Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] (далі - заявник), зацікавлена особа Київська міська державна адміністрація, звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем [PERSON] з [INFO] по день його смерті - [INFO] . Заява мотивована тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на майно. Заявник є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батько. На час відкриття спадщини заявник фактично проживала з померлим за адресою: [ADDRESS] , окрім того вони зареєстровані в одному будинку. Указане підтверджується показами сусідів, а також товариства, на балансі якого знаходиться будинок, де проживав її батько. Померлий потребував постійного догляду, часто хворів. 17.08.2019 року заявник звернулась до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак їй було відмовлено через пропуск 6-місячного строку для прийняття спадщини. У зв`язку з цим, заявник звернулась до суду із вказаною заявою, оскільки без встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем заявник позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином. 06.07.2020 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами окремого провадження. 09.10.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання представника заявника про допит свідків задоволено. Викликано у судове засідання у якості свідків: [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ) для допиту у судовому засіданні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає із 2015 року за тією ж адресою, що і жив батько заявника, пояснила суду, що заявник з батьком вели сумісний побут, дочка оплачувала медичні послуги батькові, приймала активну участь в його житті і його похованням. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, пояснення свідка, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.1, 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З врахуванням наведеного, судом встановлено, що заявник [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.10), яка 28.10.1973 року уклавши шлюб змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.11). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 02.07.1994 року, посвідченого приватним нотаріусом Ібісовою Т.Ф. (а.с.27). [INFO] [PERSON] помер. 17.08.2019 року заявник звернулась до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Постановою державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. від 17.08.2019 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки було пропущено 6-місячний строк на прийняття спадщини після смерті. Представник заявника пояснила в судовому засіданні, що заявник проживала разом з батьком на момент його смерті, а тому вважала, що після відкриття спадщини прийняла її, хоча юридично не оформила. Факт проживання заявника з померлим батьком також підтвердила і допитана в судовому засіданні свідок. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За умовами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт постійного проживання заявника станом на час відкриття спадщини разом з спадкодавцем - померлим батьком, а тому вказана заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved