Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до ТОВ «Дієса» про стягнення 29 999,00 грн., моральної шкоди у розмірі 5 001,00 грн. та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 23.12.2018 р. між ним та ТОВ «Дієса» був укладений договір купівлі-продажу згідно з яким позивач придбав у відповідача товарів на загальну суму 75 197,00 грн. Серед придбаних товарів був холодильник «Samsung RS 52 N 3203SA/UА вартістю 28999,00 грн., який продавець зобов`язаний був поставити позивачу за вказаною ним адресою. Проте на сьогоднішній день відповідач свої зобов`язання із поставки даного товару не виконав, натомість позивач сплатив його ціну в повному обсязі. Також позивач замовив у відповідача та оплатив послугу з демонтування та встановлення дверей придбаного холодильника у сумі 999,00 грн. У зв`язку з тим, що зазначений товар не був поставлений позивачу, дана послуга не надавалась. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення сплачених ним коштів за придбаний товар та послугу, проте відповідач відмовляється повернути кошти, пояснюючи, що товар був поставлений позивачу, а також тим, що у зв`язку з втратою фіскального чеку позивачем неможливо встановити факт оплати послуги, натомість меморіальний ордер, наданий позивачем не є підтвердженням оплати даної послуги. Позивач ніяких документів щодо доставки придбаного товару не підписував, а в копії бланку проставлений явно не його підпис, до того ж без зазначення прізвища позивача та дати доставки. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 17.05.2019р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до розпорядження №385 від 27.10.2020р., цивільну справу №759/7183/19, 2/759/699/20 в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями передано судді Петренко Н.О. у зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 03.11.2021р. вказану цивільну справу прийнято до провадження судді Петренко Н.О. та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розгляд справи без його участі та участі позивача та задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представником ТОВ «Дієс» надано відзив на позовну заяву в якому зазначив, що першочергово, доставка холодильника мала відбутися 2.12.2018р. однак позивачем доставка переносилася декілька разів, та фінально було затверджено проведення доставки 17.02.2019р. 17.02.2019р. відповідачем було передано експедиторам [PERSON] та [PERSON] холодильник для проведення його доставки позивачу. Факт передачі товару для його подальшої доставки підтверджується реєстром на переміщення № 1000000016455533334 від 17.02.2019р. та товарно транспортною накладною № РК1С0000001645334 від 17.02.2019р. Того ж дня експедитори за годину до орієнтовного часу засобами телефонного зв`язку повідомили позивача про те, що холодильник буде незабаром доставлений за вказаною позивачем адресою. У телефонній розмові позивач повідомив експедиторів, що у зв`язку з його відсутністю прийняття доставки буде здійснювати його батько. Прибувши за вказаною адресою на місці знаходилася особа, яка представилася батьком позивача, та надав для огляду оригінал фіскального чеку експедиторам, після чого у їх присутності зателефонував позивачу та підтвердив доставку холодильника. Експедиторами [PERSON] та [PERSON] було здійснено відвантаження холодильнику, та після його огляду вищевказана особа підписала бланк доставки холодильника. Окрім того, відповілно до даних навігаційного спостереження було встановлено, що автомобіль Volkswagen Crafter, яким здійснювалась доставка, дійсно знаходився за адресою доставки вказаною позивачем у час доставки вказаний у бланку доставки. Також, придбання товарів позивачем за фіскальним чеком ФН 300005443 від 23.12.2018р. здійснювалось у кредит, позивач сплатив до каси магазину лише 9 000,00 грн, а частина суми у розмірі 66 197,00 грн. була сплачена банком-кредитором. Тобто позивачем було укладено кредитний договір на придбання вказаних товарів. Просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 23.12.2018 р. [PERSON] придбав у ТОВ «Дієса» придбав у холодильник «Samsung RS 52 N 3203 SA/UА» вартістю 28999,00 грн. - знижка 5 800,00 грн. = 23 199,00 грн./а.с.5/. Загалом позивачем було придбано товару на 75 197,00 грн./а.с.5/. Відповідно до паспорту споживчого кредиту позивачу надано у кредит у розмірі 66 596,00 грн. в тому числі з метою оплати 66 197,00 грн. та для сплати разової комісії у розмірі 399,000 грн., розмір початково платежу за товар 9 000,00 грн./а.с.14-15/. Позивач зазначає, що холодильник не було доставлено, а тому він 17.02.2019р. та 15.03.2019р. звернувся із заявами про повернення коштів за сплачений товар/а.с.7-9/. У відповідь на вказані заяви позивачу було надано листи від 20.02.2019р. в яких зазначено, що товар було доставлено 17.02.2019р. за адресою: [ADDRESS] о 13.45 год, що зафіксовано підписом у бланку доставки та про неможливість надання чеку, який був втрачений/а.с.10-12/. Як вбачається із матеріалів справи, адреса доставки: [ADDRESS] /а.с.13/. Відповідно до реєстру на переміщення № 1000000016455533334 від 17.02.2019р. та товарно транспортної накладної № РК1С0000001645334 від 17.02.2019р. холодильник «Samsung RS 52 N 3203 SA/UА передано експедитору [PERSON] для подальшої доставки/а.с.52а-53/. Крім того, відповідно до даних навігаційного спостереження ТОВ «Art Security» автомобіль на якому здійснювалась доставка Volkswagen Crafter д/н [NUMBER] 17.02.2019р. о 13. 34 год. знаходився за адресою: [ADDRESS] /а.с.54/. У наданих пояснювальних записках менеджеру СБ магазина С035/СU09 експедитори [PERSON] та [PERSON] зазначили, що вони здійснювали доставку холодильника «Samsung RS 52 N 3203 SA/UА» за адресою: [ADDRESS] . Перед доставкою даного товару було здійснено дзвінок клієнту ( [PERSON] [NUMBER]) та повідомлено, що за годину привезуть замовлення, на що клієнт повідомив, що замовлення прийме його батько. Батько клієнта чекав і показав куди поставити холодильник, показав чек та отримавши товар поставив свій підпис/а.с.55-56/. Суд не приймає до уваги посилання позивача, що ним не було підписано жодних документів щодо доставки товара, оскільки замовлення було прийнято його батьком, що підтверджується пояснювальними записками та даними навігаційного спостереження, відповідно до яких автомобіль компанії ТОВ «Дієс» 17.02.2019р. о 13. 34 год. перебував за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. За змістом ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення- невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з частиною 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки представником позивача не підтверджено та не доведено, що відповідачем не було доставлено холодильник «Samsung RS 52 N 3203 SA/UА» тобто, що поставка даного товару не виконана, всупереч вимог ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає , що оскільки не встановлено порушень з боку ТОВ «Дієса» тому суд не вбачає підстав і для задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди. Що стосується судових витрат слід зазначити наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Представником позивача в позовній заяві надано орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відповідно до якого витрати на професійну правничу допомогу становлять 6 000,00 грн.; витрати, пов`язані з підготовкою до справи - 3000,00 грн., гонорар адвоката за представництво у суді - 3000,00 грн.; витрати на проведення експертизи 10 000,00 грн. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення витрат на правову допомогу, оскільки позов не підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до п.2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed