Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

у липні 2020 року до Машівського районного суду Полтавської області з Київського районного суду м. Полтави надійшла вказана позовна заява, для розгляду за підсудністю, у якій позивачі просять визнати недійсним заповіт [PERSON] , складений ним на ім`я [PERSON] 17.07.2018, реєстровий № 88 та посвідчений секретарем Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області Гринчук Ольгою Василівною. Позов мотивований тим, що [PERSON] не підписував цей заповіт, а отже він є незаконним. Позивачі вважають, що є незрозумілим посвідчення оспорюваного заповіту секретарем Михайлівської сільської ради [PERSON] за наявності декількох нотарусів по Машівському району. Також позивачі зазначають, що зі змісту заповіту не вбачається на підставі якого рішення органу місцевого самоврядування діє секретар сілсьької ради Гринчук О.В. та заповіт викладено не на спеціальному бланку нотаріальних документів, а на звичайному аркуші паперу. В заповіті зазначено про роз`яснення змісту статей Цивільного кодексу, проте вказані статті не регулюють спірні правовідносини (а.с.1-8, 36-42, 44, 45, 69 т.1). Ухвалою суду від 05.08.2020 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Одночасно залучено до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Михайлівську сільську раду Машівського району Полтавської області, Машівську державну нотаріальну контору та Службу у справах дітей Виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради (а.с.71 т.1). Також суд 05.08.2020 року частково задовольнив заяву [PERSON] , та [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , про забезпечення\~позовута зобов`язав Машівську державну нотаріальну контору вирішити питання стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , з урахуванням наявного на розгляді в суді спору щодо заповіту померлого (а.с.70 т.1). 27.08.2020 року на клопотання представника позивачів витребувано документи, необхідні для проведення посмертної почеркознавчої експертизи по ідентифікації підпису [PERSON] (а.с.114-117 т.1). Ухвалою суду від 20.10.2020 року призначено у справі судову посмертну почеркознавчу експертизу по ідентифікації підпису [PERSON] в оспорюваному заповіті та підготовче провадження закрито та цивільну справу призначено до розгляду (а.с.126,127 т.2). Провадження у справі поновлено 03.02.2021 року (а.с.203 т.2). Позивачі в судове засідання не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності та позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з урахуванням додаткових пояснень (а.с.234-239 т.2). У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та додаткових поясненнях, наполягав на задоволенні позову, посилаючись на порушення вимог законодавства при посвідченні заповіту, оскільки заповіт викладений не на нотаріальному бланку, не оплачений державним митом - в квитанції, яка надана Михайлівською сільською радою не зазначено призначення платежу, а тому незрозуміло, які послуги були оплачені. Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що заповіт відповідає вимогам закону, в тому числі щодо форми заповіту - відповідно до ст.1247 ЦК України підписаний особисто заповідачем та посвідчений посадовою особою, уповноваженою на вчинення нотаріальних дій, документ має необхідні реквізити, зазначено конкретні об`єкти нерухомого майна, яке [PERSON] заповів доньці [PERSON] , а тому є всі підстави вважати що воля спадкодавця була спрямована саме на складення цього заповіту. При складені заповіту уповноваженою особою Михайлівської сільської ради перевірено дієздатність та дотримано таємниці нотаріальної дії, заповіт надрукований на звичайному папері, що Законом не заборонено, а тому вказані обставини не спотворюють заповіт та волю спадкодавця. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно, подали заяви про розгляд справи без їх участі та при вирішенні справи покладаються на розсуд суду (а.с.88,89 т.1, а.с.230-233 т.2, а.с.16 т.3), а тому суд уважає за можливе провести судове засідання за відсутності позивачів та представників третіх осіб. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка та дослідивши письмові докази, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Так, [PERSON] помер [INFO] в смт Машівка Машівського району Полтавської області у віці 63 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.18 т.1). До майна померлого [PERSON] 09.01.2020 року державним нотаріусом Машівської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу (а.с. 25 т.3). Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , [PERSON] \~онуком,а відповідач [PERSON] донькою, та вказані особи в установлений законом строк звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.16-20 т.1, 17-21, 26-32 т.3). На випадок своєї смерті [PERSON] 17.07.2018 склав заповіт, посвідчений секретарем Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області Гринчук Ольгою Василівною та зареєстрований за № 88, яким заповів дочці [PERSON] належні йому земельні ділянки, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Андріївської сільської ради Машівського району Полтавської області: площею 7,290 га з кадастровим номером 5323080400:00:001:0137 та площею 7,3 га з кадастровим номером 5323080400:00:001:0138 (а. с. 3, 22-24 т.3). У статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до частини третьої статті 203\~ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі статтею 1247\~ЦК України\~заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу. Висновком експерта Полтавського НДЕКЦ № 2582 від 27.01.2021 року за результатами судової почеркознавчої експертизи, проведеної згідно з ухвалою суду від 20.10.2020 року, встановлено, що підписи від імені [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Висоцьк Дубровичцького району Рівненської області, який помер [INFO] , у двох примірниках заповіту [PERSON] , складеного ним на користь [PERSON] , від 17.07.2018 року, реєстровий № 88 та посвідченого секретарем Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області Гринчук О.В., виконані самим [PERSON] (а.с.181-201 т.2). Відповідно до частини першої статті 225\~ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування(частина перша статті 1251 ЦК України). Вказане також закріплено положеннями статті 37 Закону України «Про нотаріат», підпунктом 5 пункту «б» частини першої статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, визначено порядок посвідчення заповіту посадовими особами органів місцевого самоврядування. Так, у пункті 1.2. розділу I цього Порядку зазначено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Пунктом 2.1. розділу II Порядку встановлено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Відповідно до положень пункту 2.3. розділу II Порядку при вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. Як убачається зі змісту оспорюваного заповіту, особу [PERSON] та його дієздатність під час складення заповіту перевірено уповноваженою на те особою - секретарем Михайлівської сільської ради Гринчук Ольгою Василівною, на яку покладено обов`язки із вчинення нотаріальних дій на території відповідної сільської ради рішенням виконавчого комітету сільської ради (а. с.61,62 т.2). Зазначено місце складення заповіту, вказано й дату його посвідчення та заповіт зареєстрований в книзі реєстрації нотаріальних дій за №88, який співпадає з номером, зазначеним в заповіті (а.с.63-69), а тому оспорюваний заповіт відповідає вимогам Закону щодо його форми та порядку укладення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона працює секретарем Михайлівської сільської ради та на неї покладено обов`язки щодо вчинення нотаріальних дій, в своїй роботі вона керується зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування та посвідчувала заповіт [PERSON] , який був складений зі слів [PERSON] , який мав при собі правовстановлюючі документи на земельні ділянки та копію паспорта особи, на користь якої він склав заповіт, прочитаний та підписаний ним особисто, оплачений державним митом. Заповіт був нею зареєстрований в журналі та відповідному реєстрі, при складенні заповіту нікого, крім заповідача та неї в кабінеті не було та було перевірено особу та дієздатність заповідача, роз`яснено, що заповіт є таємницею та не підлягає розголошенню. Також свідок пояснила, що заповіт складений на звичайному папері, оскільки Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування не передбачено спеціальних бланків при складенні заповітів. У статті 1257\~ЦК України\~передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України. Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Особистий підпис заповідача у заповіті свідчить про вільне волевиявлення заповідача, й обставини, які вплинули на волевиявлення заповідача, судом не встановлені. Отже, суд доходить висновку, що при посвідченні заповіту були дотримані положення Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~від 11\~листопада 2011\~року №\~3306/5 та відповідні норми ЦК України, зокрема, статті 1247 ЦК України. При цьому позивачами не доведено наявності підстав, які б мали наслідком недійсність заповіту, що в силу положень статей 12, 81\~ЦПК України є їхнім процесуальним обов`язком. Верховний Суд в постанові від 12 січня 2021 року по справі № 397/1396/19, провадження № 61-14040 св 20 зауважив, що технічні помилки (описки) у заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення, Зазначене не є тими порушеннями, які впливають на форму та посвідчення заповіту, що було б підставою для визнання заповіту недійсним. Також у постанові від 07.03.2018 року по справі справа № 525/607/1, провадження № 61-1339 св 17 Верховний Суд роз`яснив, що відсутність у заповіті певних реквізитів, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, може розцінюватися як порушення форми заповіту у тому разі, коли відсутність таких реквізитів позбавляє можливості встановити особу спадкодавця, свободу його волевиявлення, час, місце вчинення заповіту, особу, яка його нотаріально посвідчила, тощо. Суд уважає неспроможними доводи представника позивачів щодо відсутності в квитанції призначення платежу та складення заповіту не на нотаріальному бланку. З урахуванням наведеного, в задоволенні позову потрібно відмовити. Судові витрати позивача у відповідності зі ст.141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed