Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

У липні 2017 року заявник звернулася до суду із зазначеною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] р. у м. Макіївка, Донецької області, помер її батько - [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою медичного закладу про причину смерті №464 від 11.03.2017 р., виданого на тимчасово непідконтрольній території, а саме на території ДНР. Заявник зазначає, що зареєструвати смерть [PERSON] не виявляється можливим в зв'язку з тим, що заявницею не наданий документ встановленого зразка, що є підставою для державної реєстрації смерті. Посилаючись на вищевикладене, заявник просила суд встановити факт смерті її батька [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця м. Донецька, який помер [INFO] р. у м. Макіївка, Донецької області, у віці 49 років, причина смерті: ішемічна хвороба серця. Заявник в судове засідання не з'явився. До початку розгляду справи заявник надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та просив заяву задовольнити в повному обсязі. Представник зацікавленої особи - відділу Оболонського районного у місті Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві у судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. У відповідності до ст. 257-1 ЦПК України, встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. [PERSON], який народився [INFO] є батьком заявниці. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] року, місце смерті: м. Макіївка, Донецької області, причина смерті: ішемічна хвороба серця. Порядок встановлення факту смерті та її причин, встановлений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), затвердженою наказом МОЗ України від 08.08.2006 р. № 545 (Інструкція). Як з'ясовано судом, у відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання (ч. 3 ст. 17 Закону). Відповідно до вимог п. 3 Розділу 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні затверджених наказом МЮУ від 18.10.2000 р. № 52/5, у зв'язку із неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану АРК та м. Севастополя на тимчасово окупованій території проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території. У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-УІІ від 20.10.2014 передбачає, що внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. У даному випадку суд вважає, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (за формою № 106/0), а за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження та смерті підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно ст. 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення юридичних фактів, які розглядаються судом в порядку окремого провадження. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що заявник позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію смерті [PERSON], оскільки в неї відсутній документ встановленого зразка, що є підставою для державної реєстрації смерті. Враховуючи вищевикладене та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне встановити факт того, що [PERSON], [INFO], громадянин України, уродженець м. Донецька, помер [INFO] р. у м. Макіївка, Донецької області, у віці 49 років, причина смерті: ішемічна хвороба серця. На підставі викладеного та

Outcome: approved