Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

У квітні 2021 року представник позивачів адвокат Левченко Г.В., діючи від імені та представляючи інтереси позивачів, звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, спадщину прийняла дружина померлого, мати позивачів, [PERSON] , що підтверджується рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2012 року. [INFO] померла мати позивачів [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняли її діти - позивачі. Однак, позивачі не мають можливості оформити в нотаріальному порядку спадкові права на земельну ділянку площею 7104 кв. м, кадастровий номер: 7423886500:01:001:0067, що належала їх батьку на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії 111-ЧН № 017506, виданого у 1996 році, оскільки даний державний акт втрачено. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно державний нотаріус Носівської районної державної нотаріальної контори відмовила позивачам у вчиненні нотаріальної дії, про що винесла відповідну постанову. У деяких документах, у тому числі і в державному акті на право приватної власності на землю, по-батькові батька позивачів вказано як [PERSON] , [PERSON] , так і [PERSON] . Представник позивачів указує, що відповідно до словника імен в українському правописі ці імена є ідентичними. Тому представник позивачів просив судовим рішенням визнати за кожним з позивачів право власності на 1/3 частини земельної ділянки, наданої для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в [ADDRESS] , площею 7104 кв. м, кадастровий номер: 7423886500:01:001:0067, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Ухвалою від 03 квітня 2021 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивачі та представник позивачів [PERSON] не з`явилися, але до початку підготовчого судового засідання представник позивачів подав до суду заяву, у якій зазначив, що він підтримує позовні вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу без участі позивачів та представника позивачів. Представник відповідача Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що відповідач визнає позовні вимоги та просить справу розглянути без участі представника відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконкому Тертишницької сільської ради № 19 від 09 липня 1996 року на ім`я [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 017506, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17 від 10 липня 1996 року, яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,71 га, розташовану на території Тертишницької сільської ради, що підтверджується копією відповідного державного акта (а. с. 28) та копією повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 31-25-0.32-557/112-20 від 03 грудня 2020 року (а. с. 27). Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04 березня 2021 року земельна ділянка з кадастровим номером 7423886500:01:001:0067, розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для ведення особистого підсобного господарства площею 7104 кв. м має нормативну грошову оцінку 107405 грн. 88 коп. (а. с. 30). Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 22). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] (а. с. 21). Згідно зі словником імен в українському правописі імена « [PERSON] » та «Онисько» є ідентичними (а. с. 36). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили 13 листопада 2012 року, установлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем та прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 23). Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказану земельну ділянку, яку вона успадкувала після смерті чоловіка та на яку юридично не оформила своїх спадкових прав. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Із копії спадкової справи вбачається, що за життя [PERSON] склала заповіт, який був визнаний нікчемним рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2019 року, яке набрало законної сили (а. с. 54-55). А, отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 9). [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 10) та копією свідоцтва про одруження (а. с. 12). [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 19) та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 20). А, отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 317/2017, заведеною Носівською районною державною нотаріальною конторою, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину після смерті матері, подавши в установлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 52-57). Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, після смерті [PERSON] позивачі успадкували по 1/3 частини спірної земельної ділянки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що згаданий вище державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 017506 втрачено, що підтверджується оголошенням у районній газеті «Носівські вісті» (а. с. 29). Судом також установлено, що нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,7104 га, кадастровий номер 7423886500:01:001:0067, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для ведення підсобного сільського господарства, що належала [PERSON] , спадщину після якого прийняла [PERSON] у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме державний акт серії ІІІ-ЧН № 017506 від 10 липня 1996 року, на земельні ділянки, а також відсутня інформація щодо реєстрації права власності на ім`я [PERSON] щодо вищезгаданих земельних ділянок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується постановою Носівської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 48/02-31 від 29 січня 2021 року (а. с. 32). Судом встановлено, що позивачі також зверталися до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Носівської міської ради Чернігівської області з метою реєстрації за ними права власності на зазначену земельну ділянку. Однак державний реєстратор відмовила позивачам у здійсненні такої реєстрації, оскільки під час розгляду заяви було встановлено, що державний акт видано на [PERSON] , а в витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі та довідці про коло спадкоємців зазначено, що спадкодавцем є [PERSON] , а тому державний реєстратор не має змоги встановити відповідність поданих документів та заявлених прав, що підтверджується рішенням про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень № 55995270 від 29 грудня 2020 року (а. с. 31). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачі [PERSON] та [PERSON] сплатили судовий збір у сумі 908 грн. кожен, що підтверджується відповідними квитанціями (а. с. 5, 6). Ураховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачам [PERSON] та [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову.

Outcome: approved