Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача КП по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва 95 473,66 грн та солідарно з обох відповідачів 100 000 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 28.06.2019 року на офіційній парковці магазину «Спортмастер» по бульвару Лесі Українки, 28 в м. Києві на його автомобіль Mitsubishi Grandis 2.4, реєстраційний номер [NUMBER] впало дерево. Згідно висновків експертизи №1702 від 10.07.2019 р. розмір матеріального збитку, в зв`язку з цією подією становить 195 473,66 грн. Зазначив, що згідно відповіді Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», дерева які ростуть вздовж проїжджої частини бульвару Лесі України в м. Києві обліковуються на балансі КП по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва. Згідно відповіді КП по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва цивільна відповідальність останнього застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», згідно умов договору від 15.05.2019 р. передбачено страхування відповідальності перед третіми особами в межах 100 000 грн. У зв`язку з його зверненням до правоохоронних органів відкрито кримінальне провадження № 12019100060003655 від 27.08.2019 р. Вважає, що подія відбулась в зв`язку з неналежним доглядом комунального підприємства за деревами. Просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. 15.06.2020 року від відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив вимоги позивача з викладених у відзиві підстав. Зокрема, відповідач зазначив, що 27.05.2019 р. між комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва та ПАТ «НАСК «Оранта» укладено договір добровільного страхування відповідальності перед третіми особами серії УБ№1323467, яким застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника. Пунктом 2.6. договору страхування передбачені дії страхувальника у разі настання страхової події: п. 2.6.1.1 негайно, але у будь-якому разі не пізніше 2-х робочих днів від дня настання випадку письмово повідомити про це страховика; п. 2.6.1.3. негайно заявити про це у відповідні державні органи (органи внутрішніх справ, державна пожежна охорона, органи державної аварійної служби і т. ін.); п. 2.6.1.4. зберегти до прибуття страховика чи його уповноваженого представника і пред`явити пошкоджений об`єкт чи залишки від нього у тому вигляді, в якому він був після події. Зміна картини збитку припустима тільки, якщо це диктується письмовими вказівками державних органів, усвідомленням безпеки, зменшенням розміру збитку; п. 2.6.1.5. надати страховику можливість зафіксувати картину події з допомогою фото-, відеозйомки; п. 2.6.1.6. забезпечити представнику страховика можливість безперешкодного огляду пошкодженого об`єкта, з`ясування причин, розмірів збитку, а також забезпечити участь представника страховика у будь-яких комісіях, створюваних для з`ясування причин і визначення розміру збитку. В порушення виконання умов договору страхувальником не було письмово повідомлено страховика протягом 2 робочих днів від дня настання випадку, не надано можливості огляду пошкодженого об`єкту для з`ясування причин та розміру збитку, не здійснено заяву у відповідні державні органи. Зазначає, що позивач звернувся до страхової компанії 19.02.2020 р. За п. 2.10.1.6 договору страхування підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є неповідомлення страховика без поважних причин про настання події, яка має ознаки страхового випадку. За таких обставин, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Відповідач КП по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва своїм правом надати відзив на позов не скористалось. Однак 15.06.2020 р. надіслало до суду клопотання про зупинення провадження у справі, до розгляду кримінального провадження №12019100060003655. За ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом положень ч.3 ст.386 ЦК, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фіз- або юрособи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Аналіз положень ст. ст. 11, 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є факт завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання відшкодувати шкоду виникає за таких умов: -наявність шкоди; -протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; -наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; -вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, установлена презумпція вини заподіювача шкоди, саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини. Відповідно до п. 9.1.12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10 квітня 2006 року дерево визнається аварійним, якщо воно несе загрозу життю пішоходів, транспортних засобів, знаходиться у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, ураганів, інших стихійних явищ, має гнилу серцевину стовбура. Згідно з пп. 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до відання виконавчого комітету міської ради належать власні повноваження організації благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Відповідно до пп. 1, 2 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів та здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях є елементами (частинами) об`єктів благоустрою (п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать прибудинкові території. Статтею 20 вказаного Закону передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Відповідно до Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України за № 105 від 10 квітня 2006 року (далі Правил) балансоутримувач - спеціально уповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства. Розділ 9 вказаних Правил передбачає, що виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає, зокрема, догляд за ними, а також видалення окремих дерев; видалення аварійних дерев. Згідно з п.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів. Догляд за об`єктами благоустрою зеленого господарства, зокрема, включає проведення щорічних обстежень під час яких потрібно виявляти аварійні дерева, тобто дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередачи, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі (розділ 9 Правил). З метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють загальні, часткові та позачергові огляди. Періодичність часткових оглядів визначає балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельних ділянок, на яких ростуть зелені насадження (розділ 12 Правил). Згідно відповіді Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» дерева, які ростуть вздовж проїжджої частини [ADDRESS] обліковуються на балансі КП по утриманню зелених насаджень Печерського району (ідентифікаційний код - 03359760). Вказана обставина останнім не заперечується (див.лист №01-09-1600 від 27.11.2019). Як вбачається з доданого до позову висновку експертного дослідження №1702/2, на автомобіль Mitsubishi Grandis 2.4, реєстраційний номер [NUMBER] впало дерево. Разом тим, стороною позивача не надано належних та допустимих доказів тому, що вказана подія мала місце саме 28.06.2019 р. і саме за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 28 (частина якої перебуває на балансі КП по утриманню зелених насаджень Печерського району). Крім того, позивачем не надано доказів належності йому постраждалого автомобіля. Із наданої позивачем копії витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) вбачається, що на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва про зобов`язання внести в ЄРДР матеріалів заяви [PERSON] з приводу пошкодження автомобіля Mitsubishi Grandis 2.4, реєстраційний номер [NUMBER] , яке відбулось 28.06.2019 р. за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 28 в м. Києві внаслідок падіння гілок дерева, порушено кримінальне провадження №12019100060003655. Проте суд не бере вказаний доказ до уваги, з огляду на відмінність реєстраційного номера автомобіля, про який йдеться в позові з тим, який вказаний у витягу з ЄРДР. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Проте відповідач КП по утриманню зелених насаджень Печерського району заперечує факт та обставини падіння дерева на автомобіль позивача. Будь-яких інших доказів настання спірної події 28.06.2019 р., яка б була офіційно зафіксована, позивач не надав. Слушним суд вважає твердження відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» про невчасне повідомлення позивачем страховика про страхову подію. Позивач, отримавши від комунального підприємства відомості про добровільне страхування перед третіми особами, та копію самого договору страхування від 15.05.2019 р. №1323467 мав право протягом двох робочих днів (з дня отримання договору) звернутись до страховика з відповідною заявою. Проте зробив це лише у лютому 2020 року. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову. Розподіл судових витрат між сторонами регулюється ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed