Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 54 в будинку № 141 по вулиці Київській в м.Марганець Дніпропетровської області. Позов обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. З 2006 року вона з відповідачем проживала у цивільному шлюбі, і в тому ж році зареєструвала його у своїй квартирі, а в 2012 році між ними укладено шлюб. Одруження виявилось невдалим, у звязку з чим у 2013 році шлюбні відносини фактично припинились. Відповідач повернувся жити до своєї квартири за адресою м.Марганець, Сонячний квартал, 8/15, і з того часу участі в утриманні квартири не приймає, оплату за комунальні послуги не оплачує, добровільно знятися з реєстрації відмовляється, чим перешкоджає їй вільно розпоряджатися своєю квартирою, зокрема, вона не може скористатися своїм право на отримання субсидії. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Треті особи [PERSON] та [PERSON] надали заяви, в яких зазначили, що возовні вимоги підтримують. Третя особа [PERSON] та представник територіальної громади м.Марганець в особі Марганецької міської ради пояснень щодо позову, а також заяв і клопотань до суду не надали. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ухвали від 06 червня 2018 року під час розгляду справи проведено судове засідання з викликом позивача та свідків. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, заслухавши пояснення позивача та показання свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про власність на житло від 10 березня 1994 року позивач [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS]. Іншими співвласниками квартири є [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.9). В зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується витягом з домової книги (а.с.11-12) та штампом про реєстрацію у паспорті відповідача (а.с.8). Факт реєстрації відповідача за даною адресою підтверджується також довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 18 квітня 2018 року (а.с.23). 22 березня 2018 року працівником КП «Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м.Марганця» [PERSON] в присутності мешканців будинку № 141 по вулиці Київській [PERSON] та [PERSON] складено акт про те, що [PERSON], [INFO], не проживає в [INFO] більше 10-ти років. Його місце знаходження невідоме (а.с.16). Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що проживає в [INFO], підтвердила той факт, що [PERSON] в квартирі № 54 не проживає і не проживав, і повідомила суду, що вона взагалі не знає, хто це такий. За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.\~ Ухвалюючи рішення, суд зважає на те, що позивач є співвласником частини будинку №\~54\~в будинку\~№ 141\~по вул.Київській\~в м.МарганецьДніпропетровської області, співвласники позов підтримали, а відповідач, хоча і зареєстрований в будинку, однак не проживає в ньому з 2006 року. Факт реєстрації в квартирі відповідача, який в ній не проживає, порушує права позивача як власника. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені наявними у справі доказами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі статей 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved