overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

У липні 2017 року до Сватівського районного суду звернулась [PERSON] про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 437/3659/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в частині повного тексту рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 07 травня 2014 року. Заяву мотивувала тим, що в провадженні Ленінського районного суду м. Луганська знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. За результатами розгляду справи позовні вимоги були задоволені та 07 травня 2014 року судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено, в апеляційному порядку рішення не оскаржувалось. Внаслідок втрати українською владою контролю над містом Луганськ вищевказане рішення суду із поміткою про вступ в законну силу не було направлено до органів ДРАЦС, копію рішення суду із поміткою про вступ в законну силу вона також не отримувала, у зв'язку з чим оригінали матеріалів цивільної справи слід вважати втраченими, оскільки залишаються на тимчасово окупованій території. Заявник до суду не прибула та надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відновити втрачене провадження. Заінтересована особа [PERSON] також у судовому засіданні участі не брав. Суд вважає, що є всі підстави вважати втраченим судове провадження у цивільній справі № 437/3659/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та вважає за можливе відновити його в частині повного тексту рішення. Як вбачається із поданої заяви про відновлення втраченого судового провадження, у цивільній справі № 437/3659/14-ц Ленінського районного суду м. Луганська ухвалено рішення від 07 травня 2014 року, що підтверджено витягом повного тексту з Єдиного державного реєстру судових рішень в режимі «Повний доступ». На підставі ст. 403 ЦПК України, суд вважає за необхідне відновити в частині втрачене судове провадження за заявою позивача з метою усунення порушення права приватної власності та доступу до правосуддя. На виконання норм ст.ст. 407, 408 ЦПК України, дослідивши надані копії документів, які збереглися, на підставі зібраних і перевірених матеріалів, суд вважає за можливе відновити втрачене судове провадження в частині повного тексту рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 07 травня 2014 року у цивільній справі № 437/3659/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У липні 2017 року до суду звернувся [PERSON] в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що 20 липня 2001 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Піщанській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 067069, актовий запис № 14. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з червня 2017 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Представник позивача у судове засідання не прибув, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище «Шевченко») [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 20 липня 2001 року у Піщанській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 067069, актовий запис № 14. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з червня 2017 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

У липні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказував, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2013 року. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з 03.06.2016 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв'язку з чим в сім'ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Позивач надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 01 червня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 278. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з 03.06.2016 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Примирення між сторонами неможливе. Проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. Судові витрати розподілити згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

У липні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказував, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22.08.2009 року. Від сумісного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з січня 2017 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв'язку з чим в сім'ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Проживають окремо. Просив шлюб розірвати. Позивач надав суду справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач надала суду заяву слухати справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 22.08.2009 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 666. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з січня 2017 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Сторони проживають окремо. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. Судові витрати розподілити згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

У липні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказував, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22.12.2011 року. Від сумісного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2016 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв'язку з чим в сім'ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Позивач надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 22 грудня 2011 року у Крюківському відділі держаної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 644. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з грудня 2016 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Примирення між сторонами неможливе. Проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. Судові витрати розподілити згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

У липні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказував, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 31.07.2010 року. Від сумісного шлюбу мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з березня 2015 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв'язку з чим в сім'ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Проживають окремо. Просив шлюб розірвати. Позивач надав суду справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач надала суду заяву слухати справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 31.07.2010 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 495. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з березня 2015 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Сторони проживають окремо. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. Судові витрати розподілити згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

У липні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказував, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2007 року. Від сумісного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з березня 2017 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв'язку з чим в сім'ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 31 серпня 2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 792. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з березня 2017 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Примирення між сторонами неможливе. Проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. Судові витрати розподілити згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

У липні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що 16 травня 1987 року зареєстрував шлюб із відповідачем у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 113941, актовий запис № 464. Від шлюбу сторони повнолітніх дітей. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з липня 2014 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибув, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибула, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (дошлюбне прізвище «Мамон») [PERSON] 16 травня 1987 у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 113941, актовий запис № 464. Від шлюбу сторони повнолітніх дітей. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з липня 2014 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved