Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений 29 грудня 2003 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусам Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] Свої вимоги позивачка мотивує тим, що відповідачка, починаючи з 2010 року перестала виконувати умови договору довічного утримання 29 грудня 2003 року, не забезпечує її належним доглядом, не звертає увагу на її потреби та стан здоров'я, не надає їй належного харчування, не купує необхідні медикаменти. Коли вона перебувала в лікарні відповідачка її не відвідувала. Добровільно розірвати договір відповідачка відмовляється. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, підтвердив обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідачка у судове засідання не зявилася втретє, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Будь-яких заяв до суду не направляла, позов не оспорила. Зі згоди представника позивачки, судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 29 грудня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусам Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] За умовами вказаного договору [PERSON] передала [PERSON] у власність будинок № 18 по вул. Жовтневій в с. Осиково, а [PERSON] зобовязалася відповідно до пунктів 4,5 договору забезпечувати [PERSON] та [PERSON] харчуванням, доглядом, одягом, необхідною допомогою, зберегли в їхньому безкоштовному довічному користуванні вказаний будинок. Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами у розмірі мінімальної заробітної плати ( а.с. 5). Відповідно до статті 425 ЦК Української РСР, який був чинний на час укладення спірного договору, за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров'я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. За положеннями пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українидо договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення. Згідно зі статтею 755 ЦК Українидоговір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків за договором, незалежно від його вини. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 525 цього Кодексу). Свідок [PERSON] суду показала, що позивачка її бабуся, а відповідачка мати. З обома вона в добрих стосунках. Останні роки мати перестала виконувати обовязки щодо належного догляду та утримання баби. А та, через вік та хвороби майже не встає, та потребує догляду. Мати ж залишає її одну, годує лише зранку. Коли вона приходить до баби, то та постійно жаліється, що не доглянута, голодна, що мати забирає усі її гроші. Вона приносить їй їсти, пере білизну, купує медикаменти. Минулого літа мати взагалі залишила бабу на два тижні без догляду. У матері та баби вкрай напружені відносини. Мати постійно кричить на бабу. Коли баба була в лікарні мати не відвідувала бабу. Мати у судове засідання не приїжджає, оскільки її не цікавить результат цієї справи. Вона сказала, нехай все вирішується без неї. Свідок [PERSON] суду показав, що відповідачка його теща, а позивачка бабуся його дружини. Повадка не може пересуватися і майже постійно лежить. Йому відомо, що відповідачка не надає належного догляду позивачці на що та постійно жаліється. Влітку взагалі її залишила на два тижні без догляду. Коли позивачка перебувала у лікарні, відповідачка її не відвідувала. Зі слів позивачки, йому відомо, що відповідачка все їй купує за її пенсію, а своїх коштів не виділяє. Відповідачка погано ставиться до позивачки, ображає її. У нього як з позивачкою, так і з відповідачкою добрі відносини. Відповідно до вимог частини третьої статті 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною другою статті 614 ЦК України\~передбачено, що особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність свої вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачка не скористалася своїм правом зявитися до суду чи спрямувати свого представника, та не довела факту належного виконання нею умов договору, зокрема надання належного догляду, необхідної допомоги та харчування позивачці. Відповідачкою не подано жодного доказу надання нею [PERSON] щомісячного матеріального забезпечення у розмірі мінімальної заробітної плати. Позивачкою в свою чергу доведено факт невиконання відповідачкою умов договору довічного утримання. Показання свідків суд бере за основу, оскільки свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу за відомо неправдивих показань, вони ствердили, що як з позивачкою так і з відповідачкою перебувають у добрих відносинах, їх показання були послідовними, сумнівів щодо правдивості їх показань у суду не виникло. Пояснення свідків є одними із засобів доказування. А тому, через неналежне виконання умов договору довічного утримання від 29.12.2003 слід розірвати. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 487,2 грн., від сплати якого позивачка була звільнена при звернення до суду.

Outcome: approved