Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до\~ [PERSON] про визначення 1/2 частини від 79/100 частин будинку об`єктом складу спадщини після смерті [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказувала на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] та який є батьком їх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, спадкоємцями за законом першої черги є вона та їхні діти. 19 жовтня 2016 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Під час перевірки нотаріусом за Єдиним державним реєстром прав власності з`ясувалося, що за померлим [PERSON] будь яке майно не значиться. Указуючи на те, що у 2001 році [PERSON] , перебуваючи з\~\~відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду у місті Херсоні від 01 листопада 2011 року, придбав частину будинку [ADDRESS] , просила визнати половину від вказаної частини будинку об`єктом складу спадщини після смерті [PERSON] . Провадження у справі відкрите 14.11.2016 р. суддею Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинською В.Е. 14.11.2016 р. задоволено заяву [PERSON] та накладено арешт на 79/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] . 01.06.2017 р. від [PERSON] надійшли заперечення на позовну заяву. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначала про те, що за час її шлюбу з [PERSON] ними було придбано 24/100 спірного будинку, автомобіль Ford Mondeo державний номерний знак [NUMBER] , меблі та інструменти для ведення підприємницької діяльності. У 2009 році ними у добровільному порядку проведено поділ спільного майна подружжя, а саме: [PERSON] виділено автомобіль Ford Mondeo державний номерний знак\~\~ [NUMBER] , меблі та інструменти для ведення підприємницької діяльності, а їй залишено будинок. 05.11.2014 р. самостійно знявся з реєстрації у спірному будинку. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.07.2019 р. справа прийнята в провадження після скасування попередніх судових рішень касаційною інстанцією та її направленням на новий розгляд суду першої інстанції. Підготовче провадження закрите 24.01.2020 року у відсутність належним чином повідомлених осіб. Жодних клопотань сторонами не заявлялося. Ухвалою від 05.08.2020 року витребувано копію спадкової справи, запропоновано сторонам надати письмові пояснення щодо фактичних обставин у справі. 27.08.2020 року надійшла копія спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] 21.09.2020 року від відповідачки [PERSON] надійшли письмові пояснення, які містять пояснення, аналогічні раніше викладеним запереченням на позов. 05.10.2020 р. від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи 15.10.2020 р. без її участі. Вказала, що отримала пояснення позивача, наполягала на тому, що поділ спільного майна подружжя відбувся у 2009 році за спільною згоду, а добровільний розподіл майна відповідає діючому законодавству. 08.10.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов в повному обсязі, додав письмові пояснення позивачки щодо фактичних обставин відповідно до яких, зміна ідеальної частки відбулася за рішенням виконкому через розподіл домоволодіння на два самостійних господарства. Договір про поділ нерухомого майна повинний бути нотаріально посвідчений, за відсутності такого договору майно є спільною сумісною власністю подружжя, а оскільки до складу спадщини входять усі права, спадкодавцю належало 1/2 спірного домоволодіння. В судове засідання сторони не прибули, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася на підставі другого речення частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 10 жовтня 1987 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 01 листопада 2011 року розірвано. Рішення набрало законної сили 11.11.2011 року (арк. справи 9). 20 червня 2001 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] придбала 24/100 частин будинку [ADDRESS] (арк. справи 11). Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради\~\~від 14 жовтня 2011 року №358 змінено ідеальні частки, що належать співвласникам домоволодіння через розподіл на два самостійних господарства, розмір належної на праві власності\~\~ [PERSON] \~\~частки у будинку з\~\~24/100 на 79/100 (арк. справи 12), про що видано свідоцтво про право власності на будинок від 18 жовтня 2011 року серії [NUMBER] (арк. справи 45). У [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими зареєстровано 27 березня 2015 року,\~народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (арк. справи 5-7 свідоцтва про шлюб та про народження дітей).\~\~ [PERSON] помер\~ [INFO] (арк. справи 4 - свідоцтво про смерть). Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті є його дружина [PERSON] та малолітні діти: [PERSON] , [PERSON] (матеріали спадкової справи) (арк. справи 164-173 матеріали спадкової справи № 20/2016). Інших спадкоємців щодо майна померлого не встановлено. Після реєстрації 14 лютого 2015 року шлюбу прізвище [PERSON] змінено\~на « [PERSON] » (арк. справи 10 свідоцтво про шлюб). Відповідно до частини першої\~статті 3 ЦПК України, частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~статтею 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей\~1218,\~1220 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічне правило було закріплено в частині першій\~статті 22 КпШС України\~(у чинній на момент придбання частини будинку редакції) де вказано, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. За ч.2 ст. 114 СК України (в редакції, як на час винесення судового рішення про розірвання шлюбу, так і набрання ним законної сили) у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Тобто, шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] припинився 11 листопада 2011 року. Майно, що є предметом цього спору, а саме частина домоволодіння будинку [ADDRESS] , а саме 24/100 його частин придбано у шлюбі. Також, зміна частки у спільному майні відбулася під час перерахунку часток через розподіл домоволодіння на 2 окремих, в результаті чого частка 24/100 стала 79/100. Тобто, обсяг домоволодіння сам по собі залишився у первісному стані (склад, площа тощо), але через виділення частки одного власника у окреме господарство, частки інших двох власників, що залишилися у цьому домоволодінні відповідно збільшилися. Враховуючи наведене, 79/100 частин домоволодіння [ADDRESS] є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] (на час розгляду справи [PERSON] ). Щодо доводів про добровільний розподіл майна, суд виходить з наступного. Оскільки предметом цього позову є саме нерухоме майно, суд вважає необхідним зазначити, що за ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою (частина друга ст. 69 СК України). Другим абзацом частини другої статті 69 СК України договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Така сама редакція ст. 69 СК України існувала і на 2009 рік. Нотаріальної угоди щодо розділу майна з виділенням відповідачці як 24/100 частини спірного домоволодіння станом на 2009 рік, так і у перерахунку 79/100 часток спірного домоволодіння після зміни ідеальних часток суду не надано, а тому доводи відповідачки в цій частини судом до уваги не приймаються. Зняття [PERSON] з реєстраційного обліку у спірному домоволодінні жодним чином не підтверджує поділ майна між [PERSON] та відповідачкою. Таким чином, суд дійшов висновку, що нерухоме майно між [PERSON] та [PERSON] (на час розгляду справи Казєєва) поділено не було, а 79/100 часток домоволодіння [ADDRESS] за ч.3 ст. 368 ЦК України є об`єктом права спільної сумісної власності. За положеннями\~ст. 68 СК України\~розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч.1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, за ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, суд дійшов висновку, що ідеальна частка у спірному майні спадкодавця [PERSON] складає 79/200. Позивачка, як спадкоємець [PERSON] має право на отримання спадщини у вигляді майна, що належало спадкодавцю, а тому вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідачкою [PERSON] заявлено клопотання про застосування наслідків пропущення строку звернення до суду у вигляді відмови у задоволенні позову з посиланням на те, що 3 роки сплили 11.11.2014р. (через три роки після набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу). Суд не погоджується з доводами відповідачки про те, що колишній чоловік після розірвання шлюбу не заявляв вимог щодо поділу майна та й стосовно таких вимог закінчився трирічних строк позовної давності є такими що не ґрунтуються на положеннях\~ст. 68 СК України. Суд зазначає, що звернення з вимогами про поділ майна подружжя є правом, а не обов`язком, а тому з такими вимогами [PERSON] міг звернутися у будь-який час, дізнавшись про порушення своїх прав, а не лише до спливу 3 років після розірвання шлюбу. Відповідно позивачкою, як спадкоємицею майна [PERSON] строк звернення до суду не пропущений. Оскільки відповідачкою не визнається право колишнього чоловіка на частку у спільному майні подружжя, що є перешкодою для отримання позивачкою та її малолітніми дітьми відповідного спадкового майна, суд дійшов висновку про задоволення позову та визнання в судовому порядку, що померлому [PERSON] належало у праві спільної сумісної власності подружжя ідеальна частка у приватній спільній частковій власності на 79/200 житлового будинку [ADDRESS] . За приписами ч.7 ст. 178 ЦПК України заходи забезпечення позову продовжують свою дію протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в розмірі за подання позовної заяви 551,20 грн. та за подання заяви про забезпечення позову 275,60 грн., а разом 826,80 грн. Про наявність інших судових витрат сторонами не заявлено. Рішення в повному обсязі складено 16.10.2020 року. На\~підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved