Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 25 грудня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №\~159. В обґрунтування позову зазначав, що з 25 грудня 2012 року він перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу дітей вони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки кожного у шлюбі. Непорозуміння в сімї призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає, що за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. На примирення він не згоден. Шлюб вони розривають вперше. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов підтримує, просить суд його задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 25 грудня 2012 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №\~159. Дітей від шлюбу вони не мають. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Подальше перебування у шлюбі із відповідачем суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved