Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

У липні 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, з вимогами про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини щодо даних про батька. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 30 березня 2015 року у позивача [PERSON] народилась дитина, народження якої зареєстровано [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції у актовому записі про народження №323 від 21 квітня 2015 року. Вказали, що у відомостях про батька вказаний відповідач [PERSON], оскільки дитина була народжена до спливу 10 місяців після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] хоча насправді батьком дитини є [PERSON], а тому просили суд визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON], [INFO], зобовязати [PERSON] відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини у графі «батько», судові витрати стягнути з відповідача по справі. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні просили суд задовольнити позов, наводили доводи, які є аналогічними викладеним у позові. Додатково вказували, що коли після народження дитини їм стало відомо, що відповідно до закону вони не можуть у свідоцтві про народження дитини вказати у графі «батько» справжнього батька [PERSON], то звернулись до відповідача із проханням написати заяву, щоб він не заперечував, що батьком дитини вказали саме [PERSON], проте [PERSON] відмовився її складати, а тому вони тепер змушені звернутися до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти визнання [PERSON] батьком дитини [PERSON], оскільки вказав, що він не є справжнім батьком цієї дитини. Також не заперечував проти внесення змін до актового запису про народження дитини, проте заперечував, щоб з нього було судом стягнуто судовий збір. Представник відповідача [PERSON] відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції до судового засідання не зявився, надіслали заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти задоволення вимог позивачів (а.с.25). Суд, вислухавши пояснення позивачів та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ст.11 ЦПК України) обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 5 вересня 2008 року по 19 серпня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №101181 (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ №406781 від 05.06.2015 року батьками [PERSON], [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.8), проте із пояснень сторін по справі вбачається, що справжнім батьком дитини є цивільний чоловік [PERSON] [PERSON], але оскільки відповідно до вимог ст. 122 СК України дитина, народжена до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], то вважається, що вона походить від подружжя, а тому в органі реєстрації актів цивільного стану позивачам було відмовлено у внесення у графу «батько» відомості про [PERSON] Судом встановлено, що відповідач хоча і не заперечує, що не є батьком дитини, проте відмовляється добровільно подавати заяву про відмову від батьківства, а позивач [PERSON] підтверджує, що саме він є батьком дитини [PERSON], [INFO] Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню. Так, згідно зі ст.129 СК України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини позов про визнання свого батьківства . До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство . У відповідності до п.6. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судових окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказують на те, що оспорити батьківство має право особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, якого записано батьком дитини. Згідно зі ст.129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік) перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Як вбачається з матеріалів справи, позовна давність сторонами не пропущена. Також судом встановлено, що під час первинного патронажу новонародженого було зроблено запис про відсутність хронічних захворювань та шкідливих звичок у батька; а в розділі «відомості про сімю» в графі «батько» зазначений саме [PERSON] (а.с.13). Крім того, з копії індивідуальній карти вагітної і породіллі №268 вбачається, що батьком дитини зазначений саме [PERSON] (а.с.15), а з копії патронажного листа судом встановлений запис, що вагітна [PERSON] мешкає в 3-кімнатній квартирі разом із сином та цивільним чоловіком [PERSON] (а.с.16). Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] батьком дитини [PERSON] є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про зобовязання внести зміни до актового запису про народження дитини, то суд виходить з наступного. Пунктом 1.1. наказу Міністерства юстиції України від 26.09.2002 року № 86/5 «Положення про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану» передбачено, що реєстрація актів цивільного стану України, за наявності спору між заінтересованими особами, проводяться на підставі судового рішення. У відповідності до п.6. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судових окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Згідно ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. У звязку з тим, що суд прийшов до висновку про визнання позивача [PERSON] батьком дитини [PERSON], то суд вважає, що необхідно внести зміни і до актового запису про народження дитини, а тому в цій частині позовні вимоги позивачів також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. У звязку з чим, суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., сплата яких підтверджується квитанцією №1 від 09.06.2015 року (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved