Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), третя особа: [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, в належній позивачу квартирі з 25.03.2004 року зареєстроване місце проживання відповідача, який є його батьком. Однак, відповідач понад рік не проживає у даній квартирі, не з`являється у дану квартиру, не сплачує комунальні послуги, не несе витрат в утриманні житла. Враховуючи, що відповідач тривалий час не проживає у вказаній квартирі, не несе витрат на житлово-комунальні послуги, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 22.07.2020 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили суд про його задоволення, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача з 2004 року та проживає разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . Однак відповідача в даній квартирі не бачила з 2005 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом сторін по справі та відповідача останній раз бачив в 2000 році. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою сторін по справі та зазначила, що відповідач не проживає в спірній квартирі з 1998 - 2000 років. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення сторони позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS] . Вказана квартира належить на підставі спільної часткової власності позивачу та третій особі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законм від 29.05.20008 року , а також інформаційною довідкою КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 05.06.2020 року. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що на час розгляду справи, у квартирі зареєстрований відповідач - [PERSON] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи. Відповідач, являється батьком позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтв про народження, яка наявні в матеріалах справи. Відповідач у даній квартирі не проживає, не несе витрат по її утриманню, у зв`язку з чим позивач вважає, що відповідач втратив право користування нею. Згідно із ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Той факт, що відповідач не проживає у спірній квартирі підтверджується, окрім пояснень позивача, викладених у позовній заяві, актом від 01.07.2020 року про факт не проживання за вищевказаною адресою [PERSON] відповідно до якого останній з 2005 року не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] та пояснення свідків. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе та не ніс, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачував, доказів того, що він намагався вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою він тривалий час не цікавиться. Норми статей 15,16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні більше одного року без поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved