Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому зазначила про те, що з 25 жовтня 2008 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, сімейне життя у неї з [PERSON] не склалося. Через різні характери й суперечливі погляди на життя між ними часто виникають непорозуміння та сварки. Подружні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. З цих причин шлюб існує лише формально. Вважає, що збереження сім'ї та примирення між ними неможливе. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] У судове засідання позивач та відповідач не з'явилися. Надали до суду письмові заяви, в яких просили суд розглянути справу у їх відсутність. Крім того, [PERSON] у заяві вказала, що позовні вимоги підтримує. [PERSON] у письмовій заяві зазначив, що позов визнає. Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 25 жовтня 2008 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Бериславського районного управління юстиції Херсонської області зроблений відповідний актовий запис за № 102. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 квітня 2010 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO]. Батько - [PERSON]. Мати - [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку, що оскільки [PERSON] переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, а [PERSON] не заперечує проти задоволення вимог позивача, то позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved