Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

У квітні 2018 року позивачі звернулись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В своєму позові та позивачі посилалась на те, що вони є власниками житлового приміщення - квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та у жовтні 2012 року, зі згоди усіх власників, відповідач був зареєстрований у вказаному помешканні. У березні 2017 року відповідач добровільно виїхав з житлового помешкання. З того часу житловим приміщенням відповідач не користується, особистих речей у будинку немає, комунальні рахунки не сплачує. Даний факт порушує права позивачів, тому вони просили суд усунути перешкоди у користуванні власністю та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивачі не з'явились, надали суду заяву, у якій позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04 листопада 1994 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів, [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності є власниками квартири [ADDRESS] що підтверджується копією вказаного свідоцтва, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 10). Згідно з даними зазначеними у довідці № 3960 від 19 квітня 2018 року про склад сім'ї у житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] - співвласник, [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька, [PERSON] - родинні стосунки не встановлено (а.с. 12). Відповідач [PERSON] у вказаному житловому приміщенні не проживає з 2017 року, що підтверджується актом комісії, складеним у складі голови правління ОСББ «Сокіл 9» Кочета С.А., Кузнецової Г.О., Пархоменка Л.Й., де зазначено, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає, особистих речей не виявлено,копія акта наявна в матеріалах справи (а.с. 13). Зазначене не заперечувалось відповідачем, та відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідачем не заперечувався факт не проживання більше року та ним визнані позовні вимоги, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивачів задоволено в повному обсязі, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] сплачений нею судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплата якого підтверджена квитанцією (а.с. 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved