Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод», в якому просив суд зняти заборону на відчуження майна, що належить на праві приватної власності [PERSON] та знаходиться за адресою: вул. Ватутіна, 13, смт. Калинівка, Васильківського району, Київської області. В обґрунтування вимог позову зазначає, що у 1980 році він отримав земельну ділянку під забудову по вул. Ватутіна, 13, смт. Калинівка, Васильківського району Київської області, на якій збудував приватний житловий будинок та інші господарські споруди. На підставі рішення виконавчого комітету Калинівської селищної ради від 12.08.1983 року за № 70 позивачеві видали Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок за вказаною адресою, яке 09.09.1983 року було зареєстроване у Фастівському МБТІ. Позивач вказує, що на підставі рішення № 141-09-ХХІV від 24.10.2003 року Калинівської селищної ради йому 22.09.2005 року було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 3221455800:01:001:0002, що знаходиться за адресою вул. Ватутіна, 13, смт. Калинівка. Однак нотаріус позивачеві відмовляє в оформленні договору відчуження, так як на майно, що знаходиться за адресою: вул. Ватутіна, 13, смт. Калинівка, за сповіщенням Київського електровагоноремонтного заводу Васильківською районною державною нотаріальною конторою 13.09.2004 року накладено заборону на відчуження. В позові зазначено, що відповідач, як правонаступник Київського електровагоноремонтного заводу зняти заборону на відчуження майна за вказаною адресою або повідомити Васильківську районну державну нотаріальну контору про відсутність/списання заборгованості [PERSON], який був прописаний за адресою: вул. Ватутіна, 13, смт. Калинівка, Васильківськог району Київської області, правових підстав не має, оскільки останній не має заборгованості перед відповідачем, що підтверджує довідка відповідача. Позивач, посилаючись на те, що оскаржуваною забороною порушено його право власника вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном, просив суд скасувати заборону за рішенням суду. У судове засіданні сторони не з'явилися, судом про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. Представник позивача за довіреністю - [PERSON], подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтрима повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON], до суду подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки за період роботи та на момент звільнення [PERSON] заборгованості перед відповідачем не мав, що підтверджується довідкою № 685/ГБ/18 від 16.05.2018 року, тому відповідач не мав підстав і не звертався до нотаріуса з приводу накладення заборони відчуження нерухомого майна за адресою: смт. Калинівка, вул. Ватутіна, 13. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). Судом достовірно встановлено, що позивач є власником житлового будинку за №13 на вулиці Ватутіна в смт. Калинівка, та земельної ділянки площею 0,073 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в смт.Калинівка, вул. Ватутіна, б. 13 (а.с. 6, 7). Однак, з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна сформованої станом на 20.02.2017 р. встановлено, що 13.09.2004 р. Васильківською міською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н Київського вагоноремонтного заводу, було накладено обтяження заборона, реєстраційний номер обтяження: 1299360 на будинковолодіння за адресою: Київська обл., Васильківський р., смт. Калинівка, вул. Ватутіна, будинок 13, власником якого є [PERSON] (а.с. 12). Згідно листа щодо надання інформації Калинівської селищної ради від 10.02.2017 року № 95/02-22, відомості про реєстрацію [PERSON] за адресою: вул. Ватутіна, 13, смт. Калинівка відсутні (а.с. 18). Як вбачається з довідки Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» №685/ГБ/18 от 16.05.2018, [PERSON] на даний час не має заборгованості перед товариством, а такоє не мав заборгованості у 1966 році (а.с. 46). Відповідно до ст. 41 Конституції України,ст.\~321\~ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст.\~386\~ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч. 1 ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як\~ в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, оскільки, судом достовірно встановлено на підставі зібраних у справі доказів те, що обтяження (заборона), яке міститься у Державному реєстрі жодного відношення ні до позивача ні до належного йому на майна не мають, та враховуючи що її наявність перешкоджає позивачу у реєстрації права власності, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом скасування наявної заборони.

Outcome: approved