Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що з 29 жовтня 1999 року по 10 червня 2015 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], 10 лютого 2011 року. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу спору між ними про місце проживання дітей не було. У грудні 2014 року їхні з відповідачем шлюбні відносини було припинено, оскільки він негідно поводився в сімї бив її та ображав і все це відбувалось в присутності дітей. Їм з відповідачем на праві спільної часткової власності (по 1/2 частці кожному) належить квартира № 2 у будинку № 4 на вул. Авіаційній у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в якій зареєстровані вони та діти. До 6 липня 2015 року вони всі разом мешкали в цій квартирі, а потім після чергового скандалу відповідач вигнав їх із квартири, тому вона з дітьми була вимушена переїхати мешкати до своєї матері за адресою: [ADDRESS]. Відповідач став наполягати на тому, щоб їхня дочка перейшла мешкати до нього, а син залишився мешкати із нею. Вважає недоцільним розділяти дітей, оскільки вони дуже люблять один одного та окреме місце мешкання може спричинити для них психологічну травму. У звязку з цим виникла необхідність встановити місце мешкання дітей разом із нею, оскільки дітям забезпечені всі умови та це відповідатиме їхнім інтересам. Відповідач ніде не працює, хоча працездатний, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вона працює викладачем фізичного виховання в коледжі, не має шкідливих звичок, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно. Вихованням дітей завжди займалась вона, відповідач практично їхнім життям не цікавиться, з сином у них склались складні відносини. Відповідач має дуже неврівноважений характер, він часто бив її та ображав, при цьому його не спиняла присутність при скандалах дітей. Син завжди ставав на її захист, за що відповідач його один раз вдарив, це спричинило сину велику психологічну травму. Відповідач практично кожного дня вживає спиртні напої, що викликає в нього приступи агресії проти неї та дітей. 11 грудня 2013 року відповідач побив її, завдавши легкі тілесні ушкодження, тому вона була вимушена знімати побої в СМЕ, про що є висновок від 12 грудня 2013 року № 3110. 29 лютого 2015 року відповідач у присутності дітей ображав її нецензурною лайкою, вчинивши психологічне насильство в сімї. За наслідками таких протиправних дій відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 2 березня 2015 року у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. Крім того, 6 липня 2015 року вона знову була вимушена звертатись до Центрально-Міського РВ КМУ ГУ МВС України у звязку з неправомірними діями відповідача, який вчинив у сімї скандал та вигнав її із дітьми з дому. Нездорова обстановка в сімї негативно впливала на поведінку та здоровя дітей, вони стали знервованими, часто плакали та погано спали. Відповідач відмовив їй надати згоду на реєстрацію дітей у квартирі її батьків. Діти бажають жити з нею, але вона не буде заперечувати проти зустрічей відповідача з дітьми, якщо вони будуть мати таке бажання. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила визначити місце проживання неповнолітніх дітей із нею за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, виконавчим комітетом як органом опіки та піклування суду надано висновок щодо визначення місця проживання дітей. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 29 жовтня 1999 року по 10 червня 2015 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], 10 лютого 2011 року. Згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно сторонам у справі належить квартира № 2 у будинку № 4 на вул. Авіаційній у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (по 1/2 частці кожному). Відповідно до довідки комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 20» позивач разом з дітьми та чоловіком зареєстровані в цій квартирі. В акті мешканців будинку № 5 на вул. Туполєва в м. Кривому Розі Дніпропетровської області зазначено, що позивач разом з неповнолітніми дітьми з 6 липня 2015 року по теперішній час мешкає в квартирі її батьків за адресою: [ADDRESS]. Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 21 квітня 2000 року № Ц-393 зазначена квартира належить [PERSON] та [PERSON] (батькам позивача). В акті обстеження житлових умов вказаної квартири від 15 липня 2015 року зазначено, що вона придатна для проживання в ній малолітніх дітей. Відповідно до побутової характеристики [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягувалась та скарг від сусідів не надходило. Позивач працює в Криворізькому коледжі Національного авіаційного університету на посаді викладача фізичного виховання. За час роботи проявила себе як відповідальний та сумлінно виконуючий свої обовязки працівник. Згідно із висновком спеціаліста від 12 грудня 2013 року № 3110 у позивача виявлено ушкодження у вигляді синця обличча, що за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 2 березня 2015 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у вигляді штрафу. Листом Центрально-Міського РВ КМУ України в Дніпропетровській області від 10 липня 2015 року № 21/2899 позивача повідомлено про те, що з відповідачем було проведено розяснювально-профілактичну бесіду щодо дотримання вимог чинного законодавства та не допущення порушення громадського порядку. Відповідно до висновку виконавчого комітету Центрально-Міської районної в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ради як органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей сторін від 27 серпня 2015 року № 8/33-2642 в інтересах дітей орган опіки та піклування вважає за доцільне станом на 25 серпня 2015 року визначити місце проживання дітей з матірю. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Таким чином, суд вважає, що позивач в судовому засіданні довела, що визначення місця проживання дітей з нею відповідає їх дійсним інтересам та не завдасть шкоди їх психіці. Ураховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити та визначити місце проживання дітей із нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved