Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У листопаді 2015 року представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитом спадкодавця, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 листопада 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого [PERSON] передала у боргу [PERSON] грошові кошти у розмірі 210000 грн. 9 лютого 2014 року позичальник [PERSON] помер, позичені грошові кошти не повернув. Про факт смерті [PERSON] і про те, що [PERSON] є сином померлого вона дізналася 30 травня 2015 року від своєї доньки [PERSON], після цього вона звернулася до приватного нотаріуса Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] з претензією кредитора до спадкоємця [PERSON], також вона направила лист про повернення боргу до законного представника неповнолітнього [PERSON] [PERSON] Остання ж повідомила про те, що договору позики вони не визнають і вважають вимоги позивача незаконними. На підставі викладеного позивач прохала стягнути з відповідача заборгованість по договору позики у розмірі 210000 грн. та судові витрати. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, представник позивача зазначила, що позивач про факт смерті [PERSON] дізналась 15 квітня 2015 року. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що позивачем порушений 6-місячний строк, передбачений ст. 1281 ЦК України: [PERSON] помер 9 лютого 2014 року, а претензія позивачем була предявлена до відповідача 6 жовтня 2015 року. Про смерть [PERSON] позивачу стало відомо у грудні 2014 року, вона повинна була взнати про його смерть раніше так як є бухгалтером фермерського господарства «[PERSON]Л.», з яким померлий уклав договір оренди належної йому земельної ділянки. Вислухавши думки учасників процесу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 25 листопада 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого [PERSON] передала у боргу [PERSON] грошові кошти у розмірі 210000 грн. строком до 25 листопада 2020 року. 9 лютого 2014 року позичальник [PERSON] помер, не повернувши позичені кошти. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 цього Кодексу). З наведених норм випливає, що зазначений борг [PERSON] входить до складу спадщини, оскільки має майновий характер і не повязаний нерозривно з особою спадкодавця (ст. 1219 ЦК України). У відповідності до матеріалів спадкової справи 50-2014, заведеної приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], спадкоємцем [PERSON] є його малолітній син [PERSON]. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Висновком експерта № СЕ-2-1-189.16 від 16 вересня 2016 року ринкова вартість земельної ділянки площею 6.07 га, розташованої на території Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 144448, виданого 2 грудня 2008 року Арбузинською районною державною адміністрацією у Миколаївській області та на даний час перебуває у власності [PERSON] визначена у розмірі 212159 грн. Тобто, вартість майна, яке отримано відповідачем у спадщину, перевищує суму боргу відповідно до умов договору позики. Відповідно до частин 2-4 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Разом з тим, положення ст. 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право. 17 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] з претензією щодо сплати боргу у розмірі 210000 грн. З аналогічною вимогою позивач також звернулася до неповнолітнього відповідача [PERSON] та його законного представника [PERSON] 6 жовтня 2015 року, яку останні отримали 7 жовтня 2015 року. Щодо часу, коли позивач взнала про смерть [PERSON], то суд вважає взяти за основу дату, яку позивач сама зазначила у претензії щодо спадкового майна 15 квітня 2015 року, саме на цю дату вказала представник у останньому судовому засіданні, а не пояснення, надані нею у судовому засіданні та зазначені у позові про те, що вона взнала про смерть позичальника 30 травня 2015 року. Також суд не бере до уваги пояснення свідків [PERSON], [PERSON], які є близькими родичами позивача, а також пояснення свідка [PERSON], який заінтересований у результатах розгляду справи, оскільки на даний час у провадженні суду знаходиться цивільна справа по спору між позивачем та його рідним братом [PERSON], за результатами розгляду якої буде визначено правомірність одного з них на використання земельної ділянки, успадкованої [PERSON] У судовому засіданні не встановлено, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 1281 ЦК України позивач була повідомлена про відкриття спадщини спадкоємцями померлого. Таким чином, суд вважає, що позивач у встановлений законом 6 - місячний строк звернулася до відповідача з претензією від дня, коли вона дізналася про відкриття спадщини, а тому має право на пред'явлення вимоги про стягнення боргу до спадкоємця, який прийняв спадщину. Також суд вважає за необхідне застосувати правову позицію, висловлену по однорідним правовідносинам в Постанові Верховного Суду України від 8 квітня 2015 року по справі № 6-33 цс 15, відповідно до якої оскільки зі смертю боржника зобовязання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків предявлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved