Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У липні місяці 2016 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та поділ спадщини. В обґрунтовування позову [PERSON] зазначив, що [INFO] померла його мати, [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. Позивач зазначає, що він звернувся доЧетвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлоїматері, проте постановою державного нотаріуса від 09.07.2016 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки [PERSON] не був наданий оригінал заповіту посвідченого Торезькою державною нотаріальною конторою Донецької області від 15.02.1984 року за реєстровим №396, а також до спадкової справи долучено заяви про прийняття спадщини від [PERSON] та [PERSON], батько яких, [PERSON] помер [INFO], до відкриття спадщини, тому нотаріус вважає їх такими, що спадкують частку їх батька, померлого до відкриття спадщини, тобто [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частині, а [PERSON] 3/4 частини. Разом з тим, отримати дублікат зазначеного документа не є можливим у зв'язку із знаходженням нотаріальної контори, якою посвідчувався заповіт на непідконтрольній Україні території. Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати за ним право власності в цілому на домоволодіння[ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлої[INFO] [PERSON] з виплатою [PERSON] та [PERSON] вартості по 1/8 частини домоволодіння кожному. В судове засідання позивач не з'явився, його представник направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися шляхом оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я», про причини неявки судові не повідомив. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть зареєстроване Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №375. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. За свого життя [PERSON] склала заповіт посвідчений Торезською державною нотаріальною конторою 15.02.1984 року, за яким все своє майно заповідала [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах кожному. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстроване виконкомом Грабівської сільради Шахтарського району Донецької області, актовий запис №17, після якого спадкоємцями за правом представлення є його діти [PERSON] та [PERSON], які мають право на 1/8 частини кожний на зазначене домоволодіння домоволодіння. Позивач звернувся до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлоїматері, проте постановою державного нотаріуса від 09.07.2016 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки [PERSON] не був наданий оригінал заповіту посвідченого Торезькою державною нотаріальною конторою Донецької області від 15.02.1984 року за реєстровим №396, а також до спадкової справи долучено заяви про прийняття спадщини від [PERSON] та [PERSON], батько яких, [PERSON] помер [INFO], до відкриття спадщини, тому вони є такими, що спадкують частку їх батька, померлого до відкриття спадщини, тобто [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частині, а [PERSON] 3/4 частини. Разом з тим, отримати дублікат зазначеного документа не є можливим у зв'язку із знаходженням нотаріальної контори, якою посвідчувався заповіт на непідконтрольній Україні території. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належитьспадкоємцевізчасу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.321 ЦКУ, право власності є непорушним. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 ЦКУ). Згідно ст. 15 ЦКУ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦКУ, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1278 Цивільного Кодексу України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Згідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Так,як позивач позбавлений можливості захистити свої спадкові права в іншому порядку, крім судового, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню. В частині поділу спадщини шляхом сплати відповідачу компенсації за частину спадкового майна слід відмовити, оскільки позивач не зазначив, яку саме компенсацію він просить стягнути та не обґрунтував підстави для стягнення компенсації.

Outcome: partial