Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

У липні 2019р. орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначило, що 08.11.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] та [INFO] народилася дочка [PERSON] . Рішенням Тростянецького районного суду від 03.05.2019 р. позов Органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Тростянецької райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав, задоволено частково. Позбавлено батьківських прав [PERSON] , відносно дітей [PERSON] та [PERSON] [PERSON] не була позбавлена батьківських прав. З часу прийняття судового рішення остання не звернулась до органу опіки та піклування райдержадміністрації із заявою про повернення дітей з Жмеринського обласного центру соціально - психологічної реабілітації дитини. 21.06.2019 р. відповідачка була запрошена до служби у справах дітей райдержадміністрації для розмови щодо повернення дітей в сім`ю. [PERSON] повідомила, що не готова забрати дітей, тому що не завершений ремонт будинку. 02.07.2019 р. отримано лист дирекції Жмеринського обласного центру соціально - психологічної реабілітації дитини про те, що [PERSON] та [PERSON] проходять соціальну реабілітацію в закладі уже 6 місяців (діти перебувають у закладі з 27 грудня 2018 року, до цього постійно перебували в Тульчинському будинку дитини). Мати жодного разу не відвідувала дітей. З 21.06.19 р. по 15.07.2019 р. відповідачка не зверталася по питанню повернення дітей. [PERSON] злісно і свідомо не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Враховуючи вищезазначене, орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації, просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , також просив стягнути з відповідача аліменти у розмірі 900 грн. щомісячно, на кожну дитину, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. 31.07.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.10.2019р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. В судовому засіданні представник третьої особи по суті справи зазначила, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей: - малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.01.2012 року виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області (а.с.8); - малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області (а.с.7). Рішенням Тростянецького районного суду від 03.05.2019 р. позов Органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Тростянецької райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав, задоволено частково. Позбавлено батьківських прав [PERSON] , відносно дітей [PERSON] та [PERSON] , стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 23.02.2018 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Попереджено [PERSON] , що у разі продовження протиправної поведінки вона буде позбавлена батьківських прав відносно дітей (а.с.12-16). Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У акті обстеження умов проживання від 16.07.2019 р, складеним комісією у складі: головного спеціаліста служби у справах дітей Червонецькою Т.В., в.о. директора Тростянецького РЦССДМ Широкожуховою А.В., сімейного лікаря Тростянецької ПМСД Гаєвської В.В. , фельдшера ФАПу Западнюк Н.С. , сільського голови Будянського П.А., вказано, що [PERSON] зі своїм співмешканцем проживають в [ADDRESS] , в одній кімнаті трикімнатного будинку, так як інші кімнати взагалі непридатні для проживання, а саме: немає стелі, не зроблений косметичний ремонт. У будинку газ та вода відсутня. [PERSON] створено неналежні умови для повернення дітей у родину. У будинку повно брудного посуду, у кімнаті нелюдські умови проживання, сморід, постільна білизна брудна. На іншому ліжку повно брудних речей, старих газет та листівок. Посеред кімнати - піч, де готують їжу. Вона також брудна, не білена, у сажі. На підлозі валяється купа брудних речей, банки для консервації, пластикові пляшки від пива та інших алкогольних напоїв (а.с.19). Згідно листа директора центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 08.07.2019 р. №136 вбачається, що діти [PERSON] , 2012 р.н., та [PERSON] , 2013 р.н., мешканці с. Летківка, Тростянецького району Вінницької області, проходять соціальну реабілітацію у даному закладі протягом 6 місяців. За період перебування дітей в закладі, батьки жодного разу не відвідували дітей, а також не спілкувалися з ними по телефону (а.с.17). З письмового пояснення [PERSON] від 21.06.2019 р., поданого на ім`я начальника служби у справах дітей Лук`янової Т. В. вбачається, що [PERSON] не забрала дітей, «тому що не зроблений ремонт у дитячій спальні» (а.с.18). Орган опіки та піклування Тростянецької РДА надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] від 18.07.2019 р., з якого слідує, що після ухвалення рішення Тростянецьким районним судом Вінницької області від 03.05.2019 р. [PERSON] не звернулася до органу опіки та піклування із заявою про повернення дітей. Мати жодного разу не відвідувала дітей у Жмеринському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації. Відповідно до акту обстеження, житлово-побутові умови в будинку неприпустимі для проживання малолітніх дітей. Відповідно орган опіки та піклування Тростянецької райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей, що буде відповідати їх інтересам (а.с.20, 21). Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення від виконання батьківських обов`язків це є відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК). Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що після набрання рішенням суду від 03.05.2019 р. законної сили, поведінка та ставлення [PERSON] до батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] та сина [PERSON] не змінились. Жодного разу відповідачка не виявила бажання та ініціативи зустрічі із дітьми, не цікавилася їх фізичним та духовним розвитком, не забезпечувала матеріально, та не створила належні умови для повернення дітей додому, зокрема у будинку повно брудного посуду, у кімнаті нелюдські умови проживання, сморід, постільна білизна брудна. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дітей. Разом з тим, суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Згідно ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, стягненню підлягають аліменти в межах заявлених позовних вимог у розмірі 900 грн. щомісячно на кожну дитини, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Аліменти слід зараховувати на особисті рахунки дітей, відкриті в Тульчинському відділенні ВАТ «Державний ощадний банк України». Згідно ч. 1 ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 19.07.2019 року, а тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене необхідно стягнути з [PERSON] на користь Держави судовий збір у розмірі 1536,80 грн., тобто за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved