Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 2002 року по 2007 рік. Від шлюбу [INFO] року народився син [PERSON], а [INFO] року - дочка [PERSON]. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області шлюб було розірвано. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10.03.2006 року № 2-1216/2006 з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.02.2006 року та до повноліття дітей. Однак 05.05.2012 року між позивачем та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) було зареєстровано шлюб, від якого [INFO] року народилась дочка [PERSON] Позивач зазначив, що на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів він працював у ПАТ «ММК ім. Ілліча» на посаді токаря у РМЦ-1 та його середня заробітна плата надавала можливість сплачувати аліменти у тому розмірі, що визначив суд. На сьогоднішній день позивач не працює, має періодичний нестабільний дохід, який після народження у нього третьої дитини не може забезпечити всіх дітей у рівних частках. Крім того дружина позивача є суб'єктом підприємницької діяльності, а позивач знаходиться у відпусці по догляду за дитиною до трьох років. Просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], з 1/3 частки на 1/5 частку зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги уточнив та просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], з 1/3 частки на 1/4 частку зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач [PERSON] також надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги визнала в повному у обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 березня 2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.02.2006 року до повноліття дітей. Шлюб між сторонами розірвано 23.10.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного сану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 603. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ у Донецькій області, 05.05.2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 220. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області, [INFO] року народилась [PERSON]. Батьки - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України та роз'ясненнями, викладеними в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При цьому у будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року. Згідно із записом у трудовій книжці [PERSON] останній звільнений з ВАТ «ММК ім. Ілліча» 08.06.2006 року. Відповідно до довідки УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради про отримання (неотримання) допомоги від 15.07.2016 року № 19596 [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради та йому відповідно до постанови КМУ від 27.12.2001 року з 01.11.2014 року до 01.12.2017 року призначено допомогу при народженні дитини. Станом на 15.07.2016 року інших допомог [PERSON] не отримує. Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає, що оскільки змінились умови виплати аліментів, зважаючи на наявність у позивача ще однієї малолітньої дитини, відсутність офіційного працевлаштування та знаходження у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, є підстави для зменшення розміру аліментів та задоволення позову. Виходячи зі змісту ст. 192 СК України, у разі задоволення позову аліменти у зміненому розмірі мають стягуватись від дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved