Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) по виплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що відповідачем [PERSON] вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку на утримання якої з відповідача було стягнуто аліменти, однак у відповідача виникла заборгованість по виплаті аліментів, у зв'язку з чим вона була змушена звернутися до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково і погодився сплатити 1500 грн. неустойки, зазначивши, що заборгованості по аліментах у нього немає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу було розірвано 17 квітня 2007 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 78. (а.с.14). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.12), яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з матір'ю. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 2005 року з відповідача стягнуто на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (виконавче провадження № 45913802, виконавчий лист № 2-2173 від 04.12.2014 року, виданий Ленінським районним судом м. Полтави на підставі провадження № 6/553/235/2014). Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості по аліментах виданої Подільським відділом державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (вихідний № 4117 від 21 лютого 2018 року ) заборгованість по виконавчому провадженню згідно виконавчого листа № 2- 2173 від 04.12.2014 року виданого Ленінським районним судом м. Полтави про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2005 року до досягнення повноліття, станом на 01.02.2018 року становить 22 419 грн. Відповідач у судовому засіданні заявив, що ним повністю виплачена заборгованість по аліментах, що підтверджується копією квитанції (а.с.35). А з приводу нарахованої позивачем неустойки (пені) в розмірі 11 756,28 грн. заперечував та погодився виплатити її в розмірі 1500 грн. Окрім того, судом встановлено, що у відповідача на утриманні перебуває, ще одна дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.36). Згідно ст. 51 Конституції України,ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину. Так частиною 1 статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до п.22 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки ( пені) настає лише за наявності вини цієї особи. При цьому, відповідно до норми статті 20 Сімейного кодексу України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. З урахуванням позиції відповідача, який частково визнав пред'явлений позов, погасив основну суму заборговані по сплаті аліментів та погодився виплатити неустойку (пеню) в розмірі 1500 грн., суд визнає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги у розмірі, визнаному відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України,ст.180, 186 СК України,

Outcome: partial