Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

у липні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом та просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на свою користь загальну заборгованість за кредитним договором № ML-D00/098/2008 від 20.03.2008 року, яка утворилася станом на 28.01.2015 року, у розмірі 265757, 66 грн., яка складається із: 199107, 68 грн. заборгованість по тілу кредиту, 30098, 18 грн. заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам, 36551,80 грн. пеня за прострочення виконання зобовязання. Позов позивачем мотивований тим, що 20.03.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № МL-D 00/098/2008, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 40600 доларів США на споживчі цілі. 28.11.2011 року між цими ж сторонами було укладено додатковий договір № 1 до вказаного вище кредитного договору, відповідно до якого було змінено валюту кредиту на гривню та розмір кредиту, який відповідно до п.2.1.2 додаткового договору став складати 246169, 76 грн. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 20.03.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-D 00/098/2008. Відповідач порушила боргові зобовязання щодо погашення боргу, у звязку з чим залишок заборгованості за Кредитним договором складає 199107, 68 грн., нараховані та несплачені відсотки складають 30098, 18 грн., пеня за прострочення виконання зобовязання 36551, 80 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову та пояснив, що право вимоги дострокового стягнення суми заборгованості за кредитним договором не настало, оскільки позивач не повідомляв відповідачів у порядку визначеному умовами договору про наявність заборгованості і достровокого погашення заборгованості за кредитом. Окрім цього, позивач не надав до суду доказів про відступлення йому права вимоги за кредитним договором. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку: 20.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (Банк) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір № МL-D 00/098/2008, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 40600 доларів США на споживчі цілі. Дата остаточного повернення кредиту 20.03.2023 рік. Сторони домовилися, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка. Сума кредиту та нарахованих відсотків погашається рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору. (а.с. 5-9). 28.11.2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (Банк) та [PERSON] (позичальник) укладено додатковий договір № 1 до Кредитного договору № МL-D 00/098/2008, згідно якого сторони домовилися внести зміни та доповнення у Кредитний договір, а саме у порядку, передбаченому цим додатковим договором Банк надає Позичальнику кредит у розмірі та валюті кредиту визначених додатковим договором, а позичальник прийняв кредит, зобовязався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у цьому додатковому договорі та Кредитному договорі. Розмір кредиту становить 246169, 76 грн. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати позичальником платежів, що зменшуються (ануїтентними платежами, платежами, що зменшуються). (а.с.10-12). 20.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (кредитор) та [PERSON] (поручитель) укладено договір поруки № SR-D 00/098/2008, згідно якого поручитель зобовязався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором № МL-D 00/098/2008 від 20.03.2008 року, в повному обсязі таких зобовязань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобовязань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо: -повернення основної суми кредиту, наданого боржнику; -сплати відсотків за користування кредитом; -сплати пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафу за нецільове використання кредиту. (а.с.13). 28.11.2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (кредитор) та [PERSON] ( поручитель) укладено додатковий договір № 1 до договору поруки № SR-D 00/098/2008, згідно якого сторони домовилися внести зміни та доповнення до даного договору, а боржник зобовязаний повернути кредитору повну суму отриманих боржником кредитних коштів не пізніше 20 березня 2023 року. На дату укладення цього додаткового договору сума отриманого кредиту складає 246169, 76 грн. Боржник зобовязаний сплатити проценти за користування отриманими ним кредитними коштами наданими згідно з кредитним договором, в розмірі, в терміни і в порядку, що передбачені у кредитному договорі. На дату укладення цього додаткового договору розмір боргових зобовязань, забезпечених порукою, становить 246169, 76 грн. (а.с.14-15). Із даних статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», затвердженого Загальними зборами учасників ТОВ «ОТП Факторинг плюс» 12.09.2014 року Засновником товариства «ОТП Факторинг Україна» є Закрите акціонерне товариство «ОТП Факторинг». (а.с.20 -29). На а.с. 33 наявний договір про відступлення права вимоги від 07.11.2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ( сторона 1) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (сторона 2), згідно якого у звязку із укладенням договору факторингу № б/н від 07.11.2014 між стороною -1 та стороною -2, за яким сторона -2 передала стороні -1 права вимоги за кредитним договором, перелік яких міститься у додатку № 1 до даного договору, укладеними між стороною -2 та позичальниками сторони 2, перелік яких міститься у додатку № 1 до даного договору, що забезпечений іпотекою за договором іпотеки, перелік яких міститься в додатку № 1 до даного договору, укладеними між стороною 2 та боржниками сторони домовились, що сторона 2 передає та відступає стороні 1 сукупність прав, належних стороні - 2 за договором забезпечення включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставне майно. За цим договором сторона -2 передає та відступає стороні 1 сукупність прав, належних стороні -2 за договором забезпечення, включаючи, але не обмежуючись правом звертати стягнення на заставне майно. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). За змістом ст. ст. 526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). На підставі ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У відповідності до п. 2.1.9.1 додаткового договору № 1 від 28.11.2011 року до Кредитного договору № МL-D 00/098/2008 від 20.03.2008 року - у випадку невиконання позичальником боргових зобовязань понад 92 календарних днів чи невиконання (правочинів) укладених між Банком та позичальником та/між банком та третіми особами, що існували на момент укладення кредитного договору чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені у майбутньому, понад 30 календарних днів, сторони домовилися , що позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору у звязку з чим позичальник зобовязаний погасити боргові зобовязання у повному розмірі та в строки відповідно до п.п. 2.1.9.2 цього додаткового договору. Пунктом 2.1.9.2 цього ж договору обумовлено право банку вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у невизначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/ або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/ чи інших зобовязань за кредитним договором чи іншими укладеними з банком договорами та / або умов документів забезпечення. При цьому, зобовязання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобовязань в цілому настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 60 календарних днів з дати отримання вимоги. Згідно застереження для цілей відправки вимоги за допомогою засобів поштового звязку, сторони дійшли згоди, що у випадку неотримання позивальником вимоги, відправленої банком рекомендованим листом на адресу позичальника, зазначеної в кредитному договорі чи іншу відому банку адресу позичальника, та повернення до банку відповідного документа поштової організації з відміткою про неотримання позичальником листа з вимогою, з будь яких причин, зокрема ухилення позичальника від належного отримання вимоги з інших причин, вимога вважається отриманою позичальником на 7 календарний день з дати відправки вимоги. Виконання боргових зобовязань в цілому у випадку неотримання позичальником вимоги повинно бути проведено позичальником протягом 60 календарних днів з моменту коли вимоги вважається отриманою. Однак, матеріали справи не містять даних, щодо повідомлення банком відповідачів про наявність заборгованості за кредитним договором станом на станом на 28.01.2015 року та необхідність сплатити таку суму заборгованості протягом 60 календарних днів з дня отримання цього повідомлення. Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За результатами розгляду справи суд приходить до висновку, що позивач не довів наявності підстав для дострокового виконання основного зобовязання відповідачами, оскільки дані про направлення на адресу останнім та отримання повідомлення банку про необхідність сплатити наявну заборгованість у 60 денний строк відсутні. Таким чином, із умов п.2.1.9.1 додаткового договору № 1 від 28.11.2011 року до Кредитного договору № МL-D 00/098/2008 від 20.03.2008 року випливає, що передбачене право банку на дострокове повернення суми кредиту залежить від наявності відповідних обставин, на підтвердження яких доказів суду не надано. Окрім цього, на розгляд суду надано договір про відступлення права вимоги від 07.11.2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (сторона 1) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (сторона 2), предметом якого є передача та відступлення стороні 1 сукупність прав, належних стороні -2 за договором забезпечення, а не право вимоги за кредитним договором № МL-D 00/098/2008 від 20.03.2008 року. Договір факторингу № б/н від 07.11.2014 року суду не надано. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів щодо виникнення підстав для дострокового повернення суми кредиту, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати стягненню із відповідачів на користь позивача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed