Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

у липні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, з наступним уточненням позовних вимог (а.с.187-189) посилаючись на те, що 27.09.2013 р. померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться по вул. Панаса Мирного,5 в с. Новий Тагамлик Машівського району Полтавської області та приватизована земельна ділянка розміром 0,37 га розташована в с. Новий Тагамлик Машівського району Полтавської області, призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства. Позивач являється спадкоємцем першої черги після померлої мами на ? частку у спадщині, яку прийняв шляхом проживання на час смерті у будинку матері, заяву про відмову від спадщини до нотаріуса не подавав, однак нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії. У звязку з наведеним позивач просить встановити факт постійного проживання з померлою матірю на час відкриття спадщини однією сімєю та просить визнати за ним право власності на ? частину спадкового майна, а саме: ? частку житлового будинку та ? частину приватизованої земельної ділянки площею 0,37 га, що знаходяться в с. Новий Тагамлик Машівського району Полтавської області, за законом після смерті матері. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив його задовольнити. Представник третьої особи - Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» при вирішенні справи покладається на розсуд суду, пояснивши, що спірне майно є спадковим майном, за адресою розташування указаного будинку проведено інвентаризацію та установлено відповідність технічному плану. Представник відповідача в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду (а.с. 119,120). Треті особи приватний нотаріус Машівського районного нотаріального округу [PERSON] та Комунальне підприємство Полтавське міське бюро технічної інвентаризації Полтавської міської ради надали заяви з проханням розглянути справу за відсутності їх представників та при вирішенні справи покладаються на розсуд суду (а.с.114,115). Суд, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що 27.09.2013 р. померла [PERSON], яка при житті володіла на праві власності житловим будинком, що по вул. Панаса Мирного,38 с. Новий Тагамлик Машівського району Полтавської області, що стверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.01.2005 р. та мала у власності земельну ділянку площею 0,37 га, що знаходиться на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області, що стверджується копією державного акту серії ІІ-ПЛ №006601 (а.с.10,37,38). Як убачається к копії свідоцтва про народження [PERSON] позивача по справі померла [PERSON] є його мамою (а.с.8). Позивач вказує, що він є спадкоємцем першої черги за законом після померлої мами, спадкова справа не заводилася, оскільки спадщину прийняв шляхом проживання на час смерті матері у її будинку по вул. П.Мирного,5 в с. Новий Тагамлик Машівського району Полтавської області здійснював догляд за мамою, після смерті мами користувався спадковим майном, зокрема: будинком та господарськими будівлями та на даний час фактично користується цим майном, що підтверджується актом Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області від 09.11.2016 р. (а.с.43). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що на час складання акту від 09.11.2016 року, яким було засвідчено факт постійного проживання [PERSON] з мамою [PERSON] він працював сільським головою, крім того проживає поряд з господарством [PERSON], яка дійсно мешкала з сином позивачем по справі. Також пояснив, що до 2012 року в с.Новий Тагамлик була відсутня нумерація будинків, позивач завжди проживав з матірю. З копії паспорта позивача видно, що він зареєстрований в [INFO] з 1980 року (а.с.6). Натомість постановою приватного нотаріуса Машівського районного нотаріального округу [PERSON] від 18.12.2015 р. було відмовлено [PERSON]- позивачу по справі у прийнятті заяви для прийняття спадщини по заповіту після померлої 27.09.2013 р. [PERSON], у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.42). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, уважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК, 1963 року. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.\~\~ Таким чином, суд уважає, що зібрані та досліджені у судовому засіданні докази свідчать, що позивач на день смерті матері [PERSON] - 27.09.2013 року проживав разом з нею, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині. Розглядаючи вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майна після смерті мами, суд зазначає, що відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 цього Кодексу передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові в позовному провадженні. Тобто визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Натомість за повідомленням приватного нотаріуса [PERSON] спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.84) та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва на спадкове майно відсутня, а тому в задоволенні вимог позивача про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити, оскільки вони заявлені передчасно. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного і

Outcome: partial