Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У липні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і дружини. Заявник вказала, що відповідач за час спільного проживання не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини, зароблені кошти витрачає, в основному, для задоволення власних потреб: вживання спиртного, паління цигарок, тощо, він є особою працездатного віку, працює за договорами, отримує доходи, а тому, посилаючись на ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, вимагає стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Крім цього, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому просить суд стягнути аліменти на власне утримання у сумі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позов повністю, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Відповідач [PERSON] у суді визнав позов у частині стягнення аліментів на утримання дитини повністю. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, йому розяснені. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, то відповідач не визнав їх повністю, бо вважає себе неспроможним сплачувати такі кошти через низький рівень заробітної плати. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково із таких підстав. Як вбачається із наданих сторонами доказів, вони з 07.09.2013 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, внаслідок якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], 24.05.2014 р. н. За довідкою Капітанівської селищної ради неповнолітня перебуває на утриманні позивача. Згідно довідки Тишківського фельдшерсього пункту неповнолітня на «Д» обліку не перебуває. За довідкою відділу Державної виконавчої служби Новомиргородського РУЮ Кіровоградської області із [PERSON] не проводяться стягнення аліментів у передбаченому законом порядку. Відповідно вимогам Сімейного кодексу України: ч. 2 ст. 84 дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. ч. 4 ст. 84 право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. ст. 180 батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; ч. 1 ст. 183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. ч. 1 ст. 192 розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач за час спільного проживання не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини, у звязку з чим з нього необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку в обумовленому судом розмірі. Відповідно до положень ЦПК України: ч. 4 ст. 130 при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 зазначеного Кодексу; ч. 4 ст. 174 у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову у частині стягнення аліментів на утримання дитини не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В той же час суд частково погоджується з обґрунтованістю заперечень відповідача з приводу неможливості стягнення аліментів на утримання дружини у зазначеному позивачем розмірі. Як вбачається з довідки про доходи відповідача, стягнення аліментів на утримання позивача у запропонованому нею розмірі поставить його у скрутне матеріальне становище. У даному випадку при визначенні розміру аліментів на утримання заявника суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) відсутність у платника аліментів іншої дитини, непрацездатних батьків; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Тому суд вважає за доцільне стягнути кошти на утримання дружини у сумі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. У решті позову потрібно відмовити за його недоведеністю. Суд також прийшов до висновку, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України Про судовий збір, ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 243,60 грн., від сплати якого позивач була звільнена у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 84, 180-183, 191-192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial