overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 21.06.2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, це стало причиною того, що з 2014 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважає збереження шлюбу не можливим, просила шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 21.06.2013 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 585, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від спільного життя подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 24.05.2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що мають різні характери, вподобання, стремління та погляди на життя, це стає причиною їх непорозумінь, з травня 2016 року спільного господарства не ведуть та не підтримують подружніх відносин, вважає примирення не можливим, просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір в сумі 551, 20 грн. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 24.05.2014 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 480, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від спільного життя подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою. Вказувала, що 18.03.1986 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що мають різні характери та вподобання, погляди на сімейне життя, шлюбні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства, вважає збереження сім`ї неможливим, просила їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою в які просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи зворотним поштовим повідомленням, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 18.03.1986 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом ЗАГС Білоцерківського виконкому Київської області, актовий запис № 341 (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою. Вказувала, що 26.11.1999 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що мають різні характери та вподобання, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втратили почуття любові та поваги, шлюбні відносини не підтримують, ведуть окремо господарство, вважає збереження сім`ї неможливим, просила їх шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір в розмірі 551, 20 грн.. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду із заявою в які просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи зворотним поштовим повідомленням, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 26.11.1999 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київській області, актовий запис № 1413 (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 22 травня 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №255 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказав на те, що від шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22 травня 2009 року (арк.с.3). Від шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (арк.с.4). Встановлено, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 вересня 2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1460 - розірвати, судовий збір стягнути з відповідача. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25 вересня 2015 року (арк.с.4). Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (арк.с.5). Встановлено, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], залишити проживати з нею та на її вихованні. На обгрунтування позову послалася на те, що 25.02.2002 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них є троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, останній влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх осіб та їхніх дітей, проживає з іншою жінкою, шлюбні стосунки з відповідачем припинені з 2013 року, спільне господарство не ведуть. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу та залишення дітей проживати з матірю погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.02.2002 року. Від подружнього життя у сторін є троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач вказує на негідну поведінку відповідача у шлюбі та сімї, спільного господарства не ведуть, з 2013 року проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Стосовно позовної вимоги про залишення дітей на виховання матері, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

у листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 08 грудня 2001 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного юстиції у м. Києві, актовий запис № 25. Від шлюбу у сторін неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких обставин, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 08 грудня 2001 року між [PERSON] між [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного юстиції у м. Києві, актовий запис № 25. Від шлюбу у сторін неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 10 березня 2010 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис № 145. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких обставин, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся. Відтак, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 10 березня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис № 145. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 11 червня 2005 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 258. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких обставин, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явися, про день, час та місце розгляду повідомлявся, про причини неявки не повідомив. Відтак, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 11 червня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 258. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved