Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказано, що з 23.08.2014 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . Однак, на даний час, сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім`ї є непорозуміння та різниця характерів. У зв`язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Ухвалою суду 06.04.2020 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] , відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 346. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Спорів щодо місця проживання дитини та поділу майна сторони не мають. Судом встановлено, що позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач позовні вимоги визнає, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, а відповідач позовні вимоги підтримує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам однієї з сторін. Крім того, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивачки щодо присвоєння їй дошлюбного прізвища « [PERSON] ». Відповідно до ст.. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу є повністю обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved