Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

У липні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2006 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Добровільно допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Тому, позивачка просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] уродженця смт. Смоліне, аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.07.2014 року до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка та не з'явилась. До суду направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 42. [PERSON], [INFO], разом з позивачкою, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] № 231 від 17.07.2014 року. Ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 18 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто, стан здоров'я та матеріальний стан відповідача [PERSON] дозволяють йому утримувати свою малолітню дитину, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.07.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи наведене та

Outcome: approved