Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

У квітня 2021 року [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, де просить суд: стягнути з відповідача на її користь 12 130,88 грн. додаткових витрат на утримання малолітнього сина [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду відзив згідно якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, тому як позивач не надала підтверджуючих доказів щодо необхідності витрат додаткових коштів на дитину. Дослідивши матеріали справи, вивчивши додані докази, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна із сторін повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 усіх видів заробітку. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів - задоволено. Зменшено [PERSON] розмір аліментів, які були встановлені рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року та стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] зменшивши їх розмір з ј на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили до повноліття дитини. Зменшено [PERSON] розмір аліментів, які були встановлені рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року та стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , за на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , зменшивши їх розмір з ј на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили до повноліття дитини. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Однак, син сторін, [PERSON] , [INFO] , є малолітньою дитиною і має слабке здоров`я, а тому часто хворіє, і позивач змушена часто звертатися до закладів охорони здоров`я та нести додаткові витрати на ліки. За період з лютого 2020 по березень 2021 року позивачем було додатково витрачено: на оплату ліків 12 106,71 грн.; на оплату послуг стоматолога 8 650 грн.; на оплату послуг офтальмолога 390 грн. Крім того, у 2020 році малолітній син, [PERSON] , був учнем 2-В класу Підгородненської ОСШ №2, та у зв`язку з пандемією коронавірусу всіх учнів було переведено на дистанційне навчання. У зв`язку з цим позивач вимушена була придбати йому смартфон вартістю 3115,05 грн.? Статтею 185 Сімейного кодексу України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. За правилами ч.ч. 1-2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів, однак відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані заявлені позивачем вимоги. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved