Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У листопаді 2013 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 14 липня 2010 року позичив відповідачу 15 000 доларів США, а останній зобов'язався у строк до 20 листопада 2011 року повернути суму боргу, про що власноруч написав розписку, однак до теперішнього часу відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав. Відповідач на неодноразові звернення позивача про повернення боргу заявив про неможливість виконання зобов'язання через відсутність коштів. Таким чином, [PERSON] змушений звернутися з позовом до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 15 000 доларів США, що станом на день звернення до суду за курсом НБУ еквівалентно 123 375 (сто двадцять три тисячі триста сімдесят п'ять) грн. [PERSON] та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Просили задовольнити його з викладених у ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом установлено, що 14 липня 2010 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США, які зобов'язався повернути в строк до 20 листопада 2011 року, про що власноручно написав відповідну розписку (а.с. 4). Таким чином, факт укладення між сторонами договору позики підтверджується розпискою позичальника. Як встановлено судом, до теперішнього часу на вимоги [PERSON] про повернення грошових коштів за борговою розписою (а.с.10, 11) [PERSON] не повернув позивачу суму позики. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підставі ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що [PERSON] не виконав взяте на себе зобов'язання за укладеним із [PERSON] договором позики, взяті у борг кошти не повернув, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved