Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

У липні 2015 року до суду звернулася [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначав, що між нею та банком 28 квітня 2014 року було укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) «Класік» №300131/44152/6-14, на виконання якого внесла до відповідача банківський (депозитний) вклад у розмірі 5839,75 Євро на строк до 28 жовтня 2014 року з виплатою відсотків нарахованих за ставками зазначеними в п. 1.2 договору протягом строків, визначених п.п.1.1.1 - 1.1.13. Після закінчення строку договору він був пролонгований до 29 квітня 2015 року. Після закінчення строку, незважаючи на неодноразові звернення, банк депозитні кошти та проценти не повернув. Просила стягнути з відповідача банківський вклад та проценти у розмірі 6540,52 Євро. Позивач та її представник у судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності, позов підтримали, про що надали письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не прибув повторно, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляв. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633\~цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72\~цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом достовірно встановлено, що 28 квітня 2014 року позивач та відповідач уклали договір банківського вкладу №300131/44152/6-14. На виконання договору позивач внесла на рахунок банку кошти в розмірі 5839,75 Євро. Сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет договору, строки дії договору, права, обовязки та відповідальність сторін. Зокрема, строк дії вкладу було встановлено до 28 жовтня 2014 року, а пізніше був продовжений до 29 квітня 2015 року.\~\~ Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення банківського вкладу, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Після закінчення строку депозитні кошти в розмірі 5839,75 Євро та проценти в розмірі 700,77 Євро не були виплачені відповідачем позивачеві, незважаючи на неодноразові вимоги позивача. Таким чином, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує належним чином, що підтверджується випискою з особового рахунку. Станом на день розгляду справи борг відповідача перед позивачем по депозитному вкладу становить 6540,52 Євро. Вказана сума банківського вкладу станом на день розгляду справи відповідачем позивачеві не сплачена. Спір між сторонами у справі щодо розмірів неповернутих коштів за депозитним вкладом фактично відсутній. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог зі стягненням з відповідача суму внесених коштів згідно договору банківського строкового вкладу - 5839,75 Євро, нараховані проценти в розмірі 700,77 Євро та на користь держави судовий збір 1515,44 грн., оскільки відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір повинен бути оплачений в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати ((1% від (6540,52 Євро х 23,17)) де 23,17 грн. курс НБУ національної валюти до 1 Євро).

Outcome: approved