Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 22.07.2014 в Відділі ДРАЦС реєстраційної служби по Тростянецькому району Тростянецького МРУЮ у Вінницькій області, актовий запис №41. В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що 22.07.2014 вони з відповідачкою одружились. Від шлюбу дітей немає. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та ведення спільного господарства. З квітня 2021 року вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження сім`ї вважає неможливим та недоцільним. В добровільному порядку відповідачка не бажає розірвати шлюб. Ухвалою суду від 12 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась та подала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає, миритись з позивачем не бажає. Після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище [PERSON] . З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.07.2014, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 липня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис №41. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом Згідно з ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. За змістом ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. В судовому засіданні встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. У заяві про розгляд справи без участі відповідач також просить залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, з врахуванням вимог ст. 113 СК України, відповідачу після розірвання шлюбу слід відновити дошлюбне прізвище [PERSON] .

Outcome: approved