Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18.08.2017 року по вул. Соборна, 10-а у селі Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району трапилась ДТП за участю автомобіля «Fiat» р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Passat» р/н [NUMBER] , який належить [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, внаслідок чого Позивачу було завдано матеріальних збитків. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.09.2017 року відповідача визнано винною в ДТП. Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/1219365, виданого ТДВ «СТ «Домінанта». Страхова компанія здійснила страхове відшкодування у розмірі 30 287,20 грн., а також пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 1\~640,11 грн. Відповідно до Звіту № 1209 від 14.04.2018 року, виконаного на замовлення Позивача, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat» р/н [NUMBER] складає 67\~031,37 грн. Вартість оцінки склала 1\~800,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] просив суд стягнути з відповідача [PERSON] різницю між розміром фактичної шкоди (сумою вартості матеріального збитку та вартості оцінки) та розміром страхового відшкодування, що складає: 67\~031,37 грн. + 1800,00 грн. 30\~287,20 = 38\~554,17 грн. та судові витрати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 липня 2018 року відкрито провадження у справі. 14.08.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якій представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову. 22.08.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 36\~362 грн. 57 коп. та стягнути судові витрати у розмірі 6\~704 грн. 80 коп. 12.09.2018 року представником відповідача були надані заперечення, у яких представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні від 18.09.2018 року суд ухвалив залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта». У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позов не визнали та заперечували проти його задоволення. Представник третьої особи ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.09.2017 року, [PERSON] визнано винною за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Вказаною постановою також встановлено, та не потребує доведення, що 18.08.2017 року по [ADDRESS] Святошинського району трапилась ДТП за участю автомобіля «Fiat» р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Passat» р/н [NUMBER] , який належить [PERSON] . Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, узвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та вчинені вони цією особою. 04.10.2017 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою про виплату страхового відшкодування. ТДВ «СТ «Домінанта» здійснила страхову виплату потерпілому у розмірі 30\~287,20 грн., що підтверджується випискою по картці/рахунку [NUMBER] , вказаний номер карткового рахунку також зазначений у заяві про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту № 1209 «Про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Volkswagen Passat реєстр № [NUMBER] », складеного 14.04.2018 року ПП «Парфьонов О. О.» вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat реєстр № [NUMBER] в результаті пошкодження при ДТП складає 64\~849, 77 грн. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до положень вказаної статті до збитків, зокрема, належать втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Вказані збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи неправомірними діями інших осіб, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого це шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до роз`яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до Звіту № 1209 «Про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Volkswagen Passat реєстр № [NUMBER] », складеного 14.04.2018 року ПП «Парфьонов О. О.» вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу автомобіля становить Volkswagen Passat реєстр № [NUMBER] становить 127\~433,42 грн. Ринкова вартість автомобіля Volkswagen Passat реєстр № [NUMBER] складає 64\~849,77 грн., відповідно матеріальний збиток визначений згідно Звіту № 1209 складає - 64\~849,77 грн. За приписами ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Ринкова вартість транспортного засобу позивача на момент пошкодження становила - 64 849,77 грн., ТДВ «СТ «Домінанта» сплатив позивачеві страхове відшкодування у розмірі 30\~287,20 грн. за таких обставин, суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача щодо відшкодування потерпілому вартості пошкодженого майна у повному обсязі та посилання на те, що позивач отримав грошову суму у вигляді різниці між вартістю автомобіля до та після ДТП. У п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» також значено, що порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. У відповіді на відзив сторона позивача погодилась з визнанням транспортного засобу фізично знищеним тому, виходячи зі змісту положень п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4, суд приходить до висновку, що позивачеві має бути виплачено шкоду у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, зменшеному на розмір отриманого відшкодування від ТДВ «СТ «Домінанта». Як було зазначено вище, розмір страхового відшкодування ТДВ «СТ «Домінанта» становив 30\~287,20 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Вартість матеріального збитку завданого позивачеві становить 64\~849, 77 грн., при цьому, позивач також сплатив 1800 грн. ПП «Парфьонов О [PERSON] О.» за проведення оцінки вартості матеріального збитку, що підтверджується Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 29/03 від 29.03.2018 року. Крім того, відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/1219365, передбачений розмір франшизи у сумі 500 грн., яка була сплачена відповідачем позивачу на місці ДТП, що підтвердив представник позивача у судовому засіданні. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути різницю між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування з врахуванням розміру франшизи сплаченої відповідачем, що відповідає наступному розрахунку: 64\~849,77 грн.. + 1800 грн. 30\~287, 20 грн. 500 грн. = 35 862,57 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує наступним чином. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Позивачем до позовної заяви надано договір про надання юридичних послуг № 02/04/18-ЮП/IL від 02.04.2018 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Конюшко Д. Б., Акт виконаних робіт № 25/05/18, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 02/04/18 від 23.05.2018 року на суму 6000 грн., а також ордер та копії посвідчення та свідоцтва адвоката Конюшка Д. Б. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Частиною 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Також виходячи зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд вважає співмірним розмір витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн. із складністю справи, обсягом виконаних робіт, часом витраченим адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторін. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені майже в повному обсязі суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: partial