Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

У квітні 2019 р. представник ТОВ «Новобудова» звернувся до суду з позовом, до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2019 р. відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач надала відзив, яким заперечувала проти позовних вимог та зазначила, що як видно з позовної заяви та доданих до неї документів між ТОВ «Новобудова» та [PERSON] був укладений договір № 7А-73 від 22.11.2017р. проте позивач просить стягнути заборгованість починаючи з 01.06.2017 р. що підтверджується розрахунком заборгованості по житлово-комунальних послугах, за період з 01.06.2017р. по 01.04.2019р. Змін до договору № 7А-73 від 22.11.2017р. не вносилися, термін його дії до 31.12.2017 року. Судом встановлено таке. На підставі розпорядження АТ ХК «Київміськбуд» від 21.08.2004 № 31 житловий будинок [ADDRESS] , переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування. 22.11.2017р. між позивачем і відповідачем укладено договір № 7А-73 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно якого споживач зобов`язується сплачувати за комунальні послуги, експлуатаційні витрати з моменту підписання договору але не пізніше 20-го числа поточного місяця/а.с.10./ Строк дії договору № 7А-73 від 22.11.2017р. з моменту підписання і до 31.12.2017 року, та в разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору, або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має обов`язок сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги власник квартири № 73 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , має заборгованість 13295,90 грн., однак договір № 7А-73 був укладений 22 листопада 2017 року, а наданий суду розрахунок заборгованості включає період з 01 червня 2017 року по 01 квітня 2019 року. Посилання [PERSON] у своєму відзиві на відсутність укладеного договору про надання послуг між позивачем та нею у період з червня 2017 року по 22.11.2017 року не заслуговують на увагу, оскільки не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості отриманих [PERSON] послуг з надання утримання будинку та прибудинкової території. За таких обставин, суд, дійшов висновку про те, що між відповідачем і позивачем існували фактичні договірні відносини, у зв`язку з чим позов про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору у розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved