Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення щомісячно з нього на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % (1/4) від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 28 вересня 2013 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 20 травня 2016 року було розірвано. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу вони із відповідачем підтримували дружні стосунки та мешкали разом у м. Волноваха. Однак у серпні 2017 року позивач переїхала із сином та почала проживати у належній їй на підставі приватної власності квартирі за адресою [ADDRESS]. З вересня 2017 року стосунки між ними по\-гіршились та добровільно вирішити питання щодо місця проживан\-ня сина [PERSON] не вдалося. Рішенням Волноваського районного суду від 02 травня 2018 року місцем проживання дитини [PERSON] було визначено разом з позивачем за адресою в [ADDRESS], зареєстровано дитину за вказаною адресою 27 червня 2018 року. Відповідач добровільно допомогу на утримання сина не надає, участі у вихованні сина не приймає. Домовленості з відповідачем щодо сплати аліментів не досягнуто. Просила задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На заявлених вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позов визнає та погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу). Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого повторно 10 травня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області. (а.с.6) Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 02 травня 2018 року місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], визначено разом із матір'ю [PERSON]. (а.с.9-12) Згідно копії паспорта громадянина України [NUMBER], виданого 23 жовтня 2013 року Волноваським РВ ГУ ДМС України в Донецькій області, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.5). Її син, [PERSON] зареєстрований разом з позивачем за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання [PERSON], виданою27 червня 2018 року Відділом реєстрації Дробропільської міської ради Донецької області (а.с.13) Як вбачається з відповіді Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради від 12 липня 2018 року, [PERSON], [INFO], який відповідно до позовної заяви зареєстрований за адресою [ADDRESS], не перебуває в управлінні на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб. (а.с.17) Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як роз'яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину сторони не надали. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України та як роз'яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Закону України від «Про державний бюджет України на 2018 рік» - з 01 липня 2018 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 1559 гривень. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, те, що відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання сина [PERSON], а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, крім того визнання ним позову та згоду сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу). Згідно статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду 05 липня 2018 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. На підставі викладеного та

Outcome: partial