Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила: - припинити право спільної часткової власності [PERSON] на автомобіль «Skoda Octavia A5 Ambiente», реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову TMBCK41Z2BB155541; - стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості ? частини автомобілю «Skoda Octavia A5 Ambiente», реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову TMBCK41Z2BB155541, в розмірі 148654,46 грн.; - визнати автомобіль «Skoda Octavia A5», реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову TMBCA41Z28B156913, особистою приватною власністю [PERSON]. [PERSON] вимоги мотивовано тим, що позивач є співвласником автомобіля, який перебуває у фактичному володінні відповідачів. Оскільки автомобіль є неподільним майном позивач бажає отримати компенсацію вартості ? частини цього майна. Оскільки автомобіль відповідачами розукомплектовано, експертом визначено середньо ринкову вартість такого автомобілю, ? від якої складає 148654,46 грн. Інший автомобіль «Skoda Octavia A5», реєстраційний номер [NUMBER], який відповідачі в зустрічному прозові просять визнати спільним сумісним майном є особистою приватною власність позивача. У судовому засіданні відповідачами [PERSON] та [PERSON] предявлено зустрічний позов до [PERSON], який, враховуючи положення ст. 123 ЦПК України, судом прийнято до спільного розгляду з первинним позовом. У зустрічному позові заявлено вимоги про визнання автомобіля «Skoda Octavia A5», реєстраційний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] (батька відповідачів за первісним позовом), визнання за позивачами за зустрічним позовом права власності на ? частину цього автомобілю і стягнення вартості ? його частини в сумі 90000 грн. [PERSON] вимоги зустрічного позову мотивовано тим, що спірний автомобіль було придбано під час спільного проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] Тому вказане майно є їх спільною сумісною власністю. Відтак в порядку спадкування після батька позивачі мають право на ? частину цього мана і бажають отримати компенсацію цієї частки. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги первісного позову, з урахуванням заяв про їх збільшення та уточнення, повністю підтримала, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Вимоги зустрічного позову не визнала, проти їх задоволення заперечувала. Представник відповідач [PERSON] вимоги зустрічного позову повністю підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в зустрічному позові. Вимоги первісного позову не визнав, проти їх задоволення заперечував. Додатково пояснив суду, що вартість автомобіля, що перебуває у володінні братів [PERSON], не була визначена у встановленому законодавством порядку, висновок судової автотоварознавчої експертизи не є належним та допустимим доказом, а таму підстав для стягнення коштів він не вбачає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі. Заслухавши учасників процесу, зясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з урахуванням наступного. Щодо вимог первісного позову. Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 14.08.2014 року у справі № 668/3991/14ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 08.10.2014 року, автомобіль «Skoda Octavia A5 Ambiente», реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову TMBCK41Z2BB155541, визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], а також визнано право власності останньої на ? частину вказаного автомобілю. Згідно матеріалів справи спірний автомобіль перебуває у фактичному володінні [PERSON] та [PERSON], які є синами [PERSON] і є його спадкоємцями першої черги. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. За змістом наведених положень ч. 2\~\~ст. 364 ЦК України\~\~право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації її вартості не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду\~справи\~судом. При цьому зазначеною нормою передбачено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про призначення компенсації, і не передбачається обов'язкової згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Враховуючи те, що автомобіль «Skoda Octavia A5 Ambiente», реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову TMBCK41Z2BB155541, є неподільним майном, перебуває у фактичному володінні відповідачів за первісним позовом, які є спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON], за яким автомобіль зареєстровано, вимоги первісного позову про припинення права на частку в спільній часткової власності на майно та про стягнення компенсації вартості ? частини майна є обґрунтованими. Визначаючи розмір компенсації, суд виходить з наступного. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №Вс-22 від 11.08.2015 року при проведенні експертного дослідження експертом було встановлено, що автомобіль «Skoda Octavia A5 Ambiente», реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову TMBCK41Z2BB155541, на момент його огляду розукомплектовано, з урахуванням цього експертом визначено ліквідаційну вартість автомобіля в розмірі 210182 грн. В ході допиту в судовому засіданні експерт [PERSON] (який проводив експертне дослідження) пояснив, що при огляді спірного автомобіля ним не було виявлено пошкоджень, які б свідчили про пошкодження автомобіля в ДТП. За поясненнями експерта, якщо б автомобіль не було розукомплектовано, то його вартість з урахуванням наявних експлуатаційних характеристик складала б 297308,93 грн., що було розраховано ним експертним шляхом і зазначено в експертному висновку. Згідно відповіді заступника начальника УДАІ УМВС України в Херсонській області будь-яка інформація про участь спірного автомобілю в ДТП відсутня. Відповідно до пояснень представника позивача за первісним позовом автомобіль було розукомплектовано під час його перебування у володінні відповідачів. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували наведенні доводи. Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню компенсація вартості ? частини автомобілю «Skoda Octavia A5 Ambiente», реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову TMBCK41Z2BB155541, в розмірі 148654,46 грн. (? середньої вартості укомплектованого автомобіля) по 74327,23 грн. з кожного. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача [PERSON] відносно, що вартість автомобіля, що перебуває у володінні братів [PERSON], не була визначена у встановленому законодавством порядку. Оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема висновком судової автотоварознавчої експертизи №Вс-22 від 11.08.2015 року, який суд вважає належним та допустимим доказом, та показаннями експерта в судовому засіданні. Щодо вимог зустрічного позову. Судом встановлено, що вказаним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 14.08.2014 року у справі № 668/3991/14ц, було встановлено факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON]. За поясненнями представника позивача за первісним позивом, не зважаючи на проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON], останньою особисто було прийнято рішення про укладення кредитного договору з метою придбання транспортного засобу. Оскільки в сімї був автомобіль, яким користувався [PERSON], тому [PERSON] виявила бажання придбати автомобіль для власних потреб. Відповідно до матеріалів справи 09.07.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Морський [PERSON]» укладено кредитний договір, на підставі якого [PERSON] було отримано кредитні кошти в розмірі 54451 дол. США грн. на споживчі цілі. 09.07.2008 року [PERSON] було отримано грошові кошти в розмірі 35000 дол. США. В цей же день з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки нерухомого майна квартири [ADDRESS], належної [PERSON] на праві власності. 10.07.2008 року [PERSON] було придбано автомобіль «Skoda Octavia A5», реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову TMBCA41Z28B156913, на підставі договору купівлі-продажу за ціною 23303 дол. США. В подальшому автомобіль було продано 04.02.2014 року [PERSON] брату [PERSON], у власності якого він і перебуває на час розгляду справи. Відповідно до довідки ПАТ «Марфин Банк» від 19.01.2015 року станом на 19.01.2015 рік загальна заборгованість за кредитним договором становить 20471,34 дол. СІПА. Згідно наданих квитанцій погашення заборгованості здійснювалось [PERSON] Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до розяснень, викладених в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного сумісного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 02.10.2013 року у справі № 6-79цс13, із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України власність у сімї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Положеннями ч. 1 ст. 60 та ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна зі сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачі за зустрічним позовом не надали суду жодних доказів на підтвердження того, що спірний автомобіль був набутий [PERSON] та [PERSON] за їх спільні кошти чи їх спільною працею. Жодними чином не були спростовані доводи представника позивача за первісним позовом щодо придбання спірного автомобілю [PERSON] за власні кошти. Отже, враховуючи те, що майно хоч і було придбано під час спільного проживання [PERSON] і [PERSON], однак було придбано за особисті кошти [PERSON], тому автомобіль «Skoda Octavia A5», реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову TMBCA41Z28B156913, на час його придбання був її особистою приватною власністю. За наведених обставин вимоги зустрічного позову не підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає, що вимоги первісного позову про визнання автомобіля «Skoda Octavia A5», реєстраційний номер [NUMBER], особистою приватною власністю [PERSON] також не підлягають задоволенню. Оскільки, на думку суду, звернувшись з такими вимогами, позивач обрала невірний спосіб захисту, бо належність спірного автомобілю [PERSON] на праві особистої приватної власності, на час його придбання, є підставою для відмови в зустрічному позові [PERSON] та [PERSON] До того ж, на час розгляду справи [PERSON] вже не є власником спірного автомобіля і визнання за нею права власності на спірний автомобіль порушить права теперішнього власника. Таким чином, первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача за первісним позовом слід стягнути судові витрати, які складаються з судового збору за вимогами немайнового характеру в розмірі 243,6 грн. та судового збору за вимогами майнового характеру в розмірі 1486,54 грн., по 856,08 грн. з кожного.

Outcome: partial