Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

У листопаді 2016 року заявник звернувся до суду з вище вказаною заявою просив встановити той факт, що він є рідним батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вказаних вимог посилався на те, що під час шлюбу з [PERSON] у них народилось двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення заповіту на користь дітей він зіткнувся з проблемою, яка виявилась у відмінності щодо написання їх прізвищ, оскільки при зміні паспорта громадянина СРСР на паспорт громадянина України його прізвище у перекладі на українську мову було зазначено «Акимов», а прізвища дітей «Акімови», у звязку з чим він змушений звернутись до суду з даною заявою з метою встановлення факту родинних відносин між ним та дітьми. В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у ній. Заінтересовані особи в судове засідання не зявились, направили до суду заяву в якій просили справу слухати без їх участі, заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 28.04.1950 року народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого російською мовою та згідно якого прізвище, імя та по-батькові заявника зазначено «Акимов Сергей Викторович» (а/с 7). Згідно паспорта громадянина України прізвище заявника вказано «Акимов» українською мовою та за аналогічним написанням російською мовою (а/с 3-5). Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу, 29.04.1972 року між заявником та [PERSON] було зареєстровано шлюб та після укладення шлюбу прізвища чоловіка та дружини записано «Акимов» та «Акимова» російською мовою (а/с 8). Згідно повторно виданих копій свідоцтв про народження, 17.11.1973 року народився [PERSON] та 31.12.1982 року народилась [PERSON], їх батьками зазначено [PERSON] і [PERSON] (а/с 11, 14). Отже, з вказаних вище документів вбачається різниця у написані прізвища заявника та його дітей, яка виникла внаслідок перекладу їх прізвищ з російської на українську мову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до розяснень, які містяться п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Зі змісту заяви та пояснень заявника в судовому засіданні вбачається, що встановлення факту родинних відносин йому потрібне для оформлення заповіту на користь дітей. Отже, враховуючи вище наведені обставини та дослідженні судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як батька та сина, а також між [PERSON] та [PERSON] як батька та доньки. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved