Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що є власником зазначеної квартири на підставі рішення суду, проте, не може провести реєстрацію свого права власності, оскільки відповідач чинить перешкоди у доступі до квартири і позивач не може зробити технічний паспорт на квартиру для оформлення своїх прав. У судовому засіданні позивач підтримала свій позов та просила його задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач позов не визнала, просили у його задоволенні відмовити, оскільки не чинить перешкод позивачу. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року, яке згідно відмітки суду набрало законної сили 23.06.2017 року. На підтвердження своїх доводів позивач посилалася на акт КП Павлоградське МБТІ від 02.04.2018р., а також на надану у судовому засіданні копію довідки про результати розгляду заяви Бадалій від 13.06.2019, виданої Дільничним офіцером поліції Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Д.Ю. Місан. Інших доказів в обґрунтування наявності перешкод у користуванні квартирою з боку відповідача позивач суду не надала, клопотань про їх витребування також не заявляла. Відповідач у судовому засіданні пояснила, що позивач до неї не зверталася з питанням доступу до квартири. Також відповідач готова надати позивачу ключі та пустити до квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Тобто, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо наявності перешкод у користуванні квартирою, які чиняться позивачу з боку відповідача, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторони. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні. Відповідно до роз`яснень, що надані в п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Однак, позивач не надав суду переконливих доказів існування перешкод у доступі до її квартири. Також позивач не надав доказів, що перешкоди у доступі до квартири позивача чиняться з боку саме відповідача, а не іншої особи. З наданих позивачем доказів, а саме акту КП Павлоградське МБТІ від 02.04.2018р. та копії довідки поліції від 13.06.2019 не вбачається відомостей про те, що з боку відповідача чиняться якісь перешкоди позивачу. Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов`язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях навіть з урахуванням загальновідомих обставин. Так само рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в позовній заяві без встановлення відповідних фактів. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачу неодноразово було запропоновано судом надати докази в обґрунтування своїх доводів, проте, позивач не скористалася своїм правом надати такі докази. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність перешкод у доступі до своєї квартири з боку відповідача, а тому у задоволені позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed