Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про виселення, мотивуючи вимоги тим, що відповідачі в 2010 році самовільно вселилися у будинок, який належить на праві власності позивачу та третій особі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала доводи позовної заяви та пояснила суду, що вона і [PERSON] є співвласниками житлового будинку № 33 по вул.Лермонтова у м.Словянську на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Влітку 2010 року відповідачки [PERSON], яка є її донькою, та [PERSON], яка є її онукою, звернулися до неї з проханням тимчасово вселитися у будинок № 33 по вул.Лермонтова, оскільки їм був необхідний час, щоб знайти собі житло. Незважаючи на незгоду [PERSON] з їх вселенням у будинок, вона дозволила відповідачкам тимчасово мешкати у цьому будинку, поки вони не знайдуть собі житло. Однак, відповідачки мешкають у цьому будинку до теперішнього часу та не реагують жодним чином на її прохання вивільнити будинок. Окрім того, вони створюють неможливі умови для її проживання у цьому будинку, бють її, женуть з будинку, ображають. Посилаючись на те, що постійне проживання відповідачок у належній їй з [PERSON] частині домоволодіння неможливе, оскільки житлова площа складає 15,9 кв.м. Відповідачки у будинку не зареєстровані, права постійного користування житловою площею в будинку вони не набули. Просила виселити відповідачок з будинку та стягнути з них понесені нею судові витрати. Представник позивачки адвокат [PERSON], яка діє у справі на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру серії АА № 020150 від 19.07.2016 р., у судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивачки у повному обсязі. Додатково зазначила, що відповідачки створюють неможливі умови для нормального проживання позивачки у належному їй домоволодінні, не маючи права користування цим житловим приміщенням. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні пояснила суду, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Зазначила, що до вселення у зазначений будинок вона проживала у квартирі на мкрн. Артема у м.Словянську, яка належала її матері, але родиною було спільно прийнято рішення продати цю квартиру, адже вона почала руйнуватися, що вони і зробили. Вона з донькою постійно мешкає у будинку № 33 по вул.Лермонтова у м.Словянську з 2003 р. Позивачка по справі є її матірю, а з [PERSON] вона ніякого звязку не підтримує. Під час оформлення спадкових прав позивачки у 2010 р. вона бачила [PERSON] Під час вселення у будинок вона не отримувала згоди [PERSON] на таке вселення, оскільки у 2003 р. не знала, що вона має право на частку у будинку. Пояснила, що вона не мешкає за місцем реєстрації, тому що не має такої можливості. У спірному домоволодінні вона не має права на користування житловим приміщенням, право власності на частку у цьому будинку у неї теж відсутнє. Додатково зазначила, що вони з матірю та донькою дружньо жили до 2014 р., а потім почали конфліктувати, оскільки позивачка зловживає алкогольними напоями. У неї немає можливості зараз виселитися з будинку, така можливість зявиться навесні. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні не визнала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні поясненням [PERSON] Також зазначила, що вона була зареєстрована у тій квартирі, яку вони родиною продали у 2003 р., зараз у неї відсутня реєстрація місця проживання. Вони з матірю зараз не можуть виїхати з будинку, оскільки не мають такою можливості, планують виселитися навесні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] була неодноразово належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна № 75120318 від 07.12.2016 р. [PERSON] на праві приватної власності належить 2/25 частки житлового будинку № 33 по вул.Лермонтова у м.Словянську Донецької області, [PERSON] належить 4/25 частки житлового будинку № 33 по вул. Лермонтова у м. Словянську Донецької області /а.с.49-51/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-5326 від 14.12.2010 р., виданого Першою Словянською державною нотаріальною конторою, [PERSON] належить 1/3 частка 6/25 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будов та споруд за № 33 по вул.Лермонтова у м.Словянську /а.с.5/. Зазначене свідоцтво про право на спадщину 29 грудня 2010 року зареєстроване у КП «БТІ» за № 4599 в книзі 29а-81 /а.с.5зв./. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не повязана з використанням його властивостей.\~Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. У судовому засіданні встановлено, що у будинку № 33 по вул. Лермонтова у м. Слов?янську Донецької області мешкають [PERSON] та [PERSON]. Зазначений факт визнається відповідачами. Згідно копії домової книги по будинку № 33 по вул.Лермонтова у м.Словянську, у зазначеному домоволодінні зареєстрована позивачка [PERSON] /а.с.8-9/. Відповідно до ч.1 ст.98 ЖК УРСР, на яку посилається позивачка у позовній заяві, наймач жилого приміщення та члени його сімї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сімї наймача. Частиною 3 зазначеної статті встановлено, що тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сімї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до положення ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Таким чином, вселення відповідачок у спірний будинок зі згоди позивачки відбулося у відповідності до ч.1 ст.98 ЖК УРСР, тобто як тимчасових мешканців, оскільки вони хоча й є родичками позивачки, проте на момент вселення не були членами її сімї у розумінні ст.3 СК України. Відповідно до ст.ст.401, 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним, і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положення ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Договір найму житлового приміщення між позивачем та відповідачками укладено не було. Відповідачки в будинку не зареєстровані, на даний час займають житлове приміщення самовільно. Протиправно займаючи житловий будинок, перебуваючи в ньому без достатніх правових підстав, відповідачки перешкоджають позивачу користуватися власністю, не бажають звільнити житловий будинок на вимогу позивача. \~ Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №457/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів №2,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Оскільки [PERSON] є власником частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, договір найму житлового приміщення між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] не укладено, відповідачки у спірному домоволодінні не зареєстровані та з моменту вселення у житловий будинок не ставили питання про визнання за ними права користування житловим приміщенням, беручи до уваги, що відповідачки погоджуються виїхати з будинку, тобто визнають відсутність у них належних правових підстав для користування житловим будинком, але мають намір це зробити у майбутньому, а не на вимогу позивачки зараз, то суд приходить до висновку, що своїми діями відповідачки порушують право власності [PERSON], тому позовні вимоги [PERSON] про виселення відповідачок з будинку, згідно до ст. 391 ЦК України, суд вважає правомірними та такими, що підлягають задоволенню.\~\~\~ Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 551,20 грн., який відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачок на користь позивача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved