Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області Семендяєв О.С. про визнання виконавчого напису № 15470 від 10.10.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № HAD0AU00030010 від 29.06.2006 року у розмірі 794 201 грн. 56 коп., таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вчинення нотаріусом виконавчого напису суперечить вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення у банка права вимоги пройшло майже вісім років .Крім того, на момент звернення банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису існувало судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення з позивача на користь банку заборгованості у розмірі 44737,77 грн. Сума заборгованості відрізняється від розміру заборгованості, указаної банком при зверненні до нотаріуса, яка складає 794 201, 56 грн., що не підтверджує її безспірність.Крім того, заборгованість розрахована неправильно, були нараховані проценти незважаючи на сплив строку кредитування, завищен розмір неустойки відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» , який не може перевищувати подвійної облікової ставки Нацбанку України та 15% суми простроченого платежу, не застосовано строк позовної давності в один рік. Як стверджує [PERSON], при вчиненні нотаріусом виконавчого напису порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (в редакції, що діяла під час вчинення нотаріусом виконавчого напису), оскільки кредитний договір між позивачем та відповідачем в порушення вимог вказаної Постанови, не посвідчувався при його укладанні нотаріально, а отже оригінал такого нотаріально посвідченого договору нотаріусу не надавався ( а.с.107-119). Представник стягувача- Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, відзив на позов та доказів, на підтвердження заперечень проти позову не надав. 3 особи- Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області Семендяєв О.С. в судове засідання не з'явились, надали суду письмові пояснення та вважали за можливе розглядати справи за їх відсутністю ( а.с. 75,81). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.07.2018 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.За клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 20.07.2018, 08.11.2018 витребувано: у ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином завірена виписка по особовому рахунку з описом кожної операції (внесення коштів, зняття коштів тощо) із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення по кредитному договору № HAD0AU00030010 від 29.06.2006 року за період з 29.06.2006 року по теперішній час; у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. - копія виконавчого напису від 10.10.2017 року № 15470 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № HAD0AU00030010 від 29.06.2006 року в розмірі 30687,85 доларів США та документи, на підставі яких було вчинено вказаний виконавчий напис. Суд, вислухавши пояснення представника позивача , перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. 29 червня 2006 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» ( правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», нині Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк») укладено кредитний договір № HAD0AU00030010 , за умовами якого позичальник отримав суму 11 107, 42 доларів США, з яких на купівлю автомобіля ВАЗ - 8644, 00 доларів США, а 2463, 42 доларів США- на сплату страхових платежів, на строк з 29.06.2006 по 28.06.2011 включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с. 20-21). Судом встановлено, що у 2009 році ЗАТ КБ «ПриваБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № HAD0AU00030010 від 29.06.2006 року. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 23 жовтня 2009 року по цивільній справі № 2-1832/2009 стягнуто з [PERSON] на користь ЗАЗ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HAD0AU00030010 від 29.06.2006 року у розмірі 44 737, 77 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ - 7, 70 грн. за один долар США становило 5810, 10 дол. США. Загальна сума заборгованості станом на 30.12.2008 складалась із заборгованості за кредитом-5517,39 дол.США, що еквівалентно 42483,91 грн., заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом- 254,27 дол. США або 1957,88 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань-4,72 дол. США або 36,34 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом-33,72 долари США або 259,64 грн. ( а.с. 26-27). Отже, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] , ЗАТ КБ «ПриватБанк», реалізувало своє право вимоги повернення боргу та дострокове погашення всієї суми, включая проценти за користування кредитними коштами, комісії, пені. Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Така правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа №310/11534/13-ц, провадження №14-154 цс 18. Під час звернення 10.10.2017 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. із заявою про вчинення виконавчого напису вже існувало судове рішення, в якому сума заборгованості (44 737, 77 грн.) значно відрізнялася від розміру заборгованості за кредитним договором, зазначеної ПАТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до нотаріуса - 794 201 , 56 грн. ( а.с. 83). 10.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець\~Р.О. вчинено виконавчий напис № 15470 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», заборгованості за кредитним договором № HAD0AU00030010 від 29.06.2006 року в розмірі 30 687, 85 доларів США, що за курсом 25, 88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.08.2017 року складає 794 201, 56 гривень з яких : заборгованість за тілом кредиту- 5557,06 доларів США; заборгованість за відсотками - 14406,07 доларів США; заборгованість за комісією- 247, 28 доларів США; заборгованість за пенею - 10 477, 44 доларів США. Строк, за який провадиться стягнення складає -4054 дня, а саме з 29.06.2006 по 04.08.2017 ( а.с. 82). Отже, заборгованість за виконавчим написом нотаріуса за тілом кредиту стягнута в іншому розмірі, а саме в сумі 5557,06 доларів США ( за рішенням суду 5517,39 дол.США). Згідно листа ЗАТ КБ «ПриватБанк» 41.0.0.0/1-1044 від 26.10.2009, після реалізації автомобіля ВАЗ 21104, реєстраційний номер [NUMBER], який належав [PERSON] та був предметом застави за кредитним договором від 29.06.2006 року № HAD0AU00030010 , станом на 24.10.2009 року, після направлення 3232,84 дол.США від продажу автомобіля на розрахунковий рахунок [PERSON], сума заборгованості за тілом вказаного кредиту складає 5625, 80 доларів США, тобто не співпадає ані з заборгованістю за тілом кредиту, яка зазначена у виконавчому написі, ані з заборгованістю за тілом кредиту, яка встановлена рішенням суду, що також свідчить про те, що заборгованість за тілом кредиту не є безспірною ( а.с. 34) Крім того, як випливає з розрахунка заборгованості, що наданий Банком нотаріусу, після продажу заставного майна- автомобіля та погашення заборгованості в сумі 3232,84 дол.США, сума заборгованості за тілом кредита зовсім не зменшилась ( а.с. 86-88). Вчиняя виконавчий напис нотаріус не звернув уваги на те, що Банком нараховані передбачені договором проценти за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування ( 28.06.2011) та після пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. З Розрахунку заборгованості за договором № HAD0AU00030010 від 29.06.2006 року, укладеним між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] вбачається, що у розмір повної суми заборгованості включено і розмір пені, що заявником нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності, тобтопеня обраховувалась Банком за весь період прострочення накопичувальним підсумком. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на час вчинення виконавчого напису) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначається, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені певні відомості та необхідна інформація для вчинення виконавчого напису, встановлена. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 вказаної Постанови для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються:а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Договір № HAD0AU00030010 від 29.06.2006 року між позивачем та відповідачем при укладенні нотаріально не посвідчувався. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису . Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, у тому числі розмір процентів, неустойки ( штрафу, пені) та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. 3 особа- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однією з умов вчинення виконавчого напису є те, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Умовами договору передбачено, що погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, за яким приймається період з 24 по 28 число кожного місяця. Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання, тобто настання строку погашення чергового платежу. З наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» Розрахунку заборгованості за договором № HAD0AU00030010 від 29.06.2006 року вбачається, що останній платіж за зазначеним кредитним договором було здійснено 22 жовтня 2009 року ( а.с.138-140). Тобто на момент вчинення виконавчого напису з дня виникнення у стягувача права вимоги минуло більше 8 років. У виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, а саме з 29.06.2006 по 04.08.2017, який перевищує загальний строк позовної давності, тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років. З огляду на викладені обставини суд дійшов до висновку, що ПАТ КБ «Банк» звернувся до нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису з пропуском строку давності, усвідомлюючи не безспірність заборгованості, не враховуючи погашену заборгованість у розмірі 3232,84 дол. США після ухвалення рішення судом, а також невідповідність наведених у розрахунку сум, тому виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно не підлягає виконанню. За приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 3 ст. ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі, та факт надання ним правової допомоги підтверджено договором про надання правової допомоги від 09.07.2018 (а. с. 54-57), свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, ордером ( а.с. 16-17), детальним описом робіт, виконаних за договором про надання правової допомоги , платіжною квитанцією № 0.0.1079348170.2 від 09.07.2018, в якій зазначене призначення платежу: « оплата за договором про надання правової допомоги від 09.07.2018 з [PERSON].» для зарахування на банківський рахунок Адвокатськогобюро «Панасенко та Партнери» гонорара в розмірі 13 000 грн. Суд враховує вимоги ч. 4 ст.137 ЦПК України, згідно якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Із матеріалів справи вбачається, що адвокатом проведено значний об'єм робіт, окрім вивчення обставин та матеріалів справи, він аналізував судову практику, ознайомився х матеріалами виконавчого провадження, підготував запити, позовну заяву, уточнений позов, клопотання, у тому числі до нотаріуса та приватного виконавця, брав участь в судових засіданнях. Враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт та обсяг наданих адвокатом послуг, значенням справи для сторони, суд вважає за необхідне стягнути понесені позивачем витрати в сумі 13000 грн. з відповідача. 14 червня 2018 року зареєстровано нову редакцію Статуту Банку, згідно з якою офіційне найменування відповідача- Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», скорочене офіційне найменування банку - АТ КБ «ПриватБанк» На підставі викладеного,

Outcome: approved