Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач ПАТ «Актабанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», засобами поштового зв'язку звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 22 жовтня 2012 року між ПАТ «Актабанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0862265701/Т/972110, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 30000,00 грн. на споживчі потреби. [PERSON] не виконує належним чином зобов'язань за укладеним кредитним договором від 22 жовтня 2012 року, у зв'язку із чим у відповідача утворилась заборгованість. Тому, позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №0862265701/Т/972110 від 22 жовтня 2012 року на споживчі потреби, що, станом на 23 листопада 2016 року, складає 49443,93 грн., і складається з простроченої заборгованості по кредиту - 25833,78 грн., простроченої заборгованості за відсотками - 6,14 грн., простроченої комісії за обслуговування кредиту - 21054,01 грн., штрафу по кредиту - 2550,00 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 грудня 2016 року провадження у справі відкрито (головуючий суддя Кириленко Т.В.) (а.с.30). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 травня 2017 року вилучено суддю Кириленко Т.В. та замінено на головуючого суддю Петренко Н.О. (а.с.43). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року справу прийнято до провадження, і призначено її до судового розгляду (а.с.44). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 вересня 2017 року вилучено суддю Петренко Н.О. та замінено на головуючого суддю Миколаєць І.Ю. (а.с.49). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року справу прийнято до провадження, і призначено її до судового розгляду (а.с.50). 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції. Так, відповідно до п.п.9 п.1 Розділу XIII (Перехідні положення) ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року визначений подальший розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.56-57). Від позивача у справі неодноразово надходили клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Відповідач наданим йому правом не скористався, і відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом не надав. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2018 року сторону позивача ПАТ «Актабанк» замінено на його правонаступника - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення пред'явленого позову. Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 22 жовтня 2012 року між ПАТ «Актабанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0862265701/Т/972110, відповідно до умов якого відповідач мав отримати кредит у розмірі 30000,00 грн. на споживчі потреби (а.с.9-10). ПАТ «Актабанк» зобов'язання за кредитним договором №0862265701/Т/972110 від 22 жовтня 2012 року перед відповідачем виконав належним чином (а.с.11). [PERSON] не виконала належним чином зобов'язань за укладеним кредитним договором №0862265701/Т/972110 від 22 жовтня 2012 року, у зв'язку із чим у відповідача, станом на 23 листопада 2016 року, утворилась заборгованість у загальному розмірі 49443,93 грн., що складається з простроченої заборгованості по кредиту - 25833,78 грн., простроченої заборгованості за відсотками - 6,14 грн., простроченої комісії за обслуговування кредиту - 21054,01 грн., штрафу по кредиту - 2550,00 грн. (а.с.5-6). Відповідно до ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За п. 1.3 вказаного Договору сторони погодили, що кошти надаються Банком Позичальнику на споживчі потреби, тому суд вважає, що вказаний кредит є споживчим. Відповідно до умов укаденого сторонами графіку, що оформлений Додатком №1 до Додаткової угоди №1 до договору №0862265701/Т/972110 від 22 жовтня 2012 року [PERSON] мала обов'язок щомісячно погашати борг у визначеними сторонами порядку та розмірі (а.с.8). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що [PERSON] не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором №0862265701/Т/972110 від 22 жовтня 2012 року, внаслідок чого, станом на 23 листопада 2016 року, утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 25833,78 грн. Встановлено, що розрахунок заборгованості містить суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по тілу кредиту. [PERSON] не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості, а тому заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню на користь позивача. Таким чином, з огляду на викладене вище, суд вважає, що до стягнення підлягає заборгованість [PERSON] за тілом кредиту у сумі 25833,78 грн. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За умовами п.3.4 Договору сплата процентів здійснюється щомісячно, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту, у валюті наданого кредиту не пізніше 15 числа кожного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. Згідно з п.3.8 Договору моментом (днем) повернення кредиту (його відповідної частини), сплати процентів за користування кредитом, комісії за супроводження кредиту вважається день зарахування грошових коштів в сумі заборгованості за кредитом позичальника перед банком, на відповідний позичковий рахунок, суми процентів, що мають бути сплачені за користування кредитом на рахунок нарахування процентів, суми комісії за супроводження кредиту, а також можливої пені та штрафних санкцій на відповідні рахунки в ПАТ «Актабанк», у випадках, визначених цим договором. Відповідно до п.3.9 Договору погашення заборгованості позичальника за цим Договором здійснюється в наступній черговості: штрафи, пені за порушення строків погашення кредиту; прострочений щомісячний платіж, зокрема: прострочена щомісячна комісія; прострочені проценти; прострочена частина основного бору; черговий щомісячний платіж (в дату сплати щомісячного платежу), строкова щомісячна комісія; строкові проценти; строкова сума основного боргу; суми дострокового погашення основного боргу (в дату сплати щомісячного платежу); в останню чергу відшкодовуються витрати банка, пов'язані з пред'явленням вимоги за цим договором, а також відшкодуванням збитків, завданих порушенням позичальником своїх зобов'язань за цим Договором. Згідно п.3.11 Договору, Банк має право ініціювати зміну розміру процентної ставки та/або комісії за наданий кредит, в разі зміни облікової ставки Національного банку України, в разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття уповноваженими державними органами України рішень, що прямо чи опосередковано впливають на стан кредитного ринку України. Встановлено, що наданий позивачем розрахунок заборгованості містить суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по процентам за користування кредитом. [PERSON] не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості, а тому заборгованість за відсотками підлягає стягненню на користь позивача. Таким чином, з огляду на викладене вище, суд вважає, що до стягнення підлягає заборгованість [PERSON] за відсотками у сумі 6,14 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Видами забезпечення виконання зобов'язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов'язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений статтею 627 ЦК, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені частиною першою статті 546 ЦК, засоби, які забезпечують належне виконання зобов'язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону. Умовами кредитного договору №0862265701/Т/972110 від 22 жовтня 2012 року передбачена сплата штрафних санкцій за неналежне виконання зобов'язання. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення штрафів, та стягнути з відповідача на користь позивача суму штрафів по кредиту у розмірі 2550,00 грн. Відповідно до п.2.1.2 Договору позичальник сплачує банку щомісячну комісію за супроводження кредиту у розмірі 975,00 грн., що розраховується як 3,25% від розміру кредиту, вказаного в п. 2.1 договору та включається в суму щомісячного платежу. Відповідно до п.2.1.2.1 Договору в день підписання кредитного договору клієнт сплачує банку комісію за надання кредитних коштів на рахунок [NUMBER], відкритий в ПАТ «Актабанк», у розмірі 2,25% від суми кредиту, вказаної в п.2.1 цього договору, що складає 675,00 грн. Відповідно до п.3.5 Договору нарахування комісій за супроводження кредиту здійснюється щомісячно в останній банківський день місяця, починаючи з місяця надання кредиту, на повну суму кредиту, наданого позичальнику, незалежно від фактичної кількості днів користування кредитом в поточному місяці. При цьому при повному достроковому погашенні кредиту за ініціативою клієнта комісія нараховується і в дату остаточного розрахунку. Відповідно до п.3.6 Договору сплата комісій здійснюється у строки/терміни, зазначені в п.3.4 цього договору, у відповідності до п.п. 2.1.4 цього договору. Разом з тим, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача простроченої комісії за обслуговування кредиту не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Частиною 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції чинній, станом на дату укладання кредитного договору, і, станом на дату звернення позивача до суду) визначено, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України №168 від 10 травня 2007 року (у редакції чинній, станом на дату укладання кредитного договору, і, станом на дату звернення позивача до суду), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Умова договору відповідно до якої позичальник повинен сплачувати банку комісію за вчинення ним дій на власну користь є недійсною в силу закону, оскільки це не є послугою. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-1746цс16 (постанова від 16 листопада 2016 року). Недійсність цієї умови (де позичальник повинен сплачувати банку комісію за вчинення ним дій на власну користь) не впливає на дійсність правочину в цілому. Таким чином з відповідача на користь позивача за період з 22 жовтня 2012 року (дата укладення кредитного договору) по 23 листопада 2016 року (дата, визначена позивачем у позовній заяві) підлягають стягнення наступні суми: 25833,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6,14 грн. - заборгованість за відсотками, 2550,00 грн. - штрафи по кредиту, що у сукупному розмірі складають 28389,92 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, у зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 791,23 грн. (28389,92 * 1378,00 / 49443, 93). Відповідно до викладеного вище,

Outcome: partial