Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, просить розірвати шлюб із [PERSON]. Позов обґрунтовано тим, що 3 вересня 2015 року\~між нею та відповідачем, які є громадянами України, у муніципалітеті комуни Ребіль міста Стоврінг у [PERSON] зареєстровано шлюб. Сторони дітей у шлюбі не мають, спір про поділ спільного майна відсутній. Зазначає про те, що сімя розпалась рік тому з вини обох сторін через постійні сварки на грунті різних поглядів на життя та постійних непорозумінь у побуті. Сторони не проживають однією сімєю, не ведуть спільного господарства та прагнуть створити нові сімї. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач позов визнав та пояснив, що він за робочою візою працює у [PERSON], де й постійно проживає останнім часом. Вони з позивачем вже рік займаються питанням розірвання шлюбу, оскільки в [PERSON] розірвати шлюб не вдалось через громадянство України в обох з них. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.\~3 ст.\~105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 3 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], які є громадянами України, у муніципалітеті комуни Ребіль міста Стоврінг у [PERSON] реєстратором шлюбів № 784 Нільсом Ларсеном зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 7). На оригіналі вказаного свідоцтва про одруження у м.\~Копенгаген 23\~червня 2017\~року Міністерством Іноземних [PERSON] поставлено апостиль. Відповідно до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (Гаазька конвенція від 5 жовтня 1961 року), яка набрала чинності для України 22 жовтня 2003 року, учасником якої також є [PERSON], вказане свідоцтво про одруження є офіційним документом та не підлягає додатковій легалізації на території України. Оскільки між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільного господарства, то суд робить висновок про те, що сімя розпалась остаточно, шлюб має формальний характер та підлягає розірванню. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено. Суд пропонував сторонам надати строк для примирення, але вони проти цього заперечили та пояснили, що це суперечитиме їх інтересам, оскільки рішення про розірвання шлюбу є виваженим і кожен з них має намір створити нову сімю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що позов задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved