Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

У липні 2020 року позивачі звернулись до суду з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», про зобов`язання вчинити дії та просили зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні спільним майном позивачів шляхом відновлення робочого стану сміттєпроводу у восьмому під`їзді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] . 27 березня 2020 року працівники відповідача заварили сміттєпровід у восьмому під`їзді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказані дії працівників відповідача порушують права позивачів, оскільки вони кожного дня в період поширення СOVID-19 змушені були двічі користуватись маленьким ліфтом для того, щоб винести сміття та наражатися на небезпеку зараження СOVID-19. Також відповідач отримує оплату послуг за обслуговування будинку, однак послуг по його утриманню не несе, оскільки будинок не обладнаний сміттєпроводом. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність залишення позову без задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановленіКонституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92) Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. У судовому засіданні встановлено, що позивачі по справі проживають в будинку [ADDRESS] . Сторонами спору не заперечувався той факт, що відповідачем по справі в особі працівників ЖЕД-316 були виконані роботи по заварюванню сміттєзбірників у багатоквартирному будинку [ADDRESS] . Так, 04.04.2020 року, комісією у складі працівників ЖЕД-316: заступника начальника О.Макаренко, майстра т/д І.Кобець, робітника з комплексного прибирання території С.Костюк було складено Акт у зв`язку із проведеними прочищенням та дезінфекцією сміттєпроводу та завантажувальних пристроїв у 8 (восьмому) під`їзді, а також проведення закриття клапанів завантажувальних пристроїв шляхом заварювання на всіх поверхах у 8 (восьмому) під`їзді житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до вказаного Акту, який завірений Начальником ЖЕД-316 Шестериковою Н. заварювання завантажувальних пристроїв сміттєпроводу у 8 (восьмому) під`їзді житлового будинку [ADDRESS] проведено на підставі розпорядження керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації виконавчого органу Київської міської ради КМДА) від 25.03.2020 року № 2 «Про заходи із ліквідації наслідків надзвичайної ситуації регіонального рівня, яка відноситься до категорії «Медико-біологічні НС» код 20713 «Надзвичайна ситуація, пов`язана з епідемічним спалахом небезпечних інфекційних хвороб», яким встановлені обмежувальні заходи для населення у зв`язку із ліквідацією наслідків надзвичайної ситуації, а саме: заборонено користуватися сміттєпроводами у житлових будинках через закриття клапанів завантажувальних пристроїв сміттєпроводів житлових будинків шляхом заварювання. Відповідно до п.7 ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» підприємства, які надають житлово-комунальні послуги споживачу зобов`язані утримувати в належному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо-будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на усунення виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг. Згідно з ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року № 1645-ІІІ, карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Згідно з ст. 30 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на територіях, де встановлено карантин, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування надається право залучати підприємства, установи, організації незалежно від форм власності до виконання заходів з локалізації та ліквідації епідемії чи спалаху інфекційної хвороби та установлювати особливий порядок проведення профілактичних і протиепідемічних, у тому числі дезінфекційних, та інших заходів. 12 березня 2020 року Кабінет Міністрів України, на підставі постанови № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СOVID-19», установив карантин на усій території України.

Outcome: dismissed