Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики в розмірі 15000 грн., суму 3% річних у розмірі 263 грн., пеню 2826,58 грн., інфляцію 811,81 грн. та сплачений судовий зір у розмірі 704,80 грн.. Позов мотивує тим, що 30 жовтня 2017 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого відповідач зобовязався сплатити йому 15000 грн., за ушкодження автомобіля ВАЗ 21011. Позивач зазначає, що в порушення умов договору відповідач жодного платежу не здійснив, чим порушив умови їх договору. На його вимоги добровільно повернути борг, відповідач посилається на відсутність коштів та уникає зустрічі, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом Відповідно до\~ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати в строк відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зобовязався до 03 грудня 2017 року, виплатити позивачу [PERSON] кошти в розмірі 15000 грн. за ушкодження автомобіля ВАЗ 21011 про, що 03 жовтня 2017 року склав Розписку. Як вбачається з матеріалів справи, а саме вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2018 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Так, у вказаному вироці встановлено, що [PERSON] незаконно заволодів транспортним засобом марки «ВАЗ 21011» реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON]. Так, відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналізуючи розписку, яка видана відповідачем позивачу 03 жовтня 2017 року, не вбачається наявність у [PERSON] будь-яких грошових зобов»язань перед [PERSON], оскільки текст розписки не містить посилання на отримання відповідачем грошових коштів у позивача. З розписки вбачається намір відповідача виплатити грошові кошти за спричинені ушкодження автомобілю позивача. Таким чином,\~враховуючи вищенаведені\~норми матеріального\~правасуд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, оскільки між сторонами не був укладений договір позики і грошові кошти не передавалися. При цьому, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України не приймає часткове визнання позову відповідачем, оскільки в даному випадку таке визнання відповідачем позову суперечить закону. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] в силу статей 76-80 ЦПК України є безпідставними, необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому, суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні в повному обсязі. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України\~в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Outcome: dismissed