Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК») звернулось до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 6 жовтня 2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 15000 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.2., п. 3.3. «Умов та правил надання банківських послуг», Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3. «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до умов укладеного договору, він складається із заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів банку». У судове засідання представник позивача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» не зявився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти позову. Представник суду пояснила, що вимоги позивача є необґрунтованими, документи додані до позову не підтверджують факт виникнення та існування зобовязання. Наданий суду розрахунок заборгованості за договором не відображає рахунок за яким існує заборгованість за договором. Заява позичальника не може підтверджувати укладення між сторонами договору, а є лише пропозицією укласти договір, не може свідчити про приєднання до якихось умов. У заяві позичальника не зазначено номер картки, відсутні умови кредитування, строк повернення кредиту. Умови та правила надання банківських послуг відповідачкою не підписані, а тому не свідчать про їх прийняття. Суду пояснила, що не будуть заявляти клопотання про призначення судової економічної експертизи з приводу правильності нарахування заборгованості за кредитним договором. Відповідачка у 2014 року сплачувала 10500 грн. [PERSON] суду пояснила, що у 2012 році втратила телефон з карткою номера мобільного оператора, що наданий банку для відправлення на нього відповідних повідомлень про умови кредитування. З цього приводу банк не повідомляла. Протягом трьох років здійснює погашення заборгованості за кредитом, має малолітню дитину. Не погоджується із нарахованими відсотками. У 2014 році втратила роботу, була безробітною та отримувала протягом року допомогу по безробіттю у розмірі 500 грн, а тому заборгованість за кредитним договором зростала. Суд, заслухавши пояснення відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що 6 жовтня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» укладено договір приєднання (а. с. 9). За змістом ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно заяви [PERSON] від 6 жовтня 2012 року, вона згодна, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що були надані для ознайомлення в письмовому виді. Умови та Правила розміщені на офіційному сайті А-Банку http://a-bank.com.ua. Зобовязується виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті А-Банку http://a-bank.com.ua (а. с. 9). Таким чином, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, між [PERSON] та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» укладено договір приєднання, а саме договір надання банківських послуг. Тобто доводи [PERSON] з приводу того, що з позивачем будь-якого договору не укладала, є необґрунтованими. У судовому засіданні [PERSON] зазначала, що отримувала кредит, виконувала зобовязання з його повернення, що підтверджує виникнення та існування між нею та банком зобовязань за кредитним договором. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що викладені на банківському http://a-bank.com.ua/page.php?31 з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5. «Правил користування платіжною карткою». Пунктом 5.3. «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших умов обслуговування карток. При цьому Банк, за винятком випадку зміни розміру наданого Кредиту (Кредитного ліміту) зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці за Картрахунком, згідно п. 4.9. Умов. Відповідно до п. 6.3. «Умов та правил надання банківських послуг» до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунках. Згідно п. 6.5. «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 6.6 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі невиконання зобовязань за Договором, Клієнт на вимогу Банку повинен виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7. «Умов та правил надання банківських послуг». За змістом Тарифів банку передбачена пеня у розмірі 1 % від загальної суми, але не менше 30 грн за кожний випадок прострочення платежу (а. с. 10). При порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми позову (п. 8.6. «Умов та правил надання банківських послуг»). Відповідно до п. 6.4. «Умов та правил надання банківських послуг» у разі незгоди зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку» позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, що регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. У порушення умов Договору та вищезазначених правових приписів, станом на 22 жовтня 2016 року [PERSON] допустила заборгованість за Договором у розмірі 31446,23 грн, що складається із заборгованості за кредитом 14770,94 грн, заборгованості за процентами 14351,66 грн, заборгованості за пенею та комісією 350 грн, штрафу (фіксована частина) 500 грн, штрафу (процентна складова) 1473,63 грн. Суд пропонував [PERSON] заявити клопотання про призначення у цій справі судової економічної експертизи (фінансово-кредитних операцій), однак відповідачка та її представник відмовились від цього. Необґрунтованими є доводи з приводу того, що наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором не відображає складові існуючого боргу, оскільки не містить номера рахунку. З наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором видно, що наданий він з приводу заборгованості за кредитним договором укладеним саме з [PERSON], а тому відсутні підстави вважати, що цей розрахунок щодо заборгованості за іншим кредитним договором. Крім цього, відповідачка не надала суду будь-яких доказів, що між нею та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» існують інші зобовязання з приводу іншого кредитного договору. За змістом ст. 549 ЦК України пеня і штраф є одним із видів цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування разом за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15). З урахуванням вищезазначеного, суд уважає необґрунтованим нарахування позивачем 500 грн штрафу (фіксована частина) та 1473,63 грн штрафу (процентна складова) з одночасним нарахуванням пені як цивільно-правової відповідальності за порушення строків виконання зобовязання, а тому у цій частині позову має бути відмовлено. Таким чином, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 29472,60 грн. За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» у цій справі понесло судові витрати у розмірі 1378 грн зі сплати судового збору, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1291,51 грн, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial