Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, який мотивувала тим, що з 25 липня 1998 року і по даний час вона перебуває у шлюбі з відповідачем, у шлюбі від нього народжено двоє дітей: сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають спільно з нею та перебувають на її утриманні. Уважає, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, офіційно працює неповний робочий день, проте одночасно отримує іншу частину необліковуваних (неофіційних) доходів, інших утриманців не має, інші діти у нього відсутні, інвалідності не має, а тому він є спроможнім сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі на кожну дитину. Зазначає, що матеріальної допомоги на утримання двох синів відповідач добровільно не надає, а отримувані нею доходи у виді зарплати по основному місцю роботи не можуть забезпечити належну матеріальну підтримку її спільних з відповідачем дітей. Просила суд щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох синів у твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, а всього на двох дітей сукупно 1500 грн. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з вищевикладених підстав та суду пояснила про те, що обидва сина мають задовільний стан здоров'я, хронічних захворювань не мають, вона та відповідач є також фізично здоровими особами, інвалідності не мають, на обліках у лікарів не перебувають. З січня 2014 року позивач добровільно матеріальної допомоги на утримання двох дітей не надає, хоча у жовтні-грудні 2013 року щомісячно надавав по 700 грн. на утримання кожної дитини. Підтвердила, що у шлюбі з відповідачем перебуває вперше, останній інших дітей, окрім двох синів, не має, а також те, що відповідач щомісячно отримує неофіційні доходи від робіт на будівництві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та суду пояснив про те, що він згодний сплачувати щомісячно мінімальний розмір аліментів, визначений законом, в розмірі 33 % на двох його синів; матеріальну допомогу протягом січня-червня 2014 року він позивачці не надавав через те, що вона отримувала допомогу в якості малозабезпеченої особи в розмірі біля 1500 грн. (це пов'язувалося із низькими доходами усіх працюючих членів сім'ї, в тому числі і його заробітків). Підтвердив, що він інвалідності не має, за сумісництвом не працює, має основне місце роботи у ПП [PERSON] і неповну трудову зайнятість (один день працює слюсарем шиномонтажу, автомийщиком, наступний день відпочиває). Заслухавши сторони, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по ній, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на нижченаведене. Судом встановлено, що сторони по справі з 25 липня 1998 року і по день ухвалення даного рішення перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі від відповідача позивачка народила двох дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Діти мешкають разом із батьками в [ADDRESS] (а.с.6-8). При вирішенні даного спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.180 СК України обов'язком батьків є утримання дітей до досягнення ними повноліття. При вирішенні даного спору, суд враховує наступні обставини: - позивачка є заміжньою, реєстрована в [ADDRESS] та мешкає в цьому населеному пункті разом з двома синами [PERSON] та [PERSON], інвалідності не має, щомісячно отримує мінімальному заробітну плату по основному місцю роботи (а.с.6,8,9); - відповідач проживає разом із позивачкою та двома синами, має постійне місце роботи та щомісячний заробіток, який не перевищує мінімальної заробітної плати, є одруженим, є фізично здоровим (а.с.10,12); - спільні сини сторін є фізично здоровими, що сторони визнали в судовому засіданні. Обставиною, що має істотне значення для даної справи, суд розглядає те, що повнолітні сини утримуються їх матір'ю (позивачкою по справі) та проживають разом з нею та відповідачем, зворотнього відповідач не довів. Дослідивши ці обставини справи у їх сукупності, врахувавши стан здоров'я сторін, їх сімейний стан та доходи, стан здоров'я дітей, прийнявши до уваги той факт, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання синів з моменту звернення позивачки до суду не надає, хоча, частково визнавши позов, є спроможнім її надавати (щомісячно отримує зарплату по основному місцю роботи, є особою працездатного віку), наявність на боці позивачки вищевказаної обставини, що має істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, оскільки стягнення аліментів слід проводити не у твердій грошовій сумі, а у частці від постійного доходу відповідача в розмірі 1/3 частини його доходів (заробітку) до досягнення дітьми повноліття, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом. Додатково сторонам слід роз'яснити, що у разі зміни майнового, сімейного стану позивача та відповідача, стану здоров'я сторін, відповідач має право порушувати питання про зменшення розміру стягуваних аліментів, а позивачка - про збільшення їх розміру або зміну виду стягуваних аліментів (про перехід до сплати аліментів у твердій грошовій сумі через непостійні, мінливі доходи їх платника). Крім цього, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в дохід держави.

Outcome: partial