Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив розірвати укладений 25 листопада 2014 року шлюб із [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ічнянського районного управління юстиції за актовим записом № 129, посилаючись на те, що від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , а сімейне життя з відповідачкою не склалося через аморальний спосіб її життя, подружню зраду та вживання нею спиртних напоїв, внаслідок чого вони припинили шлюбні відносини, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання є неможливим і суперечитиме їхнім інтересам. Відповідно до відзиву, поданого [PERSON] , остання просить відмовити у позові [PERSON] з посиланням на те, що проти розірвання шлюбу вона не заперечує, однак не з тих підстав, які викладені у позовній заяві. Так. З кінця липня 20202 року по сьогоднішній день позивач декілька разів, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, словесно її ображав та погрожував фізичною розправою через що вона зверталася до Ічнянського ВП. Також просить урахувати, що ухвалою суду від 25 червня 2020 року закрите провадження у справі за позовом [PERSON] до неї про розірвання шлюбу. За таких обставин законодавство позбавило позивача на повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а вона бажає скористатися таким правом, подавши позов про розірвання шлюбу у найкоротший строк. Відповіді на відзив від позивача не надійшло. Позивач у судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка також у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2014 року (а.с. 5). Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За положеннями ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Аналізуючі зібрані по справі докази, суд вважає, що заявлені позивачем у позові причини розірвання шлюбу призвели до того, що сім`я фактично розпалася, при цьому враховуючи, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирятися не бажають, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що є достатньою підставою для розірвання шлюбу та задоволення позову[PERSON] Суд відхиляє твердження відповідачки про те, що причиною розпаду сім`ї є зовсім інші обставини, оскільки жодних доказів цьому остання не надала, а також її твердження про те, що позивач не має права на подання вказаного позову про розірвання шлюбу, враховуючи ухвалу суду від 25 червня 2020 року, якою було закрите провадження у справі за позовом [PERSON] до неї про розірвання шлюбу, оскільки як убачається із зазначеної ухвали позивачем були зазначені інші підстави позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 840,20 грн (а.с. 1).

Outcome: approved