Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

У лиcтопаді 2018 р. [PERSON] , [PERSON] звернулись до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. [NUMBER].06.2019 року остаточно уточнивши свої позовні вимоги, пояснили, що 28.12.1992 року ними був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири, яка розташована в [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] , [PERSON] , купили кв. [ADDRESS] . Укладений між сторонами угоди договір, посвідчений Великовою М.Д., державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 4/8667 та відповідно зі статтею 227 ЦК України реєстрація договору була проведена в Ізмаїльському бюро інвентаризації, що документально підтверджено штампом МБТІ. Також 15.08.1996 року, [PERSON] , в інтересах сім`ї та на спільні кошти подружжя, був укладений договір № 1408 купівлі-продажу нерухомого майна - однієї кімнати у квартирі [ADDRESS] . згідно якого [PERSON] , [PERSON] , діючі від імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] продали, а [PERSON] купила одну кімнату загальної площі 14.7 м.кв. квартири [NUMBER] , яка розташована в [ADDRESS] . Оскільки на момент укладення даного договору позивач по справі [PERSON] знаходився у довгостроковому закордонному відрядженні, вказаний договір купівлі продажу був укладений одноособово від імені [PERSON] . Придбану кімнату сторони також вважають спільною власністю подружжя. Позивачі подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги просили задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, з позовними вимогами згодні. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Так, згідно договору купівлі-продажу [PERSON] продав , а [PERSON] , [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстре за №4 /8667 та реєстрація була проведена в Ізмаїльському бюро інвентаризації (а.с.13-14) Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] придбала одну кімнату, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-16). Вказаний договір було зареєстровано у представництві Одеської товарної біржі у м. Ізмаїл 15 серпня 1996 року за № 1408. На підставі рішення Ізмаїльського міськвиконкому № 572 від 02.07.1996 року та технічного висновку РПП « УКРПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» Ізмаїльського ОКП № 3 про можливість перепланування квартир [NUMBER] та [ADDRESS] позивачами на правах власників було здійснено приєднання кімнати площею 14,7 м.кв., придбаної у власників квартири [ADDRESS] до квартири [ADDRESS] і відповідно квартира за [NUMBER] належна їм на праві власності збільшилася в підтвердження чого видано технічний паспорт МБТІ , виготовлений 30.09.1996 року, в якому відображена загальна площа квартири [NUMBER] з урахуванням приєднаної кімнати, і де загальна площа квартири [ADDRESS] становить 56,2 м.кв. Про відсутність будь-якого самочинного переобладнання в квартирі позивачів свідчить також відповідь КП МБТІ міста Ізмаїл від 08.05.2019 року вих. № 752. Усі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі виконано, грошовий розрахунок по даному договору здійснено, про що свідчить п.5 договору. Згідно ст.224 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення угоди, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. З аналізу ч.1 ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року), Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. вбачається, що договори про відчуження нерухомого майна підлягали нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або часткова виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно із ч. 2 цієї ж статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Станом на 2018 рік договір нотаріально не посвідчено. На підставі викладеного,

Outcome: approved