Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

у листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із позовом у якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, для ведення садівництва, кадастровий номер 3221882200:19:168:0104, яка знаходиться на території Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, садове товариство «Лісова поляна», ділянка № [NUMBER], у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] року померла його дружина [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є він, чоловік померлої та їх доньки [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від спадщини на його користь, подавши до нотаріуса відповідні заяви. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. На частину спадкового майна, а саме земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер 3221882200:16:168:0106, він оформив свої спадкові права, отримавши свідоцтво про право власності. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину земельну ділянку площею 0,1200 га, для ведення садівництва, кадастровий номер 3221882200:19:168:0104, яка знаходиться на території Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, садове товариство «Лісова поляна», ділянка № [NUMBER], йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю належних документів, що підтверджують право власності померлої на земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач Вишгородська районна державна адміністрація в судове засідання не прибула, про місце день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач Глібівська сільська рада надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа в судове засідання також не з'явилася про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], актовий запис від 19 жовтня 2012 року за № 18497, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. 30 листопада 1984 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2794 (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 жовтня 2013 року [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер 3221882200:16:168:0106, що знаходиться на території Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, садове товариство «Лісова поляна» (а.с. 10). 14 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га, для ведення садівництва, кадастровий номер 3221882200:19:168:0104, яка знаходиться на території Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, садове товариство «Лісова поляна», ділянка № [NUMBER], у зв'язку з відсутністю належних документів, що підтверджують право власності померлої на земельну ділянку (а.с. 11). Відповідно до договору купівлі - продажу земельної ділянки від 29 грудня 2011 року серії ВРП № 235401, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON], укладеного між [PERSON] та [PERSON], остання є власником земельної ділянки площею 0,1200 га, для ведення садівництва, кадастровий номер 3221882200:19:168:0104, яка знаходиться на території Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, садове товариство «Лісова поляна», ділянка № [NUMBER] (а.с.12-13). Судом було витребувано копію спадкової справи № 13/2013 до майна померлої 18 жовтня 2013 року [PERSON] з якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті матері, тобто [PERSON] є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу ). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування, зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно статті 125 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень» право власності, серед іншого, на земельні ділянки посвідчує свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Судом встановлено, що померлій [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу від 29 грудня 2011 року серії ВРП № 235401, належала земельна ділянка площею 0,1200 га, для ведення садівництва, кадастровий номер 3221882200:19:168:0104, яка знаходиться на території Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, садове товариство «Лісова поляна», ділянка № [NUMBER]. Однак, отримати державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку [PERSON] за життя не встигла у зв'язку зі смертю. За таких обставин, судом зазначається про те, що спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини згідно договору купівлі продажу земельної ділянки належало право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, для ведення садівництва, кадастровий номер 3221882200:19:168:0104, яка знаходиться на території Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, садове товариство «Лісова поляна», ділянка № [NUMBER] і це право не припинено у зв'язку з його смертю і тому має входити до складу спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що право позивача підлягає захисту, а позов - задоволенню.

Outcome: approved