Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з названим позовом, у якому зазначила, що 18.04.2008 р. вона уклала зі своїм внуком [PERSON] нотаріально посвідчений договір купівлі- продажу жилого будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Калаглія, вул. Чапаєва, буд. №13. Посилаючись, що на час укладення договору купівлі-продажу вона була непрацездатною, за віком та станом здоровя потребувала матеріальної допомоги та лікування, грошей за продаж будинку від відповідача не отримувала і фактично між нею та відповідачем був укладений договір довічного утримання, позивач у рахуванням уточнень до позову просила: визнати договір купівлі-продажу удаваною угодою; визнати, що 18.04.2008 р. між нею та [PERSON] був укладений договір довічного утримання; визнати договір купівлі-продажу жилого будинку договором довічного утримання. (а.с. 74-75) В судовому засідання позивач свої вимоги підтримала. Відповідач позов визнав повністю. Треті особи [PERSON] та [PERSON] просили в задоволенні позову [PERSON] відмовити, посилаючись, що позов заявлений з надуманих підстав, для того щоб ухилитися [PERSON] від виконання рішення суду та звернення стягнення на житловий будинок. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який вони насправді вчинили. Пленум Верховного Суду України в п. 25 постанови від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними розяснив, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обовязки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Судом встановлено, що 18.04.2008 р. [PERSON] та її внук [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив у неї за 42261 грн. житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Калаглія, вул. Чапаєва, буд. №13. При цьому в договорі сторони зазначили, що гроші у зазначеній вище сумі [PERSON] отримала від [PERSON] повністю до підписання цього договору. Також у договорі [PERSON] та [PERSON] зазначили, що вони стверджують, що цей договір не є фіктивним, удаваним і відповідає їх дійсним намірам створити для себе юридичні наслідки. (а.с. 4) Договір купівлі-продажу житлового будинку [PERSON] та [PERSON] був повністю виконаний. (а.с. 13) Твердження позивачки, що вона не отримувала від відповідача грошових коштів за договором купівлі-продажу, а також, що ціна жилого будинку у договорі купівлі-продажу була занижена, суд до уваги не приймає тому, що вони спростовуються зазначеним вище договором купівлі-продажу. Зареєстрована та проживає позивач за адресою: [ADDRESS], що сама позивач визнала. За цією ж адресою зареєстрований та проживає її внук [PERSON] (а.с. 16) З позовом до суду про визнання договору купівлі-продажу удаваною угодою [PERSON] звернулась після спливу більш як 6 років 6 місяців з дня укладання договору. (а.с. 2) При цьому в позовній заяві до суду від 17.11.2014 р. та в уточненій позовній заяві від 30.03.2015 р. позивач зазначала, що відповідно до усної домовленості між нею та відповідачем останній зобовязався довічно доглядати її, забезпечувати її продуктами харчування, ліками, оплачувати обовязкові платежі за будинок і за землю та займатись домашнім господарством. ( а. с. 2 зв., 74 зв.) Надана позивачкою суду розписку, датовану 18.04.2008 р., про те, що відповідач за оформлення на нього будинку зобовязується доглядати та надавати позивачці щомісячно допомогу, суд до уваги не приймає тому, що вона спростовується договором купівлі-продажу, укладеним між позивачкою та відповідачем, у якому сторони зазначили, що цей договір не є фіктивним, удаваним і відповіжає їх дійсним намірам. (а.с. 4,76) Ухвалою Овідіопольського районного суду від 18.06.2013 р. в порядку забезпечення позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики було накладено арешт на все належне [PERSON] рухоме та нерухоме майно. (а.с. 52-54) Рішенням Овідіопольського районного суду від 02.06.2014 р., яке набрало законної сили 06.10.2014 р., з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь [PERSON] стягнено борг за договором позики у розмірі 7000 доларів США, а також на користь [PERSON] 8000 доларів США. (а.с. 45-51) Зазначене вище рішення суду було звернено до примусового виконання і державним виконавцем накладено арешт на все належне [PERSON] нерухоме майно. (а.с. 55,57,62,63-67) Визнання позову відповідачем суд до уваги не приймає, вважає, що це визнання направлене на порушення законних прав та інтересів третіх осіб у справі [PERSON] та [PERSON] По суті позов [PERSON] та визнання його [PERSON] направлені на ухилення від звернення стягнення на належний відповідачу жилий будинок всупереч рішенню суду про стягнення боргу з відповідача на користь третіх осіб. З наведених підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необгрунтованні і задоволенню не підлягають. На підставі ст. 156 ЦПК України підлягають скасуванню заходи щодо забезпечення позову [PERSON]

Outcome: dismissed