Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

У квітні 2019 року позивач [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Подільський відділ ДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в сумі 18 246 грн. 55 коп.. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Ольшанська О.Б. в судове засіданні не з`явились, але надали на адресу суду заяви, в яких прохали проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Подільського відділу ДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. При цьому, в ході підготовчого провадження відповідачем відзиву не було подано. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом на виконанні у Подільському відділі державної виконавчої служби міста Полтави перебуває виконавче провадження згідно виконавчого листа №553/2700/15-ц від 11.09.2015 року, виданого Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від його заробітку. Відповідно до довідки-розрахунку наданої державним виконавцем Подільського ВДВС м. Полтави ГТУЮ вказано, що заборгованість за [PERSON] рахується з 08.07.2015 року, її розмірі на 20.04.2017 року становив 25041,85 грн., а станом на 01.03.2019 року становив 60 571,37 грн.. В зв`язку з невиконання батьківського обов`язку відповідачем по сплаті аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , позивачем пред`явлено вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в сумі 18 246грн. 55 коп., про що останньою надано розрахунок пені в період з 01.03.2016 року по 01.03.2019 року. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до ч.1 ст. 20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки, врегульовані ст. 196 СК України, позовна давність не застосовується. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Згідно частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до висновків Великої палати ВС, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватись за формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову); A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. З розрахунку наданого позивачем, який проведений у відповідності до правових висновків Великої палати ВС щодо формули проведення розрахунку пені, за період з 01 березня 2016 року по 01 березня 2019 року та становить18 246 грн. є обґрунтованим та таким, що заявлений в межах трирічного строку давності ( а.с.22-23). Тому, суд приходить до переконливого висновку, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів у відповідності до ст. 196 СК України та її право є гарантоване законом. Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову з відповідача підлягають стягненню 768,40 гривень судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved