Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернувся ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON], просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № б/н від 15.12.2012 року в сумі 17 166 грн. 80 коп. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. [PERSON] надав суду заперечення (а.с. 61), просив застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки, а також зменшити штраф відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, встановив наступне: 15.12.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном поверненням, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] зобовязався належним чином прийняти, використовувати і повернути Банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти та комісії) у терміни, встановлені Кредитним договором. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором; щомісячних платежів не здійснює, чим порушує права позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Розрахунками, наданими позивачем, підтверджується наявність заборгованості відповідача перед банком, яка станом на 14.10.2015 року становить 17 166 грн. 80 коп., з яких: -7 699 грн. 58 коп. заборгованість за кредитом; -6 623 грн. 56 коп. нараховані відсотки за користування кредитом; -1 550 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); -793 грн. 66 коп. штраф (процентна складова). Зміст кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. У справі за клопотанням відповідача була призначена судово-психіатрична експертиза. Відповідач стверджував, що він страждає психічним захворюванням і у момент укладення кредитного договору не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. Ухвалою суду від 08.09.2016 року судово-психіатрична експертиза у справі була призначена, проте не проведена у звязку з відмовою відповідача сплатити її вартість у сумі 1\~505 грн. 80 коп. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, пеню суд стягує у відповідності за період з 04.11.2014 року по 14.10.2015 року в сумі 600 грн. 00 коп. Ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи стан здоровя відповідача, який є інвалідом ІІ групи, суд зменшує розмір штрафів до 500 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею всі документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до статей 215-218 ЦПК України,-

Outcome: partial