Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою до Ізяславської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначають, [INFO] помер [PERSON] За життя останній склав заповіт, згідно якого житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS], заповів своїй дочці [PERSON] [INFO] померла [PERSON] Остання 20 березня 2000 року склала заповіт, за яким усе своє майно заповіла [PERSON] Позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], однак, оформити свої спадкові права не можуть у зв'язку з тим, що остання за життя не виділила ? частину у спільному майні подружжя після смерті свого чоловіка [PERSON], а тому нотаріус не вправі видати для них свідоцтва про право на спадщину на ? частину спірного домоволодіння. Тому [PERSON] та [PERSON] і звернулися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 28 липня 2014 року залучено до участі в справі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] У судове засідання сторони не з'явилися. У поданих до суду письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності. Позивачі також вказали, що позовні вимоги підтримують. Відповідачі проти задоволення позову не заперечували. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, якщо розгляд справи здійснюється судом у відсутності осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно свідоцтв про смерть встановлено, що [INFO] помер [PERSON], а [INFO] померла [PERSON] Останні з 09 листопада 1946 року перебували в шлюбі, що підтверджується записом акта про шлюб № 1 від 09.11.1946 року. Як убачається з довідки КП «Ізяславське РБТІ» від 15 квітня 2014 року № 128, за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки від 20 жовтня 1956 року, посвідченого Ізяславською державною нотаріальною конторою, зареєстровано будинковолодіння, розташоване у [ADDRESS]. За положеннями ст.ст. 22, 28 КпШС, який діяв на час придбання спірного домоволодіння, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Аналогічні положення містяться в ст.ст. 60, 63 чинного СК України, відповідно до яких майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вказаними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Відтак, з огляду на встановлені обставини справи, враховуючи положення вищевказаних норм матеріального права, суд приходить до висновку, що спірне домоволодіння було спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] За життя 18 січня 1994 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори Шмигельською В. П. та зареєстрований у реєстрі за № 89, згідно якого спірне домоволодіння та все інше майно заповів своїй дочці [PERSON] 20 березня 2000 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений тим же нотаріусом та зареєстрований у реєстрі за № 1-707, за яким все своє майно заповіла своїй внучці [PERSON] Згідно свідоцтва про укладення шлюбу встановлено, що позивач [PERSON] 01 вересня 1973 року одружилася та змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про одруження 09 серпня 1997 року остання знову одружилася та змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно довідки Ізяславської державної нотаріальної контори № 747/01-16 від 03.04.2014 року встановлено, що в Ізяславській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 241/2000 після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Спадкоємцем за заповітом являється [PERSON], яка була зареєстрована у спадковому будинку на день смерті спадкодавця. Дружина померлого [PERSON] написала заяву про відмову від прийняття спадщини. [INFO] остання померла, після неї заведена спадкова справа № 575/2005, де спадкоємцем являється її внучка [PERSON] Оскільки дружина померлого [PERSON] не виділила ? частку у спільному майні подружжя, яке складається із спірного домоволодіння, видати свідоцтва про право на спадщину на ? частину житлового будинку після смерті [PERSON] та на ? частину житлового будинку після смерті [PERSON] не має змоги. Спадкоємцями померлого [PERSON] за законом являються також його сини [PERSON] і [PERSON], які в Ізяславській державній нотаріальній конторі одержали свідоцтва про право на спадщину за законом у рівних долях на право на земельну частку (пай) та грошові вклади з відсотками і компенсаціями. Останні проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. За таких обставин, з урахуванням того, що позивачі є спадкоємцями померлих [PERSON] та [PERSON] за заповітом, прийняли спадщину в установленому законом порядку, проте позбавлені можливості оформити спадкові права, що підтверджується письмовою відмовою нотаріуса, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнавши за [PERSON] і [PERSON] право власності в рівних долях по ? частині на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями. На підставі викладеного,

Outcome: approved