Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У липні 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, стверджуючи, що 19.07.2010 року року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі\~5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання не виконує, у звязку з чим станом на 12.05.2016 року виникла заборгованість у розмірі 13\~054,64 грн., яка складається з наступного: - 5\~050,23 грн. тіло кредиту; - 1\~436,75 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; - 4\~641,54 грн. нараховано пені; - 1\~050,00 грн. нараховано штрафів; - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 597,84 грн. штраф (процентна складова) З них 221,72 грн. внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року. У звязку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 13 054,64 грн. за кредитним договором № б/н від 19.07.2010 року. Та судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у зв'язку з неявкою відповідачів за даною цивільною справою, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку. 14 березня 2017 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіривши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 19.07.2010 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. (а.с. 9-11). В порушення умов договору №б/н відповідач [PERSON] зобовязання не виконує, у звязку з цим, станом на 12.05.2016 року виникла заборгованість у розмірі 13 054,64 грн., яка складається з наступного: - 5 050,23 грн. тіло кредиту; - 1 436,75 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; - 4 641,54 грн. нараховано пені; - 1 050,00 грн. нараховано штрафів; - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 597,84 грн. штраф (процентна складова) З них 221,72 грн. внесення коштів на погашення заборгованості з 02.10.2015 року (а.с. 6-8). Фактично, зазначена позивачем проплата заборгованості від 02.10.2015 року у сумі 221,72 грн. є визнанням боргу відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Положеннями статей 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами Зважаючи на те, що на даний час зобовязання за кредитним договором не виконані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1056 - 1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.213 ЦПК України, рішення суду має бути законним і обґрунтованим, суд обґрунтовує свої висновки тільки на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст.10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved