Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «МДН» про визнання дій неправомірними та стягнення заборгованості . В обґрунтування позову зазначив, що він є членом кредитної спілки «МДН», з якою в ним укладений депозитний договір. Після закінчення терміну дії депозитного договору позивачка звернулась до голови правління з вимогою отримання належних йому грошових коштів та нарахованих процентів згідно п.п 3.3.3 депозитного договору №136/13 від 24.12.2013 року. На що йому повідомили, що КС «МДН» від своїх зобовязань не відмовляється, але не може виконати зобовязань в особливий період. Заборгованість за депозитним рахунком №136/13 від 24.12.2013. На підставі викладеного остаточно просив визнати неправомірними та незаконними дії голови правління «МДН», стягнути з відповідача заборгованість по виплаті грошових коштів в розмірі 7000 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився , про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договор про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок: - № 136/13 від 24.12.2013 року, відповідно до якого позивач вніс строковий внесок (вклад) 7000 грн. на депозитний рахунок до КС «МДН», а спілка прийняла внесок та зобовязалась його повернути вкладникові та виплатити проценти в розмірі 21% річних. Договір укладено строком на 12 місяців. Факт внесення коштів в сумі 7000грн. згідно даного договору підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №5135 від 24.12.2013 року. Згідно п.2.4 договорів депозит укладено без можливості продовження строку дії. Якщо Вкладник не вимагає повернення суми внеску у звязку із закінченням строку, встановленого п. 1.2. Договору, то Договір вважається припиненим з дати, вказаної у п.1.2 Договору. Внесок знаходиться у Спілці до звернення вкладника за отримання Внеску, при цьому Спілка не здійснює нарахування процентів за такий період. За умовами пункту 3.2.5 договорів Кредитна спідка «МДН» зобовязана повернути вкладнику внесок у строки, та в розмірах, які передбачені умовами цього договору. Відповідно до пункту 3.3.3 вкладнику належить право по закінченню строку дії договору отримати всі належні йому грошові кошти. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частинами 1, 2 ст. 1058 ЦК передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст.1060 ЦК договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. У відповідності з вимогами ст.1074 ЦК, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об'єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. За вказаним положеннями законодавства відповідач по закінченню депозитного договору за заявою вкладника має повернути йому всю суму вкладу. Як вбачається з матеріалів справи, КС «МДН» повідомила про неможливість виконання вимоги в особливий період. Від своїх зобовязань за депозитними договорами не відмовляються. Положеннями ст.11 та ст.61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем було доведено, що ним було внесені грошові кошти на депозитний рахунок відповідача за вищевказаним договорам на загальну суму 7000 грн. Проте відповідач, всупереч наведеним умовам депозитного договору та положенням закону, покладених обовязків не виконав та кошти не повернув. Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання ним грошових обовязків в повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачкою. Основною підставою для припинення зобов'язання є його виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). З урахуванням наведених положень та наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав належним чином умов депозитних договорів та не повернув суму вкладу за договором в розмірі 7000грн., яка підлягає стягненню на користь позивача в судовому порядку. Стосовно вимог позивача про визнання неправомірними та незаконними дій голови правління «МДН», вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦПК України цивільні права й обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав є передбачені законом способи охорони цивільних справ у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів додається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Таким чином заявлені вимоги про визнання неправомірними та незаконними дій голови правління «МДН» задоволенню не підлягають, оскільки вона не залучалась як відповідача по справ та не ж посадовою особою, оцінку дій якої має дати суд. Відповідно до ст.. 88 ЦПК Укераїни , у разі задоволення позову понесені позивачем та документально підтверджені , судові витрати , стягуються з відповідача на користь позивача розмір судового збору. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551, 20 грн. та ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial