Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким: -виділити [PERSON] в натурі з домоволодіння № 122 по вул. Юності у м. Дніпропетровську в житловому будинку А 1 тамбур 1-1 площею 1,7 кв.м; коридор 1-2 площею 4,9 кв.м; кухню 1-3 площею 6,8 кв.м; житлову кімнату 2-4 площею 20,0 кв.м, загальною площею 33,4 кв.м, житловою площею 20,0 кв.м. з господарських будівель і споруд літню кухню Б, площею 14,9 кв.м, льох Ж з шийкою площею 2,5 кв.м, загальною площею 17,4 кв.м. загальною площею житлового будинку і господарських споруд - 50,8 кв.м.; -виділити [PERSON] в натурі з домоволодіння № 122 по вул. Юності в м. Дніпропетровську в житловому будинку А-1 - коридор 2-1 площею 1,7 кв.м; кухню 2-2 площею 2,14 кв.м; житлову кімнату 2-3 площею 6,1 кв.м; житлову кімнату 2-4 площею 12,9 кв.м, загальною площею 22,8 кв.м, житловою 19,0 кв.м. з господарських будівель і споруд: сарай В площею 18,3 кв.м, сарай Г площею 17,4 кв.м, туалет И площею 1,4 кв.м, загальною площею 37, 1 кв.м. загальною площею житлового будинку і господарських будівель - 59,9 кв.м.; -судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551 грн. 20коп. і оплати експертного звіту про розподіл домоволодіння в натурі в сумі 2500 грн. розподілити між сторонами. В обґрунтування позову, позивач вказала на те, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 14.10.1995 року, зареєстрованого в ДМБТІ за №297-16 від 22.12.1995 року, та на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 13.11.1996 року, зареєстрованого в ДМБТІ за №297-16 від 20.01.1997 року, їй належить частина домоволодіння №122 по вул. Юності в м Дніпропетровську. Таким чином, позивачу на праві власності належить 1/2 частина домоволодіння №122 по вул. Юності у м.Дніпропетровську, де вона зареєстрована і постійно проживає. Інша 1/2 частина спірного домоволодіння на праві приватної власності належить сестрі позивача [PERSON], яка є відповідачем по справі. Відповідач була зареєстрована за адресою: [INFO], де постійно проживає. Приблизно з середини 2013 року відповідач зареєструвалася у спірному домоволодінні. З приводу користування спірним домоволодінням відповідач влаштовує часті сварки і скандали, які закінчуються застосуванням фізичної сили, у звязку з чим позивач неодноразово зверталася до поліції. На даний час позивач та відповідач не дійшли згоди щодо користування спірним домоволодінням, у звязку з чим позивач змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач, та її представник, кожен окремо, підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні, кожен окремо, заперечували проти задоволення позовних вимог, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. 20 січня 2017 року відповідачем [PERSON] було предявлено зустрічну позовну заяву до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі (арк.с.79-81), в якій просила: -поділити в натурі житловий будинок загальною площею 55,8 кв.м та господарські споруди, які знаходяться за адресою: м.Дніпро, по вул.Юності,122; - виділити в натурі [PERSON] та визнати за нею право приватної власності на частку домоволодіння за адресою: м.Дніпро, по вул.Юності,122, а саме: житловий будинок літ.А-1 поз.1-4 житлова кімната площею 12,2 кв.м, житлової прибудови літ.А1-1 поз.1-3 кухня площею 8,9 кв.м, прибудови літ.а-1 поз.1-2 кладова площею 1,2 кв.м, поз.1-1 коридор площею 4,0 кв.м загальною площею 27,0 кв.м з відповідними надвірними спорудами: сарай літ.Г, погреб з шийкою літ.Ж, сарай літ.В, споруди №1,1/2 -2,3, 1/2 - 6,7, мостіння 1/2-І, що відповідає розміру 1/2 частки кожної із сторін у спільному майні; - виділити в натурі [PERSON] та визнати за нею право приватної власності на частку домоволодіння за адресою: м.Дніпро, по вул.Юності,122, а саме: житловий будинок літ.А-1 поз.1-4 житлова кімната площею 12,2 кв.м, житлової прибудови літ.А-1 поз.2-2 житлова кімната площею 19,8 кв.м житлової прибудови літ.А1-1 поз.2-1 кухня площею 9,0 кв.м загальною площею 28,8 кв.м з відповідними надвірними спорудами: літня кухня літ.Б, споруди №1/2 -2,5, 1/2 - 6,8, мостіння 1/2-І, що відповідає розміру 1/2 частки кожної із сторін у спільному майні; - припинити спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] відносно нерухомого майна домоволодіння за адресою: м.Дніпро, по вул.Юності,122. В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначено, що 1/2 частина домоволодіння належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 13.04.2009 р., зареєстрованого державним нотаріусом в реєстрі за № 3-1056 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.10.1995 р., зареєстрованого державним нотаріусом в реєстрі за № 2-2410. 1/2 частина домоволодіння належить [PERSON] Житловий будинок знаходиться на земельні ділянці площею 1170 кв.м., на якій окрім житлового будинку також розташовані господарчі будівлі та споруди. Станом до моменту звернення з позовом, у позивача і відповідача існує конфлікт з приводу спільного користування майном, які призводять до душевного неспокою, внаслідок чого, з метою усунення суперечок виникла потреба у виділі частки із майна в натурі, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду з зустрічною позовною заявою. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом, представник позивача, кожен окремо, підтримали зустрічну позовну заяву, просили її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені. Відповідач, представник відповідача за зустрічною позовною заявою, кожен окремо, у судовому засіданні заперечували проти задоволення зустрічної позовної заяви, посилаючись на відсутність правових підстав для її задоволення. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що первісна позовна заява, та зустрічна позовна заява задоволенню не підлягають, у звязку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.10.1995 року, виданого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] успадкували житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, які знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Юності, 122. Спадкова справа № 328/95 р. Зареєстровано в реєстрі за № 2-2410 (т.1, арк.с.8). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом (додатково до свідоцтва від 12.10.1996 р., р. 4-1490) від 13.11.1990 року, виданого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] є спадкоємцем 1/4 частини житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул.Юності, буд. 122 на земельній ділянці 1094 кв.м. за померлою [PERSON], померлою 15 березня 1996 року. Спадкова справа № 450/96 р. Зареєстровано в реєстрі за № 4 1735 (т.1, арк.с.9). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 квітня 2009 року спадкоємицею [PERSON] є [PERSON]. Спадкове майно, яке зазначено в заповіті складається з: однієї четвертої частини житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Юності, буд. 122, що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 14.10.1995 року за реєстром № 2-2410, зареєстрованого в Дніпропетровському інвентарбюро 22.12.1995 року за № 297 16, реєстраційний номер 26694432 (т.1, арк.с.82). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/4 частину домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Юності, буд. 122 на підставі свідоцтва про право на спадщину (т.1, арк.с.83). Згідно довідки Комунального підприємства Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради № 11713 від 28.09.2009 року право власності на домоволодіння № 122 по вул. Юності зареєстровано: на 1/2 ч. за [PERSON]; на 1/4 ч. за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.1996 року виданого 3 ДДНК за реєстром № 4-1735; на 1/4 ч. за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.10.1995 року виданого 3 ДДНК за реєстром № 2-2410 (т.1, арк.с.86). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2015 року (№ 204/2636/14-ц), позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування домоволодінням задоволено; зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування домоволодінням задоволено частково: визначено порядок користування житловим будинком домоволодіння № 122 по вул. Юності у м. Дніпропетровську: виділено в особисте користування [PERSON] приміщення в житловому будинку літ. А-1 житлову кімнату № 4, площею 12,9 кв.м, житлову кімнату № 5 площею 6,1 кв.м; виділено в особисте користування [PERSON] приміщення в житловому будинку літ. А-1 житлову кімнату № 3, площею 19,8 кв.м; залишено в спільному користуванні господарські будівлі та споруди, а саме: житлову прибудову літ. А1-1, прибудову літ. а-1, ліню кухню літ. Б-1, сараї літ. В, Г, душ літ. Е, погріб з шийкою літ. Ж, альтанка літ. З; в задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом - відмовлено (т.1, арк.с.10-12). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2015 року залишено без змін (т.1, арк.с.13-14). Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2016 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2015 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року залишено без змін (т.1, арк.с.15-16). Також, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2010 року у справі № 2-1200-2010 позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення задоволена: усунено перешкоди [PERSON] у користуванні власністю домоволодінням № 122 по вул. Юності у м. Дніпропетровськ шляхом вселення [PERSON] у житловий будинок А 1 з надвірними спорудами за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Юності, 122 (т.1, арк.с.61). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2012 року виділено в натурі [PERSON] та визнано за нею право приватної власності на частку у домоволодінні за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Юності будинок № 122, а саме: житловий будинок літ А 1 1-1 коридор (4,0 кв.м.), І-ІІ комору (1,8 кв.м.), 1-1 коридор (5,1 кв.м.), 1-4 житлову кімнату (12,9 кв.м.), 1-5 житлову кімнату (6,1 кв.м.), разом 29,9 кв.м. з відповідними надвірними спорудами; виділено в натурі [PERSON] та визнано за нею право приватної власності на частку у домоволодінні за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Юності, будинок 122, а саме: житловий будинок літ. А-1 1-2 кухню (6,8 кв.м.), 1-3 житлову кімнату (19, 8 кв.м.) разом 26,6 кв.м. з відповідними надвірними спорудами; припинено спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] відносно нерухомого майна домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Юності, будинок 122 (т.1, арк.с.62-66). Згідно рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.07.2013, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2012 року в частині поділу домоволодіння в натурі та визнання права власності, припинення спільної часткової власності, стягнення грошової компенсації, розподілу судових витрат скасовано. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа виконавчий комітет Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про поділ в натурі домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Юності, будинок 122 та визнання права власності відмовлено (т.1, арк.с.67-74). Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 122, вулиця Юності, місто Дніпро, виготовленого 05 жовтня 2016 року ТОВ Інститут проектування та будівельних експертиз, технічний паспорт на будинок видано на [PERSON] (т.1,арк.с.17-20). Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 122, вулиця Юності, місто Дніпропетровськ, виготовленого 16 березня 2016 року ФОП [PERSON], технічний паспорт на будинок видано на [PERSON] (т.1,арк.с.91). Як вбачається зі звіту про проведення технічного огляду будівельних конструкцій та інженерних мереж домоволодіння № 122, за адресою: вул. Юності, Чечелівський район, м. Дніпро, на можливість поділу в натурі, пропонується варіант поділу в натурі житлового будинку на дві квартири: № 1 та № 2 з найменшим руйнуванням будівельних конструкцій в звязку з тим, що несуча стіна прибудови має тріщину з розкриттям 12 мм і знаходиться у незадовільному стані. Квартира № 1 складається з: приміщення 1 тамбур, загальною площею 1,7 кв.м.; приміщення 2 коридор, загальною площею 4, 9 кв.м.; приміщення 3 кухня, загальною площею 6,8 кв.м.; приміщення 4 житлова кімната, загальною площею 20, 0 кв.м.; загальна площа квартири № 1 складає 33,4 кв.м., житлова площа складає 20,0 кв.м. Квартира № 2 складається з: приміщення 1 коридор, загальною площею 1,7 кв.м.; приміщення 2 кухня, загальною площею 2,14 кв.м.; приміщення 3 житлова кімната, загальною площею 6,1 кв.м.; приміщення 4 житлова кімната, загальною площею 12,9 кв.м.; загальна площа квартири № 2 складає 22,8 кв.м., житлова площа складає 19, 0 кв.м. Рекомендовано міжквартирну перегородку в приміщенні тамбуру виконати з гіпсокартону по металевому каркасу з виконанням металевих грат по обидві сторони перегородки. Перегородку виконати з використанням мінерального утеплювача товщиною 100 мм. Рекомендовано виконати перегородку на горищі з OSB як продовження межі між квартирами. Господарські будівлі: літню кухню та погріб з шийкою загальною площею 17,4 кв.м. віднести до квартири № 1. Господарські будівлі: сараї та вбиральні, загальною площею 37,1 кв.м, віднести до квартири № 2 (т.1, арк.с.23-26). Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 464/465 18 від 24.07.2018 року площі 27,9 км.м, що належить власнику 1/2 частини для виділення в натурі та обладнання окремої ізольованої однокімнатної квартири у житловому будинку з прибудовами по вул. Юності, 122 у м. Дніпро, загальна площа якого складає 55,8 кв.м. згідно діючих державних будівельних вимог п.2.22 ДНБ В. 2.2-15 2005, де передбачено нормативну площу для обладнання окремої однокімнатної квартири не менше ні ніж 30 кв.м., власнику 1/2 частини не достатньо. Отже, технічно здійснити поділ та виділити окремо в натурі в житловому будинку літ. А-1 з прибудовою літ. А1\~ - 1 та прибудовою літ.а-1 власникам 1/2 частин домоволодіння дві окремі ізольовані квартири відповідно діючих державних вимог п. 2.22, табл.табл № 1 ДБН В. 2.2-15-2005 Будівлі і споруди. Житлові будівлі. Основні положення не можливо. Так як розподілу не підлягає житловий будинок з прибудовами, то розподілу не підлягають і будівлі та споруди домоволодіння по вул. Юності, 122 у м. Дніпро. Поділити та виділити окремо в натурі співвласникам домоволодіння №122, що знаходиться по вул. Юності в м. Дніпро по проекту: [PERSON] в житловому будинку літ. А-1 поз. 1-4 житлова кімната, площею 12,2 кв.м., житлової прибудови літ. А1\~ 1 поз. 1-3 кухня площею 8,9 кв.м., прибудови літ а-а поз 1-2 кладова площею 1,9 кв.м, поз. 11-1 коридор площею 4,0 кв.м., загальною площею 27,0 кв.м., а [PERSON] виділити в натурі в житловому будинку літ. А-1 поз. 2-2 житлова кімната площею 19,8 кв.м., житлової прибудови літ. А1\~ 1 поз. 2-1 кухня площею 9,0 кв.м., загальною площею 28,8 кв.м. відповідно до діючих державних будівельних норм п. 2.22 табл № 1ДБН В.2.2 -15 2005 Будівлі і споруди. Житлові будівлі. Основні положення та ДБН В. 3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт не можливо. Так як розподілу не підлягає житловий будинок з прибудовами, то розподілу не підлягають і будівлі та споруди домоволодіння по вул. Юності, 122 у м. Дніпро. Поділити та виділити окремо в натурі співвласникам домоволодіння № 122, що знаходиться по вул. Юності в м. Дніпро по проекту: квартира № 1 складається приміщення 1 тамбур, загальною площею 1,7 кв.м. приміщення 2 коридор, загальною площею 4,9 кв.м., приміщення 3 кухня, загальною площею 6,8 кв.м., приміщення 4 житлова кімната, загальною площею 20, 0 кв.м.; загальна площа квартири № 1 складає 33,4 кв.м., житлова площа складає 20, 0 кв.м., а квартира 2 складається з приміщення 1 коридор, загальною площею 1,7 кв.м., приміщення 2 кухня, загальною площею 2,14 кв.м., приміщення 3 житлова кімната, загальною площею 6,1 кв.м., приміщення 4 житлова кімната, загальною площею 12,9 кв.м.; загальна площа квартири № 2 складає 22,8 кв.м., житлова площа складає 19,0 кв.м. відповідно до діючих державних будівельних норм п.2.22 табл. № 1 ДБН В. 2.2 -15-2005 Будівлі і споруди. Житлові будівлі. Основні положення та ДБН В. 3.2 -2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт не можливо. Відповідно чинних державних будівельних норм житловий будинок літ. А-1 з прибудовою літ. А1 1 та прибудовою літ. а-1 по вул. Юності, 122 у м. Дніпро розподілу не підлягає, тобто не має необхідності щодо обладнання окремого входу шляхом переобладнання віконного прорізу в дверний. Відповідно чинних державних будівельних норм житловий будинок літ. А-1 з прибудовою літ. А1 1 та прибудовою літ. а-1 по вул. Юності, 122 у м. Дніпро розподілу не підлягає, отже вартість частки кожного співвласника не розраховується. Відповідно до діючих державних будівельних норм п.2.22 табл. № 1 ДБН В. 2.2 -15-2005 Будівлі і споруди. Житлові будівлі. Основні положення та ДБН В. 3.2 -2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт житловий будинок літ. А-1 з прибудовою літ. А1 1 та прибудовою літ. а-1 по вул. Юності, 122 у м. Дніпро розподілу по 1/2 частині не підлягає (т.2, арк.с. 2 10). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому суд не може захистити порушене право у спосіб, який не передбачено законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі ЦК), позивач, в силу\~ст. 12 ЦПК України, зобовязаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Обговорюючи позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння в натурі, та позовні вимоги за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ в натурі житлового будинку, суд приходить до наступних висновків. У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді справ, де необхідно застосування спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 103 ЦПК України. В рамках розгляду зазначеної цивільної справи проведена будівельно-технічна експертиза № 464/465 18 від 24.07.2018 року, відповідно до якої відповідно до діючих державних будівельних норм п.2.22 табл. № 1 ДБН В. 2.2 -15-2005 Будівлі і споруди. Житлові будівлі. Основні положення та ДБН В. 3.2 -2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт житловий будинок літ. А-1 з прибудовою літ. А1 1 та прибудовою літ. а-1 по вул. Юності, 122 у м. Дніпро розподілу по 1/2 частині не підлягає. Доведення перед судом законності та правомірності вимоги щодо поділу домоволодіння в натурі саме способом та у порядок, запропонованим позивачем, та позивачем за зустрічною позовною заявою, саме їм належало довести в судовому засіданні належними та допустимими доками. Крім того, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. При цьому використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобовязує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Згідно положень статей 319,321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно із ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи зі змісту положень ст.358 ЦК України, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися, відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України, при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно та не порушує їх прав як власників. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України, висловивши її в постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15. Власність не тільки надає переваги тим, хто її має, а й покладає на них певні обовязки. Це конституційне положення повязане з принципом поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів обєктами власності. Власність зобовязує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків. Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення і не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків. Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту у спосіб, який є ефективним, тобто такий, що відповідає змісту порушеного права і має своїм наслідком його відновлення. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Зважаючи,\~що відповідно\~до висновку\~будівельно-технічної\~експертизи домоволодіння,\~яке знаходиться\~за адресою:\~м.\~Дніпро,\~вул.\~Юності,\~буд.\~122,\~розділити не\~можливо,\~право власності\~на спірне\~житлове приміщення\~за сторонами\~зареєстровано по\~1/2\~частині,\~між останніми\~відсутня будь-яка\~згода на одержання\~від інших\~співвласників грошової\~або іншої\~матеріальної компенсації\~вартості його\~частки,\~оскільки компенсація\~співвласникові може\~бути надана\~лише за\~його згодою,\~ вимоги позивача [PERSON] та позивача за зустрічною позовною заявою [PERSON] є необґрунтованими, а тому, задоволенню не підлягають. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача [PERSON] та позивача за зустрічною позовною заявою [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed