Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

У липні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.06.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики. На виконання умов п. 1.1 Договору позики, Позикодавцем було передано Позичальникові безвідсоткову позику в сумі 416 000 (чотириста шістнадцять тисяч) доларів США 00 центів, що станом на дату укладення Договору позики було еквівалентно 11 232 000,00 (одинадцять мільйонів двісті тридцять дві тисячі) грн. 00 копійок. Отримання Позичальником від Позикодавця суми позики підтверджується відповідною розпискою від 21.06.2018, в якій Позичальник підтвердив отримання визначених п.1.1 Договору позики сум грошових коштів, а також зобов`язався повернути отримані суми грошових коштів до 05.11.2019 відповідно до умов викладених у Договорі позики. Станом на 18 липня 2019 року Позичальником не виконано в повній мірі умови Договору позики, у зв`язку з чим у Позичальника перед Позикодавцем утворилась заборгованість в розмірі 9 000 (дев`ять тисяч ) доларів США 00 центів. Оскільки відповідачами не виконані умови договору позики тому позивачка просила суд стягнути з солідарно з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ; остання адреса реєстрації: [ADDRESS] ) та [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , [ADDRESS] ) штраф за Договором позики у розмірі 232 758,00 (двісті тридцять дві тисячі сімсот п`ятдесят вісім) гривень 00 копійок). 05 вересня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 21.06.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики. На виконання умов п. 1.1 Договору позики, Позикодавцем було передано Позичальникові безвідсоткову позику в сумі 416 000 (чотириста шістнадцять тисяч) доларів США 00 центів, що станом на дату укладення Договору позики було еквівалентно 11 232 000,00 (одинадцять мільйонів двісті тридцять дві тисячі) грн. 00 копійок. Отримання Позичальником від Позикодавця суми позики підтверджується відповідною розпискою від 21.06.2018, в якій Позичальник підтвердив отримання визначених п.1.1 Договору позики сум грошових коштів, а також зобов`язався повернути отримані суми грошових коштів до 05.11.2019 відповідно до умов викладених у Договорі позики. Відповідно до п. 5.1 Договору позики сторони несуть відповідальність за невиконання чи ненадежне виконання своїх зобов`язань за даним договором відповідно до його умов та чинного законодавства України. Відповідно до п. 5.3 Договору позики встановлено, що у випадку прострочення строків повернення позиви більш ніж на 5 (п`ять) банківських днів Позичальник сплачує штраф за кожен факт порушення у сумі, еквівалентній 3000 доларів США відповідно до комерційного курсу купівлі долару США даних сайту finance.ua. Станом на 18 липня 2019 року Позичальником виконані в повному обсязі зобов`язання щодо повернення горшових коштів, однак порушені строки повернення грошових коштів, зокрема відповідачем порушені строки повернення траншів 2, 4 та 5. Таким чином у Позичальника перед Позикодавцем утворилась заборгованість із штрафних санкцій за в розмірі 9 000 (дев`ять тисяч ) доларів США 00 центів, що еквівалентно на день подання позову 232 758,00 (двісті тридцять дві тисячі сімсот п`ятдесят вісім) гривень 00 копійок) Водночас, з метою зебезпечення виконання зобов`язання Відповідача 1 за Договором позики між Позивачем та Відповідачем 2, [PERSON] було укладено Договір поруки від 21.06.2018 року, відповідно до п. 1.1 якого відповідач 2 зобов`язанвся відповідати перед позивачем за виконання всіх зобовязань відповідача 1, що виникли з Договору позики від 21.06.2018 року. Відповідно до п. 2.1 Договору поруки порукою забезпечено зобовязання відповідача 1, зокрема, відшкодування збитків та сплати штрафних санкцій у випадках, передбачених Договором поруки від 21.06.2018 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як свідчать матеріали справи, на підтвердження укладання договору, відповідачем надано розписки, копії яких долучені до матеріалів справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Так, розписка, на підставі якої позивач просить стягнути заборгованість, містить умови отримання позичальником в борг грошових коштів, дату отримання коштів, тобто розписка відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України. У матеріалах справи не міститься доказів того, що договір позики, укладений між сторонами, є нечинним, його дійсність не спростовано, а тому зобов`язання за даним правочином підлягають до виконання. Стаття 545 ЦК України встановлює, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути суму штрафних санкцій позики згідно Договору позики від 21 червня 2018 року у розмірі 9000 доларів США, що за курсом НБУ на день подання позову становить 232 758 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 327, 58 грн.

Outcome: approved