Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що 04 жовтня 2003 року відділі реєстрації актів цивільного стану Новоодеського РУЮ Миколаївської області вона уклала шлюб з відповідачем. Позивач вказала, що від шлюбу подружжя мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Причиною розпаду сімї є те, що вони з відповідачем не знаходять спільну мову з більшості питань стосовно ведення сімейного бюджету, на цій підставі дуже часто виникають сварки та скандали, жити в подальшому є неможливим. Кім того, відповідач проявляє подружню невірність, не ночує дома, що завдає глибоких моральних страждань. У звязку з вищевикладеним позивач не бачить сенсу продовжувати шлюбні відносини з відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати без її участі та вказала, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], [INFO], та [PERSON]. [INFO], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 04.10.2003 року серія 1-ФП № 078201 виданого ВДРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позовні вимоги не визнає. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбнео прізвища слід задовольнити та залишити їй прізвище «Кукол».

Outcome: approved