Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за комунальні послуги в розмірі 6141,02грн. та судового збору в розмірі 243,60 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Статуту Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконання цих послуг. Основними напрямками діяльності позивача є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених позивачем з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених позивачем безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг; здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення. Разом з тим, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує квартирну плату та оплачує житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим, у період з 01 березня 2004 року по 01 червня 2013 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 2082,90 грн., яка, враховуючи інфляційні втрати (3459,48 грн.) та 3% річних (598,64 грн.), складає 6141,02 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та борг не визнав. Обґрунтовуючи свої заперечення, представник вказав, що кожен місяць відповідач всі платіжки із розрахунками про надані комунальні послуги сплачує через банківські установи, що підтверджується наявними в нього платіжними документами. При цьому, на неодноразові звернення до позивача за проведенням звірки взаєморозрахунків, останній таких дій не зробив, пояснень та доказів правомірності формування заборгованості не представив. Разом з тим, самостійно обрахувавши виставлені рахунки, які були оплачені, за період з 2001 р. по січень 2015 р., представник відповідача стверджував, що ним не встановлено будь-якої заборгованості. Таким чином, виставлений позивачем борг відповідача є необґрунтованим та безпідставним, а тому в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні достовірно встановлено, що в квартирі [ADDRESS], з 05.04.2001 р. зареєстрована та проживає відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання ТОВ «Київградсервіс» від 14.10.2014 р., та копією паспорта [PERSON] (а.с. 4, 44). Судом установлено, що будинок 8 по провулку Усурійському в м.Києві перебуває на балансі КП «Керуюча дирекція». У відповідності до умов п. 2 Договору доручення на надання послуг з обліку, нарахування, збору платежів власників, наймачів та орендарів №1, укладеного 01.02.2012 р. між Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» Шевченківської районної у м. Києві ради та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, за цим Договором Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради прийняло на себе зобов'язання вчинити за рахунок та на користь довірителя наступні юридичні дії: укладати з власниками та наймачами жилих приміщень договори на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; здійснювати облік, нарахування, збір платежів власників та наймачів жилих приміщень за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; проводити роз'яснювальну та претензійну роботу зі споживачами (власниками та наймачами жилих приміщень), спрямовану на зменшення заборгованості; здійснювати облік та збір, у тому числі в судовому порядку, заборгованості споживачів за послуги Довірителя; виконувати інші дії для забезпечення виконання умов Договору (а.с. 28-30). При цьому, згідно рішення Київської міської ради «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 22.09.2011 р. №24/6240 змінено найменування Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради на Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (а.с. 34). Відповідно до п.п. 2.2 Статуту позивача основними напрямками діяльності Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених позивачем з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених позивачем безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг; здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення. При цьому, положеннями ст.ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також, у відповідності до положень п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить стягнути суму заборгованості відповідача за послуги з утримання будинку і прибудинкової території та за комунальні послуги, яка утворилась, у період з 01 березня 2004 року по 01 червня 2013 року,посилаючись на те, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва у справі №761/9620/14-ц (провадження №2-с/761/63/2014) від 20.06.2014 р. скасовано судовий наказ №761/27345/13-ц, яким було стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги. Однак, перевіривши в судовому засіданні здійснені відповідачем платежі на підставі представлених суду оригіналів платіжних документів за період з січня 2004 р. по грудень 2013 р., згідно з наданим розрахункам позивача у період з 01.03.2004 р. по 01.06.2013 р., судом установлено, що всі нараховані до сплати грошові кошти за комунальні послуги, відповідач оплатив в повному обсязі (а.с. 68-106 та 4-5). При цьому, визначена позивачем сума боргу за житлово-комунальні послуги за вищевказаний період у розмірі 2082,90 грн. не підтверджується будь-якими доказами. Натомість, у виставлених відповідачу рахунках за період з 01.03.2004 р. по 01.06.2013 р. щоразу зазначалася інша сума заборгованості, або не визначалася сума боргу, або вказувалася переплата. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи викладене, на підставі ст. 129 Конституції України, ст.ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та

Outcome: dismissed