Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року право власності на земельну ділянку № [NUMBER], масив № 41 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,734 га, (кадастровий [NUMBER]), що розташована на території Комишівської сільської ради, право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної - власності на землю серії [NUMBER] реєстраційний № 01.06.521.00228 від 04.10.2006 року; земельну ділянку № [NUMBER], масив № 7-8 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,823 га, (кадастровий [NUMBER]), що розташована на території Комишівської сільської ради, право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] реєстраційний №01.06.521.00228 від 04.10.2006 року; земельну ділянку № 227, масив № 30 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,555га, (кадастровий [NUMBER]), що розташована на території Комишівської сільської ради, право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] реєстраційний №01.06.521.00228 від 04.10.2006 рок, свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належило її матері [PERSON]. [INFO] року [PERSON], померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить вищевказане майно. Спадкодавець залишила заповіт на доньку [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими,речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка № [NUMBER], масив № 41 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,734 га, (кадастровий [NUMBER]), що розташована на території Комишівської сільської ради, право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної - власності на землю серії [NUMBER] реєстраційний №01.06.521.00228 від 04.10.2006 року; земельна ділянка № [NUMBER], масив № 7-8 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,823 га, (кадастровий [NUMBER]), що розташована на території Комишівської сільської ради, право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] реєстраційний №01.06.521.00228 від 04.10.2006 року та земельна ділянка № 227, масив № 30 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,555 га, (кадастровий [NUMBER]), що розташована на території Комишівської сільської ради, право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] реєстраційний №01.06.521.00228 від 04.10.2006 року (а.с.6) Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 06.02.2012 року виконкомом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON], [INFO], померла [INFO] року.(а.с.5) Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 2,112 га , яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 10.09.2007 року секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 606, [PERSON] заповіла земельні ділянки загальною площею 2,112 га, що розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництво своєї доньки - [PERSON], [INFO]. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 30857248 від 22.06.2012 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М., заповіт [PERSON] від 10.09.2007 року, зареєстрований за № 606, не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). [PERSON], [INFO] є чоловіком спадкодавця, [PERSON] і на час відкриття спадщини він був зареєстрований та проживав разом з дружиною, що підтверджується довідкою Комишівської сільської ради Ізмаїльського района Одеської області за № 789 від 01.07.2015р. (а.с.11) Відповідно до норм ст. 1241 Цивільного кодексу України [PERSON] є особою, що має право на обов'язкову частку у спадщині, так як він є непрацездатним вдівцем. Тому він, в строк встановленний ст. ст. 1270 та 1273 Цивільноного кодексу України надав до Ізмаїльської державної нотаріальної контори заяву відмову від прийняття спадщини Судом встановлено, що до осіб які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту належить [PERSON], [INFO], чоловік спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданим 05.01.1996 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, однак він відмовляється від прийняття спадщини на користь доньки [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, [PERSON] на час відкриття спадщини не проживала та не була зареєстрована разом зі спадкодавцем, [PERSON] в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Комишівської сільської ради Ізмаїльського району № 789 від 01.07.2015 р., тому в встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини.( а.с.11) Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Письмовою відповіддю нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що відсутній оригінал Державного акту на право власності на земельні ділянки загальною площею 2,112 га, що розташовані на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв'язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved