Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради від 18 вересня 2009 року позивач є опікуном малолітньої [PERSON], [INFO]. Рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради від 20 листопада 2009 року за малолітньою [PERSON] закріплено житло у квартирі [ADDRESS]. Однак, 25 січня 2010 року [PERSON] здійснила відчуження вищезазначеної квартири, попередньо знявши [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська зняття з реєстрації малолітньої [PERSON] з вищезазначеної квартири визнано недійсним та поновлено право дитини на користування даного приміщення. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2012 року договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був укладений 25 січня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] визнано недійсним та зобов'язано сторони повернути одна одній отримане на виконання даного договору. На підставі викладеного зазначає, що відповідачі втратили право користування вищезазначеною квартирою, однак на день розгляду справи відповідачі відмовляються виконувати рішення суду, створюючи малолітній [PERSON] перешкоди у користуванні житловим приміщенням. З урахуванням наведеного просить суд усунути [PERSON], [INFO], перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом виселення із вказаної квартири [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні позивач зі своїм представником позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність не подавали, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представник служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, підтвердивши обставини, зазначені у позовній заяві. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON], відомості про якого внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України, та [PERSON] Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 серпня 2009 року [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] Рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради від 18 вересня 2009 року [PERSON] малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено її опікуном [PERSON] Рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради від 20 листопада 2009 року за малолітньою [PERSON] закріплено житло у квартирі [ADDRESS]. 25 січня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила вищезазначену квартиру. На час розгляду справи у вищезазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2010 року визнано зняття з реєстрації малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з квартири за адресою: [ADDRESS] недійсним та поновлено право дитини на користування житловим приміщенням. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2012 року договір купівлі продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] визнано недійсним та зобов'язано [PERSON] та [PERSON] повернути другій стороні в натурі все, що вони отримали на виконання даного договору купівлі-продажу. Однак відповідачі рішення суду не виконують, відмовляючись у добровільному порядку покинути вищезазначену квартиру. Відповідно ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна. У разі визнання батьків або одного з них рішенням суду безвісно відсутніми дитина має право на утримання за рахунок їх коштів і майна. Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Згідно ст. 18 вищезазначеного Закону діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними тощо до влаштування у відповідні заклади. Відповідно до ст.25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати , дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. [PERSON] особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями цієї статті. З огляду на ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника житлового будинку , які проживають разом з ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму також містить ст.405 ЦК України. Таким чином, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членом сім'ї якої вони є і втрачається із припиненням права власності особи, членом сім'ї якої вони на це житлове приміщення. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи наведені обставини та

Outcome: approved