Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

У липні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк» ) звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 03.12.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір за № Z52.300.70224, на підставі якого позичальник отримала кредит у розмірі 16139 грн. зі сплатою 0,01% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Зазначає, що банк повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши [PERSON] грошові кошти відповідно до меморіального ордеру від 05.12.2016 року. Посилаючись на зазначені обставини й неналежне виконання [PERSON] зобов`язань за вказаним договором, унаслідок чого станом на 18.06.2018 року утворилася заборгованість у сумі 25520,64 грн., в тому числі: основной борг - 4035,03 грн., прострочений борг -3897,09 грн.; прострочені проценти - 1083,09 грн., строкові проценти - 0,02 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту - 595,53 грн.: прострочена плата за обслуговування кредиту - 4168,71 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів -11741,17 грн., позивач просив стягнути зазначену суму з відповідача, а також понесені банком судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю та зазначила, що позовні вимоги не визнає. У зв`язку із зазначеним суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю учасників справи на підставі наданих ними доказів відповідно до вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Перевіривши та оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.12.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений строковий кредитний договір за № Z.52.300.70224 на умовах його строковості, повернення та оплатності. Відповідно до пункту 1 цього договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у розмірі 16139 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується повернути кредит разом з процентними платежами, процентами та платою за кредитне обслуговування і комісіями згідно умов договору та додатком №1 від 03.12.2016 до даного договору, який становить його невід`ємну частину. зі сплатою 0,01% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Кредит надається позичальникові строком на 24 місяці зі сплатою 0,0100 % річних від залишкової суми кредиту. За обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі 3,6900% від початкової суми кредиту, ці плати є стабільними і не можуть змінюватись. Відповідно до пункту 2 кредитного договору позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за кредитне обслуговування в 24 щомісячних внесках включно до 3 дня/числа кожного місяця згідно додатку №1 даного договору, які будуть здійснюватися на транзитний рахунок, з якого проводиться погашення заборгованості за договором у такій черговості: 1) для оплати прострочених процентів, простроченої плати за кредитне обслуговування; 2) оплати простроченої заборгованості по кредиту; 3) для погашення строкових відсотків та строкової плати за кредитне обслуговування; 4) для погашення поточної заборгованості по кредиту; 5) для погашення штрафних санкцій згідно п. 2.4 цього договору; 6) погашення іншої заборгованості. При цьому нарахування процентів здійснюється два рази на місяць, а плата за кредитне обслуговування нараховується щомісячно, до дати сплати щомісячного внеску, і таке нарахування припиняється після повного повернення кредиту, а також у інших випадках передбачених цим договором. Базою для нарахування процентів є непогашена сума кредиту, базою для нарахування плати за кредитне обслуговування є початкова сума кредиту. Згідно п. 2.4 договору банк має право стягнути з позичальника пеню, що нараховується за кожен день прострочки на прострочену суму( кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі 0,15%- в період прострочення оплати від1 до 60 днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 дня та по день погашення боргу за цим договором. Пунктом 3.3 договору передбачені випадки права банку вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за кредитне обслуговування, відшкодування збитків, в тому числі у разі порушення позичальником термінів сплати поточних місячних внесків більш ніж на один календарний місяць. У пункті 5 договору зазначено, що позичальнику перед укладанням кредитного договору повідомлено в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену ч.2 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» та умовами цього кредитного договору, які він вважає справедливими. Договір вступає в законну силу з дня його підписання сторонами та діє до 03.12.2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. З довідки-повідомлення, складеною між сторонами кредитного договору вбачається, що до його підписання банк в письмовій формі надав [PERSON] інформацію про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, в тому числі: можлива сума кредиту - 16139 грн.; орієнтованої сукупної вартості кредиту - 14294,4100 грн. з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту ( у тому числі на користь третіх осіб- страховиків тощо); обслуговуванням і погашенням кредиту( у тому числі на користь третіх осіб- страховиків тощо). [PERSON] ознайомилася та погодилася з наданою інформацією. З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши [PERSON] грошові кошти відповідно до меморіального ордеру № Z52.300.70 від 05.12.2016 року в сумі 16139 грн., з яких: 13249, 17 грн. зараховано на рахунок [PERSON] за меморіальним ордером № Z52.300.70 від 05.12.2016 року; 200 грн. - перераховано ПАТ СК «Арсенал- Страхування» за меморіальним ордером № Z52.300.70 від 05.12.2016 року та 2689,83 грн. перераховано Ком.страх.кредит «СК ПЗУ ЖИТТЯ» за меморіальним ордером № Z52.300.70 від 05.12.2016 року (а.с.15-16). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору станом на 18.06.2018 року утворилася заборгованість у сумі 25520,64 грн., в тому числі: основний борг -4035,03 грн., прострочений борг -3897,09 грн.; прострочені проценти - 1083,09 грн., строкові проценти - 0,02 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту - 595,53 грн.: прострочена плата за обслуговування кредиту - 4168,71 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів -11741,17 грн. Суд не може в повному обсязі погодитись з наданим розрахунком заборгованості, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи позичальнику кредит було надано на споживчі потреби, тому особливості регулювання відносин сторін у справі визначаються не тільки Цивільним Кодексом України та іншими нормативними актами, а ще і Законом України «Про захист прав споживачів». Крім того, як зазначив Верховний Суд України 16 листопада 2016 року за результатами розгляду справи № 6-1746цс16 в правовій позиції: «Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язкуз положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 ( які діяли на час укладення кредитного договору між сторонами у справі), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи,договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо)». Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, саме тому законодавець визначився з посиленим захистом споживачів і закріпив це у відповідних нормах Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема за положеннями абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону (в редакції, що діяла на час правовідносин, що виникли між сторонами), кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2071цс16. Відповідно до ч.2 ст.ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним, судом не вимагається. З урахуванням наведеного, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні позову ПАТ «Ідея Банк» в частині стягнення з відповідача [PERSON] нарахованої плати за обслуговування кредиту в сумі 595,53 грн. та простроченої плати за обслуговування кредиту в сумі 4168,71 грн., а всього в розмірі 4764,24 грн. Крім того, на порушення вимог ст.ст.76-81 ЦПК України позивачем не надано до суду достовірних доказів наявності у позичальника пені за порушення зобов`язання. Так будь-яких розрахунків пені в сумі 11741,17 грн. та за який період часу (крім констатації наявності пені за останній рік до звернення з позовом до суду) ПАТ «Ідея Банк» не надано. Виходячи з викладеного, суд вважає, що в задоволенні позову в частині нарахування пені слід відмовити у зв`язку із недоведеністю вимог. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У зв`язку із чим з [PERSON] на користь ПАТ «Ідея Банк» підлягає стягненню: основной борг - 4035,03 грн., прострочений борг -3897,09 грн.; прострочені проценти - 1083,09 грн., строкові проценти - 0,02 грн. , а всього 9015,23 грн. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ( ст. 81 ЦПК України). Відповідачем не надано до суду доказів сплати нею вищезазначених сум на користь банку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 622,43 грн.

Outcome: partial