Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

У липні 2015 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], шляхом зобов'язання відповідача не порушувати правил співжиття та не чинити перешкод в користуванні квартирою. В подальшому позовні вимоги уточнили, щодо третіх осіб у справі та в обґрунтування позовних вимог зазначили, що з1985 року [PERSON] разом зі своїми дочками, з моменту їх народження - [PERSON] та [PERSON] проживають за місцем реєстрації у вказаній квартирі, як члени сім'ї власника, оскільки на законних підставах вселились до квартири [ADDRESS], в зв'язку з чим, набули права користування ним. Проте, з 2007 року були позбавлені права та можливості в користуванні квартирою, в зв'язку з небажанням [PERSON], що зареєстрована та проживає разом зі своєю родиною в вищезазначеній квартирі, допускати до користування та проживання в зазначеній квартирі позивачів. Так, [PERSON] коли змінила дверні замки та не дає можливості потрапити до квартири, відповідач неодноразово звинувачувала позивача, що проживання сім'ї [PERSON] в спірній квартирі заважає їй та її родині користуватись квартирою, вимагала, щоб позивач та її діти звільнили квартиру. Крім цього [PERSON] неодноразово вчиняла скандали, систематично порушувала правила співжиття, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, в зв'язку з чим сім'я позивачів була вимушена шукати інше житло та нести додаткові витрати по оренді чужої квартири. В зв'язку з тим, що сім'я [PERSON] ніколи не порушувала правил співжиття, підстав для їх виселення немає, а створені умови та неправомірні дії [PERSON] позбавляють можливості вирішити конфлікт мирним шляхом - самостійно вселитися та вільно користуватися жилим приміщенням, вимушені звернутися до суду за захистом свого права, просять суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, пояснили, що перешкоди з боку відповідачки в користуванні квартирою [ADDRESS], почались з 2006 року коли [PERSON] самовільно змінила замки у вхідній двері квартири та позивачі вечорі не змогли безперешкодно потрапити до свого житла. В подальшому вони неодноразово звертались до правоохоронних органів та дільничного інспектора міліції з приводу перешкод в користуванні квартирою. В зв'язку з цим, вони вимушені були піти жити на орендовану квартиру в іншому районі, а в подальшому - за межами міста. Періодично позивач приїжджала до квартири оскільки там були, і досі є їх речі, але відповідач вчиняла скандали і вимагала залишити квартиру. На даний час безперешкодно увійти в квартиру вони не можуть через відсутність ключів від вхідної двері квартири. Відповідач та її представник позов не визнали, посилались на те, що дійсно сім'я [PERSON] не проживає в квартирі з літа 2006 року але їх права нічим не порушені, перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS], не чинили, замки у вхідній двері не змінювали. Шляхом переговорів питання щодо вселення та користування квартирою між членами сім'ї власника, не вирішувалось. У 2008 році замінили вхідні двері до квартири і таким чином змінились замки. Крім цього відповідач вказала, що дійсно дільничному інспектору міліції в 2012 року надавала письмові пояснення з приводу того, що не чинить перешкод позивачам в користуванні квартирою але в зв'язку із заміною вхідних дверей ключів від квартири у позивачів немає. Просили відмовити в задоволенні позову та до даних правовідносин застосувати строк позовної давності, в задоволенні позову відмовити. Треті особи в судовому засіданні з позовом не погодились, пояснили, що перешкод позивачам в користуванні квартирою не чинили, але при зустрічі з позивачами розмовляли про те, що в разі їх спільного проживання в квартирі [ADDRESS], позивачам необхідно сплачувати комунальні послуги та нести витрати по її утриманню. Підтвердили факт відсутності ключів від вхідної двері квартири у позивачів, пояснюючи це тим, що сім'я [PERSON] ключів від квартири для безперешкодного користування не питала в зв'язку з чим у них вони відсутні. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, та не заперечується сторонами, що в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою №1506 від 03.06.2015 року про склад сім'ї, виданої Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація - 109 Голосіївського району м. Києва». (а.с. 26). Квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Сектором приватизації Московської державної адміністрації 08.02.1994 року, зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 17.02.1994р. за реєстровим №3722 в реєстровій книзі 37-104, приватизована та належить на праві власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про що Київською міською державною адміністрацією Київського міського БТІ та РПВ на об'єкти нерухомого майна 29.09.2015 року №33043 видана інформаційна довідка. (а.с. 116). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1 ст. 317 ЦК України. Частиною 1 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Обґрунтовуючи позов [PERSON] та [PERSON] посилались на те, що з 2006 року не проживають в квартирі [ADDRESS], оскільки позбавлені можливості потрапити до квартири в зв'язку з відсутністю ключів від вхідної двері та небажанням відповідача [PERSON] допускати позивачів до користування та проживання в зазначеній квартирі. [PERSON] заперечила перешкоди з її боку в користуванні позивачами квартирою [ADDRESS], але підтвердила факт не проживання в квартирі з 2006 року позивачів [PERSON], [PERSON], посилалась на те, що позивачі не проживають в квартирі з власної волі. Щодо відсутності в позивачів ключів від вхідної двері квартири, зазначила, що [PERSON] не просила їх надати. З приводу порушення правил співжиття у квартирі [ADDRESS], у 2012 році надавала письмові пояснення дільничному інспектору міліції який проводив перевірку зазначеного факту. Твердження відповідачки про те, що вона не чинила та не чинить позивачам перешкод в користуванні квартирою суд вважає необґрунтованим, оскільки за відсутності у позивачів ключів від належної їм квартири вони позбавлені можливості реалізовувати своє право користування квартирою, а також з огляду на те, що судом оголошувалася перерва в судовому засіданні для надання відповідачці можливості разом з позивачами виготовити примірник ключів для позивачів, по закінченню якої відповідачка суду пояснила, що примірник ключів не був виготовлений через те, що його забрав представник відповідачки який покинув судове засідання. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, позивачі [PERSON] та [PERSON] як співвласники квартири [ADDRESS],мають право на користування нею і тому позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], шляхом зобов'язання відповідача не порушувати правил співжиття та не чинити перешкод в користуванні квартирою, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить присудити на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору, що становить 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved