Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У липні 2015 року ТОВ «Атлантіс» предявило через суд зазначений позов до ТОВ «Астерс Груп», [PERSON] обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01 лютого 2014 року між ТОВ «Атлантіс» та ТОВ «Астерс Груп» укладено договір поставки №11024855, а 01 жовтня 2014 року додаткову угоду до цього договору, за умовами якого позивач здійснив поставку товара згідно зі специфікацією та товарними накладними на загальну суму 5265522,60 грн., виконання зобов?язань за яким забезпечено порукою [PERSON] за договором поруки від 18 лютого 2014 року на суму 1000,00 грн., проте відповідач ТОВ «Астерс Груп» в порушення своїх зобов?язань належним чином оплату не здійснив, допустивши прострочення виконання, а так само не виконав своїх зобов?язань в межах поруки і поручитель, тому позивач згідно зменшених позовних вимог просив суд стягнути з ТОВ «Астерс Груп» на свою користь заборгованість в розмірі 6344,46 гн., з яких 3097,20 грн. 3% річних, 4247,26 грн. інфляційне збільшення; стягнути солідарно з ТОВ «Астерс Груп» та [PERSON] на свою користь суму в розмірі 1000,00 грн.; а також покласти на відповідачів понесені витрати на правову допомогу в розмірі 300000,00 грн. і судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в остаточній редакції та, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в подальшому в судове засідання не зявилася, у поданій заяві клопотала про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача ТОВ «Астерс Груп» [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула причин неявки суду не повідомила, про відкладення розгляду справи не клопотала. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, представника не направив, про причини неявки суд не повідомив. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Судом встановлено, що 01 лютого 2014 року між ТОВ «Атлантіс» та ТОВ «Астерс Груп» укладено договір поставки № 11024855, копія якого долучена до матеріалів справи (т. 1 а.с. 9-14). За умовами п.1.1 цього договору, що є обов?язковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, постачальник зобов?язується в порядку та на умовах, визначених цим договором та у відповідності з замовленням покупця поставити товар, а покупець зобов?язується в порядку та на умовах, визначених договором прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в Специфікації. Поставка товару постачальником здійснюється з метою його оптово/роздрібної реалізації через мережу магазинів «Фуршет». Відповідно до п.5.1 договору №11024855 право власності на товар переходить до покупця з моменту приймання-передачі товару на складі покупця. Пунктом 7.9 договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 від 01 жовтня 2014 року до договору №11024855 від 01 лютого 2014 року (т.1 а.с. 15), що також є обовязковою для сторін в силу ст. 629 ЦК України, оплата за товар здійснюється у українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника. Покупець здійснює оплату кожної поставленої партії товару, не пізніше 100 календарних днів здати поставки. Датою поставки партії товару вважається дата прийому-передачі товару. Свої зобов?язання за договором поставки від 01 лютого 2014 року позивач виконав в повному обсязі та з часу укладення договору до 24 березня 2015 року здійснив поставку товару на загальну суму в розмірі 5265522,60 грн., що підтверджується товарними (видатковими) накладними та відповідними до них товарно-транспортними накладними, долученими до матеріалів справи в копіях (т.1 а.с.16-27, 80-94). Разом з тим, відповідач ТОВ «Астерс Груп», починаючи з поставки за накладною від 13 січня 2015 року №209 на суму 89871,71 грн., та в подальшому за накладними від 20 січня 2015 року №308 на суму 93109,32 грн., від 17 лютого 2015 року №1030 на суму 235012,32 грн., від 24 лютого 2015 року №1195 на суму 75586,08 грн., від 03 березня 2015 року №1334 на суму 77482,20 грн., від 10 березня 2015 року №4199 на суму 101584,56 грн., від 17 березня 2015 року №4320 на суму 74303,28 грн., від 24 березня 2015 року №4399 на суму 558636,12 грн. зобов?язання по оплаті товару не здійснював, у зв?язку з чим згідно з п.7.9 договору поставки та ст. 612 ЦК України прострочив зобов?язання та в повному обсязі здійснив оплату товару лише 25 листопада 2015 року, про що свідчать платіжні доручення, долучені до справи (т.2 а.с.130-133, 158-159). За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, про що Верховним Судом України викладено правовий висновок у постанові № 6-113цс14 від 01 жовтня 2014 року. За наведених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на доведеність прострочення боржника відповідача у справі, та, відтак, наявність підстав для стягнення 3% річних за весь час прострочення, тобто з 24 квітня 2015 року по 16 липня 2015 року, що за розрахунком позивача, доказів на спростування якого відповідачем ТОВ «Астерс Груп» відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України не подано, складає 3097,20 грн., а також інфляційного збільшення, розмір якого за розрахунком позивача складає 4247,26 грн. Крім того, відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Належне виконання зобовязання відповідачем ТОВ «Астерс Груп» перед ТОВ «Атлантіс» за договором поставки від 01 лютого 2014 року №11024855, на суму, обмежену 1000,00 грн., забезпечено окрім іншого, укладеним згідно ст.553 ЦК України між ТОВ «Атлантіс» та [PERSON], договором поруки від 18 лютого 2014 року (т.1 а.с.28-29). Досудова вимога ТОВ «Атлантіс» від 22 травня 2015 року вих.№22-05-2015 ТОВ «Астерс Груп» та поручителем [PERSON] залишена без задоволення. За наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з ТОВ «Астерс Груп» та [PERSON] на користь ТОВ «Атлантіс» в межах суми поруки 1000,00 грн. вказаної вище заборгованості. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Правове регулювання статусу особи, яка надає допомогу, передбачене ст.56 ЦПК. Питання граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу регулюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». З огляду на вказані вимоги закону, при вирішенні спору у частині стягнення витрат на правову допомогу, суд перевіряє, чи є особа фахівцем у галузі права та чи має вона право за законом на надання правової допомоги, чи надавала ця особа правову допомогу стороні як фахівець у галузі права. Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ). На підтвердження надання правової допомоги надано договір №01/15 про надання правової допомоги від 23 червня 2015 року, додаткову угоду №8 до договору №01/15 від 29 червня 2015 року про надання правової допомоги, в якій зазначено, що така допомога надається в рамках стягнення заборгованості з ТОВ «Астерс Груп», [PERSON] на користь ТОВ «Атлантіс» у цивільній справі №203/3345/15-ц (т.2 а.с.115-116, 117-119), а також на виконання вказаних договорів надані угоди про затвердження процесуального документу від 15 жовтня 2015 року в межах додаткової угоди №8 від 29 червня 2015 року щодо складення відзиву на зустрічний позов у справі №203/3345/15-ц, (т.2 а.с.145), про затвердження процесуального документу від 09 жовтня 2015 року щодо складення заяви про забезпечення позову, заяви про зменшення розміру позовних вимог (т.2 а.с.146), про затвердження процесуального документу від 16 липня 2015 року щодо складення заяви про збільшення розміру позовних вимог у вказаній цивільній справі (т.2 а.с.147), які виконано, оскільки такі процесуальні документи наявні в матеріалах справи, а також наявні в матеріалах справи платіжні доручення на загальну суму 300000,00 грн. (т.2 а.с.121-128), що в своїй сукупності доводить перед судом понесений розмір витрат пропорційно виконаним роботам на суму 6000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачів пропорційно задоволеним вимогам: з ТОВ «Астерс Груп» 5054,29 грн., з [PERSON] 945,71 грн. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3387,00 грн. пропорційно до задоволених вимог, з відповідача [PERSON] 10,00 грн., з відповідача ТОВ «Астерс Груп» - 3377,00 грн.

Outcome: partial