Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У липні 2015 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 10 412 грн. 99 коп. страхового відшкодування в порядку регресу; 66 грн. 76 коп. - 3 % річних від простроченої суми за період з 16 квітня 2015 року по 02 липня 2015 року; інфляційного збільшення суми боргу за період з 16 квітня 2015 року по 02 липня 2015 року у розмірі 229 грн. 09 коп. та 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених вимог, ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» посилалося на те, що 07 грудня 2012 року по автодорозі «М01» в напрямку м. Києва, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 25 березня 2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. В момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9032160 від 10 серпня 2012 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди власнику транспортного засобу марки «Daewoo», д.н.з. [NUMBER], [PERSON] завдано матеріальної шкоди й вартість відновлювального ремонту даного авто згідно із звітом № 0750 від 16 квітня 2013 року про оцінку транспортного засобу становить 32\~761 грн. 25 коп. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» здійснило [PERSON] виплату страхового відшкодування в сумі 9\~812 грн. 99 коп. за вирахування утилізаційної вартості пошкодженого автомобіля (21\~948 грн. 26 коп.) та франшизи у розмірі 1\~000 грн. 00 коп. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] про настання страхового випадку у передбачений законом строк не повідомив, позивач згідно із п.п. «г» п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснив страхове відшкодування й відповідно набув права регресної вимоги до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки, зокрема, й витрат на експертне дослідження у розмірі 600 грн. 00 коп. Крім того, мотивуючи свої вимоги положеннями ст. 625 ЦК України відповідно до якої боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» просило стягнути з відповідача й три проценти річних у розмірі 66 грн. 76 коп. та інфляційні витрати у розмірі 229 грн. 09 коп. за період з 16 квітня 2015 року по 02 липня 2015 року, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. До початку розгляду справи по суті від представника ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій останній вказував, що заявлені вимоги підтримує, просив їх задовольнити у повному обсязі й проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. [PERSON] також в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 07 грудня 2012 року приблизно о 23 годині, [PERSON], керуючи технічно-справним автомобілем [NUMBER], рухаючись по автодорозі «М01» в напрямку м. Києва, порушив п.1.3, п.п. «б» п.2.3 та п. 12.2 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «Daewoo», д.н.з. [NUMBER], що призвело до технічних пошкоджень транспортних засобів. Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 25 березня 2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та призначено покарання у виді одного року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами (а.с. 11-12). В момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9032160 від 10 серпня 2012 року, строком дії з 11 серпня 2012 року по 10 серпня 2013 року (а.с. 8). Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Однак, заява про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, подана відповідачем [PERSON] лише 22 березня 2013 року та зареєстрована ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» за вх. № ЦВ-1263 (а.с. 24). У п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, визначено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно з копією звіту № 0750 з оцінки транспортного засобу, складеного 16 квітня 2013 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Daewoo Lanos TF69Y», д.н.з. [NUMBER], [PERSON], складає 32\~761 грн. 25 коп. (а.с. 13-15). Утилізаційна вартість колісного транспортного засобу визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників (п.2.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів). Судом встановлено, що утилізаційна вартість авто [NUMBER], становить 21\~948 грн. 26 коп., про що свідчить копія звіту № 0750-ОСТ від 06 травня 2013 року (а.с. 20). З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2013 року [PERSON] подала до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. 23). Відповідно до страхового акту № 11386 від 18 вересня 2013 року позивач перерахував [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 9\~812 грн. 99 коп., яку обраховано як суму матеріального збитку, завданого транспортному засобу марки «Daewoo Lanos TF69Y», д.н.з. [NUMBER], за вирахуванням утилізаційної вартості та франшизи (32\~761,25 грн. (21\~948,26 грн. + 1 000 грн.) (а.с. 9, 25). Згідно з платіжним дорученням № 2944 від 21 травня 2013 року, позивачем також оплачено і вартість послуг автотоварознавчого дослідження автомобіля [NUMBER], у розмірі 600 грн. 00 коп. (а.с. 26). У ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З копії претензії № 2073 від 04 березня 2015 року вбачається, що ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» зверталося до відповідача у досудовому порядку з вимогами про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с. 28, 29). Проте, жодних дій, спрямованих на врегулювання спору та сплати на користь позивача коштів, [PERSON] не вчинив. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу в загальному розмірі 10 412 грн. 99 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи неналежне виконання відповідачем [PERSON] зобовязання з повернення суми страхового відшкодування, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову й в частині стягнення трьох відсотків річних, що утворилися за період з 16 квітня 2015 року по 02 липня 2015 року та складають 66 грн. 76 коп., й інфляційного збільшення в сумі 229 грн. 09 коп. Також, на підставі положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. та 60 грн.

Outcome: approved