Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення штрафу за невиконання умов договору застави №2 від 27.05.2008 року. В обґрунтування позову банк послався на неналежне виконання заставодавцем своїх обов'язків за вказаним договором застави транспортного засобу та посилаючись на ст. 526, 611, 629 ЦК України та п. 4.2 договору застави, просив суд стягнути з [PERSON] штраф в розмірі 5% від заставної вартості предмета застави в сумі 21 895,00 грн. До початку розгляду справи по суті, [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про визнання застави такою, що припинена з 13.06.2009 року. В обґрунтування вимог за зустрічним позовом, [PERSON] посилається на те, що зазначений договір застави вже припинений з 13.06.2009 року, оскільки автомобіль було викрадено, тобто в даному випадку втрачено предмет застави. Також, у письмовому клопотанні від 05.11.2014 року відповідач просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що в задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» та зустрічного позову [PERSON] слід відмовити, з таких підстав. Суд встановив, що 27.05.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 289-Ф/08, за умовами якого банк надав останньому кредит на визначений термін із сплатою відсотків. Також, 27.05.2008 року між вказаними сторонами з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір застави, предметом якого був автомобіль марки Mitsubishi, модель L 200, з державним номерним знаком [NUMBER]. 27.05.2008 року між ВАТ АБ «Украгазбанк» та [PERSON] був укладений договір застави № 2, предметом якого був інший автомобіль марки Toyota, модель Land Cruiser 200, з державним номерним знаком [NUMBER]. Вказаний договір застави забезпечує всі вимоги заставодержателя, які випливають з вищевказаного кредитного договору № 289-Ф/08 від 27.05.2008 року. Звертаючись до суду з даним позовом, банк, посилаючись на п. 4.2 договору застави №2, просить суд стягнути із відповідача штраф в розмірі 5% від заставної вартості предмета застави, тому що, на думку банка, відповідачем не виконано п. 3.3.4 договору застави №2 щодо обов'язку застрахувати автомобіль. Так, відповідно до зазначеного п. 4.2 договору застави № 2 за невиконання чи неналежне виконання п.п.3.3.1 - 3.3.8 дійсного договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф в розмірі 5% від заставної вартості предмета застави згідно п.2.3 договору. Згідно з п. 3.3.4 договору застави №2, на який посилається банк, на період дії дійсного договору заставодавець зобов'язаний застрахувати заставлене майно на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Як вбачається із умов укладеного договору застави №2, конкретний строк виконання обов'язку відповідача щодо страхування заставленого майна цим договором не встановлений. Законом такий строк також не визначений. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази звернення позивача до відповідача із вимогою виконати такий обов'язок в порядку визначеному ч. 2 ст. 530 ЦК України. Таким чином, на думку суду відповідач не вважається таким, що не виконав умови викладені в п. 3.3.4 договору застави № 2, оскільки строк виконання такого обов'язку не настав, а тому правові підстави для стягнення з нього штрафу - відсутні. При цьому, судом відхиляються доводи відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, тому що у кредитора (відповідача) не виникло право пред'явити вимогу до відповідача. Таким чином, в задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення штрафу за невиконання договору застави слід відмовити. Вимоги за зустрічним позовом про визнання застави такою, що припинена також не підлягають задоволенню. Так, згідно ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. За змістом ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється в разі загибелі заставленого майна. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На думку суду, втрата предмета застави означає відсутність предмета договору і неможливість одержання кредитором задоволення своїх вимог за його рахунок. Відтак, із втратою предмета застави анулюється цінність застави як способу забезпечення виконання зобов'язання. Викрадення авто за своєю природою не завжди свідчить про його фактичну загибель і не є тотожним цьому поняттю (Аналогічна думка з цього приводу викладена в Ухвалі ВССУ від 29.10.2014 року). На підтвердження обставини втрати авто, відповідач надав до суду лише копії постанов слідчого СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 22.06.2009 року про порушення кримінальної справи, від 10.08.2009 року про зупинення досудового слідства, а також довідку від 18.08.2009 року. Водночас, належні докази на підтвердження того, що ж трапилось з автомобілем після заволодіння ним, чи зберігся він як річ матеріального світу, а якщо зберігся, то його місцезнаходження - в матеріалах справи відсутні. Суд вважає, що лише долученими до матеріалів справи копіями постанов слідчого та довідкою не підтверджується факт втрати предмета застави, який є підставою припинення права застави. Враховуючи викладене, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed