Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

У квітні 2021 року Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за дорученням якої діє відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначено, що 20 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №86/5021 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, згідно умов якого підприємство взяло на себе обов`язок постачати відповідачу вчасно та відповідної якості зазначені послуги, а остання зобов`язалася своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконала, не сплатила за надані позивачем послуги на виконання зазначеного вище договору, в зв`язку з чим станом на 01 квітня 2021 року (за період з 2018 року по березень 2021 року) за нею рахується заборгованість в сумі 35318 гривень 43 копійки, з яких заборгованість за спожиті комунальні послуги в сумі 31281 гривня 51 копійка, інфляційні витрати за весь час прострочки в сумі 2848 гривень 53 копійки, 3% річних в сумі 1188 гривень 39 копійок. Позивач, посилаючись на вимоги ст.ст. 11, 509, 530, 610, 612, 625, 629 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 20 липня 2005 року, просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище суму заборгованості та судовий збір в сумі 2270 гривень. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову відповідачем до суду не подано. 11 червня 2021 року відповідач до суду подала заяву про долучення доказів. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30 квітня 2021 року вказана позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що позов підтримує повністю та просить його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, свою позицію мотивувала тим, що вона на даний час отримує мінімальну пенсію і такі платежі за комунальні послуги для неї є непосильні. Окрім того, відповідач зазначила, що дана квартира не належить їй на праві власності вона та її діти прописані в ній і є наймачами квартири, останні тривалий час проживають в м. Києві та також наймають житло, а тому вона не погоджується з розрахунком позивача, зокрема з тим, що нарахування заборгованості здійснено на трьох осіб, проте фактично вона проживає в квартирі одна. Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, а відповідач заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов слід задовольнити частково зважаючи на таке. Судом установлено, що [PERSON] , будучи наймачем квартири [ADDRESS] , 20 грудня 2006 року уклала з Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за дорученням якої діє відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» договір №86/5021 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, на підставі якого став споживачем відповідних комунальних послуг за означеною адресою. В даному договорі споживачами комунальних послуг окрім відповідача зазначено ще трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються даними договору від 20 грудня 2006 року №86/5021 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (арк. спр. 4-5). Вподальшому [PERSON] знятий з реєстрації в даній квартирі, зареєстрованими на момент звернення позивача до суду з даним позовом за адресою: [ADDRESS] значаться [PERSON] та [PERSON] (арк. спр. 29). Таким чином комунальні платежі нараховувались на трьох осіб у фіксованому розмірі, включаючи відповідача, а не за фактично спожиті комунальні послуги, оскільки в квартирі де проживає відповідач не встановлені лічильники. З наявних в матеріалах справи довідки про взаєморозрахунки між ВП «ХАЕС» ДП НАЕК Енергоатом» та [PERSON] , розрахунку процентів, розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції, убачається, що заборгованість [PERSON] станом на 01 квітня 2021 року становить 35318 гривень 43 копійки, з яких: заборгованість за спожиті комунальні послуги в сумі 31281 гривня 51 копійка, інфляційні витрати за весь час прострочки в сумі 2848 гривень 53 копійки, 3% річних в сумі 1188 гривень 39 копійок (арк. спр. 6-8). Позивач, вказуючи на порушення відповідачем умов договору, звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами щодо виконання договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Житлового кодексу України (далі ЖК України), Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 20 липня 2005 року. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610, 612, 629 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. До комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 18, пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 20 липня 2005 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Приписами ч. 1 ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. З урахуванням зазначеного, на переконання суду, в даному випадку наймачі несуть солідарне зобов`язання щодо порядку несення витрат за отримані послуги, а тому позивач, на думку суду, неправомірно звернувся до суду з даним позовом щодо стягнення усієї суми заборгованості лише із відповідача. Зважаючи при цьому, що матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що інші наймачі окрім відповідача не проживають за адресою: [ADDRESS] . З огляду на вищенаведене, суд вважає, що підлягає до стягнення із [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожиті комунальні послуги за період з лютого 2018 року по березень 2021 року включно у розмірі 1/3 частки від нарахованої позивачем суми боргу, а саме 10427 гривень 17 копійок (31281 гривня 51 копійка / 3 наймача), так як комунальні платежі нараховувались на трьох осіб у фіксованому розмірі, включаючи відповідача, а не за фактично спожиті комунальні послуги, оскільки в квартирі де проживає відповідач не встановлені лічильники. Водночас за приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому з відповідача слід стягнути інфляційні витрати за весь час прострочки в сумі 949 гривень 51 копійка, 3% річних в сумі 396 гривень 13 копійок. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених обставин - невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №86/5021 від 20 грудня 2006 року про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що призвело до утворення заборгованості з оплати комунальних послуг, суд вважає що порушене право позивача підлягає захисту шляхом часткового задоволення позову. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним на підтвердження заявлених вимог, оскільки такі частково знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. Щодо наданих відповідачем доказів, а саме: акт обстеження житлових умов про фактичне проживання від 19 травня 2021 року, акт про прийняття вузла розподільного обліку/приладу - розподілювача теплової енергії на абонентський облік від 10 червня 2021 року, ордер на вселення від 15 жовтня 1991 року, копія паспорта [PERSON] та [PERSON] , довідка про реєстрацію місця проживання особи від 07 грудня 2018 року, копія свідоцтва про народження [PERSON] від 03 грудня 2016 року, копія свідоцтва про шлюб від 25 листопада 2015 року (арк. спр. 28-38), то такі на переконання суду, є належними доказами, оскільки не містять інформацію щодо предмета доказування. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст. ст. 530, 610, 612, 625, 629 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 20 липня 2005 року, на які вірно посилається позивач у поданому позові, а також спеціальні норми права, які містяться в ст.ст. 64, 67, 68, 162 ЖК України. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, зважаючи на задоволення позову частково, стягує з відповідачки на користь позивача 756 гривень 60 копійок судового збору, що відповідатиме вимогам ст. 141 ЦПК України (33,33%х2270).

Outcome: approved