Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

у липні 2020 року керівник Ніжинської місцевої прокуратури звернувся в інтересах Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області з позовом до Ніжинської районної державної адміністрації, [PERSON] , в якому просив визнати недійсним та скасувати розпорядження Ніжинської районної державної адміністрації №647 від 27.12.2012 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання в оренду, визнати недійсним договір оренди укладений 28.12.2012 мiж [PERSON] та Ніжинською районною державною адміністрацією про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 7423381900:31:001:0001, розташованої в адміністративних межах Вертіївської сільської ради Ніжинського району загальною площею 175,1485 га, строком на 25 років (зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.04.2013), визнати недійсним договір оренди укладений 28.12.2012 мiж [PERSON] та Ніжинською районного державною адміністрацією про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 7423381900:24:001:0011, розташованої в адміністративних межах Вертіївської сільської ради Ніжинського району загальною площею 128,9420 га, строком на 25 років (зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.04.20 3), визнати недійсним договір оренди укладений 28.12.2012 мiж [PERSON] та Ніжинською районною державною адміністрацією про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 7423381900:31:001:0002, розташованої в адміністративних межах Вертіївської сільської ради Ніжинського району загальною площею 77,4810 га, строком на 25 років (зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.04.2013), визнати недійсним договір оренди укладений 28.12.2012 мiж [PERSON] та Ніжинського районного державного адміністрацією про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 7423381900:27:001:0015, розташованої в адміністративних межах Вертіївської сільської ради Ніжинського району загальною площею 50,1230 га, строком на 25 років (зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.04.2013), визнати недійсним договір оренди укладений 31.12.2012 між Ніжинською районного державною адміністрацією про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 7423381900:30:001:0008, розташованої в адміністративних межах Вертіївської сільської ради Ніжинського району загальною площею 146,5473 га, строком на 25 років (зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.11.2013), стягнути з відповідачів на користь прокуратури Чернігівської області 12 162 грн. судового збору. Позовну заяву мотивовано тим, що під час вивчення стану додержання вимог земельного законодавства при розпорядженні земельними ділянками сільськогосподарського призначення на території Ніжинського району, прокуратурою встановлено, що Ніжинською районною державною адміністрацією 27.12.2012 видано розпорядження №647, яким [PERSON] було передано в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення. На підставі вказаного розпорядження між [PERSON] та Ніжинською РДА 28.12.2012 укладено договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: 7423381900:31:001:0001, 7423381900:24:001:0011, 7423381900:31:001:0002, 7423381900:27:001:0015, 7423381900:30:001:0008. Прокурор вважає, що вказане розпорядження прийнято з порушенням вимог ЗК України та Закону України «Про фермерське господарство». Зазначає, що [PERSON] є засновником ФГ «Північ-Агро», яке було ним створене після отримання за розпорядженням Ніжинської РДА від 24.10.2012 №508 в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства, тому додаткове отримання земель для ведення фермерського господарства могло здійснюватися виключно за результатами земельних торгів. Підставою для визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, на думку прокурора, є відсутність нормативної грошової оцінки оспорюваних земельних ділянок на момент укладення оскаржуваних правочинів. Також прокурор зазначив, що даний позов подано ним як захід прокурорського реагування в інтересах держави в особі Вертіївської сільської ради, за якою на праві власності зареєстровані спірні земельні ділянки. У відзиві відповідач [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовної заяви прокурора, посилаючись на пропуск ним строку позовної давності, зважаючи, що спірні договори оренди були укладені у 2012 році. Також відповідач зазначав, що твердження прокурора про порушення ст.124 ЗК України не відповідає вимогам ч. 2 ст. 134 ЗК України, згідно із якою передача земельних ділянок для ведення фермерського господарства здійснюється без проведення земельних торгів. Наполягає на тому, що укладені договори відповідають вимогам ст. 203 ЦК України, ст.14-15 Закону України «Про оренду землі». У відзиві ПП «Агрофірма «Кладьківка» просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що прокурором не обґрунтовано причини, які перешкоджали захисту інтересів держави належним суб`єктом, строк звернення до суду ним пропущено без поважних причин, оскаржені розпорядження та договори оренди повністю відповідають вимогам закону. У відповіді на відзив третьої особи ПП «Агрофірма «Кладьківка» прокурор зазначає, що строк звернення до суду не пропущено, оскільки позов подано в інтересах Вертіївської сільської ради, яка могла дізнатись про порушення свого права лише з часу передачі їй у власність спірних земельних ділянок. Прокурор наполягає на тому, що підставами для\~визнання недійсними\~та скасування\~розпоряджень,\~а також\~визнання недійсними\~договорів оренди\~є порушення\~процедури отримання\~землі,\~передбаченої Земельним\~кодексом України,\~а саме\~отримання земельних\~ділянок без\~проведення земельних\~торгів.\~Стверджує прокурор\~і про\~наявність у\~нього законних\~підстав для\~звернення до\~суду із\~даним позовом.\~ У своїх поясненнях на відповідь на відзив прокуратури Вертіївська сільська рада зазначає, що на момент реєстрації права комунальної власності на спірні земельні ділянки рада не володіла інформацією щодо законності прийнятих Ніжинською РДА розпоряджень, оскільки це не є компетенцією сільської ради. Вважає, що немає підстав для вжиття заходів щодо усунення порушень, про які рада не володіє інформацією. Ухвало судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.08.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 26.08.2020. В своїх пояснення від 14.09.2020 та клопотанні від 03.11.2020 Вертіївська сільська рада просить прийняти до відома те, що сільська рада в повному обсязі отримує орендну плату по договорам оренди від 28.12.2012, на момент укладення яких не було передбачено проведення земельних торгів, та що у сільської ради відсутні претензії до [PERSON] та ПП «Агрофірма «Кладьківка». 20.08.2020 [PERSON] подав до суду заяву про залишення позовної заяви прокурора без розгляду, посилаючись на те, що інтереси держави повинен захищати відповідний суб`єкт владних повноважень, а не прокурор. Ухвалою суду від 15.10.2020 відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про залишення позовної заяви без розгляду. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15.10.2020 підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні прокурор підтримав поданий позов, просив задовольнити з зазначених у ньому підстав. Представник відповідача [PERSON] адвокат Федоровська І.О. просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Представник відповідача Ніжинської РДА в судовому засідання підтримав думку представника відповідача [PERSON] , просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.\~\~ Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що розпорядженням Ніжинської районної державної адміністрації від 27.12.2012 №647 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок на основі оренди, виготовлений ФОП [PERSON] [PERSON] на земельку ділянку площею 578,2418 га для ведення фермерського господарства в адмінмежах Вертіївської сільської ради, надано на умовах оренди - терміном на 25 років [PERSON] земельну ділянку площею 578,2418 га для ведення фермерського господарства в адмінмежах Вертіївської сільської ради. На виконання зазначеного розпорядження 28.12.2012 між Ніжинської РДА та [PERSON] укладено договори оренди земельних ділянок загальною площею 578,2418\~ га з кадастровими номерами 7423381900:31:001:0001, 7423381900:24:001:0011, 7423381900:31:001:0002, 7423381900:27:001:0015, 7423381900:30:001:0008, строком на 7 років, зі сплатою орендної плати в грошовій форсі в 7-ми кратному розмірі земельного податку. Право оренди земельних ділянок за [PERSON] було зареєстровано 01.04.2013. Згідно з даними Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 12.12.2012 здійснено державну реєстрацію ФГ «Північ-Агро», засновником якого є [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.124 Земельного Кодексу України (далі ЗК України) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Зокрема, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства (частина друга статті 134 ЗК України). Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Згідно із ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою. Відповідно до вимог статей 89, 91, 92 Цивільного кодексу України державна реєстрація юридичних осіб це засвідчення факту створення юридичної особи, після чого виникає цивільна правоздатність юридичної особи. Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним права власності або користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього, натомість відсутність такої реєстрації протягом розумного строку є невиконанням умов закону для отримання земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства. Відповідно до ч.1 ст.31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Аналогічні норми викладено у ст.12 Закону України «Про фермерське господарство». За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Після державної реєстрації фермерське господарство має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства, в порядку визначеному законом, на конкурентних основах. Після реєстрації фермерське господарство як юридична особа має право на отримання земельних ділянок на конкурентних засадах у порядку, визначеному законом (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №619/1680/17-ц, від 15.01.2020 у справі №698/119/18). Аналізуючи зібрані у справі докази, слід дійти висновку, що ФГ «Північ-Агро» не пов`язане зі спірними земельними ділянками, є самостійною юридичною особою, для створення якого [PERSON] повинен був одержати земельну ділянку до державної реєстрації господарства, тобто до 12.12.2012.\~ Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] отримав у користування земельні ділянки на підставі розпорядження Ніжинської РДА від 24.10.2012 №508. Із заявою про надання спірних земельних ділянок ФГ «Північ-Агро» не зверталось, йому вони не виділялись та в установленому порядку не передавались. Рішенням Вертіївської сільської ради від 17.01.2020 громадянину [PERSON] надано згоду на укладення з ПП «Агрофірма «Кладьківка» договорів суборенди спірних земельних ділянок. Отже, земельні ділянки були передані в суборенду громадянином [PERSON] , а не ФГ «Північ-Агро».\~ У цій справі, спірні земельні ділянки загальною площею 578,2418 га з кадастровими номерами 7423381900:31:001:0001, 7423381900:24:001:0011, 7423381900:31:001:0002, 7423381900:27:001:0015, 7423381900:30:001:0008, які розташовані на території Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, надані в оренду [PERSON] як громадянину України на підставі договорі оренди землі від 28.12.2012. Із заявою про надання цих земельних ділянок [PERSON] звернувся як фізична особа, а тому ототожнення фізичної особи та фермерського господарства в даних правовідносинах є недопустимим. Немає підстав вважати, що земельні ділянки згідно із оскаржуваними розпорядженням Ніжинської РДА від 27.12.2012 №647 і договорами оренди виділялась для того ж самого фермерського господарства «Північ-Агро» і що обов`язки землекористувача земельних ділянок після укладення договорів оренди і до укладення договорів суборенди з ПП «Агрофірма «Кладьківка» здійснювало ФГ «Північ-Агро», а не [PERSON] . Не заслуговують на увагу і доводи прокурора про те, що спірні договори укладені з порушенням вимог закону у зв`язку з не проведенням на час укладення правочинів нормативно грошової оцінки земельних ділянок. За змістом ст.13 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час укладення договорів оренди землі, договір оренди землі - договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до\~ч.2\~ст.15\~Закону України\~«Про оренду\~землі», в\~редакції, чинній на час укладення договору оренди землі, відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Отже, відповідно до вимог ст.4 ЦПК України та ст.15 ЦК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене право, а тому при розгляді справи про визнання недійсним договору оренди землі з підстав відсутності у договорі передбаченихст.15 Закону України «Про оренду землі»\~істотних умов, слід з`ясувати чи дійсно порушено права орендодавця відсутністю таких умов та в чому полягає порушення законних прав позивача. Сама по собі відсутність в договорі оренди землі якоїсь з істотних його умов, якщо це не призводить до порушення прав сторін цього договору, не свідчить про порушення прав особи в момент укладення договору та не є підставою для визнання договору недійсним. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 09 грудня 2015 року у справі 6-49цс15 та підтверджена Верховним Судом в постанові від 03 вересня 2018 року у справі № 482/2215/15-ц. Стаття 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час укладення спірних договорів оренди землі від 28.12.2012 не містила такої істотної умови договору як нормативно-грошова оцінка земельної ділянки. Відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписами ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення строків позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України. Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати право в примусовому порядку. Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини. Положення ЦК України щодо початку перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 по справі №372/1036/15-ц). Згідно правової позиції, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (провадження №14-208цс18) і в разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган (пункти 46, 48, 65-66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №362/44/17). Частиною 2 ст.2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі ст.ст.167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. У спірних правовідносинах суб`єктом прав є саме держава, а не її конкретний орган, тому зміна уповноваженого органу щодо розпорядження спірною земельною ділянкою з Ніжинської РДА на ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області та згодом на Вертіївську сільську раду не змінює порядку перебігу позовної давності. Проте, з досліджених матеріалів цивільної справи наявні підстави вважати, що прокурор, зважаючи на наявність у нього відповідних повноважень на перевірку стану додержання вимог земельного законодавства, передбачених Законом України «Про прокуратуру», міг раніше, ніж держава в особі Вертіївської сільської ради при отриманні за актом-прийому передачі від 21.12.2018 та реєстрації за ній речових прав на нерухоме майно 05.09.2019, довідатись про порушення вимог земельного законодавства, які, на його думку допущені, під час передачі в оренду [PERSON] земельних ділянок. Твердження прокурора про те, що про порушення земельного законодавства при розпорядженні земельними ділянками сiльськогосподарського призначення [PERSON] . Ніжинській місцевій прокуратурі стало відомо пiд час отримання 18.02.2020 листа з ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області №10-25-0.3-842/2-20 вiд 17.02.2020, також не може бути взято до уваги, оскільки із вказаного листа вбачається, що він наданий на виконання запиту прокуратури щодо вивчення стану законності використання земель сільськогосподарського призначення у м. Ніжині та Ніжинському районі. З огляду на викладене, суд вважає, що строк позовної давності необхідно відраховувати з 28.12.2012, тобто з дня прийняття Ніжинською РДА розпорядження по передачу в оренду [PERSON] спірних земельних ділянок. Виходячи з вимог ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Зважаючи на те, що прокурором не доведено порушене право, за захистом якого він звернувся до суду, суд приходить до висновку про відмову в позові з підстави його необґрунтованості.

Outcome: dismissed