками. Тому в задоволенні позову в цій частині суд відмовляє. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачів. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 141. 164, 167 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: partial