Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просить встановити їй факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав, а саме факт її спільного проживання із чоловіком [PERSON] з вересня 1993 року по 27 березня 2011 року в [ADDRESS] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу. На обґрунтування заяви вказала, що вона з 1993 року проживала однією сім`єю з [PERSON] до дня його смерті [INFO] . У вказаний період часу вони проживали як одна сім`я, вели спільне господарство та мали взаємні права, обов`язки, які притаманні подружжю. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 1,48 га. Заявник вважає себе спадкоємцею за законом четвертої черги, а тому звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстав неможливості довести факт проживання однієї сім`єю із спадкодавцем, а тому звернулася до суду. Заявник [PERSON] у вступному слові заяву підтримала з підстав, викладених у ній. Заінтересована особа - Новоушицька селищна рада Хмельницької області представника в судове засідання не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Процесуальні дії у справі Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 26 квітня 2021 року справу розподілено судді Олійник А.О. 27 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання заявника про витребування доказів. В порядку статті 294 ЦПК України витребувано з Новоушицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Фактичні обставини справи, встановлені судом [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( арк.спр.4). Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №103542 від 28 травня 2004 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 1,48 га, розташованої на території Пилипохребтіївської сільської ради (арк.спр. 5). Даними довідок Новоушицької селищної ради № 155, 158,159 від 22 березня 2021 року, сформованих на основі погосподарських книг підтверджується, що спадкодавець [PERSON] з 02 вересня 1993 року по день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані: [PERSON] - співмешканка, [PERSON] - не родина, [PERSON] - не родина (арк.спр.7,8,9). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану вбачається, що інформація щодо актового запису про шлюб на ім`я [PERSON] та [PERSON] - відсутня (арк. спр.24-25). Також суд установив, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (арк.спр.26-28). Показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами заявника, підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом у с. Іванківці протягом тривалого часу, як подружжя, з 1993 року по день смерті [PERSON] , спільних дітей не мали. Вони спільно обробляли земельні ділянки, доглядали за господарством, тобто проживали як одна сім`я. [PERSON] похоронила [PERSON] . Заявнику нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті [INFO] [PERSON] в зв`язку з неможливістю доведення факту спільного проживання однією сім`єю із померлим, що підтверджується постановою нотаріуса від 29 березня 2021 року (арк.спр.6). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За змістом статті 1264 ЦК України до спадкоємців четвертої черги належать, зокрема жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу. Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Заявник просила встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з вересня 1993 року по 27 березня 2011 року. Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли та продовжують існувати після набрання ним чинності. Виходячи із принципу незворотності дії у часі, встановленого частиною першою статті 58 Конституції України та статті 5 ЦК України, на правовідносини, що виникли раніше, дія вказаних нормативних актів не поширюється. Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений ЦК України 2004 року і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 30 березня 2020 року по справі № 755/7103/18. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони проживали однією сім`єю як подружжя, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджено показаннями свідків та наявними в матеріалах справи доказами, тому у зв`язку з доведеністю цих вимог встановлення заявленого заявником факту, який згідно принципу незворотності дії закону у часі та пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, підлягає до встановлення з 01 січня 2004 року по день смерті [PERSON] , тобто по [INFO] . Отже, заяву необхідно задовольнити частково. Розподіл судових витрат Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: partial