Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

У липні 2019 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 9107,80 грн. боргу за спожиту теплову енергію, 776,66 грн. інфляційних втрат, 234,11 грн. трьох відсотків річних та судовий збір. Як на підставу позовних вимог вказано, що в опалювальних сезонах 2017-2019 позивач здійснював постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] , яка належить відповідачу. Позивач надав теплову енергію за період з 01.02.2017 по 31.12.2018 на суму 9228,36 грн., за яку відповідач не сплатив, тим самим не виконав свої зобов`язання. З урахуванням перерахунку - 120,56 грн., залишок боргу складає 9107,80 грн. Крім того, за період з 01.03.2017 по 31.12.2018 відповідачу нараховано 776,66 грн. інфляційних втрат та 234,11 грн. трьох відсотків річних. Надіслане відповідачу попередження від 10.01.2019 залишилося без задоволення та відповіді. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.11.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання, призначене на 10.06.2020 на 09:30 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач причини своєї неявки не повідомила та правом на надання відзиву на позов не скористалась. Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Крім того, повідомлення відповідача про розгляд справи додатково здійснювалось судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Позивачем, в обґрунтування позовних вимог, надано договір про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води №441052 від 05.04.2019 укладений між ПрАТ «МТЕЦ» та відповідачем за вказаною адресою, проте вказаний договір не містить підпису відповідача. Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зазначена норма закону зобов`язує споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 15.03.2018 у справі 401/710/15-ц. Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України. Як вбачається з нарядів про підключення будинків до мереж теплопостачання, позивачем в спірний період була надана теплова енергія для опалення в будинок, в якому розташована квартира відповідача. Проте, відповідач не оплатив отримані послуги в повному обсязі. Так, з 01.02.2017 по 31.12.2018 заборгованість за надані послуги склала: основний борг за надані послуги 9107,80 грн., три відсотки річних 234,11 грн., інфляційних втрат станом на час подачі позову 776,66 грн. У лютому 2019 року відповідачу надсилалося попередження (в порядку досудового урегулювання сплати боргу) про оплату боргу в сумі 29968,71 грн., який утворився станом на 10.01.2019, який погашено не було. Статями 68, 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 20.06.2012 по справі № 6-68цс12, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Оскільки відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії, відповідно він є боржником у зобов`язальних правовідносинах. Враховуючи, що позивачем доведено заявлений у позові розмір заборгованості, який утворився через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань з оплати спожитих послуг, суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved