Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить, внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, стягнути заборгованість за Кредитним договором №б/н від 28 квітня 2011 року, у розмірі 55069,14 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON]Ю проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі у звязку недоведеністю позовних вимог, та пропуском ПАТ КБ «Приват Банк» строку позовної давності. Суд, враховуючи думку представника відповідача, вважає за можливе розглянути справу на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з наступних обставин. Судом встановлено, що між позивачем ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н від 28.04.2011 року, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно із заявою №б/н від 28.04.2011 року, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з памяткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає Договір про надання банківських послуг. Як зазначено в «Справке об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 30 дней льотного периода», базова відсоткова ставка в місяць 3,0%. Тобто, відсоткова ставка за Кредитним договором №б/н від 28.04.2011 складає 36% річних. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. У позовній заяві ПАТ КБ «Приват Банк» зокрема зазначає, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 7850,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку із порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 31.10.2016 року має заборгованість 55069,14 грн., яка складається з наступного: -4446,68грн. заборгованість за кредитом; - 44565,59 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 2958,34 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 2598,53 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», розяснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16.05.2017 року було задоволено клопотання представника відповідача та витребувано у ПАТ КБ «Приват Банк» наступні докази: 1) належним чином завірену виписку про рух грошових коштів зняття, погашення кредиту, за заявою №б/н від 28.04.2011 року підписаною [PERSON] 2) належним чином завірену копію детального розрахунку заборгованості за договором №б/н від 28.04.2011 року укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], з посиланням на формули обчислення та процентні ставки. 3) належним чином завірену справку про умови кредитування (зі зворотньою стороною) від 27.04.2011. 4) належним чином завірену повну україномовну копію «Умов та правил надання банківських послуг» в редакції, яка діяла станом на 27.04.2011 року, з доказами про ознайомлення [PERSON] з її редакцією. 5) довідку про граничний строк дії картки, яка була видана [PERSON] відповідно до заяви від 28.04.2011 року. 6) докази повідомлення [PERSON] про зміни відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Ухвала суду від 16.05.2017 про витребування доказів направлялася ПАТ КБ «Приват Банк» 16.06.2017 року. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, особи, які не мають можливості подати доказ, який вимагає суд, взагалі або у встановлені судом строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня отримання ухвали. Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» на виконання вимог ухвали суду від 16.05.2017 року не надав жодного витребуваного документу, та не повідомив причини неможливості надати необхідні докази. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, надаючи оцінку наявним у матеріалах справи доказам суд вважає за необхідне зазначити наступне. Позивачем не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу видачі кредитних коштів за Кредитним договором №б/н від 28.04.2011 року. Розрахунок заборгованості, долучений до позовної заяви не є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує видачу та погашення кредитних коштів. Позивачем не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу зміни відсоткової ставки за кредитним договором. Як вбачається із розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви базова процентна ставка за кредитним договором періодично змінювалась, відтак у суду відсутня можливість встановити правомірність такої зміни. Позивачем не надано детальний розрахунок заборгованості за договором №б/н від 28.04.2011 року укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON]. Як вбачається із розрахунку заборгованості, сума комісії та пені розрахована Позивачем в одній колонці та накопичувальним підсумком. Відтак, суд позбавлений можливості перевірити, яким чином здійснювалося нарахування пені та комісії та який розмір кожної із складових окремо. Позивачем не надано повну україномовну копію «Умов та правил надання банківських послуг» в редакції, яка діяла станом на 27.04.2011 року, з доказами про ознайомлення [PERSON] з її редакцією, яка є частиною Кредитного договору №б/н від 28.04.2011 року. Таким чином, суд позбавлений можливості встановити повний обсяг прав і обовязків сторін за кредитним договором. Крім того, представником відповідача була подана заява про застосування строків позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 214, ст. 360-7 ЦПК України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. З врахуванням правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України № 6-127-цс14 від 22 жовтня 2014 року, №6-1295цс15 від 07 жовтня 2015 року, суд позбавлений можливості встановити початок перебігу позовної давності, оскільки ПАТ КБ «Приват Банк» не надав доказів про граничний строк дії картки, яка була видана [PERSON] відповідно до кредитного договору №б/н від 28.04.2011 року. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», розяснено, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. За таких обставин, позов ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає у зв'язку із недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed