Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 23 лютого 2002 року, вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають двох доньок, неповнолітню [PERSON], [INFO] та малолітню [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що протягом останніх років стосунки з чоловіком розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частини сварки. Вже тривалий час вони проживають окремо, фактично сім»я припинила своє існування. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу між ними неможливе та суперечитиме її інтересам та інтересам дітей. Тому, звернулася до суду з даним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу в підготовчому судовому засіданні, без її участі. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить суд залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу в підготовчому судовому засіданні. Зазначив, що позов визнає в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, враховуючи умови визначені ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе винести рішення у цьому підготовчому судовому засіданні, задовольнивши позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 лютого 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 36, що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER], виданим 23 лютого 2002 року. Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей, неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено Свідоцтвами про їх народження Серія [NUMBER] виданим 06 грудня 2002 року та Серія [NUMBER] від 14 серпня 2015 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище «[PERSON]». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved