Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця [PERSON], згідно якої просив: -розірвати договір підряду від 05 квітня 2017 року на виготовлення корпусних меблів б/н, укладений між мною, [PERSON] та ФОП [PERSON]. -стягнути з ФОП [PERSON] на мою користь сплачені мною кошти у розмірі 31500,00 грн. за договором на виготовлення корпусних меблів б/н. -стягнути з ФОП [PERSON] на мою користь пеню в розмірі 39195,00 гривень. -стягнути з ФОП [PERSON] на мою користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 гривень. Мотивуючи свої вимоги тим, що 05 квітня 2017 року він уклав з відповідачем договір побутового підряду на виготовлення за індивідуальним заказом корпусних меблів - кухні вартістю 33500,00 грн., і згідно п.п. 2.4,6.4 даного договору ним 05 квітня 2017 року сплачено відповідачу 24000,00 грн., що є авансом в розмірі 70 % від ціни договору. Окрім цього, в рахунок виконання договору на вимогу відповідача позивачем перераховано на вказаний відповідачем рахунок через платіжний термінал «Приватбанку» 27.04.2017 року кошти в розмірі 5500,00 грн., а також 17.05.2017 р. кошти в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується банківськими квитанціями, доданими до позовної заяви. Загальна сума, сплачена відповідачу за замовлені меблі, склала: 31500,00 грн. Позивач зазначив, що термін виконання робіт згідно договору становив 30 робочих днів. Як у визначені договором строки, так і тривалий час після закінчення цих строків, відповідач роботу не виконав, сплачену суму 31500,00 грн. йому не повернув, у звязку із чим позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи сповіщався належним чином. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 квітня 2017 року позивач уклав з відповідачем договір побутового підряду на виготовлення за індивідуальним заказом корпусних меблів - кухні вартістю 33500,00 грн., і згідно п.п. 2.4,6.4 даного договору ним 05 квітня 2017 року сплачено відповідачу 24000,00 грн., що є авансом в розмірі 70 % від ціни договору. Окрім цього, в рахунок виконання договору на вимогу відповідача позивачем перераховано на вказаний відповідачем рахунок через платіжний термінал «Приватбанку» 27.04.2017 року кошти в розмірі 5500,00 грн., а також 17.05.2017 р. кошти в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується банківськими квитанціями, доданими до позовної заяви. Загальна сума, сплачена відповідачу за замовлені меблі, склала: 31500,00 грн. Позивач зазначив, що термін виконання робіт згідно договору становив 30 робочих днів. Як у визначені договором строки, так і тривалий час після закінчення цих строків, відповідач роботу не виконав, сплачену суму 31500,00 грн. йому не повернув. Між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, які регулюються договором побутового підряду. Відповідно до ст.837 ЦК України підрядник зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням замовника, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. За договором відповідач в якості підрядника (виконавця) зобов'язувався виготовити, поставити та встановити (змонтувати) в квартирі позивача корпусні меблі кухню. В зазначений в договорі строк, підрядник (виконавець) не виготовив, не поставив та не встановив в квартирі корпусні меблі, що є істотними порушеннями договору підряду. У відповідності до ч.2 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу, або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Частиною 2 ст. 852 ЦК України, передбачено, що за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідач як виконавець в даних правовідносинах, протиправно не виконав зобов'язання вказані в договорі підряду. Відповідно до ст.ст. 623, 1210 ЦК України шкода завдана внаслідок недоліків послуг, відшкодовується виконавцем. Між порушенням умов зобов'язань та наявністю шкоди мається причинний зв'язок. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язань, доказується позивачем (кредитором). Цей розмір визначений на підставі сплаченого при укладенні договору авансового платежу в розмірі 24000,00 грн., а також банківських квитанцій від 27.04.2017 р. на суму 5500,00 грн. та від 17.05.2017 р. на суму 2000,00 грн., а всього на суму 31500,00 грн. Згідно ст.10 п.1, п.2 Закону України «Про захист прав споживачів» від 1 грудня 2005 року «споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором». «Якщо під час виконання робіт стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків». У відповідності до п.5 ст.10 даного Закону, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Аналогічна норма міститься в договорі підряду. Пунктом 4.1.договору зазначено, що у разі порушення строків виготовлення, постачання чи монтажу (п.3.4.3.5) «Виконавець» сплачує замовнику штраф у розмірі 3 % від ціни виробу, за кожен день затримки. Перебіг невиконання свого зобов'язання за договором розпочався у відповідача після спливу 30 робочих днів з моменту підписання договору, а саме з 22 травня 2017 року. Невиконання зобов'язання відповідачем триває на день подачі позовної заяви, а саме станом на 29 червня 2017 року. Виходячи з викладеного підлягає стягненню на користь позивача сума пені в розмірі: 33500,00 грн. х 3 % х 39 днів = 39195,00 грн. Крім того, [PERSON] зазначив, що йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що позивач переносить переживання через те, що заплатив гроші і не може отримати ні своє замовлення, ні повернути гроші. Крім того, для відновлення своїх порушених прав він змушений прикладати додаткові зусилля, що тягне за собою як додаткові витрати, так і порушення сталого життєвого укладу. Моральну шкоду позивач оцінив в розмірі 2000,00 гривень. Проте, дослідивши матеріали справи, суд вбачає, що позовна заява не містить відомостей, у чому саме полягає моральна шкода, завдана позивачу та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір такої шкоди. З огляду на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON]про відшкодування моральної шкоди з їх безпідставності та необґрунтованості. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, виходячи з положень чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги , [PERSON] є частково обґрунтованими. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial