Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, що 09.10.2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано 12.11.2020 року заочним рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області. Під час шлюбу, у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 27.09.2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1000 гривень щомісячно до його повноліття. Позивач посилається, що у зв`язку із невиконанням відповідачем [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів за період з липня 2017 року по червень 2020 року, утворилась заборгованість по аліментах у сумі 31983,55 грн. Вказує, що з січня 2017 року дитина проживає разом з нею у селі Максимільянівка Донецької області, має фізичні вади, проходить лікування. Протягом всього часу відповідач життям, здоров`ям та вихованням сина не цікавиться, аліменти на його утримання не сплачує. На підставі викладеного, просила позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 23.07.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків (а.с. 24-25). Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 07.09.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 30). Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 23.12.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті (а.с. 85-86). Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 11.05.2021 року залучено в якості третьої особи Службу у справах дітей Мар`їнської міської військово цивільної адміністрації Покровського району Донецької області (а.с. 116-117). Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Романець В.В. в судовому засіданні позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити. Зокрема, позивач пояснила, що у 2017 році вона припинила спільні сімейні стосунки із відповідачем [PERSON] . Після чого, 12.11.2020 року шлюб між ними розірваний за рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області. З 2017 року відповідач сина [PERSON] , не відвідує, участі у його вихованні не приймає, його здоров`ям не цікавиться, матеріально не допомагає, має заборгованість по сплаті аліментів. Вважає, що відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків , що є підставою для покладення на нього відповідальності у вигляді позбавлення батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні обставини викладені у позові визнав в повному обсязі, просив суд позбавити його батьківських прав відносно сина. Пояснив, що із сином не спілкується протягом останніх п`яти років, не цікавиться його станом здоров`я, духовним та фізичним розвитком, матеріально не допомагає, не бажає бути батьком дитини (а.с. 101-105, 128-132). Представник третьої особи Служби у справах дітей Мар`їнської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, до судового засідання не прибув, надіслав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, просив суд врахувати рішення органу опіки та піклування від 01.12.2020 року (а.с. 134). Представник третьої особи виконкому Максимілянівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, до судового засідання не прибув, представника не направив (а.с. 123-124). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.02.2016 року, акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 18.06.2020 року, довідки виданої виконкомом Максимільнівської сільської ради від 23.06.2020 року за № 847102-21, відомостей з державного реєстру платників податку вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою разом з нею проживає її син [PERSON] , [INFO] який перебуває на її утриманні. Позивачем за 3 4 квартал 2019 року та у 2020 році отримано доход 300 грн., а аліментів у розмірі 3985 грн. Відповідач [PERSON] , 1990 року народження разом із [PERSON] не проживає, у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги не надає. (а.с. 4-5, 6, 11, 12, 17, 138, 143). Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 27.09.2017 року встановлено на користь позивача [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття (а.с. 145). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 31983,55 грн. з липня 2017 року по червень 2020 року (а.с. 8). Згідно довідки про отримання аліментів від 08.06.2021 року позивачем [PERSON] за період з 2017 року по лютий 2021 року отримано аліментів у розмірі 3694,12 грн. (а.с. 139-140, 146). Відповідно до заочного рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 12.11.2020 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 141-142). Висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 23.04.2019 року № ІРЦ-85804/2019/8267, психолого-педагогічною характеристикою [PERSON] , випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 5274-729, випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 117/2019, довідкою виданою КНП «Курахівська міська лікарня» від 23.06.2020 року, випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 104/2020 від 30.01.2021 року, медичним висновком № 538 від 11.05.2021 року встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , хворіє з народження, перебуває у КЗОЗ «Центр реабілітації дітей з органічними ураженнями нервової системи м. Бахмут», потребує постійного лікування та проведення курсів реабілітації в спеціалізованих центрах (а.с. 9, 10, 13, 14, 15, 100, 144). Висновком виконавчого комітету Максимілянівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області від 23.09.2020 року № 46 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 42-44). Висновком органу опіки та піклування Мар`їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області № 01.1-43/1800 від 01.12.2020 року складеного на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 23.11.2020 року № 43 за участю [PERSON] , визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із ухиленням відповідача від виховання дитини та свідомого нехтування ним своїми обов`язками (а.с. 66-67, 80-81). Положеннями ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК України, визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1, 7 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Положення вищенаведеної норми дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На переконання суду, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Положеннями ст. 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В судовому засіданні з пояснень відповідача було встановлено, що починаючи з 2017 року жодного разу не спілкувався із сином. Знаючи про вади здоров`я дитини допомоги на його утримання не надає та не бажає бути батьком дитини. Він дійсно з липня 2017 року та станом на день розгляду справи має заборгованість по сплаті аліментів. Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Встановлено, що відповідач не навів прикладів свого піклування щодо дитини та наявності перешкод з боку позивачки в реалізації таких прагнень. Згідно із вимогами статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною, та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Таким чином, проаналізувавши наведені норми закону, та враховуючи їх зміст, суд, з`ясувавши ставлення відповідача до своїх обов`язків щодо дитини, на що отримав відповідь, що він не бажає бути батьком дитини, втратив інтерес до дитини [PERSON] та просить позбавити його батьківських прав щодо сина, дійшов висновку про наявність підстав для застосування такої виключної міри, як позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON] . В той же час, дослідивши висновок виконавчого комітету Максимильянівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області від 23.09.2020 року № 46, яким визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , суд вважає його недостатньо обґрунтованим та не погоджується із ним ( ч. 6 ст. 19 СК України) так як вказаний висновок був складений виконкомом сільської ради у відсутність відповідача, за відсутності факту спілкування з обома батьками та відсутності відомостей про те, які міри приймались зазначеним органом для виклику батька (а.с. 42-44). Разом із цим суд вважає за необхідне звернути увагу сторін, що згідно з ч. 1, 4 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд в такому випадку перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем у встановлений ЦПК України спосіб достатньо обґрунтовано небажання відповідача [PERSON] виконувати свої обов`язки по вихованню дитини, що дає підстави для застосування такої виключної міри, як позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Щодо сплати судових витрат, суд враховує вимоги ст. 141 ЦПК України та заяву [PERSON] , відповідно до якої вона просила судові витрати з відповідача [PERSON] не стягувати, тому судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. (а.с. 29) за подання позову до суду необхідно залишити за позивачем [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved