Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Сербківської сільської ради Лиманського району Одеської області, яким просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 12 квітня 2016 року, право власності на житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, житловою площею 34,1 кв.м., допоміжною площею 28,9 кв.м., загальною площею 63,0 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Сербка, вул. Новоселів, будинок № 47 (сорок сім). На обгрунтування свого позову [PERSON] зазначила, що вона з 14.01.1969 року перебувала у шлюбі з [PERSON] [PERSON] за життя на підставі запису у погосподарській книзі належав житловий будинок який розташований за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Сербка, вул. Новоселів, будинок № 47. 12.04.2016 року [PERSON] помер. [PERSON] стверджувала, що вона є єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину, яка залишилась після смерті чоловіка. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги. Представник Сербківської сільської ради Лиманського району Одеської області подав заяву від 17.04.2018 року № СР-02-13-181, якою вимоги позову визнав, справу просив розглядати у свою відсутність. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних правових підстав: [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] (а.с. 5) За життя на підставі запису у погосподарській книзі № 8, особовий рахунок № 413, [PERSON] належав житловий будинок з погосподарськими спорудами та будівлями, 1974 року забудови, у Лиманському районі Одеської області, с. Сербка, вул. Новоселів, 47. За життя [PERSON] належала земельна ділянка, площею 4, 9145 га, за межами населеного пункту в Лиманському районі Одеської області, Сербківська сільська рада, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». [PERSON] помер 12.04.2016 року (а.с. 4). [PERSON] є спадкоємицею після смерті [PERSON] (лист приватного нотаріуса Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 05.10.2016 року № 346/02-14). На імя [PERSON] 28.11.2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а саме не вищезазначену земельну ділянку (а.с 13). 26.01.2018 року приватним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього, про що видано відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 09.11.2017 року складено технічний паспорт на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами 1974-1975 року забудови. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Виходячи зі змісту положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права. Матеріалами справи достеменно підтверджено, що позивач використав всі можливості нотаріального оформлення свого права на спадщину, але йому було відмовлено з наданням правового обгрунтування. При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON], набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Сербка, вул. Новоселів, будинок № 47. Отже, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved