Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Істейт Груп» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5000,00грн. і моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що 24.02.2013 року при виході з торгового центру «Дель Мар» в м. Бердянську її вдарило обертовими дверима, при цьому захист дверей не спрацював, в результаті чого їй було завдано тілесних ушкоджень. Вона була доставлена швидкою медичною допомогою до травматологічного відділення Бердянської міської лікарні з діагнозом «закритий підвертельний перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням». На лікування вона витратила більше 5000,00 грн. У квітні 2013р. вона звернулася до адміністрації відповідача з проханням відшкодувати матеріальні витрати, понесені нею на лікування, проте її заява залишена без відповіді. Крім матеріальної шкоди відповідачем спричинено їй і моральну шкоду, оскільки вона постійно перебуває у стані стресу та безнадії, оскільки втратила здоров'я і вимушена витрачати пенсію на лікування. Моральну шкоду вона оцінює також у 5000,00 грн. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні суду пояснила, що 24.02.13р. зайшла до магазину «АТБ», який розміщений в ТЦ «Дель Мар». Виходила з торгового центру через карусельні двері, які вдарили її по спині і по нижній частині ноги через що вона втратила рівновагу і впала на лівий бік. Їй допомогли підвестися і довели до лавочки. Після цього була викликана бригада швидкої медичної допомоги, яка доставила її до травматологічного відділення лікарні. Внаслідок падіння вона отримала складний перелом гомілки, перенесла операцію і до сих під ходить на милицях. Відповідач відмовляється компенсувати їй матеріальну шкоду, понесену нею на лікування. Вона є пенсіонеркою, інших доходів, крім пенсії, не має. У свої 78 років вона була здоровою людиною, приймала активну участь у суботниках, які проводилися в місті. Зараз же вона обмежена у пересуванні, у спілкуванні з оточуючими, все це спричиняє їй моральні страждання і переживання. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав, просить їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що матеріальні витрати, які позивачка понесла у зв'язку з лікуванням підтверджуються оригіналами чеків на придбання медичних препаратів у період з 24.02.2013 р. по 23.09.2013р. на загальну суму 2675,59 грн. та 600 грн. на придбання стержневого апарату, довідкою зав. травматологічним відділенням Гавриленко Е.А. про медичні препарати, які використовувалися для лікування [PERSON], розрахунком вартості придбаних медичних препаратів. Представники відповідача Іванніков В.А. і Сошніков Ю.Ю. проти позову заперечують. Суду пояснили, що у користуванні ТОВ «Істейт Груп» знаходиться торгово-розважальний центр «Дель Мар». У січні 2013 року на вході до ТРЦ «Дель Мар» були встановлені карусельні двері. Технічний контроль за цими дверима здійснювався постійно організацією, яка здійснювала встановлення і монтаж карусельної двері. Так, технічний огляд дверей був проведений 20.02.2013р., двері були повністю справні. Це підтверджується актом вводу обладнання в експлуатацію від 23.01.2013р., актом технічного огляду від 20.02.2013р. На підставі заяви [PERSON] ТОВ «Істейт Груп» було проведено внутрішнє розслідування і складений акт від 26.04.2013р. Комісією було встановлено, що двері знаходилися у справному стані, засоби безпеки дверей були також у справному стані. А тому комісія прийшла до висновку, що [PERSON] отримала травму за межами ТРЦ «Дель Мар». Зазначене також підтверджується і відтвореним відеозаписом з камери зовнішнього спостереження ТРЦ «Дель Мар», на якому видно, як [PERSON] при виході з торгового центру через карусельні двері впала, потім її підняли і вона самостійно, за допомогою інших осіб, пішла. Якщо б вона отримала внаслідок удару дверима і падіння такий складний перелом, то вона не змогла б самостійно пересуватися. Тобто позивачем не доведено факт того, що вона отримала перелом внаслідок удару карусельними дверима. Крім того зазначають, що поруч з карусельними дверима є звичайні двері, які встановлені спеціально для проходу і проїзду інвалідів, дітей у візочках тощо, якими позивачка могла скористатися. Просять у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідка, вивчивши матеріли справи і оригінал медичної картки стаціонарного хворого №2097-234 суд встановив наступне. 24.02.2013р. близько 12-00 год. при виході через карусельні двері з торгового центру «Дель Мар» в м. Бердянську [PERSON] була вдарена цими дверима і впала. Цей факт підтверджується відеозаписом з камери зовнішнього спостереження, здійснений о 12-01год. 24.02.2014р., який був наданий суду відповідачем. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що того дня разом з [PERSON] зайшли скупитися до торгового центру. На виході з торгового центру [PERSON] ззаду по нозі була вдарена карусельними дверима і впала. Вона та ще один чоловік допомогли [PERSON] підвестися і довели її до найближчої лавочки. Позивачка сказала, що відчуває гострий біль в нозі. Тоді вона викликала швидку медичну допомогу, яка доставила [PERSON] до лікарні. До цього часу [PERSON] пересувається на милицях. У судовому засіданні був досліджений оригінал медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] №2097-234, в якій міститься супровідний листок №22, в якому зазначено, що [PERSON] доставлена бригадою швидкої медичної допомоги до травматологічного відділення за викликом №22, прийнятим о 12-20 год. З запису лікаря приймального відділення, здійсненого зі слів [PERSON], вбачається, що хвора впала на ліве стегно в ТЦ «Дель Мар». [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Бердянської міської лікарні з 24.02.2013р. по 12.04.2013р. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] отримала травму внаслідок удару карусельними дверима і падіння в ТРЦ «Дель Мар». Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (стаття 1166 ЦК України). Згідно з ч.ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 5 Постанови N 4 від 01.03.2013р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено: «відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об'єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей». Відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачено ст. 23 ЦК України. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Згідно зі ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Таким чином суд визнає, що [PERSON] було завдано шкоди ушкодженням здоров'ю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - обладнання, а саме карусельної двері, власником якої є ТОВ «Істейт Груп». Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на лікування надані оригінали фіскальних чеків на придбання медичних препаратів у період з 24.02.2013р. по 23.09.2013р. на загальну суму 2675,59 грн., також зазначено, що на придбання стержневого апарату було сплачено 600 грн. Судом було встановлено, що позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні з 24.02.2013р. по 12.04.2013р. Доказів того, що вона проходила амбулаторне лікування і їй у зв'язку з цим призначалися якісь медичні препарати, суду не надано, тому вимоги позивача про стягнення вартості медичних препаратів, придбаних у період травня-вересня 2013 року є безпідставними. Не може бути стягнуто з відповідача і вартість стержневого апарату 600 грн., оскільки належних доказів на підтвердження його придбання за вказаною ціною суду не надано. Дослідивши оригінал медичної картки стаціонарного хворого і оригінали фіскальних чеків, суд приходить до висновку, що компенсації підлягає вартість медичних препаратів, які були куплені позивачем у період з 24.02.2013р. по 27.04.2013р., за виключенням вартості препарату «биост гармон» за ціною 52,96грн. за чеком від 27.03.2013р. і препарату «цианокобалам» за ціною 5,85грн. за чеком від 06.03.2013р., оскільки ці препарати в призначеннях лікаря за медичною карткою стаціонарного хворого відсутні. Таким чином загальна сума матеріальної шкоди за підрахунком суду становить 1957,14 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то ці вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. При вирішенні даного позову, суд бере до уваги роз'яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), в яких зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви. Як встановлено у судовому засіданні, позивач є людиною похилого віку. У зв'язку з отриманою травмою зазнала моральних і тривалих фізичних страждань. Обмеженість у пересуванні змінила її життєві стосунки з оточуючими. Однак, суд також приймає до уваги заперечення представників відповідача щодо того, що позивачка при виході з торгового центру мала змогу скористатися звичайними дверима, або, в цілях безпеки, кнопкою уповільнення ходу обертових дверей. Проте [PERSON] внаслідок безпечного ставлення до свого здоров'я цього не зробила. Тому, з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь державного бюджету м. Бердянська необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial