Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] подала в суд позов до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 12.04.2013 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Згідно рішення Млинівського районного суду від 12.04.2013 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 \~частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. В даний час розмір аліментів є недостатнім для задоволення потреб дитини. Просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], на її користь на утримання дочки, та стягувати 1/4 частки від всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання чинності даного рішення і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. В судове засідання позивач не зявилась, звернулась до суду з заявою, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, справу просила розглядати у її відсутності. В судове засідання відповідач не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено на 2018 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для неї утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (тепер [PERSON]) [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ГЮ №157580 від 15.02.2012 року. (а.с.6) З копії рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 12.04.2013 року в справі №566/377/13 вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 27 листопада \~2010 року в Підгаєцькій сільській раді Млинівського району Рівненської області, актовий запис №7 розірвано, малолітню доньку, [PERSON], [INFO] залишено проживати з позивачем, присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] \~на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 \~частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.8) 15 травня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, на підставі якого позивач змінила своє прізвище з «Кудак» на «Лотоцька», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-ГЮ №104757 від 15.05.2015 року.(а.с.5) На підтвердження зміни сімейного та матеріального стану позивач подала до суду копію свідоцтва серія І-ГЮ №270014 від 09.03.2017 року про народження дочки [PERSON], [INFO]. (а.с.7) Згідно копії довідки Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 26.04.2018 року №1129 [PERSON] знаходиться на обліку в УПСЗН Дубенської РДА і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. на місяць, всього за період з травня 2017 року по квітень 2018 року включно 10320 грн.(а.с.9) Суд враховує, що позивачка в даний час не працює, так як перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Разом з тим, суд бере до уваги і поданий [PERSON] відзив на позовну заяву, а також надані ним письмові докази, а саме: відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів за утриманих податків від 05.10.2018 року №145, з якої вбачається, що за період з 4 кварталу 2017 року по 2 квартал 2018 року відсутня інформація про доходи відповідача; довідку Млинівської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості від 03.10.2018 року №1929 про те, що [PERSON] дійсно не зареєстрований в службі зайнятості як безробітний з 01.04.2018 року по даний час, довідку видану Підгаєцькою сільською радою від 03.10.2018 року №478 про те, що склад сім»ї останнього слідуючий: батько [PERSON], [INFO], мати [PERSON],[INFO], брат [PERSON],[INFO] З копії розписки поданої [PERSON], вбачається що відповідач отримав від [PERSON] в борг 16000 грн. для сплати заборгованості по аліментах. Згідно положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд критично оцінює подані відповідачем докази про отриманий борг на погашення аліментів, оскільки матеріали справи не містять доказів сплати цього боргу. Натомість, з копії розрахунку заборгованості по аліментах від 19.06.2018р. №7762 встановлено, що за [PERSON] рахується борг по сплаті аліментів в розмірі 16046,42 грн.(а.с.10) З копії повідомлення Млинівського районного відділу ДВС від 03.07.2018 року №8207 вбачається, що заборгованість у [PERSON] за виконавчим документом №566/377/13-ц від 22.05.2013р., станом на 01.07.2018 становить 408 грн. 99 коп.(а.с.11) Збільшуючи розмір стягуваних аліментів, суд не вправі з власної ініціативи присуджувати стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, так як від позивача не надходило заяви про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановивши, що відповідач є молодою, працездатною особою, доказів на підтвердження того, що він не має змоги отримувати доходи, надано не було, інших утриманців немає, позов визнає частково, погоджуючись на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як офіційно не працює, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку та доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а його позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved