Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі суми вкладу та нарахованих процентів за договором банківського вкладу. В обґрунтування предявлених вимог позивач вказав, що 08 липня 2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір банківського вкладу № 001-29588-080714, згідно умов якого банк приймає від вкладника на депозитний рахунок [NUMBER] кошти на умовах та в порядку, передбаченому договором виплатою відсотків одноразово, в день настання терміну повернення вкладу. Згідно умов укладеного договору сума вкладу складає - 30 000 євро, день повернення вкладу 06 жовтня 2014 року, виплата відсотків здійснюється на суму вкладу у розмірі 6,75%. Посилаючись на те, що після звернення з вимогою про повернення суми вкладу та нарахованих на вклад відсотків відповідач відмовив у вчиненні такої дії, позивач просив суд задовольнити предявлені вимоги. В судовому засіданні позивач підтримав предявлені вимоги. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, направив письмові заперечення, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 08 липня 2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір банківського вкладу № 001-29588-080714, згідно умов якого банк приймає від вкладника на депозитний рахунок [NUMBER] кошти на умовах та в порядку, передбаченому договором виплатою відсотків одноразово, в день настання терміну повернення вкладу. Згідно умов укладеного договору сума вкладу складає - 30 000 євро, день повернення вкладу 06 жовтня 2014 року, виплата відсотків здійснюється на суму вкладу у розмірі 6,75%. Як вбачається з матеріалів справи, 20 жовтня 2014 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою, в якій просив повернути внесені за договором грошові кошти у розмірі 30 000 євро та нараховані відсотки. 13 листопада 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою аналогічного змісту. Обґрунтовуючи предявлені вимоги позивач посилається на те, що у звязку з відмовою відповідача повернути належні йому грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку, відтак вважає наявними порушення його прав та законних інтересів з боку відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України договір банківського рахунку закривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок. Як вбачається з матеріалів справи станом на дату розгляду справи баланс рахунку позивача складає 30 648 євро. Також судовим розглядом встановлено, що відповідач знаходиться в стадії ліквідації і відповідно до рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 № 51 в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Відповідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Частиною 6 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно ст. 26 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, вимоги позивача після початку процедури ліквідації можуть бути задоволені лише в порядку передбаченому ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і застосуванню підлягає спеціальний Закон, а саме: ст. 36 вказаного Закону, якою передбачені наслідки запровадження тимчасової адміністрації банку. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено повноваження уповноваженої особи Фонду, яка з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється в порядку, встановленому ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право кредиторів на заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Таким чином, вимоги щодо повернення коштів позивача будуть задовольнятися відповідно до положень вказаного Закону, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошових коштів за вкладами. Враховуючи те, що Національним банком України прийнято рішення про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, а Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, з 03.03.2015 р. розпочато продеру виведення Банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, вимоги Позивача є безпідставними. За наведених обставин та оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суму витрат на правову допомогу. Оскільки при пред'явленні позову позивач був звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed