Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

у квітні 2021 року ФОП [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , просила суд: - стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] заборгованість у розмірі 13 206,50 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] пеню у розмірі 2 271,25 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] 3 % (три відсотки) річних у розмірі 396,18 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] судові витрати у розмірі 908,00 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № ПА 1012 від 09.12.2018 року, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям, а відповідач зобов`язався прийняти цей комплекс, згідно акту приймання - передачі товару та сплатити за нього визначену договором грошову суму в розмірі 28 096,00 грн. Відповідно до п. 1.2 договору під комплексом розуміється продаж набору косметики та надання косметологічних послуг. Згідно п. 1.3 договору асортимент, кількість, комплектація, перелік складових комплексу і загальна сума договору визначаються в Переліку № 1 (специфікації), що є невід`ємною частиною договору. Пунктом 2.4. договору визначено, що зобов`язання ФОП [PERSON] по передачі комплексу вважаються виконаними в момент передачі комплексу в розпорядження [PERSON] , згідно ату приймання-передачі та підписання договору. ФОП [PERSON] зазначила, що дотримуючись умов договору, належним чином виконав свої зобов`язання перед відповідачем у повному обсязі, що підтверджується підписаними сторонами актом приймання-передачі товару від 09.12.2018 року. В свою чергу, [PERSON] отримала комплекс, будь-яких претензій щодо такого отриманого комплексу та щодо виконання ФОП [PERSON] своїх зобов`язань за договором не мала та не висувала, про що свідчать підписи останньої у вищевказаному акті. Згідно п. 5.1 договору загальна вартість комплексу складає 28 096,00 грн. Пунктами 5.4, 5.5 договору встановлено, що [PERSON] сплачує за комплекс частинами рівними платежами не пізніше 09 числа кожного у сумі 2 309,60 грн. Остаточно розрахуватись за комплекс [PERSON] зобов`язувалась не пізніше 09.10.2019 року. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого комплексу виконала не у повному обсязі, а саме: сплатила лише частину вартості комплексу, проте, 13 206,50 грн. вартості комплексу [PERSON] не сплачено. Вказала, що [PERSON] було направлено письмову претензію вих. № 1 від 21.01.2019 року з вимогою щодо погашення відповідачем заборгованості за договором, однак, остання залишила таку претензію без відповіді та без виконання. З огляду на вищевикладене ФОП [PERSON] просила суд позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 19.04.2021 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 08.09.2021 року (а.с. 22-23). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Позивач подав до заяву те, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Встановлено, що 09.12.2018 року між позивачем ФОП [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір № ПА 1012, за умовами якого позивач зобов`язалась надати комплекс товарів та послуг, зокрема: продати відповідачу набір косметики та надати допоміжні супроводжуючі косметологічні послуги. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України). За нормою ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно п. 5.1 договору, загальна вартість комплексу по догляду за цим договором складає 28 096,00 грн. Згідно п. п. 5.3-5.6 договору при оплаті комплексу по догляду частинами клієнт в день підписання даного договору вносить на поточний рахунок або в касу позивача перший платіж в розмірі 5 000,00 грн., але не пізніше 28.12.2018 року. Залишок вартості комплексу по догляду в розмірі 23 096,00грн. клієнт сплачує позивачу рівними платежами у сумі 2 309,60 грн. протягом 10 місяців. Оплата за комплекс по догляду здійснюється не пізніше 09 числа кожного місяця. Клієнт повністю розраховується за комплекс по догляду не пізніше 09.10.2019 року. Сторонами 09.12.2018 року підписано Акт приймання-передачі Комплексу до Договору № ПА 1012 від 09.12.2018 року, відповідно якого на виконання умов договору позивач надала, а відповідач отримала комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя загальною вартістю 28 096 грн., товари та послуги надані належним чином, відповідач не має претензій до наданих послуг. За викладених обставин вбачається, що позивач у повному обсязі виконала взяті на себе зобов`язання за укладеним з відповідачем договором. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору відповідач сплатила позивачу кошти на загальну суму 3 000,00 грн. (товарний чек № 417 від 09.12.2018 року. Наступний платіж відповідач зобов`язувалась згідно умов договору здійснити не пізніше 09.01.2019 року, однак жодних інших платежів на оплату комплексу від повідана не надходило. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач отримала послуги від позивача відповідно до умов договору на суму 5 360,00 грн., проте, не оплатила останні. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 525, 526 ЦК України). Як визначено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, судом встановлено, що відповідач не виконала взяті на себе за договором зобов`язання, грошові кошти у визначений договором строк позивачу не повернула. У спростування вказаних обставин будь яких доказів відповідачем суду не надано та про такі заявлено не було. Згідно положення ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, залишок заборгованості за договором становить 13 206,00 грн., тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу. Позивачем до стягнення з відповідача заявлена пеня у розмірі 2 271,25 грн. з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, відповідно ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань». Однак, у цій частині позовних вимог про стягнення пені слід відмовити, оскільки положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» на спірні правовідносини не поширюються, так як відповідач є фізичною особою. Натомість, за приписами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», суб`єктами договірних правовідносин між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим Законом є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 396,18 грн. відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період з жовтня 2019 року по жовтень 2020 року за 365 днів прострочення, які нараховано із суми боргу. Розрахунок 3% річних: сума санкції = С х 3 х Д/365/100, де С-сума заборгованості, Д-кількість днів прострочення, період прострочення листопад 2019 року - жовтень 2020 року, кількість днів прострочення -365. Тобто, сума санкції = 13206 х 3 х 365/365/100 = 396,18 грн. Даний розрахунок відповідачем не оспорено, суд погоджується з таким розрахунком. Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. За викладених обставин, позов підлягає до задоволення частково, а саме: з відповідача [PERSON] на користь ФОП [PERSON] слід стягнути борг за укладеним між сторонами договором у розмірі 13 206,00 грн. та 3% річних за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 396,18 грн., а всього 13 602,18 грн. В іншій частині позов задоволенню не підлягає. По справі позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 13 206,00 грн. (загальна сума боргу), + 2 271,25 грн. (пеня) + 396,18 грн. (3 % річних) = 16 781,43 грн., що становить 100 %, з яких було задоволено вимогу на загальну суму 13 602,18 грн., що становить 81,05 %. В зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 735,93 грн. (908,00 х 81,05 /100 = 735,93) судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial