Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

У квітні 2019 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.06.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 168, мотивуючи позов тим, що з перших днів подружнього життя у них була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались, зокрема з причин зловживання відповідачем алкоголем та виникнення на цьому ґрунті постійних сварок, що вкрай негативно впливає на виховання дітей. Сторони неодноразово намагались зберегти сім`ю та жити заради дітей. Однак, їм це не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин у січні 2018 року. З відповідачем вони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їхніх дітей. Від шлюбу мають трьох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Спір щодо розподілу спільного майна подружжя на теперішній час відсутній. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, просив надати шість місяців на примирення, потім покинув зал судового засідання та надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, у якій зазначив, що просить суд брак не розривати. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 23.06.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 168 (а.с.6) Від шлюбу сторони мають трьох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-9). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з січня 2018 року. Питання щодо розподілу спільного майна та місце проживання дитини вирішенню у судовому порядку не потребує. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved