Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та розірвання шлюбу, посилаючись на те, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Добровільно домовитися про сплату аліментів не вдалося, в звязку з чим вона була змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивача в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, у судове засідання не зявилася, не повідомивши про причини неявки та його поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 224-233 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши докази приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 23.07.2010 року, сторони зареєстрували шлюб в Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №102. Від вказаного шлюбу останні мають малолітню дитину - сина [PERSON] [INFO], який згідно довідки Ковалівської сільської ради №1710 від 24.06.2016 року проживає та зареєстрований в [INFO], разом із матірю. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , інтересам їхньої дитини , що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд враховуючи, що сторони не підтримують шлюбні відносини, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити їх інтересам. Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, збереження сімї є неможливим, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач участі у матеріальному забезпеченні сина не приймає. Відповідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Разом з тим, позивач не обґрунтувала належними доказами в ході розгляду справи необхідності в утриманні від батька на користь дитини аліментів на суму 800 грн. та спроможності відповідача сплачувати їх саме в такому розмірі. Враховуючи , що позивач розмір доходів відповідача будь-якими доказами не довела, відсутність у відповідача інших дітей та інших осіб на утриманні, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, визначивши розмір аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу (заробітку). Розподіл судових витрат необхідно провести відповідно довимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial