Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину недійсним. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що нотаріусом була посвідчена довіреність довірителя [PERSON] як своєму представнику [PERSON], внесена до реєстру 09.04.2008р. за № 446. В подальшому було була виявлена ще одна подібна довіреність, яка відрізняється з попередньою довіреністю по засобу виготовлення, даті, розміщенню тексту, внесеним застереженням, але мають один номер і зміст доручення: вчинення певних дій щодо її прав та прав її дитини. Вказані дії відповідачів та нотаріуса порушили її цивільні права самостійно визначати свого представника та надавати йому повноваження щодо реалізації її прав. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати недійсною довіреність, яка видана [PERSON] [PERSON], яка посвідчена нотаріусом [PERSON], для представництва перед третіми особами. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив про їх задоволення. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Від відповідача - [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю, від нього надійшли заперечення проти позову, клопотав про відмову в задоволенні позову. Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 09.04.2008р. [PERSON] видав на ім'я [PERSON] Довіреність за р. № 446, посвідчена нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], за якою [PERSON] надано право на здійснення певних дій, які визначені цією Довіреністю. Положеннями статей 244 та 245 ЦК України визначено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Частиною 1 статті 248 ЦК України визначені підстави припинення представництва за довіреністю, а саме: закінчення строку довіреності; скасування довіреності особою, яка її видала; відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; припинення юридичної особи, яка видала довіреність; припинення юридичної особи, якій видана довіреність; смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності; смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Відповідач по справі [PERSON] своє право на скасування довіреності не використовував з моменту її видачі до сьогоднішнього часу. Судом встановлено, що підстав для припинення представництва за довіреністю не має. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. У відповідності до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за № 9 від 06.11.2009р. особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. У відповідності до Довіреності від 09.04.2008р. за р. № 446 сторонами даного правочину є [PERSON] та [PERSON]. Позов до суду подала [PERSON], яка не є стороною правочину. Приписами статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач ніякими належними та допустимими доказами не обґрунтувала свої позовні вимоги щодо порушення її прав та інтересів виданою Довіреністю від 09.04.2008р. за р. № 446. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed