Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на користь відповідача згідно судового наказу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.05.2018 по справі № 489/3124/18 на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.05.2018 та до досягнення ним повноліття, до 1/7 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що має скрутне матеріальне становище, оскільки від другого шлюбу має ще двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які також потребують матеріального забезпечення, та на утримання яких з нього на підставі судового наказу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11.03.2019 стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з лютого 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, на даний час значно погіршилось самопочуття його батька [PERSON] , [INFO] , який хворіє на онкологічне захворювання, у зв`язку з чим потребує додаткової матеріальної допомоги, яку він йому надає щомісячно у розмірі 1500,00 грн. Також вказав, що додаткового утримання потребує його матір, яка є непрацездатною, а він на сьогоднішній день не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. Тому, посилаючись на вказані обставини, звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.05.2019 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. З пояснень представника позивача також встановлено, що заборгованість у позивача за судовим наказом від 11.03.2019 відсутня, але наявна заборгованість за судовим наказом виданим на користь відповідача, яка через відсутність в нього постійної роботи, стягнення аліментів та захворювання батька лише зростає. Відповідач проти позову заперечила, посилаючись на те, що батько її дитини, якій майже 16 років, матеріальну допомогу на утримання дитини надає в недостатньому розмірі та дитиною не цікавиться. Після отримання нею судового наказу взагалі перестав спілкуватися з дитиною та цікавитися нею. Також пояснила, коли вона зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу то вказувала, що у [PERSON] , крім її дитини є ще двоє дітей, а також на той час батько дитини уже був хворий на онкозахворювання. Третя особа у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Вислухавши присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, суд дійшов наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 18.05.2018 Ленінським районним судом міста Миколаєва видано судовий наказ, відповідно до якого стягнуто з позивача на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.05.2018 та до досягнення ним повноліття На виконання вказаного судового рішення державним виконавцем Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-н/489/582/18 від 14.06.2018. Згідно розрахунку державної виконавчої служби заборгованість по несплаті аліментів станом на 28.01.2019 складає 3534,77 грн., яка позивачем не погашена і щодо її наявності він не заперечує, посилаючись на вище перелічені обставини наявності скрутного матеріального становища. Також заборгованість зі сплати аліментів підтвердила відповідач наданим суду розрахунком, відповідно до якого за травень 2019 року заборгованість склала 8122,53 грн., червень 2019 року - 8611,03 грн., липень 2019 року - 9093,03 грн. та серпень 2019 року - 9575,03 грн. Відповідно до судового наказу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11.03.2019 з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання ще двох дітей - сина [PERSON]. , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2019 і до досягнення дітьми повноліття. Із записів трудової книжки позивача серії [NUMBER] , що [PERSON] на підставі наказу № 12 від 31.05.2017 було звільнено з посади водія ТОВ «Євромет-Миколаїв» за власним бажанням. Після звільнення позивач не має змоги працевлаштуватися та має нерегулярний, мінливий дохід, про що вказано у позовній заяві. На підтвердження скрутного матеріального становища позивач надав суду свідоцтво про укладання 14.02.2009 з громадянкою [PERSON] другого шлюбу, від якого мають двох спільних дітей, аліменти на яких стягнуто вказаним вище судовим наказом. Також надав зворотнє повідомлення Миколаївського обласного онкологічного диспансеру про те, що його батько [PERSON] знаходився на амбулаторному обстеженні вказаної лікарні та всього встановлено онкологічне захворювання. Несення витрат на утримання батька, який є пенсіонером та отримує пенсію, позивач підтвердив письмовою заявою батька [PERSON] про щомісячне надання йому сином [PERSON] матеріальної допомоги у розмірі 1500,00 грн. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За положеннями частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 4 статті 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, суд може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За таких обставин, враховуючи, що матеріальний стан позивача, який є працездатною особою, погіршився у зв`язку із знаходженням на його утриманні ще двох малолітніх дітей, стягнення аліментів на яких здійснено в судовому порядку після видачі судового наказу на користь відповідача, а також беруче до уваги інтереси всіх трьох дітей та їх право на належне матеріальне забезпечення і гармонійний розвиток, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Доводи позивача про несення ним витрат на матеріальну допомогу батьку, у зв`язку із захворюванням останнього, суд вважає безпідставними, так як позивач не надано суду доказів фактичного несення таких витрат (квитанції на перерахування коштів, розписки тощо), а надана письмова заява батька не є таким доказом. Також, суд відхиляє доводи відповідача проте, що про наявність у позивача ще двох дітей вона вказувала у заяві про видачу судового наказу, оскільки судовий наказ Жовтневим районним судом Миколаївської області видано після видачі судового наказу Ленінським районним судом міста Миколаєва та строк пред`явлення якого до виконання не закінчився. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 768,40 грн., сплачених позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial