Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.09.2013 р. вона позичила [PERSON] грошову суму в розмірі 50\~000 доларів США строком до 10.09.2014 р., про що свідчить відповідна розписка. Оскільки відповідач свої зобовязання за договором позики не виконує, просила стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 1\~191,500 грн., еквівалентну 50\~000 доларам США станом на 20.11.2015 р. У судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні обставини справи та позовні вимоги визнав, наслідки визнання позову останньому розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України. Згідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. З договору позики та розписки про отримання грошових коштів вбачається, що 10.09.2013 р. [PERSON] отримав від [PERSON] за договором позики 50\~000 доларів США строком до 10.09.2014 р. (а.с.27-29). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Стаття 526 ЦК України закріплює, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. ч. 1,2 ст. 533 ЦК України). Враховуючи, що договором порядок визначення курсу іноземної валюти сторонами не встановлено, при розрахунку сум заборгованості, суд має виходити з курсу валют на день розгляду справи (не на день укладення договорів позики). Згідно офіційному курсу НБУ станом на 18.02.2016 р. 100 доларів США становлять 2672,3709 грн. Отже, оскільки відповідач свої зобовязання щодо повернення суми позики не виконав, з останнього на користь позивача підлягає стягненню: 1\~336\~185,45 грн. (50\~000 дол.США х 2672,3709 \\ 100). Разом з цим, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог (ч.1 ст. 11 ЦПК України). Враховуючи, що суд не може вийти за межі позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1\~191,500 грн. Обставини, які визнані сторонами, згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved