Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~У липні представник ТОВ „ВЕЛФІН звернувся до суду з позовом і просив стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ВЕЛФІН заборгованість за Договором позики в розмірі 21506 гривень та судові витрати в сумі 2102 гривні понесені позивачем при зверненні з позовом до суду. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 23.06.2017 року між Позивачем та відповідачем укладено Договір позики № 212505 в електронній формі. За умовами п.1.1 Договору позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 500 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобовязався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Сторони погодили, що дата перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником є датою укладення Договору позики. На картоковий рахунок відповідача позивачем перерахована сума позики 500 гривень, банк-еквайер здійснив зарахування коштів згідно Договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016. Пунктом 1.5.1 Договору позики сторони погодили нарахування процентів за користування позикою. Відповідно до п.1.1,1.5.1 Договору позики, загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на 06.07.2020 року визначено у сумі 21506 гривень, з яких: 500 гривень основний борг,10565,50 грн заборгованість за відсотками, 10440,50 гривень заборгованість за простроченими відсотками. 03.08.2020 постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду і відкриття провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного провадження без виклику сторін з розясненням порядку подання клопотань, відзиву і заперечень на відзив (а.с.44-45). Відповідачем 04.08.2020 року отримано документи по справі. 18.08.2020 року надано відзив на позов (а.с.48-51). Відзив відповідача зводиться до повного невизнання позову через відсутність доказів отримання коштів у кредит від позивача, непогодження договору електронним цифровим підписом з посиленим сертифікатом ключа, не визнається як доказ копія такого договору, порушення Інструкції про безготівкові розрахунки, строк повернення позики визначений 03.07.2017, нарахування відсотків можливе лише у період строку кредитування, строк позовної давності на момент предявлення позову (три роки) сплинув. Відповідь на відзив від позивача до суду не надходила Строки, встановлені ухвалою від 03.08.2020 року, на момент постановлення судового рішення вичерпані. Тому суд розглядає справу за наявними матеріалами. Дослідивщи письмові докази у справі, визначившись з правовою нормою, що підлягає застосуванню, за відсутності подання доказів на спростування вимог позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності, відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг № 2606 від 27.10.2015 року зареєстровано в реєстрі фінансових установ за № 16103225. Доведено, що сторони перебували у договірних відносинах і 23.06.2017 року між Позивачем та відповідачем укладено Договір позики № 212505 в електронній формі. Вказаний договір позики укладений у формі електронного документу, що не суперечить вимогам\~Цивільного кодексу Українита іншого законодавства. Договір позики був укладений на підставі заяви позичальника. Відповідно до умов договору позики відповідачу шляхом перерахування грошових коштів на його банківський рахунок (банківська картка) було надано позику в розмірі 500,00 грн., строком до 03.07.2017, зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 1,9 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 договору; 1,9 процента, додатково до основних процентів, від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п.1.3 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «ВЕЛЛФІН» визначають порядок і умови надання ТОВ «ВЕЛЛФІН» грошових коштів у позику. Правила розміщені на веб-сайті ТОВ «ВЕЛЛФІН7; https://creditup.com.ua, вони є загальнодоступними та являють собою публічну оферту ТОВ «ВЕЛЛФІН» до укладення договору позики. Правила є невід`ємною частиною Договору позики. Відповідно до умов Розділу 4 Правил, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті ТОВ «ВЕЛЛФІН», із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому відповідачу було перераховано грошові кошти. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ВЕЛЛФІН» перебувають в загальному доступі та є публічною пропозицією на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. ТОВ «ВЕЛЛФІН» свої зобов`язання за договором позики виконав повністю, що підтверджується повідомленням ТОВ ФК „ВЕЙ ФОР ПЕЙ, яке надає технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснив зарахування коштів згідно Договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016. Відповідач належним чином не виконав умов договору позики у встановлений строк. Станом на 06.07.2020 року позивачем визначено борг у сумі 21506 гривень, з яких: 500 гривень основний борг,10565,50 грн заборгованість за відсотками, 10440,50 гривень заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж у суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, твердження відповідача, що договір не був укладений є нічим іншим як прагненням не повертати, в тому числі на умовах оплатності, взяті у борг кошти. Натомість договір був укладений в порядку, встановленому законом, позичальник отримав грошові кошти, а тому зобов`язаний був повернути їх у визначений договором строк. 115,50 грн мав сплатити процентів (30 грн + (9,5 грн х 9 днів), за умовами п.1.5.1 Договору, тобто позовні вимоги слід задовольнити на суму 615,50 гривень, в решті вимоги позову задоволенню не підлягають. Аналіз норм матеріального права дозволяє дійти суду висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, яка в силу положень ч.4 ст.263 ЦПК України повинна враховуватися судом при розгляді позову. Згідно п.1.3 Строк позики за Договором складає 10 днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків до 03.07.2017 року та графіку (а.с.22,26). Після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Трирічний строк для предявлення вимог не порушений, тому позов підлягає частковому задоволенню на суму 615,50 гривень. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати пропорційно до частини задоволених позовних вимог (2,9 %).

Outcome: partial