Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та трьох процентів річних від простроченої суми. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 15 лютого 2018 року він позичив [PERSON] 6000 (шість тисяч) доларів США, які остання мала повернути йому в строк до 01 січня 2019 року. На підтвердження своїх зобов`язань за договором позики відповідачка 15 лютого 2018 року власноручно написала розписку. Оскільки у зазначений строк [PERSON] гроші не повернула й у добровільному порядку повертати не збирається, мотивуючи відсутністю коштів, тому просить стягнути з неї на свою користь 6000 (шість тисяч) доларів США основного боргу з перерахунком суми, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом долару США на день платежу. Крім того, з огляду на те, що відповідачка порушила грошове зобов`язання, у нього виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до\~ст. 625 ЦК України. Сума трьох відсотків річних від простроченої суми позики, що підлягає стягненню з відповідачки, становить 10016,14 грн. Ухвалою судді\~Крижопільського районного\~суду Вінницької\~області від\~07\~квітня 2021\~року було\~відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі. В судовому засіданні представник позивача адвокат Вітвіцький О.Ю. позов підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, у визначений судом строк відзив на позов не подала. Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 08 червня 2021 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 лютого 2018 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 6000 доларів США, які остання зобов`язалася повернути [PERSON] в строк до 01 січня 2019 року. До обумовленого строку [PERSON] не виконала цього обов`язку та грошові кошти позивачу не повернула. Зазначені обставини підтверджуються розпискою [PERSON] , оригінал якої зберігається у [PERSON] та яка була надана представником позивача в судовому засіданні для огляду. Частиною 1\~статті 1046 ЦК України\~визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2\~ст. 1047 ЦК України). В силу ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із норм\~ст. 1051 ЦК України\~слідує, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У свою чергу, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. На підставі частин 1-3\~статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність оригіналу боргової розписки в кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідно до ч. 1, ч. 5 та ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту боргової розписки від 15 лютого 2018 року вбачається, що [PERSON] взяла у борг в [PERSON] грошові кошти в сумі 6000 доларів США, що є еквівалентом 162000 грн. на день написання розписки, які зобов`язалася повернути до 01 січня 2019 року, тобто розписка містить, зокрема, відомості про паспортні дані [PERSON] , паспортні дані [PERSON] , отримання грошових коштів у конкретно визначеній сумі 6000 доларів США та зобов`язання щодо їх повернення, строк повернення, у нижній частині розписки міститься підпис [PERSON] , навпроти якого зазначено її прізвище та ініціали. Отже, між сторонами виникли позикові правовідносини. Оригінал розписки на момент подачі позову знаходився в [PERSON] , що свідчить про неповернення відповідачкою позики. [PERSON] не надала суду жодних належних і допустимих доказів, які б вказували на те, що грошові кошти у розмірі, зазначеному в розписці, не були одержані нею від [PERSON] або ж повернуті останньому. Отже, досліджені судом докази, вказують на те, що [PERSON] не виконала свій обов`язок з повернення [PERSON] суми позики, а тому з неї на користь позивача підлягають стягненню неповернуті грошові кошти в сумі 6000 доларів США. Стягуючи з відповідачки суму боргу в іноземній валюті, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 2\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Сторони у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити у грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачено законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Висновок про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, який суд враховує на підставі частини 4\~статті 263 ЦПК України\~при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин. У ч. ч. 1, 2\~ст. 625 ЦК України\~вказано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, вимога про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми підлягає задоволенню з огляду на те, що передбачене частиною другою\~ст. 625 ЦК України\~їх нарахування має компенсаційний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми за період з 02 січня 2019 року по 02 січня 2021 року позивачем зроблено наступним чином. Станом на 01 квітня 2021 року за даними Національного банку України офіційний курс 1 долара США = 27,8226 грн. (6000 доларів США х 27,8226 = 166935,60 грн.). Отже, три проценти річних від простроченої суми складає 10016,14 грн. (166935,60 грн. х 3 % х 2 роки). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. Оскільки позов [PERSON] задоволено у повному обсязі, тому в силу\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачки на його користь слід стягнути 1769,52 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову. Разом з тим, не підлягають стягненню 454 грн. судового збору за подачу до суду заяви про забезпечення позову, оскільки в задоволенні вказаної заяви було відмовлено. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд приходить до висновку про необхідність їх стягнення з відповідачки на користь позивача. У відповідності до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, позивачем долучено до матеріалів справи договір № 16 про надання правової допомоги від 19 березня 2021 року, розрахунок № 16 наданих послуг і виконаної роботи адвокатом згідно умов договору про надання правової допомоги № 16 від 19 березня 2021 року та квитанція № 16 від 19 березня 2021 року, де визначений розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Outcome: approved