Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернулася з позовом до суду, в якому просив визнати недійсними пункти 7.2 укладеного між ним та АТ «Єврогазбанк» кредитного договору №788-101213/К від 10 грудня 2013 року. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно з яким йому надано кредитну лінію у формі овердрафту по платіжній картці № 788-101213/К, згідно з яким відповідачу було надано кредитні кошти на суму 50 000,00 гривень із процентною ставкою у розмірі 25,00% річних, на строк до 09.12.2014 року. Позивач звертає увагу суду на положення п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з яким несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним своїх зобов'язань за договором. Позивач виходить з того, що вартістю кредиту як послуги є проценти, які споживач зобов'язується сплатити за користування кредитними коштами, тобто 13,5% річних, у зв'язку з чим максимальна, на її думку, компенсація за порушення виконання позичальником своїх зобов'язань не може перевищувати 12,5% річних (або 0,034% за кожен день прострочення). Позивач вказує, що пунктом 7.2 договору передбачена відповідальність позичальника за неналежне виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором. При цьому рівень цієї відповідальності є непропорційно великим порівняно з величиною вартості кредиту (процентів за його користування). У судовому засіданні позивача позов підтримав, просив суд позов задовольнити. Представник Відповідача заперечував проти позову. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.12.2013 року між ПАТ «Європейський Газовий Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредитну у формі овердрафту по платіжній картці № 788-101213/К, згідно з яким відповідачу було надано кредитні кошти на суму 50 000,00 гривень із процентною ставкою у розмірі 25,00% річних, на строк до 09.12.2014 року. У відповідності до п.1.1 Сторони погодили, що процентна ставка за користування кредитними коштами складає 25,00% річних. Частиною 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встанволено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно з п.5 ч.3 ст.18 Закону визнає несправедливою умову договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. В даному випадку в першу чергу слід визначитись із питанням про вартість продукції (кредиту), яка має братись до уваги при визначенні відповідності умов п. 7.2 положенням Закону України «Про захист прав споживачів». Так, відповідно до п. «д» ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на день укладення договору) орієнтовна сукупна вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту включає в себе перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням. Таким чином, до вартості кредиту слід відносити не лише проценти, які сплачуються споживачем за отриманий кредит, а і комісію та саме тіло кредиту, яке також підлягає поверненню Позичальником. Так, відповідно до п.7.2 неустойка у вигляді штрафу або пені нараховується не лише на несплачені позичальником проценти за користування кредитом, а і на несплачену вчасно частину тіла кредиту та комісію. Пункт 7.2 Договору визначає право Банку нараховувати Позичальнику неустойку (штраф) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником Договору за весь час порушення. Очевидно, що даний пункт також не містить дискримінаційних умов, передбачених п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки розмір штрафу не перевищує 50 відсотків сукупної вартості кредиту. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на невірному тлумаченні нею положень законодавства та умов договору.

Outcome: dismissed