Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що з 18 серпня 2004 року по 30 січня 2013 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2013 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу вони мають трьох дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 березня 2013 року з [PERSON] було вирішено стягнути аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 30% від суми прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Невиконання [PERSON] покладених на нього обов'язків спричинило виникнення заборгованості, яка відповідно до довідки-розрахунку з виконавчої служби становить 17 624 грн. 88 грн. Зазначена заборгованість виникла з вини [PERSON], який свідомо сплачує аліменти не в повному обсязі, та в інший спосіб не допомагає в забезпеченні дітей. [PERSON] зазначала, що [PERSON] має задовільний стан здоров'я, працездатний та має у власності автомобіль марки «Mercedes-Benz». Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] пеню в розмірі 10 638 грн. 77 коп., та стягнути з нього судові витрати. В подальшому позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог, у якій просила стягнути з [PERSON] пеню в розмірі 12 530 грн. 90 коп., та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 1 400 грн. У лютому 2015 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позову, у якій просила стягнути з [PERSON] 14 334 грн. 52 коп., які складаються з пені в розмірі 12 934 грн. 52 коп., та 1 400 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник поданий позов підтримали та просили його задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав у частині стягнення з нього пені у розмірі 300 грн., в решті вимог позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 18 серпня 2004 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2013 року. Від шлюбу подружжя має трьох дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до довідки № 1225 від 29 жовтня 2010 року, виданої Крюківщинською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] дійсно проживає в [INFO], та разом з нею проживають та знаходяться на її утриманні син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2013 року вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18 березня 2013 року та до їх повноліття. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах [PERSON] встановлено, що з урахуванням сплати аліментів на загальну суму 3 000 грн., сума заборгованості по аліментах станом на 01 листопада 2014 року становить 17 624 грн. 88 коп. З розрахунку, наданого позивачем [PERSON], вбачається, що заборгованість [PERSON] по аліментах за період з 18 липня 2013 року по 18 листопада 2014 року складає 10 638 грн. 77 коп. Відповідно до відомостей, наданих Центром поштового зв'язку № 11 Київської обласної дирекції Українського державного поштового зв'язку «Укрпошта», суду зрозуміло, що у квітні, травні та червні 2014 року [PERSON] від [PERSON] надійшло по 900 грн. щомісячно, а у липні, серпні та вересні 2014 року було здійснено переказ коштів у сумі 100 грн. щомісячно. З довідки-розрахунку, наданого ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області, вбачається, що станом на 11 листопада 2014 року заборгованість [PERSON] по аліментах становить 6 424 грн. 88 коп. Також у довідці вказано, що за період 2013-2014 років розмір сплачених аліментів становить 14 200 грн. 00 коп. З наявних в матеріалах справи копій квитанцій суду вдалося встановити наступні платежі [PERSON] на користь [PERSON] по аліментах. Так, 17 травня 2013 року було сплачено 1100 грн., 18 липня 2013 року було сплачено 1100 грн., у березні 2014 року було сплачено 900 грн., у травні 2014 року було сплачено 900 грн., у липні 2014 року було сплачено 100 грн., 10 вересня 2014 року було сплачено 100 грн., 22 жовтня 2014 року було сплачено 100 грн., 18 листопада 2014 року було сплачено 500 грн., 19 грудня 2014 року було сплачено 1081 грн. З решти копій квитанцій суд не має змоги встановити, коли і на яку суму [PERSON] здійснювалися аліментні виплати на користь [PERSON] З довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] по аліментах вбачається, що станом на 01 січня 2015 року заборгованість становить 5 106 грн. 28 коп., розмір сплачених аліментів за період 2013-2014 років становить 17 681 грн. 00 коп. З уточненого розрахунку заборгованості [PERSON] перед [PERSON] по сплаті аліментів на утримання трьох дітей, наданих позивачем [PERSON], судом встановлено, що станом на 12 лютого 2015 року сума пені за прострочення сплати аліментів становить 12 934 грн. 52 коп., що складається з нарахованої пені на несплачені аліменти за березень 2013 року, та з пені за несплату аліментів за період з квітня 2013 року по листопад 2014 року. Як встановлено судом з вказаного розрахунку, при обрахуванні пені за прострочення сплати аліментів позивачем [PERSON] були враховані грошові перекази, підтверджені копіями відповідних квитанцій та з'ясовані судом, а також ряд інших виплат, які суд не зміг встановити із наявних в матеріалах справи копій. Також позивачем [PERSON] в судовому засіданні було підтверджено сплату [PERSON] у повному обсязі суми аліментів за грудень 2014 року та за січень 2015 року. Окрім того, з відомостей інформаційної системи ДАІ, наявних в матеріалах справи, суду зрозуміло, що [PERSON] на праві власності належить автомобіль Mercedes-Benz модель VITO, державний номерний знак [NUMBER]. За вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. За вимогами ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11 вересня 2013 року, у зв'язку із періодичним характером аліментного зобов'язання та необхідністю його щомісячного виконання, при розгляді спорів про стягнення пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У зв'язку з викладеним суд вважає правомірною та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з розрахунку 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, починаючи з березня 2013 року по день винесення рішення, тобто по 12 лютого 2015 року, у розмірі 12 934 грн. 52 коп. У грудні 2014 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що чинним законодавством України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлено скорочений строк позовної давності тривалістю в один рік. Відповідно до вимог п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним нарахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. За вимогами ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З матеріалів справи не встановлено, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей виникла у зв'язку з тяжкою хворобою чи іншою обставиною, що має істотне значення, оскільки відповідачем [PERSON] не надано доказів про наявність хвороби чи тяжкої обставини. У зв'язку з цим відсутні підстави для повного або часткового звільнення [PERSON] від сплати неустойки по заборгованості по сплаті аліментів. Окрім того, судом не встановлено наявність у [PERSON] матеріальних чи сімейних обставин, які б впливали на визначення розміру заборгованості по аліментах та порядок стягнення неустойки. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про застосування строків позовної давності. Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. За правилами ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків безоплатної правової допомоги. У зв'язку з викладеним суд вважає вимогу позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] понесених нею витрат на правову допомогу такою, що відповідає вимогам закону та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved