overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

У квітні 2018 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, та просить стягнути з відповідачів за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ухтомського, 6/76: 15320,25 грн. заборгованість з централізованого опалення за період з 01.11.2013 р. по 01.02.2018 р.; - 1998 грн. 99 коп. заборгованість з гарячого водопостачання та 1762 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою від 04.06.2018 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи було визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачі відзиву на позов не надали. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи докази: копії: - повідомлення про заборгованість; довідки КПТМ «Криворжтепломережа» про зареєстрованих осіб за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ухтомського, 6/76; розрахунок суми заборгованості; актів про надання теплоносія; актів про зупинення подачі теплоносіїв (а.с. 6, 7, 8, 9-16) судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачі проживаючи в [INFO], зобовязані своєчасно, тобто щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, вносити плату за надану послугу постачання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання населенню, що передбачено ст. ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Тобто між сторонами виникли та існують відповідно до ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» фактичні договірні відносини по наданню комунальних послуг з теплопостачання, і вони, згідно до ст. ст. 20, 21 вказаного Закону, набули відповідно права і обовязки споживача та виконавця. Відповідачі свої зобовязання, як споживачі виконували неналежним чином, у зв'язку з чим за період з 01.11.2013 р. до 01.02.2018 р. мають заборгованість: - 15320,25 грн. з централізованого опалення; - 1998,99 грн. з гарячого водопостачання. Тобто відповідачами, які отримали комунальні послуги, порушено обовязок з оплати послуг, що відповідно є порушенням з його сторони п. 5 ч. 3 ст. 20, ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Згідно зі ст. 614 ЦК України, особа звільняється від відповідальності за невиконання зобовязань лише, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, повязані зі сплатою ним за подачу позову 1762 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 509, 526, 527, 614, 625 ЦК України, ст. ст. 19, 20, 21, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

У квітні 2018 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, та просить стягнути з відповідачів за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Юрія Смірнова, 41/26: 10257,29 грн. заборгованість з централізованого опалення за період з 01.06.2011 р. по 01.01.2018 р. та 1762 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою від 04.06.2018 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи було визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачі відзиву на позов не надали. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи докази: копії: - повідомлення про заборгованість; довідки КПТМ «Криворжтепломережа» про зареєстрованих осіб за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Юрія Смірнова, 41/26; розрахунок суми заборгованості; актів про надання теплоносія; актів про зупинення подачі теплоносіїв (а.с. 6, 7, 8, 9-15) судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачі проживаючи в [INFO], зобовязані своєчасно, тобто щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, вносити плату за надану послугу постачання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання населенню, що передбачено ст. ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Тобто між сторонами виникли та існують відповідно до ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» фактичні договірні відносини по наданню комунальних послуг з теплопостачання, і вони, згідно до ст. ст. 20, 21 вказаного Закону, набули відповідно права і обовязки споживача та виконавця. Відповідачі свої зобовязання, як споживачі виконували неналежним чином, у зв'язку з чим мають заборгованість за надані послуги, за період з 01.06.2011 р. до 01.01.2018 р., у сумі 10257,29 грн.. Тобто відповідачами, які отримали комунальні послуги, порушено обовязок з оплати послуг, що відповідно є порушенням з його сторони п. 5 ч. 3 ст. 20, ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Згідно зі ст. 614 ЦК України, особа звільняється від відповідальності за невиконання зобовязань лише, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, повязані зі сплатою ним за подачу позову 1762 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 509, 526, 527, 614, 625 ЦК України, ст. ст. 19, 20, 21, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

У квітні 2018 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 17159,06 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 09.04.2012 р., з яких: - 2954,49 грн. - тіло кредиту; - 6983,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5927,44 грн. - пеня; - а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. - штраф (фіксована складова); - 793,29 грн. - штраф (процентна складова), посилаючись на те, що відповідачу, згідно вказаного договору було надано кредит у розмірі 7500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач відзив на позов не надала. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 09.04.2012 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір б\\н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 10-45). Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконала у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування не сплатила у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 6-8) відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 21.01.2018 р. у розмірі 17159,06 грн., яка складається з: - 2954,49 грн. - тіло кредиту; - 6983,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5927,44 грн. - пеня; - а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. - штраф (фіксована складова); - 793,29 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним за подачу позову 1762 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 530, 536, 549-552, 611, 612, 624, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

У квітні 2018 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 65875,58 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 10.10.2012 р., з яких: - 3335,60 грн. - заборгованість за кредитом; - 54935,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3990,90 грн. - заборгованість за пенею та комісією, посилаючись на те, що відповідачу, згідно вказаного договору було надано кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач відзив на позов не надав. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 10.10.2012 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір б\\н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 11-42). Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування не сплатив у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 6-9) відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 31.01.2018 р. у розмірі 65875,58 грн., яка складається з: - 3335,60 грн. - заборгованість за кредитом; - 54935,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3990,90 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним за подачу позову 1762 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 530, 536, 549-552, 611, 612, 624, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

У квітні 2018 р. позивач звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 08.08.2012 р. У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] [INFO] Позивач зазначила, що останніх 2 р. відносини із з відповідачем не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначила, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, надіслали заяви щодо підтримки даного позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, 08.08.2012 р. у відділі державної РАЦСу Солом'янського РУЮ у м. Києві, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 1214 (а.с. 4). [INFO] від даного шлюбу народилась [PERSON] (а.с. 5). Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як з'ясовано судом, сторони понад 2 р. не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного. Ч. 3, та ч. 4 ст. 56 СК України передбачено, що «кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.» Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON], як законного та обґрунтованого. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У квітні 2018 р. представника відповідача звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заяви зазначив, що 29.11.2017 р. Оболонським р/с м. Києва було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача було задоволено частково. Вважає дане ухвалене заочне рішення незаконним, так як дана справа була повернута з апеляційного суду м. Києва, а представник відповідача не зміг одразу з'явитись у дане судове засідання. При цьому отримавши текст рішення, представник вважає, що воно не є заочним, і тому ним було подано апеляційну скаргу одразу до апеляційного суду, а не до суду 1 інстанції. Тому посилаючись на зазначені обставини та рішення НБУ щодо проведення ліквідаційної процедури відносно ПАТ «Дельта банк», просить суд скасувати дане заочне рішення та призначити справу до загального розгляду. Заявник - представник АТ «Дельта Банк» [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явився та вказав, що з боку банку йде знущання не тільки над ним, як споживачем, який не може отримати свої кошти, але і над судом, подаючи такі заяви, затягуючи судовий процес та не виконуючи рішення суду від 29.11.2017 р. У відповідності до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява представник АТ «Дельта Банк» [PERSON] не підлягає задоволенню з урахуванням того, що у своїй заяві остання не посилається на належні та допустимі докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а матеріали справи свідчать про необізнаність даного представника із вимогами законодавства та небажання її та її керівництва виконувати судові рішення, зловживаючи своїми процесуальними правами, які викладені у ст. 43, 44 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

У квітні 2018 р. представник відповідача № 1 звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заяви представник зазначив, що 16.02.2018 р. Оболонським р/с м. Києва було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача [PERSON] було задоволено. При цьому представник [PERSON] - адвокат [PERSON] вважає дане ухвалене заочне рішення незаконним, так як 16.02.2018 р. її довіритель [PERSON] не з'явився до суду, не повідомив про причини своєї неявки, у зв'язку із тим, що з 2015 р. перебував у лавах ЗС України при проведенні АТО, а у подальшому знаходився на лікуванні та не мешкав за своєю адресою. Тому посилаючись на зазначені обставини, просить суд скасувати дане заочне рішення та слухати справу у загальному позовному порядку. У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] підтримала дану заяву та вказала, що суд помилково прийшов до висновку щодо обізнаності відповідача № 1 - [PERSON] про сімейні відносини між позивачем та відповідачем № 2, і таким чином прийшов до неналежного висновку щодо недійсності правочину. Позивач та його представник у судовому засіданні кожен окремо запропонував суду відмовити у даній заяві, так як рішення є законним та обґрунтованим, і відповідачі весь час були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, про що свідчить той факт, що з березня 2015 р. лише у лютому 2018 р. суд зміг винести рішення. У відповідності до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що заява представника відповідача [PERSON] не підлягає задоволенню з урахуванням того, що до заяви не надано належних та допустимих доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та підтверджують хвороби відповідача № 1 та не можливості його появи у судовому засіданні . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

У квітні 2018 р. представник заявника звернувся до суду із даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 28.03.2012 р. Оболонський районний суд м. Києва видав виконавчий лист по справі № 2-873/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 399495 грн. Як вказано у заяві, 04.04.2012 р. було відкрито виконавче провадження № 31968256 з примусового виконання виконавчого листа № 2-873/12. 12.03.2014 р. [PERSON] звернувся до ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві із заявою щодо вчинення виконавчих дій, але відповіді не отримав, а постановою від 11.06.2014 р. виконавчий лист було повернуто стягувачу. Зі слів представника [PERSON], згідно до відповіді Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 17.11.2017 р., вище зазначена постанова направлена разом з оригіналом виконавчого листа на адресу стягувача рекомендованим листом 25.07.2014 р. Представник заявника зазначає, що вважає, що зазначений виконавчий документ було втрачено при пересилці, в зв'язку з чим також було пропущено строк пред'явлення виконавчого документу до виконання. Тому посилаючись на зазначені обставини, представник заявника просить суд задовольнити заяву, видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Представник [PERSON] судове засідання не з'явився, надіслав свою заяву щодо слухання справи у його відсутність. Інші сторони в судове засідання не з'явились. Суд, дослідивши письмові докази у справі встановив, що 28.03.2012 р. Оболонський районний суд м. Києва видав виконавчий лист по справі № 2-873/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 399495 грн. 04.04.2012 р. було відкрито виконавче провадження № 31968256 з примусового виконання виконавчого листа № 2-873/12. 12.03.2014 р. [PERSON] звернувся до ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві із заявою щодо вчинення виконавчих дій, але відповіді не отримав, а постановою від 11.06.2014 р. виконавчий лист було повернуто стягувачу. У відповідності до п. 17.4 розділу XIII ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення заяви представника [PERSON] - [PERSON] про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа та видачу дублікату виконавчого листа, як законної та обґрунтованої. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

У квітні 2019 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.03.2013 Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 215. Від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через непорозуміння: різні погляди на життя, різність характерів, відсутність взаєморозуміння негативно вплинуло на їхні стосунки. Внаслідок цього шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Спору щодо місця проживання дитини немає. Ухвалою суду від 27.06.2019 відкрито провадження по даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.09.2019 підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та розгляд даної справи проводити за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив суд їх задовольнити та розгляд даної справи проводити за його відсутністю. Зважаючи на неявку усіх учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяви позивача вбачається, що сім`я сторін існує лише формально: вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved