Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

У липні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідача Філія ПАТ Страхова Компанія « ПРОВІДНА» про стягнення матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в якому просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 504 289,97 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1800,00 грн., в якості відшкодування за оплату товарознавчого дослідження; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON] завдану моральну (немайнову) шкоду ушкодження здоровя, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) грн. В ході судового розгляду справи позивачі зменшили суму позовних вимог з 534 289,97 грн. на 275691, 61 грн., де : - 311 387, 00 грн. вартість матеріальних збитків: - 49500,00 грн. страхове відшкодування (ПАТ СК «ПРОВІДНА»); -1800 грн. відшкодування за оплату товарознавчого дослідження; - 30 000 грн. відшкодування моральної шкоди; - 17 995,39 грн. відшкодування витрат на лікування, таким чином просили стягнути з відповідача [PERSON] загальну суму заподіяної матеріальної та моральної шкоди на загальну суму в 275 691, 61 грн. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні стосовно стягнення з відповідача розміру матеріальних збитків поклався на розсуд суду, вважає вимогу, щодо стягнення витрат за оплату товарознавчого дослідження - зайві, а тому поклався на розсуд суду, вважає, що моральна шкода не доведена, і в задоволені вказаної вимоги просив відмовити. В загальному просив задовольнити вимогу щодо стягнення матеріальної шкоди за мінусом виплаченого відшкодування. Суд, заслухавши пояснення позивачів, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи та подані докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково за наступних підстав. Судом встановлено, що 24.10.2015 року на автодорозі Харків-Київ мала місце дорожньо - транспортна пригода (ДТП), в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки РЕUGUT 308, державний номерний знак [NUMBER] та отримані позивачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості. Оскільки було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.І ст. 286 КК України, слідчим 25.10.2015 року, були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12015170300001520. Даний факт підтверджується копією вироку Полтавського районного суду Полтавської області №545/546/16-к від 18 лютого 2016 року, відповідно до якого винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], водія автомобіля марки ВАЗ 2105, державний номерний знак З41090ПО. Постановою слідчого в кримінальному провадженні була призначена судово-медична експертиза, на вирішення якої, з поміж іншого, було поставлено питання щодо ступеня тяжкості заподіяних нам тілесних ушкоджень. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1683 від 2015 року, тілесні ушкодження, які мають у позивача місце у вигляді закритого перелому поперечного відростка СVІ хребця зліва, закритого перелому ІІ-ІІІ пясних кісток та с/ф ІV-го пальця правої кисті зі зміщенням уламків, відносяться до категорії середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень, які були завдані позивачу відповідачем у дорожньо-транспортній пригоді. На підставі заяви позивачів, слідчий, своєю постановою, залучив їх до кримінального провадження як потерпілих, оскільки кримінальним правопорушенням позивачам завдана майнова та моральна шкода. Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 18 лютого 2016 року у кримінальному проваджені № 545/546/16-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому основне покарання у вигляді двох років обмеження волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на два роки. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням іспитовим строком, тривалістю два роки. 21 березня 2016 року вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 18 лютого 2016 року у кримінальному провадженні №545/546/16-к набрав законної сили. Вироком суду були встановлені наступні обставини «...суд приходить до висновку про повну доведеність вини [PERSON] в порушенні ним правил безпеки дорожнього руху як особа, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, які потягли за собою тривалий розлад здоровя...». Крім того, під час розгляду кримінального провадження Полтавським районним судом Полтавської області, обвинувачений [PERSON] повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та щиро розкаявся у скоєному злочині, що встановлено судом у своєму вироку. У відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставини справи щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди та факту заподіяння шкоди позивачу саме з вини відповідача, в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню під час розгляду справи предметом якої є цивільно-правові наслідки дій відповідача. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України (ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.І ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 1188 ЦК встановлено, що шкода, заподіяна при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується особою, з вини якої шкода була заподіяна. Розмір матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу визначається на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року за № 142/5/2092 (далі-Методика). Згідно абз.2п.8.2.Методики вартість матеріального збитку визначається, як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля та величини ВТВ (втрати товарної вартості). Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу підтверджено Звітом про оцінку автомобіля від 04.12.2015 №37-11 і становить 553 542,47 грн. (сума відновлювального ремонту). Величина ВТВ, яку визначено на підставі Звіту про оцінку автомобіля ( від 04.12.15 №37-11(копія додається), становить 0,00 грн. Отже, разом розмір матеріального збитку, заподіяного автомобілю позивачів становить - (сума відновлювального ремонту )+(сума ВТВ )=(сума збитку) - 553 542,47грн. Оскільки відповідальність відповідача згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4167372 від 08.05.2015 року (копія додається) застраховано у СК «Провідна» у м. Полтава (Страховик), позивач звернулась за відшкодуванням до Страховика. Поліс укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб в межах до (50000,00грн включно) (франшиза не передбачена). Ця сума є значно меншою, ніж розмір заподіяного позивачу матеріального збитку. Відповідно до ст.1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, з урахуванням права на отримання позивачами страхового відшкодування від Страховика в сумі 49 252,50 грн., відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу: (сума збитку 553 542,47грн.-49 252,50 грн. = сума стягнення 504 289,97 грн.) Крім того, відшкодуванню на користь позивачів підлягають витрати на оплату здійснення автотоварознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією серія ДП №005773 від 04.12.15 року на суму 1800,00 грн. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «...Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Окрім фізичної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача також завдано позивачам немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у моєму житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. В момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача, в результаті якої мені були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, позивач переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, ЯКИЙ супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров'я та життя. В подальшому, позивач був вимушений проходити лікування, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури. Впродовж всього періоду лікування, почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення). Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Отже, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Протягом тривалого часу у звязку з пошкодженням автомобіля мені довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що позивачка не могла спокійно спати. І до того суворий сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивачка почала до всього нервово відноситися, крім того це був єдиний автомобіль у сімї. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали всі члени родини, у тому числі двоє неповнолітніх (малолітніх) дітей, родичі, що призвело до розладу стосунків у родині. Окрім того, раніше дуже часто на вихідних, позивачі з сімєю виїжджали з міста на відпочинок від тяжкого робочого тижня. Після ДТП змога виїзду на законний відпочинок зникла. Позивачі та їхня сімя зазнали немало переживань та страждань з приводу того, що особа, відповідальна за збитки не поновлює порушені права та не сплачує в добровільному порядку завдану їм шкоду. Хвилювання та думки про те, як відновити свій транспортний засіб, тримають мене у постійній емоційній, нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сімї та на роботі. Також, фактично втративши можливість вільно користуватись своїм транспортним засобом, позивачка постійно змушена витрачати значний час для пересування громадським транспортом на роботу та по робочих справах, а ТАКОЖ змінила свій звичний робочий день, оскільки витрачала багато часу на поїздки до лікарні, станцій технічного обслуговування, оцінювачів, органів державної автомобільної інспекції з метою визначення вартості відновлювальних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, що спричинило ряд незручностей та проблем, манно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сімю та роботу. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання для позивача та сімї. Як зазначила у своєму позові та в судовому засіданні позивач розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, але відповідач має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести йому та його сім'ї, та витрати , повязані з відновленням психічного стану, відпочинком від усього, що сталося з нею та її родиною. Розмір душевних страждань, страждань родини (дітей) позивачка оцінює в 30 000 (тридцять тисяч) гривень. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позивачка та її сімї, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, а також моральних страждань, повязаних з дорожньо-транспортною пригодою. Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 51 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових зтрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної і немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Таким чином, внаслідок суспільно-небезпечних дій відповідача, відповідальність за які передбачена ч.І ст. 286 КК України, позивачу та членам її сімї були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру моїх немайнових втрат, становить 20 000 грн., які підлягають відшкодуванню (компенсації) відповідачем у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial