Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачі звернулися до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO], є батьками [PERSON], [INFO]. Вказують, що вони призначені опікунами [PERSON], оскільки на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 05.12.2013 у [PERSON] було відібрано без позбавлення батьківських прав його малолітню доньку [PERSON], у зв'язку з відкриттям відносно нього кримінального провадження щодо факту вчинення ним систематичних розпусних дій відносно своєї малолітньої дитини [PERSON] Також, зазнають, що вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 08.10.2014 відповідача було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.156 КК України, за вчинення розпусних дій відносно своєї малолітньої доньки та було засуджено до восьми років позбавлення волі. Позивачі посилаються на те, що своїми діями відповідач завдав малолітній [PERSON] моральних та фізичних страждань, що є неприпустимим по відношенню до дитини, у зв'язку з чим звернулися до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини. В судовому засіданні, позивачі та їх представник позов підтримали, просили задовольнити, з підстав викладених у ньому. Відповідач, який приймав участь у справі шляхом використання відеоконференції зі Львівським слідчим ізолятором, проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Вказував, що позивачі відверто говорять неправду. Представник Служби у справах дітей Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації у судовому засіданні позов підтримала, з підстав, викладених у ньому, просила задовольнити. Прокурор прокуратури Шевченківського району м.Києва у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просив задовольнити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] (далі - відповідач) та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане 13.12.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві серії [NUMBER] (а.с.4). Згідно зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] Відділом реєстрації смерті у м.Києві, мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] у віці 34 роки (а.с.5). Як пояснили позивачі у судовому засіданні, у зв'язку зі смертю матері [PERSON], відповідач був єдиною особою, на яку законом покладався обов'язок доглядати та створювати належні умови для проживання, розвитку та навчання дитини. Після смерті матері, дитина, перебуваючи у них на вихідні та святкові дні, дуже часто хворіла, тоді як відповідач відмовлявся належним чином доглядати за нею, у зв'язку з чим, вони забирали її до себе та доглядали. При цьому позивачі зауважили, що приблизно в 2013 році дитина розповіла їм про розпусні дії батька, які він почав вчиняти з нею приблизно в 2011 році, що завдало дитині моральних та фізичних страждань, що є неприпустимим по відношенню до дитини. Вказані обставини зумовили позивачів звернутися до Служби у справах дітей Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації з приводу розпусних дій [PERSON] відносно своєї доньки, у зв'язку з чим, в подальшому, Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києві було відкрито кримінальне провадження. Як пояснила у судовому засіданні представник Служби у справах дітей Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації, відповідно до Наказу Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №81 від 24.09.2013 малолітня [PERSON] перебуває на обліку у Службі у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, як дитина, що опинилась у складних життєвих обставинах. Крім того судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 05.12.2013 у справі №761/30257/13-ц (провадження №2/761/9453/2013) у [PERSON] було відібрано без позбавлення батьківських прав його малолітню доньку [PERSON] (а.с.10-11). Зокрема, як встановлено вказаним рішенням суду, Службою у справах дітей Шевченківської в м.Києві державної адміністрації було обстежено житлово-побутові умови малолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов дитини від 07.10.2013 встановлено, що стан квартири незадовільний: неприємний запах, брудна білизна, речі розкидані. Зі слів квартиронаймачів, які перебували під час обстеження в квартирі з'ясовано, що відповідач вживав спиртні напої та приводив додому сторонніх осіб. Також встановлено, що відповідач підозрювався у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, а саме щодо посягання на статеву недоторканість та нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток своєї малолітньої дитини. Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з розпорядження Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації від 25.01.2014 №27 громадян [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (позивачі у справі) призначено опікунами над малолітньою [PERSON] (а.с.12). Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Пунктом 6 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Судом встановлено, що 08.10.2014 року вироком Шевченківського районного суду м.Києва у справі №761/1990/14-ц (провадження №1-кп/761/233/2014) [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.156 КК України, за вчинення розпусних дій відносно своєї малолітньої доньки [PERSON] та засуджено до восьми років позбавлення волі (а.с.6-9). За положеннями ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, відповідно до ч.ч.4,5 ст.19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку, що був складений 20.01.2015 за №109/02/40-319 орган опіки та піклування Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.53-55). Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про охорону дитинства» держава здійснює захист дитини від усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо (п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved