Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 82977,10 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 829,77 грн. На підтвердження вимог вказав, що 02.10.2013 між ним та відповідачем [PERSON] був укладений письмовий Договір позики, згідно якого він передав [PERSON] кошти в розмірі 83747,10 грн. Відповідно до п. 3 Договору кінцева дата повернення позики - 31 березня 2014 року. 15.01.2014 відповідачем було здійснене часткове погашення боргу в розмірі 770 грн. Залишок боргу в розмірі 82977,10 грн. до сьогоднішнього дня не повернутий. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. При цьому зазначила, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину не явки суду не повідомив. Суд, у відповідності з ст. 169 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 02 жовтня 2013 року між позивачем [PERSON] та Відповідачем [PERSON] був укладений письмовий договір позики. Згідно п. 1 Договору позики [PERSON] передав [PERSON] кошти в сумі 83747,10 грн. Відповідно до п. 3 Договору позики кінцева дата повернення позики - 31 березня 2014 року. 15 січня 2014 року відповідач, в рахунок погашення боргу по Договору позики, сплатив [PERSON] кошти в сумі 770 грн. Викладені обставини свідчать про те, що між сторонами виникли договірні відносини у вигляді договору позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі матеріалів справи встановлено, що сторони уклали договір позики в письмовій формі відповідно до ст. 1047 ЦК України. Таким чином, позивач виконав умови вказаного договору позики - передав відповідачу грошові кошти, що підтверджується Договором позики, проте останній умов договору не виконав, оскільки суму боргу у зазначені строки не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд приходить до висновку, що дії позивача щодо пред'явлення вимоги про повернення позики є правомірними, і позика має бути повернена позичальником. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Таким чином, позивач довів, і це встановлено судом, що 02 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, перевіривши та дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Розподіляючи судові витрати між сторонами суд керується ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають витрати по сплаті судового збору у сумі 829 грн. 77 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved