Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

У квітні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 02 червня 2010 року, яка утворилась станом на 11 березня 2020 року в сумі 13205 грн. 51 коп., з яких: 5336 грн. 11 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2056 грн. 56 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, 4707 грн. 82 коп. - пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 605 грн. 02 коп. - штраф (процентна складова). В обґрунтування заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що [PERSON] , який отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір якого в подальшому збільшився до 4000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, не виконує взятих на себе зобов`язань з повернення коштів, внаслідок чого станом на 11 березня 2020 року утворилась заборгованість на загальну суму 13205 грн. 51 коп., яку в добровільному порядку відповідач не сплачує. В судове зсідання представник позивача Гребенюк О.С. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити на підставі письмових доказів, доданих до позовної заяви, у разі відсутності відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 червня 2020 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 червня 2010 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. В рамках укладеного сторонами договору АТ КБ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 30% річних, які мали нараховуватися на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 02 червня 2010 року, яку [PERSON] підписав, останній був ознайомлений з фінансовими умовами надання кредиту. [PERSON] зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, вносячи їх на рахунок у банку до 25-го числа місяця, що слідує за звітним. У разі прострочення платежів [PERSON] повинен був щомісячно сплачувати банку пеню, що розраховується з базової процентної ставки, поділеної на 30, за кожний день прострочення кредиту + 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. у місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше. При порушенні термінів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, [PERSON] зобов`язався сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Всього [PERSON] одержав та не повернув позивачеві 5336 грн. 11 коп. АТ КБ «ПриватБанк» нарахувало [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 11 березня 2020 року у розмірі 13205 грн. 51 коп., з яких: 5336 грн. 11 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2056 грн. 56 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, 4707 грн. 82 коп. - пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 605 грн. 02 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Із положень ч.1 ст.638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ (далі - Закон №2664-ІІІ)). Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2664-ІІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Із норм ст.547 ЦК України слідує, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як передбачено ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що кредитний договір повинен бути укладений із додержанням письмової форми, тобто підписаний сторонами. З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] уклали договір про надання банківських послуг у формі договору приєднання, за умовами якого відповідач приєднався до встановленої банком стандартної форми - Умов та Правил надання послуг у ПриватБанку. Склавши анкету-заяву від 02 червня 2010 року, сторони визначили, що ця Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. При цьому [PERSON] підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 02 червня 2010 року, в якій установлено процентну ставку за кредитом, порядок повернення кредитних коштів і сплати процентів, а також право банку на неустойку у разі порушення відповідачем зобов`язання. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру, підстав і порядку нарахування неустойки. Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У порядку виконання зобов`язання за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У свою чергу, [PERSON] зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, вносячи їх на рахунок у банку до 25-го числа місяця, що слідує за звітним. Із розрахунку заборгованості за договором (а.с.5-18) вбачається, що з листопада 2018 року [PERSON] не вносить платежі на повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 5336 грн. 11 коп. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В силу ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ч.1 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно з ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. Наслідком невиконання боржником грошового зобов`язання за кредитним договором є сплата ним кредитору неустойки та процентів від простроченої суми. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] прострочив виконання з повернення кредитних коштів, а тому банк має право на неустойку, визначену договором. АТ КБ «ПриватБанк» нарахувало [PERSON] пеню та штраф за порушення строків платежів за кредитним договором. При цьому позивач не врахував вимоги ч.1 ст.61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором не допускається. За таких обставин позов АТ КБ «ПриватБанк» у частині стягнення пені не може бути задоволений, а з [PERSON] слід стягнути штраф у розмірі 766 грн. 81 коп., з яких 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 266 грн. 81 коп. - штраф (процентна складова) (5336,11грн. х 5%). [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, разом із тим, матеріали справи не містять достатньої інформації щодо прострочених сум і тривалості невнесення відповідачем періодичних платежів, а також даних про термін закінчення строку кредитування в цілому. У зв`язку з цим суд позбавлений можливості визначити розмір простроченого грошового зобов`язання станом на 11 березня 2020 року, а відтак обчислити розмір процентів від простроченої суми. За відсутності платіжних і фінансових документів, які підтверджують конкретні дати та суми платежів за кредитним договором, наданий АТ КБ «ПриватБанк» розрахунок заборгованості в частині визначення розміру процентів від простроченої суми є неналежним доказом. Отже, у цій частині позов АТ КБ «ПриватБанк» є необґрунтованим і задоволенню не підлягає. З огляду на викладене, з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 02 червня 2010 року у розмірі 6102 грн. 92 коп., яка складається з 5336 грн. 11 коп. неповернутого кредиту та 766 грн. 81 коп. штрафу. При розподілі судових витрат суд відповідно до положень ст.141 ЦПК України враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 13205,51 грн., а задоволено на суму 6102,92 грн., тобто на 46,21% (6102,92 х 100 : 13205,51). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 971 грн. 33 коп. судового збору (2102 х 46,21%).

Outcome: approved