Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та з урахуванням уточнених в подальшому позовних вимог просив визнати Княжицьку сільську раду боржником перед ним по невиплаченій заробітній платі за період з лютого по серпень 2006 року та стягнути з неї на його користь заборгованість по заробітній платі за вказаний період у сумі 12312,62 грн, грошову компенсацію за невикористану відпустку 2556,33 грн, суму індексації заробітної плати 812925,58 грн та компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати 38983,60 грн, а всього 866778,13 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 18 жовтня 2005 року розпорядженням № 57 сільського голови села Княжичі Броварського району Київської області [PERSON] він був прийнятий на роботу на посаду начальника Комунального підприємства «Джерело» (далі КП «Джерело» або підприємство). 15 серпня 2006 року розпорядженням № 51 сільського голови села Княжичі [PERSON] з даної посади його звільнено, однак до цього часу не виплачена заборгованість по заробітній платі за період з лютого по серпень 2006 року в сумі 12312,62 грн та грошова компенсація за невикористану відпустку 2556,33 грн. Позивач вважає, що саме з Княжицької сільської ради має бути стягнута заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексації та компенсації, оскільки вона є засновником та розпорядником майна КП «Джерело», ініціатором ліквідації КП «Джерело» та мала борг перед КП «Джерело» за виконані роботи та послуги. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Представник Княжицької сільської ради у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність. Також зазначив, що Княжицька сільська рада є неналежним відповідачем. Представник ліквідаційної комісії КП «Джерело» у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на відсутність належних доказів на підтвердження заборгованості по заробітній платі. Вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що розпорядженням сільського голови села Княжичі [PERSON] № 57 від 18 жовтня 2005 року [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду начальника КП «Джерело» з 18 жовтня 2005 року з випробувальним терміном два місяці. Контракт із ним не укладався. Розпорядженням сільського голови села Княжичі [PERSON] № 51 від 15 серпня 2006 року [PERSON] звільнено з роботи з посади начальника КП «Джерело» з 15 серпня 2006 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул. Судом також встановлено, що КП «Джерело» відповідно з його Статутом засноване на комунальній власності і підпорядковане Княжицькій сільській раді. Підприємство є юридичною особою тастворене з метою здійснення ремонтно-побутових робіт, соцкультпобуту, виробничої, посередницької, маркетингової, торгової діяльності та надання послуг сільському населенню, господарствам промислового комплексу (ст.ст 2, 3 Статуту). Управління підприємством здійснює його керівник начальник, наймання якого здійснюється Органом управління майном, яким є Княжицька сільська рада, шляхом укладання з ним контракту. Підприємство самостійно визначає структуру управління і встановлює штатний розпис (ст. 6 п. п. 6.1, 6.2). Начальник підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства, за винятком тих, що віднесені Статутом до компетенції Органу управління майном та інших органів управління даного підприємства. Він несе повну відповідальність за стан та діяльність Підприємства; представляє його в усіх установах та організаціях; розпоряджається коштами і майном відповідно до чинного законодавства; укладає договори, видає доручення, відкриває в установах банків розрахунковий та інші рахунки; несе відповідальність за формування та виконання фінансових планів. Орган управління майном не має права втручатись в оперативну і господарську діяльність Підприємства (ст. 6 п. 6.3). Джерелом коштів на оплату праці працівників Підприємства є частина прибутку, одержаного в результаті його господарської діяльності (ст. 7 п. 7.3.2). За змістом статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобовязаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. З огляду на наведене суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексації та компенсації з Княжицької сільської ради, як засновника підприємства та його ліквідатора, а також наявністюборгу перед КП «Джерело» за виконані роботи та послуги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню. Посилання позивача в обґрунтування своїх позовних вимог на ч. 5 ст. 24 Господарського кодексу України суд вважає безпідставними, оскільки за змістом статті 4 ГК України, трудові відносини не є предметом регулювання цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на наведене та враховуючи, що позивач не предявляв жодних вимог до ліквідаційної комісії КП «Джерело», суд, дотримуючись принципу диспозитивності, не вбачає підстав для стягнення заборгованості з КП «Джерело». На підставі викладеного та

Outcome: dismissed