Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], є абонентом ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та користується послугами з централізованого опалення, на\~\~протязі тривалого часу належним чином не сплачує плату за спожиті послуги, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за період з жовтня 2003 року по грудень 2014 року в сумі 4480,67 грн. Просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував, звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та користується послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються позивачем як виконавцем цих послуг. Оскільки послуги з теплопостачання надавалися належним чином, враховуючи вимоги ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 525, 526, 628, 630 ЦК України, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, що утворилась. Разом з тим, відповідно до\~положень ст.ст. 256, 257, 267 ЦК\~України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У судовому засіданні відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, яке, враховуючи відсутність поважних причин пропуску (ч. 5 ст. 267 ЦК України), для суду є обовязковим. Судом встановлено, що позивачем нарахована заборгованість за період, який виходить за межі трирічного строку позовної давності, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Визначаючи суму заборгованості та період, за який вона підлягає стягненню, суд виходить з того, що заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До предявлення цього позову позивач у листопаді 2014 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості, який в грудні 2014 було скасовано. Наказне провадження є спрощеною та спеціальною формою судового захисту, застосовується вона у чітко визначених випадках, зокрема, при зверненні до суду з вимогами щодо стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. При цьому законодавством (ч. 3 ст. 118 ЦПК України) заборонено звернення до суду в порядку позовного провадження без попереднього звернення із заявою про видачу судового наказу. Таким чином, в даному випадку перебіг позовної давності був перерваний зверненням позивача до суду із заявою про видачу судового наказу і почався заново після його скасування. Позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу щодо стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги має відраховуватись з листопада 2011 року (три роки з листопада 2014 року часу звернення із заявою про видачу судового наказу) по день звернення до суду з відповідним позовом. Визначаючи суму заборгованості, що підлягає стягненню, суд виходить з того, що заборгованість за вказаний період складає 395,5 грн. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума заборгованості. Суд не приймає доводи представника позивача відносно того, що листопаді 2012 року відповідачем здійснено оплату у більшому розмірі, ніж було нараховано позивачем, що свідчить про визнання ним заборгованості та вказує на переривання строку позовної давності. Оскільки відповідно пояснень відповідача в судовому засіданні в листопаді 2012 року ним здійснено оплату за опалювальний сезон 2011-2012 років, під час якого до його квартири почало надходити тепло, заборгованість за інші періоди він не визнає. Отже, суд не вбачає дій відповідача, киї б свідчили про визнання ним всього боргу. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 243,6 грн.

Outcome: partial