Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS], що раніше належала померлому [INFO] року [PERSON]. В обґрунтування позову вказувала, що вона є дружиною померлого [INFO] року [PERSON] та єдиним спадкоємцем за заповітом. [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] на підставі Акту про безоплатну передачу житла, виданого Державним комунальним підприємством «Житлофонд» Мінської районної державної адміністрації м. Києва 18.11.1992 року, на підставі розпорядження представника Президента України у Мінському районі м. Києва №327 від 07.10.1992 року. Дублікат вказаного Акту було видано [PERSON] на підставі розпорядження органу приватизації КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району м. Києва №746-Д від 09.11.2007 року за заявою самого [PERSON] Згодом [PERSON] було замовлено виготовлення технічного паспорта у БТІ м. Києва, проте дублікат Акту останній не зареєстрував остаточно відповідно до діючого законодавства. 14.11.2013 року державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Іванець О.О. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв»язку із відсутністю у встановленому законом порядку реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS]. На даний час зареєструвати дублікат Акту немає можливості, оскільки [PERSON] помер, що й стало підставою для звернення до суду із даним позовом. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Представник Київської міської ради в судове засідання не з»явився, подали до суду письмові пояснення у яких не заперечували проти задоволення позовних вимог та просили розглядати справу за їх відсутності. Представник позивача не заперечував щодо розгляду справи за відсутності осіб, які не з»явилися до суду. З огляду на зазначене, суд вважає можливим проведення судового засідання та винесення рішення за відсутності представників Київської міської ради. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, письмові пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», чинного станом на 1992 рік приватизація здійснювалася шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім»ї та додатково 10 квадратних метрів на сім»ю. [PERSON] скористався своїм правом та йому було безоплатно передано квартиру [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON] набув право особистої власності на квартиру [ADDRESS] на підставі Акту про безоплатну передачу житла, виданого Державним комунальним підприємством «Житлофонд» Мінської районної державної адміністрації м. Києва 18.11.1992 року, на підставі розпорядження представника Президента України у Мінському районі м. Києва №327 від 07.10.1992 року (а.с. 9). Даний факт крім іншого, підтверджується інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна КВ-2013 №15404 від 11.06.2013 року за якою квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі Акту про безоплатну передачу житла, 18.11.1992 року. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звертався до органу приватизації Оболонського району м. Києва з проханням виготовити дублікат Акту про безоплатну передачу житла на квартиру [ADDRESS], що стало підставою для задоволення прохання та виготовлення дубліката Акту про безоплатну передачу житла, однак потягло за собою необхідність визнання попереднього Акту таким, що втратив чинність та необхідність повторної реєстрації виготовленого дубліката Акту в Київському міському бюро технічної інвентаризації права власності на об»єкти нерухомого майна. Дублікат Акту про безоплатну передачу [PERSON] квартири [ADDRESS] видано органом приватизації Комунального підприємства «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району м. Києва згідно з розпорядженням №746-Д від 09.11.2007 року, при цьому в силу певних обставин останній не зареєстрував виготовлений дублікат Акту в Київському міському бюро технічної інвентаризації права власності на об»єкти нерухомого майна. Згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року, що виключає можливість реєстрації дубліката Акту про безоплатну передачу житла. Згідно Постанови Про відмову у вчиненні нотаріальної дії №8873/02-31 від 14.11.2013 року державний нотаріус Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Іванець О.О. не заперечує права власності померлого [PERSON] на квартиру [ADDRESS], однак позбавлений можливості вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутності належної реєстрації права власності спадкодавця. З огляду на зазначене та наявні документи, на думку суду відсутність реєстрації дубліката Акту про безоплатну передачу житла в Київському міському бюро технічної інвентаризації права власності на об»єкти нерухомого майна не спростовує права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстрованого раніше на підставі Акту про безоплатну передачу житла, який згодом було втрачено. За ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів спадкової справи №615/13 заведеної до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що спадкоємцем за заповітом є [PERSON], яка вчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є спадкоємицею за заповітом, за яким померлий [PERSON] заповів усе своє майно, зокрема, належну йому квартиру [ADDRESS] саме їй, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved