Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У листопаді 2015р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 11.12.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, [PERSON]. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредит встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку у будь-який момент змінити кредитний ліміт. В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав,\~\~внаслідок чого станом на 31.10.2015 року має заборгованість в загальній сумі 10781,92 грн., яка складається з наступного: 874,59 грн. - заборгованість за кредитом; 6405,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2750,00 грн. заборгованість по пені і комісії, а також штрафи 250,00 грн. (фіксована частина); 501,52 грн. (процентна складова). Посилаючись на ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України, Банк просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 10781,92 грн. та судові витрати у розмірі 1218,00 грн. Представник позивача [PERSON] ( за довіреністю) у судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції з Самарським районним судом м. Дніпропетровська, позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що 11.12.2008 року з відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг, за яким відповідачу була видана кредитна картка із встановленим на ній кредитним лімітом 500 грн. Договір складався з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифами, які викладені у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Впродовж користування кредитною карткою кредитний ліміт періодично за рішенням банку збільшувався і зменшувався, що передбачено п.3.2 Умов та Правил. Пунктом 5.3. передбачено, що банк має право проводити зміни [PERSON] та інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк за 7 днів має проінформувати клієнта, в т.ч. у виписці по рахунку. Якщо банк не отримав від клієнта протягом 7 днів повідомлення про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. [PERSON] надав видав позичальнику кредитну картку з встановленим на ній кредитним лімітом, якою відповідачка користувалася, але належним чином погашення кредиту не здійснювала. Останнє погашення кредиту було здійснено відповідачем 18.12.2012 року. Станом на 31.10.2015 року відповідач має заборгованість в загальній сумі 10781,92 грн., яка складається з наступного: 874,59 грн. - заборгованість за кредитом; 6405,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2750,00 грн. заборгованість по пені, а також штрафи 250,00 грн. (фіксована частина); 501,52 грн. (процентна складова). Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у сьогоднішнє судове засідання не зявилася. Подала заяву про продовження розгляду справи за її відсутності. Проситьзастосувати позовну давність по вимог позивача про стягнення заборгованості та пені. У попередніх засіданнях суду пояснила, що дійсно у 2008 році отримала від Приватбанку кредитну карту, користувалася нею. Коли дія картки закінчилася, наприкінці 2011 році звернулася до Маріупольського відділення Приватбанку з питання погашення залишку несплаченого кредиту. Їй пояснили, що вона може погашати кредит за своїм паспортом, що вона і робила. Останній платіж нею був здійснений три роки тому. Нової картки їй не видавали. Згодна здійснити погашення кредиту, але в межах позовної давності цих вимог. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Ухвалою суду від 14.01.2016 року у відповідача було витребувано договір про надання банківських послуг, оскільки судом було встановлено, що Умови та Правила надання банківських послуг, які були долучені до позовної заяви, не стосувалися цього договору. У квітні 2016 року банком надіслані суду Умови та правила надання банківських послуг, Заява позичальника, Довідка про умови кредитування (а.с.93-97). Судом встановлено, що 11.12.2008 року між Приватбанком і [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, за яким відповідачка отримала кредитну картку «55 днів пільгового періоду» з встановленим на ній кредитним лімітом у розмірі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг договір складається з Заяви позичальника, Памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послу, [PERSON]. Відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється та змінюється (збільшується, зменшується) за рішенням банку. Пунктом 5.5.1 Правил користування платіжною карткою встановлено за несвоєчасне виконання боргових зобовязань ( користування простроченим кредитом і овердрафтом) держатель сплачує проценти по підвищеній процентній ставці або додаткову комісію, розмір яких визначається Тарифами. Згідно з п 6.5 Умов та правил клієнт зобовязався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів більш ніж на 30 днів, він зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. та 5% від суми позову. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.\~ \~ Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( Стаття 257). Згідно з ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені); Відповідно до ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Позовна давність, відповідно до п.4 ст. 267 ЦК України, застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.4-5), довідки про рух коштів на картрахунку (а.с.79-88) заборгованість відповідача станом на 31.10.2015 року становить 10781,92 грн. і складається з наступного: 874,59 грн. - заборгованість за кредитом; 6405,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2750,00 грн. заборгованість по пені, а також штрафи 250,00 грн. (фіксована частина); 501,52 грн. (процентна складова). Довідкою про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка має підпис відповідача (а.с.93) встановлена базова процентна ставка за користування кредитом 2,5% на місяць. Клієнт має вносити щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним щомісячний платіж у розмірі 7% заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 50 грн. Відповідачка періодично здійснювала погашення кредиту, останній платіж у розмірі 70 грн. був внесений нею 18.12.2012 року. Тобто відповідачка фактично визнавала існуючий борг по кредиту перед банком. [PERSON] звернувся до суду з цим позовом 26.11.2015 року. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений річний строк позовної давності, встановлений законом до позовних вимог про стягнення неустойки (пені). Таким чином стягненню підлягає пеня, яка нарахована банком за період з 26.11.2014 року по 31.10.2015 рік в загальній сумі 1250.00 грн. Також підлягає стягненню заборгованість за кредитом 874,59 грн. і заборгованість по процентам за користування кредитом 6405,81 грн. Що стосується вимог про стягнення штрафів у розмірі 250 грн. і 551,52 грн., то ці вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору, а саме Довідкою про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка має підпис відповідача, передбачено застосування штрафу 250 грн. + 5% від суми позову при порушенні будь-якого із грошових зобов'язань, зазначених у договорі більш ніж на 120 днів (а.с.93). Як вбачається з розрахунку заборгованості штрафи у розмірі 250 грн. і 551,52 грн. нараховані банком одночасно станом на 31.10.2015 рік за одне і теж саме порушення грошового зобовязання. Враховуючи положення, закріплені у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача штрафу тільки у розмірі 250 грн. Саме до аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003 цс 15. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в загальній сумі 8\~730,40 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути компенсацію витрат на оплату судового збору у розмірі 1218 грн. На підставі викладено,

Outcome: partial