Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.05.2014 року між позивачем та відповідач було укладено кредитний договір № 500940561, відповідно до умов якого, позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит у сумі 76359,06 грн. та відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 - Графіком погашення кредиту. Проте, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 84043,47 грн., а саме: за кредитом - 73235,47 грн., по відсотках - 4282,57 грн., по комісії - 4925,15 грн., 1600,00 грн. - штраф та витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, до суду подав клопотання, у якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У судовому засіданні було встановлено, що 16.05.2014 року між позивачем та відповідач було укладено Кредитний договір № 200940561, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит на наступних умовах: сума кредиту, валюта кредиту - 76359,06 гривень (п. 2.1 договору); процентна ставка за користування кредитом 15,99% річних, тип процентної ставки - фіксована (п. 2.2 договору); дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій 19.05.2019 року (п. 2.3 договору). Відповідно до п. 2.8.1 договору, за управліням кредитом за перід з 1-го місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом - 1,29% від суми кредиту. Згідно п. 2.6 договору, порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором: платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1 до цього договору та його невід`ємною частиною. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з Вимогою від 07.04.2015 року № 33006-102 б/б про дострокове повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків за користування кредитом і нараховану неустойку (а.с.11). Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Згідно із розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № 500940561 від 16.05.2014 року станом на 19.03.2015 року становить 84043,19 грн., а саме: за кредитом - 73235,47 грн., по відсотках - 4282,57 грн., по комісії - 4925,15 грн., по штрафам - 1600,00 грн. (а.с.14). Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що банком зобов'язання за кредитним договором № 500940561 від 16.05.2014 року виконано, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача з 16.05.2014 року по 19.03.2015 року, яку сформовано 23.03.2015 року (а.с.15-17), а відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг по кредитному договору в розмірі 84043,47 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 840,43 грн. (а.с.3).

Outcome: approved