Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

У липні 2016 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Вимоги позову мотивовані тим, що відповідач, уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, засобами поштового зв'язку направив заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялась судовими повістками направленими за її зареєстрованим місцем проживання. Враховуючи вищевикладене, а також висловлену у позовній заяві згоду представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що 22.04.2012 між банком та відповідачем був укладений кредитний договір. Даний висноком вбачається з анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг з особистим підписом відповідача. На підставі даної анкети-заяви відповідач отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік та на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З розрахунку позивача вбачається, що відповідач станом на 30.04.2016 має заборгованість в сумі 11332 грн. 45 коп., яка складається з: 1) 285 грн. заборгованість за кредитом, 2) 6931 грн. 62 коп. заборгованість за процентами, 3) 3100 грн. заборгованість за пенею, 4) 500 грн. штраф (фіксована частина), 5) 515 грн. 83 коп. штраф (процентна складова). Даний розрахунок відповідачем не спростовано. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу (ЦК) України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049 та 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві (банку) надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористалась своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів не подала, в судове засідання не з'явилась. Суд з урахуванням вищевикладеного вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в повному обсязі. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved