overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що 13 липня 2013 року померла її баба [PERSON] Після смерті останньої відкрилась спадщина на житловий будинок та земельні ділянки. Позивач є спадкоємицею померлої за заповітом, проте не звернулася у нотаріальну контору у встановлений термін у звязку з тим, що не могла знайти заповіт спадкодавця. Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви у нотаріальну контору для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Представник Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області у судове засідання не зявився, у поданій до суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності та вказав, що проти задоволення позову не заперечує Заслухавши пояснення позивача, перевіривши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області 13 липня 2013 року серії 1-БВ № 213878, [PERSON] померла 13 липня 2013 року в м. Ізяслав Хмельницької області (а.с. 5). За життя 13 листопада 1991 року [PERSON] склала заповіт, де заповіла на імя [PERSON] все належне їй на день смерті майно (а.с. 6). Згідно з довідкою Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 20 липня 2015 року № 591, [PERSON] на день смерті 13 липня 2013 року проживала одна у [INFO] (а.с. 7). Відповідно до повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори від 07 серпня 2015 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 41160985, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася (а.с. 16, 17). Таким чином, позивачє спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON]Причину пропуску строку для прийняття спадщини суд вважає поважною. Зважаючи на вищевказане, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визначивши для [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 12 серпня 2008 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося. Протягом тривалого часу між подружжям існують неприязні стосунки. Шлюбні відносини між сторонами припинено. Шлюб існує лише формально. Відновлювати сімейні стосунки позивач наміру не має, а тому вважає подальше збереження шлюбу неможливим. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] під час судового розгляду справи позовні вимоги визнав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області 12 серпня 2008 року за актовим записом № 92, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу подружжя має малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, сім'я розпалася, підстави для збереження сім'ї відсутні. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] пред'явила в суді вказаний позов, просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що їй на праві власності належить будинок по [ADDRESS]. У даному будинку зареєстрований, крім неї, її чоловіка та сина, брат чоловіка - [PERSON], який у будинку взагалі не проживав. Його реєстрація перешкоджає їй розпорядитися своїм житлом, а також вона вимушена сплачувати комунальні послуги зі всіх зареєстрованих осіб. Як на правову підставу позивачка посилається на положення статей 317, 319, 391, частини другої статті 405 ЦК України, та статті 156 ЖК України. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, з підстав наведених у позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідач жодного дня не проживав у її будинку, він не є колишнім членом її сім'ї, оскільки разом не проживали та не були пов'язані спільним побутом. Відповідач тривалий час перебуває за кордоном. У її будинку зареєструвався для отримання водійських прав. Через його реєстрацію вона позбавлена можливості оформити субсидію, тому сплачує у більшому розмірі за комунальні послуги. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки, відповідно до статті 224 ЦПК України, судом ухвалено, -проводити заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2002 позивачка є власником будинку [ADDRESS] ( а.с. 10-12) У вказаному будинку з 28.11.2006 зареєстрований [PERSON], брат чоловіка позивачки (а.с. 7,14) Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні показали, що [PERSON] не проживав взагалі у будинку [PERSON]. Він знаходиться за кордоном. Права власника житлового будинку визначені статями 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Оскільки відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації, а проти його реєстрації у будинку заперечує позивачка, така реєстрації перешкоджає її правам як власнику житла, права позивачки підлягають захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом. Так як відповідач не є членом сім'ї позивачки ( в тому числі колишнім членом сім'ї), положення статті 405 ЦК України, на які посилається позивачка у позові до даних правовідносин не підлягає застосуванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов. Свої вимоги мотивує тим, що з 27 квітня 1985 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Вони з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO]. Їх шлюбні відносини не склалися по тій причині, що вони різні за характерами та не можуть разом проживати. Шлюбні відносини припиненні з 2007 року. З цього часу вони не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства та не спілкуються. Реєстрація шлюбу суперечить її інтересам. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивачка на адресу суду надала заяву з проханням справу слухати у її відсутність, позивачка позов підтримала. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, жодних заперечень щодо заявлених позовних вимог на адресу суду не надав. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27 квітня 1985 року Хажинською сільською радою Бердичівського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Відомості про неповнолітніх дітей сторін у матеріалах справи відсутні. З паспорта позивачка вбачається, що вона з 03.07.2012 зареєстрована у [ADDRESS]. Відповідач згідно довідки адресно-довідкового підрозділу зареєстрований в [ADDRESS]. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюбґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд ухвалою рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, вони разом не проживають, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, хоча не позбавлявся такої можливості, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У липні 2015 року[PERSON] предявила в суд позов до[PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначила, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано в Уїздецькій сільській раді Млинівського району Рівненської області 23 квітня 1999 року, актовий запис №3. Від шлюбу мають четверо неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Протягом останніх чотирьох років разом не проживають, сімя розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишивши їй прізвище «Бондар». В судове засідання позивач не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. (а.с.29) Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації (а.с.28). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує протягом чотирьох років. Заходи для збереження сімї сторонами не вживалися. Шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Лютарської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай). Позивач не звернулася у нотаріальну контору у встановлений термін у зв'язку з тим, що їй не було відомо про наявність сертифіката на право на земельну частку (пай). Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви у нотаріальну контору для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник Лютарської сільської ради Ізяславського району Хмельницької областідо суду не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивача та її представника, перевіривши письмові матеріали справи, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 7). З свідоцтва про народження позивача вбачається, що [PERSON] являється її матір'ю (а.с. 9). Згідно з свідоцтвом про одруження, позивач уклала шлюб та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 9). Як убачається з довідки Лютарської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 06 листопада 2014 року № 713, [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори Хмельницької області від 14 липня 2015 року № 1281/02-14, після смерті [PERSON] спадкової справи не заводилось (а.с. 13). Таким чином, позивачявляється спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] Причину пропуску строку для прийняття спадщини суд вважає поважною. Зважаючи на вищевказане, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визначивши для [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

У липні 2015 року до Березанського міського суду Київської області із вказаною заявою звернулася [PERSON] В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є невісткою [PERSON] та [PERSON]. Після смерті сина та онука здоров'я [PERSON] різко погіршилося, заявниця переїхала проживати до неї. [PERSON] потребувала стороннього догляду, який здійснювала заявниця. На вимогу [PERSON] і з дозволу її чоловіка [PERSON] [PERSON] зареєструвалася в будинку [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] [INFO] в будинку залишився проживати її чоловік [PERSON], який помер [INFO] Посилаючись на дані обставини, а також на те, що встановлення зазначених фактів необхідне для оформлення спадщини, заявник просить встановити факт її постійного проживання разом із [PERSON] з липня 2007 року. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Заінтересована особа Березанська міська державна нотаріальна контора надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою [PERSON], проживає по [ADDRESS] з 2005 року, і з цього часу постійно бачила [PERSON] за вказаною адресою, вона проживала разом з [PERSON] та [PERSON] та доглядала за ними. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є соціальним працівником і двічі на тиждень вона приходила до [PERSON] за адресою [ADDRESS]. У вказаному помешканні вона постійно бачила [PERSON] і з цього їй відомо, що заявник там проживала. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована і проживає по [ADDRESS] з 11 червня 2010 року (а.с. 10-12). [PERSON], який помер [INFO], був зареєстрований і проживав за цією ж адресою з жовтня 1980 року (а.с. 9, 32-33). Аналізуючи у сукупності усі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити частково, а саме встановити факт її постійного проживання з [PERSON] по [ADDRESS] з 11 червня 2010 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

У липні 2015 року до Березанського міського суду Київської області із заявою про розірвання шлюбу звернулася [PERSON]. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що між нею та [PERSON] 06 квітня 2011 року було укладено шлюб. До реєстрації шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя із чоловіком не склалося. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Заявниця зазначала, що [PERSON] постійно нехтує сімейними цінностями, у зв'язку з цим вони фактично не проживали разом. Ніякої фінансової допомоги [PERSON] не надавав. Вихованням сина він не займається. За вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 309 КК України [PERSON] засуджений вироком Володарського районного суду Київської області від 12 лютого 2014 року до 9 років позбавлення волі і на даний час відбуває покарання в Житомирській виправній колонії № 4. Тому просила її заяву задовольнити і розірвати шлюб з [PERSON] [PERSON] проти задоволення заяви не заперечував, про що направив заяву до суду, а також просив розгляд справи здійснювати у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 06 квітня 2011 року був укладений шлюб (а.с. 4). У них є неповнолітній син - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Вироком Володарського районного суду Київської області від 12 лютого 2014 року [PERSON] було засуджено за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 09 років позбавлення волі (а.с. 10-18). На даний час він відбуває покарання у Житомирській ВК № 4. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених вимог у повному обсязі. На підставі ст. 24, 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

У липні 2015 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка [PERSON] у позові зазначає, що з травня 2015 року сторони разом не проживають, тому позивачка подала позов до суду про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], який народився 12 лютого 2014 року. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач допомоги на утримання сина не надає. Син потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] за трудовим договором працює в ПрАТ «ЗЗРК». У звязку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частині усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до 12 лютого 2017 року. В судове засідання позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не зявилися, але надали суду заяви із клопотаннями розгляду справи без їхньої участі, проти задоволення позову відповідач не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Сторони від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], який народився 12 лютого 2014 року. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач допомоги на утримання сина не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто, у звязку з чим, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивачки на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також кошти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення [PERSON] трирічного віку. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У липні 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, в якому вказувала, що з відповідачем [PERSON] вони одружилися 01 листопада 2008 року в Піщанському відділі реєстрації актів цивільного стану. Від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Шлюб з відповідачем існує формально, оскільки відповідач наразі перебуває на заробітках. Позивач вважає, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. На підставі викладеного позивач [PERSON] просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що в справі є належні докази. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: Сторони по справі одружилися 01 листопада 2008 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 26; місцем реєстрації шлюбу є Піщанська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 050189. Від шлюбу позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 087732. Відповідно до довідки Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 08.09.2015 року за № 2605 малолітня [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON]. Шлюбні відносини сторони фактично припинили близько чотирьох років тому. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя; спільне господарство сторонами не ведеться; проживають окремо. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Враховуючи, що відповідачем по справі не було подано заперечення на позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини суд вважає, що місце проживання малолітньої [PERSON] слід визначити з матірю - позивачем по справі [PERSON]

Outcome: approved