Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить припинити стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], в розмірі 1/4 частині заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення сином 23-х річного віку, які стягуються згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2012 року. В обґрунтування позову вказала, що 27 червня 2013 року [PERSON] закінчив навчання, отримав диплом, тому стягнення аліментів згідно законодавства повинні бути припинені. У судове засідання від представника позивач по довіреності [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, та просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2012 року, з позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частині заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, на час навчання її сина, але припиняється стягнення по досягненню останнім 23-х років. Згідно довідки № 584 від 25 жовтня 2013 року (а.с. 11), [PERSON] навчався в Криворізькому професійному гірничо-електромеханічному ліцею з 01 вересня 2010 року до 26 червня 2013 року на денній формі навчання, 27 червня 2013 року закінчив навчання та отримав диплом кваліфікованого робітника (а.с. 12). Відповідно до вимог ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як вбачається з листа начальника Жовтневого відділу ДВС КМУЮ (а.с. 13), [PERSON] відмовлено у закінченні виконавчого провадження про стягнення аліментів за виконавчим листом № 2/0413/3293 виданого 15.11.2012 року, у зв'язку з тим, що у резолютивній частині рішення вказано, що стягнення аліментів припинити до досягнення дитиною 23-х років. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи ту обставину, що [PERSON] закінчив навчання у червні 2013 року, відповідач втратив право на отримання з позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання із вказаної дати, а тому існують всі підстави для задоволення позову, при цьому, позов визнаний відповідачем, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір, вимога про його стягнення з відповідача відсутня, тому суд дійшов висновку про віднесення судових витрат на рахунок позивача.

Outcome: approved