Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-24 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до Київської міської ради, [PERSON], ЖБК «Академічний - 3» про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2001 році померла матір позивача [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина, що, зокрема, складається з квартири [ADDRESS]. У 2014 році позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ на квартиру та спадкодавець у встановленому порядку за життя не зареєструвала своє право власності на квартиру. За таких обставин, позивач просить визнати за собою право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS]. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач Київська міська рада явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав пояснення, відповідно до яких просив суд прийняти рішення згідно з положеннями закону та слухати справу у відсутності представника Київської міської ради. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову. (а.с. 36) Відповідач ЖБК «Академічний - 3», в особі голови правління Фещенко Л.В., просила суд розглянути справу без її участі, визнати поважною причину її неявки у судове засідання через хворобу, по суті позовних вимог у відповідача заперечення відсутні. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. 20 березня 1980 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Московського району м. Києва, актовий запис № 420. Позивач [PERSON] народилася [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON] На підставі ордеру від 26 вересня 1980 року, серія [NUMBER], [PERSON] отримала двокімнатну квартиру [ADDRESS]. За роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у листі від 16 травня 2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. У відповідності до положень ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За правилами ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є рідною дочкою спадкодавця [PERSON], а відповідач [PERSON] - чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про народження. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO]. За довідками від 18 лютого 2014 року № 11, 12, виданими ЖБК «Академічний - 3», [PERSON] до дня смерті була зареєстрована в квартирі [ADDRESS], позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживають та зареєстровані у наведеній вище квартирі на час розгляду справи. Позивач та відповідач зареєстровані у вказаній квартирі з травня 1996 року та з серпня 1981 року відповідно. Із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] позивач звернулася до 11-ої Київської державної нотаріальної контори 14 травня 2014 року. Того ж дня від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій останній просив вважати його таким, що не прийняв спадщину. За таких обставин, суд доходить висновку, що спадкоємцями першої черги щодо майна померлої [PERSON] є позивач та відповідач [PERSON], позивач фактично вступила у володіння спадковим майном, оскільки зареєстрована та проживає у спірній квартирі з 28 травня 1996 року по час розгляду справи. До складу спадкового майна, зокрема, увійшла квартира [ADDRESS]. Вказана квартира була отримана спадкодавцем [PERSON], як членом ЖБК «Академічний - 3», на підставі ордеру від 26 вересня 1980 року, серії [NUMBER], виданого за рішенням виконкому Київської міської ради народних депутатів від 21 липня 1980 року № 1013. За приписами ст. 15 Закону Української РСР «Про власність», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до п. 8 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Згідно з довідкою, наданою ЖБК «Академічний - 3» від 18 лютого 2014 року, сума паєнакопичення по квартирі [ADDRESS] становить 7821,46 карбованець, які були повністю виплачені [PERSON] 07 лютого 1992 року. Відповідно до інформаційної довідки Київського МБТІ від 20 травня 2014 року за даними бюро квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. Отже, враховуючи те, що [PERSON] повністю сплатила свій пайовий внесок, вищезазначена квартира включається до складу спадщини. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори від 24 червня 2014 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на таке майно та у встановленому порядку реєстрації права власності на квартиру. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом щодо майна померлої [PERSON], та прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном - спірною квартирою. Інший спадкоємець першої черги відповідач [PERSON] не заперечував проти набуття позивачем права власності на вказану квартиру в порядку спадкування. За таких підстав, суд доходить висновку про задоволення позову та вирішує визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], загальною площею 53,2 кв.м., жилою площею 29,2 кв.м., після смерті [PERSON], померлої [INFO].

Outcome: approved