Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

У листопаді 2015 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулося до суду із позовом до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, 10.04.2014 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» укладено з [PERSON] договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № АМ.084659, а саме автомобілю «Subaru Legacy» д.н.з. [NUMBER]. 09.07.2014 року в м. Києві по пр-ту Г.Сталінграду, 17, за участю застрахованого автомобілю сталася ДТП з вини водія автомобіля «Chevrolet» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої застрахована ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Оскільки ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виплатило за цією подією 14 702 грн. 43 коп. страхового відшкодування, транспортний засіб винної особи був застрахований у ПрАТ «Українська Охоронно-страхова компанія», на підставі ст.ст. 993, 1188 ЦК України, позивач просив суд стягнути на його користь з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 13 702 грн. 43 коп. та 1 000 грн. [PERSON], а також вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою суду від 18.01.2016 року провадження у справі в частині вимог ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» закрито. Представник позивача у судове засідання не з'явився, порушивши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки на зареєстроване місце проживання, тому відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 10.04.2014 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № АМ.084659, за яким застраховано автомобіль «Subaru Legacy» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 5). 09.07.2014 року о 18 год. 20 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Ніссан» д.н.з. [NUMBER] у м. Києві по пр-ту Г.Сталінграда, 12, не врахувала дорожню обстановку, стан транспортного засобу, недотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила наїзд на автомобіль «Шевролет» д.н.з. [NUMBER], водій [PERSON], який виїхав на зустрічну смугу руху скоїв зіткнення з автомобілем «Субар» д.н.з. [NUMBER], водій [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів, після чого поїхала з місця ДТП. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25.07.2014 року [PERSON] визнано винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП (а.с. 18-19). Як вбачається з довідок Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві внаслідок ДТП, що сталася на пр-ті Г.Сталінграда, 12, автомобіль «Subaru Легасі» д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження (а.с. 14-17). 09.07.2014 року до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» надійшло повідомлення про настання страхового випадку по договору страхування (а.с. 9-13). 24.07.2014 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплачено страхове відшкодування у сумі 13309 грн. 78 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 25108 (а.с. 27). Відповідно до довідки № 148496 від 24.07.2014 року за умовами договору № АМ.084659, укладеного 10.04.2014 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», при виплаті страхового відшкодування по страховому акту № UA2014070900036/L01/01 від 24.07.2014 року було проведено акт взаємозаліку на доотриману страхову премію в розмірі 1 392 грн. 65 коп. (а.с. 28). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення закріплено у ст. 27 Закону України «Про страхування», за змістом якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Як вбачається з повідомлення № 5747 від 17.07.2015 року заяву (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду розглянуто ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 12 309 грн. 78 коп., франшиза по полісу АС/2595979 становить 1 000 грн. 00 коп. (а.с. 30). Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що ДТП в якій пошкоджено належний [PERSON] транспортний засіб сталася з вини водія [PERSON], ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплачено постраждалому страхове відшкодування; цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована за полісом обов'язкового страхування, франшиза за яким становить 1 000 грн., суд дійшов висновку про її стягнення з відповідача на користь страхової компанії. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved