Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються згідно рішення суду від 30 травня 2019 року та стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання повнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які народились [INFO] у твердій грошовій сумі 50 000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи із дня подання заяви. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 21.02.2019 року [PERSON] визнано батьком її дітей - [PERSON] та [PERSON] , які народились [INFO] . Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 30.05.2019 року ухвалено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітніх синів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) на час навчання дітей в НТУ «Київський політехнічний інститут» до досягнення ними 23 років. Виконавчий документ перебуває на виконанні за місцем роботи відповідача та отримання пенсії. Відповідач працює Надзвичайним і Повноважним Послом України у Республіці Вірменія. Розмір аліментів, які вона отримує спричиняє ряд труднощів щодо утримання дітей. Діти потребують грошових коштів на громадський транспорт, одяг, взуття, навчальне приладдя, харчування та інше. Відповідач має мінливий дохід - його заробіток складає в 2019 році 165 058 грн., а в червні 210 890 грн., також отримує пенсію. Аліменти позивач отримує лише в розмірі 16 571 грн., так як значну частину заробітку відповідача складають компенсаційні витрати в іноземній валюті, з них аліменти не утримуються. Окрім того, відповідач отримав дохід від відчуження майна в 2018 році, що складає 380 000 грн. Вона має скрутне матеріальне становище, просить прийняти до уваги, що вона не працює, повнолітні діти навчаються, доходів не мають, а матеріальне становище відповідача є значно вищим, тому він в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі на утримання повнолітніх дітей. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 21.02.2018 року, яке набрало законної сили 1.04.2019 року, [PERSON] визнано батьком дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с.6,7). Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 30.05.2019 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] : аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у НТУУ « Київський політехнічний інститут ім. І.Сікорського» в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.; аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у НТУУ «Київський політехнічний інститут ім. І.Сікорського» в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років (а.с.15-17). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже нормою статті 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на навчання повнолітніх дітей, відбулись зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника, або одержувача аліментів. Крім того, вимоги позивача зводяться до того, що частину доходів відповідач отримує, як компенсаційні виплати в іноземній валюті, й ці кошти не враховуються при нарахуванні розміру аліментів. Однак, вказані обставини можуть слугувати підставою для звернення до відповідного відділу державної виконавчої служби/ приватного виконавця щодо правильності нарахування розміру аліментів, а не підставою для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Outcome: dismissed