Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

У квітні 2021 [PERSON] (далі [PERSON] ) та [PERSON] (далі [PERSON] ), далі позивачі, звернулись до суду з вказаним позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач), обґрунтовуючи його тим, вони є власниками квартири за адресою [ADDRESS] в рівних частках. На даний час відповідач у квартирі зареєстрована, але не проживає , будь-які речі відповідача відсутні, участі в утриманні квартири вона не бере, житлово-комунальні платежі не здійснює, а позивач змушені нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг, а отже створює позивачам перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні, у зв`язку з чим позивачі просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 23.04.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 23.09.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивачі підтримали свою позовну заяву з підстав, зазначених у ній, просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання та шляхом розміщення оголошення на часті Судової влади України, відзив на позовну заяву до суду не надходив, про причини неявки суду не повідомила, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що квартира за адресою [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] в частині 1/2 кожному /а.с.7,15/. Як вбачається із відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» від 22.04.2021, в даній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] /а.с.21/. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. До позовної заяви позивачами додано копії їхніх паспортів /а.с.4-5, 11-12/, копії їхніх РНОКПП /а.с.6,13/, копії підтверджуючих право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] документів /а.с.7-9, 14-15/, копію паспорту та РНОКПП відповідача /а.с.16-18/. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. У клопотанні повинно бути зазначено:1) який доказ витребовується ; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Дослідивши долучені до позовної заяви документи, заслухавши позивачів, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки позивачами не доведено відсутність відповідача [PERSON] у житлі за адресою [ADDRESS] без поважних причин понад один рік, що є безумовною вимогою закону для позбавлення права член сім`ї власника житла на користування житлом. У зв`язку із недоведеністю позивачами свої вимог щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позовна заява задоволенню не підлягає. Зважаючи на результат розгляду справи, судовий збір покладається на позивачів, у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed