Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Шевченківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області про визнання права власності, посилаючись на наступне. [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, господарсько-побутових споруд, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. За покійною [PERSON] числиться земельна ділянка площею 0,52 га, надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства, на якій і збудовані вищезазначені житловий будинок та господарські будівлі. Після смерті [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. У зв'язку з чим вона й звернулась до суду. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує і прохає задовольнити /а.с.27/. Представник відповідача - Шевченківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує /а.с.25/. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області 23 лютого 2015 року, актовий запис № 04 /а.с.7/. Відповідно до заповіту від 20 березня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 50, єдиним спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] /а.с.9/. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № [NUMBER] від 07 листопада 2016 року, виданим Решетилівською державною нотаріальною конторою, посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого Шевченківською сільською радою Решетилівського району Полтавської області 20 березня 2014 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є [PERSON] /а.с.10/. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій Решетилівської державної нотаріальної контори від 07 листопада 2016 року № 02-31/1342 вбачається, що після померлої [INFO] року [PERSON] заведена спадкова справа за № 202/2015. Єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину є [PERSON]. Інших заяв про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотконтори не надходило. Однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину/а.с.8/. З довідки виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області № 1119 від 04 листопада 2016 року вбачається, що згідно записів погосподарської книги № 2, [PERSON] проживала одна, була головою службового двору та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.18/, це також підтверджується та витягами з облікової картки об'єкта погосподарського обліку /а.с.11-12/. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виготовленого станом на 21 вересня 2016 року на ім'я [PERSON] вбачається, що вказане домогосподарство складається з житлового будинку (літ. «А-І»), 1940 року побудови, літньої кухні (літ. «Б»), 1960 року побудови, сараю (літ. «В»), 1960 року побудови, погребу («в»), 1960 року побудови, вбиральні («Г»), 1970 року побудови, а також воріт («№1»), огорожі («№2»), колодязю («№3»), 1980 року побудови /а.с.14-17/. [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,52 га в межах згідно з планом, розташована на території с. Дружба Шевченківської сільської Ради з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку, госп. будівель та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 13 січня 1998 року /а.с.13/. Згідно з Законом Української РСР «Про сільську раду народних депутатів Української РСР» сільська рада вела посгосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувалось прізвище, ім'я, по-батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, який і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в селах передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування . Аналіз діючого на час забудови законодавства свідчить про те, що виникнення права власності не залежало від державної реєстрації цього права. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 ЦК України). У відповідності до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] прийняла спадщину після померлої [PERSON], але у зв'язку із тим, що остання за життя не отримала правовстановлюючого документу на житловий будинок та господарсько-побутові споруди, належні їй на праві власності, [PERSON] не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, тому суд приходить до висновку, що її позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved