Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

У квітні 2019 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТзДВ СК «Альфа-Гарант») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Позовна заява мотивована тим, що 26 серпня 2018 року між товариством та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АМ/5142533. 23 жовтня 2018 року о 01 год. 05 хв. у м. Києві, на пр. Гагаріна, 19-А, [PERSON] керував автомобілем «Opel Astra», номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», номерний знак [NUMBER] , що призвело пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та порушення вимог пунктів 2.3б, 12.1 правил дорожнього руху України. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення. На виконання своїх зобов`язань, товариством було виплачено страхове відшкодування у розмірі 60 000 грн на користь власника автомобіля «ВАЗ», номерний знак [NUMBER] . Вважає, що до ТзДВ СК «Альфа-Гарант» у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача на суму 60 000 грн. Ураховуючи викладене, ТзДВ СК «Альфа-Гарант», просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти у розмірі 60 000 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. від 26 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У червні 2019 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Також вказав, що постанова суду про притягнення його до адміністративної відповідальності не набрала законної сили, перебуває на перегляді в апеляційному порядку. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. від 10 червня 2019 року постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. від 22 червня 2020 року закрито підготовче провадження. Призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились. суд вважав за можливе розглядати справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 26 серпня 2018 року між до ТзДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АМ/5142533 (а. с. 25). 23 жовтня 2018 року о 01 год. 05 хв. у м. Києві, на пр. Гагаріна, 19-А, [PERSON] керував автомобілем «Opel Astra», номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», номерний знак [NUMBER] , що призвело пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та порушення вимог пунктів 2.3б, 12.1Пправил дорожнього руху України. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення (а.с.38-41). Постановою Київського апеляційного суду від 27 травня 2019 року Апеляційну скаргу [PERSON] та його захисника Шимка А.О. задоволено частково. Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року щодо [PERSON] скасовано. Прийнято нову постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП. На підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі закрито за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП (а.с. 93-97) 23 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» з письмовим повідомленням про ДТП та подав заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.30-32). Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 19 грудня 2018 року майнова шкода, завдана власникові автомобіля «ВАЗ», номерний знак [NUMBER] , у результаті його пошкодження, складає 110 204 грн 94 коп. (а. с. 33-38). 21 грудня 2018 року між [PERSON] та ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» укладено угоду про розмір страхового відшкодування, згідно з якою сторони домовились, що сума такого відшкодування складає 60 000 грн. (а.с. 48). ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на підставі угоди про розмір страхового відшкодування виплатило 26 грудня 2018 року власникові пошкодженого транспортного засобу «ВАЗ», номерний знак [NUMBER] , грошові кошти у розмірі 60 000 грн, як відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП (а.с. 51). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявленіпозовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченою відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно із статтею 6 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 36.2 статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик i потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування i не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно з підпунктами «а», «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подавати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та (або) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Враховуючи наведені законодавчі норми, суд, встановивши, що відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, страховик здійснив страхову виплату потерпілому, дійшов висновку про те, що ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» відповідно до положень статті 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набув права зворотної вимоги до відповідача у межах суми страхового відшкодування, у зв`язку із чим вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1921 грн.

Outcome: approved