Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

У квітні 2020 року ТОВ «Мисливців та рибалок Вознесенська» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в якому вказувало, що 08 грудня 2018 року близько 22 год. 45 хв. [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] за с. Малосолоне Вознесенського району Миколаївської області, на межі Григорівської сільської ради та заказника загальнодержавного значення « [PERSON] дача», на території мисливських угідь ТОВ «Мисливців та рибалок Вознесенська», в порушення ст. 12, ст. 14, п. 1 ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» полювали без належного дозволу та у заборонений час, а саме у темний період доби (пізніше години після заходу сонця і раніше години до його сходу), наслідком чого стало добування (знищення) кабана на території мисливських угідь ТОВ «Мисливців та рибалок Вознесенська» у зв`язку з чим відповідачі були притягнуті до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 85 КУпАП. Своїми спільними сумісними діями [PERSON] та [PERSON] завдали позивачу матеріальну шкоду в розмірі 40 000 грн., яку останній просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку. Представник ТОВ «Мисливців та рибалок Вознесенська» в судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП. При цьому в своїх поясненнях зазначав, що під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не доведено факт знищення ним кабана, завдання ним шкоди позивачу, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між його діями та заподіяною шкодою. За таких обставин відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та заперечення (відзив) на позовну заяву в якому вказував на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, в тому числі доказів самого порушення, а також доказів належності знищеного кабана ТОВ «Мисливців та рибалок Вознесенська». За таких обставин відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача, відповідача [PERSON] та третьої особи без самостійних вимог [PERSON] , оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для вирішення спору. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних в ній доказів, оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №473/5216/19 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 85 КУпАП, а також матеріали справи про адміністративне правопорушення №473/5259/19 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 85 КУпАП, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що 08 грудня 2018 року близько 22 год. 45 хв. [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] за с. Малосолоне Вознесенського району Миколаївської області, на межі Григорівської сільської ради та заказника загальнодержавного значення « [PERSON] дача», на території мисливських угідь ТОВ «Мисливців та рибалок Вознесенська», в порушення ст. 12, ст. 14, п. 1 ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» полювали без належного дозволу та у заборонений час, а саме у темний період доби (пізніше години після заходу сонця і раніше години до його сходу), наслідком чого стало добування (знищення) кабана на території мисливських угідь ТОВ «Мисливців та рибалок Вознесенська». Згідно постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 січня 2020 року (залишеної без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року) за вказані дії [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП (повторне порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин) чи таке, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин), однак провадження у справі було закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Згідно постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 січня 2020 року (залишеної без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 02 березня 2020 року) за вказані дії [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП (повторне порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин) чи таке, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин), однак провадження у справі було закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Твердження відповідача [PERSON] , надані ним в судовому засіданні, а також відповідача [PERSON] , надані ним у відзиві на позов, про відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, зокрема доказів самого факту знищення відповідачами кабана, завдання ними шкоди позивачу, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між їх діями та заподіяною шкодою не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки повністю спростовуються відповідними постановами Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області (що набрали законної сили) про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 85 КУпАП. В той же час, згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином встановлені в постановах суду у справах про адміністративне правопорушення факти вчинення відповідачами правопорушення, спричинення ними шкоди та наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями та шкодою, а також наявність вини відповідачів мають для суду, що розглядає справу про правові наслідки таких дій, преюдиційне значення, а тому суд не може по іншому встановлювати вказані факти або переоцінювати досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази. Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення №473/5216/19 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 85 КУпАП, а також матеріалів справи про адміністративне правопорушення №473/5259/19 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 85 КУпАП, зокрема копії протоколу огляду місця події від 08 грудня 2018 року, копії протоколу допиту свідка [PERSON] від 30 січня 2019 року, копії протоколу допиту свідка [PERSON] від 23 липня 2019 року, копії довідки ТОВ «Мисливців та рибалок Вознесенська» від 27 листопада 2019 року, копії постанови про закриття кримінального провадження в частині незаконного полювання, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 248 КК України від 27 листопада 2019 року, протоколу про адміністративне правопорушення №000003 від 27 грудня 2019 року, протоколу про адміністративне правопорушення №000004 від 26 грудня 2019 року, постанов Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 січня 2020 року про притягнення [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 85 КУпАП, адміністративне правопорушення дійсно було вчинене відповідачами (вину яких встановлено) та на території мисливських угідь ТОВ «Мисливців та рибалок Вознесенська». Згідно копії статуту ТОВ «Мисливців та рибалок Вознесенська» предметом діяльності товариства серед іншого є: організація та ведення мисливського господарства; охорона, відтворення, упорядкування мисливських угідь, які перебувають в користуванні товариства; надання послуг, пов`язаних з полюванням, реалізація продукції полювання та мисливських трофеїв. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання»: -мисливські угіддя - ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства; -користувачі мисливських угідь - спеціалізовані мисливські господарства, інші підприємства, установи та організації, в яких створені спеціалізовані підрозділи для ведення мисливського господарства з наданням в їх користування мисливських угідь. Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» користувачі мисливських угідь мають право: користуватися державним мисливським фондом у межах мисливських угідь; використовувати мисливських тварин та користуватися мисливськими угіддями в установленому порядку; розпоряджатися мисливськими тваринами, добутими або набутими в інший спосіб у законному порядку, і доходами від їх реалізації; організовувати полювання для мисливців, у тому числі шляхом укладання відповідних договорів з ними або з юридичними особами, що представляють їхні інтереси, зокрема іноземними, надавати повний комплекс послуг, пов`язаних із здійсненням полювання, включаючи проживання, харчування, пересування мисливців та осіб, які їх супроводжують; отримувати відшкодування вартості будівель, споруд та іншого нерухомого майна, яке належить їм на праві власності, у разі переходу права користування мисливськими угіддями від них до інших користувачів; на відшкодування збитків від порушників правил полювання за добуті незаконним шляхом тварини; регулювати чисельність диких тварин, проводити відстріл та відлов бродячих котів і собак, вживати невідкладних заходів для вилучення та ізоляції тварин, що мають ознаки хвороб, небезпечних для життя та здоров`я людей; утримувати та розводити мисливських тварин у неволі чи напіввільних умовах у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового та мисливського господарства. Згідно ст.ст. 42, 43 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законами України. Відповідальність за порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання несуть особи, винні у: порушенні правил полювання та здійснення інших видів використання мисливських тварин, правил регулювання їх чисельності; порушенні прав користувачів мисливських угідь. Притягнення порушників до відповідальності не звільняє їх від обов`язку відшкодувати збитки, завдані внаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання. Відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання, здійснюється добровільно або за рішенням суду відповідно до законодавства за затвердженими в установленому порядку таксами, а за їх відсутності - за розрахунками користувачів мисливських угідь. Такси для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання, затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового та мисливського господарства, і центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Кошти за відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення законодавства у галузі ведення мисливського господарства та полювання, зараховуються на рахунок користувача мисливських угідь, якому заподіяні збитки. Згідно «Такс для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання (крім видів, занесених до Червоної книги України)», затверджених спільним наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства екології та природних ресурсів України від 19 червня 2017 року №301/222 за незаконне добування або знищення однієї особини кабана (незалежно від віку, статі, ваги тощо) винна особа зобов`язана відшкодувати збитки у розмірі 40\~000 грн. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи,\~спільними діями\~або бездіяльністю\~яких було\~завдано шкоди,\~несуть солідарну\~відповідальність перед\~потерпілим. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). З урахуванням встановлених обставин, виходячи з того що відповідачі (вина яких доведена та встановлена постановами суду) заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями та з єдністю наміру, а тому з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню в солідарному порядку заподіяна ТОВ «Мисливців та рибалок Вознесенська» шкода в розмірі 40\~000 грн. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також слід стягнути в рівних частках понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2\~102 грн., тобто по 1 051 грн. з кожного.

Outcome: approved