Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

У липні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за договором банківського вкладу у розмірі 329 082 грн. 11 коп. В обґрунтування позову вказав, що 06.11.2015 року між нею та ПАТ «Комерційний банк «Надра» через відділення № 0327 договір строкового банківського вкладу № 2098898 без доповнення оформлений у рамках Пакету послуг «ПУ» «Перший», відповідно до якого позивачка внесла вклад в іноземній валюті у сумі 20 440 доларів США (відповідно до курсу НБУ 447 972,91). 08.11.2015 року між позивачкою та ПАТ «Комерційний банк «Надра» було укладено договір строкового банківського вкладу № 2099912 без доповнення оформлений у рамках Пакету послуг «ПУ» «Перший», відповідно до якого позивачка внесла вклад у національній валюті у сумі 17 202 грн. 10.12.2014 року між позивачкою та ПАТ «Комерційний банк «Надра» було укладено договір строкового банківського вкладу № 2083438 без доповнення оформлений у рамках Пакету послуг «ПУ» «Перший», відповідно до якого позивачка внесла вклад в національній валюті у сумі 20 000 грн. 10.12.2014 року між позивачкою та ПАТ «Комерційний банк «Надра» було укладено договір строкового банківського вкладу № 2083437 без доповнення оформлений у рамках Пакету послуг «ПУ» «Перший», відповідно до якого позивачка внесла вклад в національній валюті у сумі 20 000 грн. 06.01.2015 року між позивачкою та ПАТ «Комерційний банк «Надра» було укладено договір строкового банківського вкладу № 2098891 без доповнення оформлений у рамках Пакету послуг «ПУ» «Перший», відповідно до якого позивачка внесла вклад в національній валюті у сумі 22 941 грн. Позивачка не може повернути свої кошти, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просила їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статтею 629 ЦК України, визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У статті 2 Законом України «Про банки і банківську діяльність», дано визначення терміну вкладу (депозиту), згідно якого вклад - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору(депозиту). У судовому засіданні встановлено, що 10 грудня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Комерційний банк «Надра» через відділення № 0327, було укладено договір строкового банківського вкладу № 2083438 без поповнення, оформлений у рамках Пакету послуг «ПУ» «Перший», відповідно до умов якого остання зобов'язалася передати банку грошові кошти в національній валюті у сумі 20 000 грн. Позивачка свої зобов'язання за вказаним договором виконала у повному обсязі, внісши на депозитний рахунок суму в розмірі 20 000 грн., що підтверджується квитанцією № 102 від 10.12.2014 року (а.с.15). 10 грудня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Комерційний банк «Надра» через відділення № 0327, було укладено договір строкового банківського вкладу № 2083437 без поповнення, оформлений у рамках Пакету послуг «ПУ» «Перший», відповідно до умов якого остання зобов'язалася передати банку грошові кошти в національній валюті у сумі 20 000 грн. Позивачка свої зобов'язання за вказаним договором виконала у повному обсязі, внісши на депозитний рахунок суму в розмірі 20 000 грн., що підтверджується квитанцією № 80 від 10.12.2014 року (а.с.21). 06 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Комерційний банк «Надра» через відділення № 0327, було укладено договір строкового банківського вкладу № 2098898 без поповнення, оформлений у рамках Пакету послуг «ПУ» «Перший», відповідно до умов якого остання зобов'язалася передати банку грошові кошти в іноземній валюті у сумі 20 440 доларів США (відповідно до курсу НБУ 447 972,91 грн.). Позивачка свої зобов'язання за вказаним договором виконала у повному обсязі, внісши на депозитний рахунок суму в розмірі 20 440 доларів США, що підтверджується квитанцією № 8538 від 06.01.2015 року (а.с.9). 06 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Комерційний банк «Надра» через відділення № 0327, було укладено договір строкового банківського вкладу № 2098891 без поповнення, оформлений у рамках Пакету послуг «ПУ» «Перший», відповідно до умов якого остання зобов'язалася передати банку грошові кошти в національній валюті у сумі 22 941 грн. Позивачка свої зобов'язання за вказаним договором виконала у повному обсязі, внісши на депозитний рахунок суму в розмірі 22 941 грн., що підтверджується квитанцією № 8274 від 06.01.2015 року (а.с.27). 08 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Комерційний банк «Надра» через відділення № 0327, було укладено договір строкового банківського вкладу № 2099912 без поповнення, оформлений у рамках Пакету послуг «ПУ» «Перший», відповідно до умов якого остання зобов'язалася передати банку грошові кошти в національній валюті у сумі 17 202 грн. Позивачка свої зобов'язання за вказаним договором виконала у повному обсязі, внісши на депозитний рахунок суму в розмірі 17 202 грн., що підтверджується квитанцією № 1002 від 08.01.2015 року (а.с.33). Згідно ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення ПАТ КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05 лютого 2015 року прийнято рішення № 26 про запровадження з 06.02.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію в ПАТ КБ «Надра». Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 р. № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 р. № 113, «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік з 05 червня 2015 року до 04 червня 2016 року включно. Таким чином, з дня прийняття рішення про запровадження тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а при відкликанні ліцензії та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію наступають певні правові наслідки, у тому числі припиняється нарахування процентів, діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій, закриттям кореспондентських рахунків банку, діючим залишається тільки рахунок, відкритий банку для здійснення ліквідаційної процедури. Пунктом 6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його вкладниками, кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Як було встановлено у судовому засіданні, 16 червня 2015 року за заявою про видачу готівки, позивачці [PERSON] було частково повернуто кошти за договорами вкладу в межах граничного відшкодування коштів у розмірі 200 000 грн. Залишок коштів за депозитним вкладом у розмірі 329 082 грн. 11 коп. не було повернуто позивачці, що й стало підставою для її звернення до суду. Відповдно до п. 1 ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Відповдно до п. 1 ч. 6 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Процедура повернення вкладу у разу ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст.. 46 Закону України «Про систему гарнтування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється у порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки грошових коштів за договором банківського вкладу, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки, позивачу у задоволенні позову відмовлено, суд вважає, що немає підстав в повернені позивачу судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed