Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

У квітні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з останнього 12\~252, 88 доларів США заборгованості за договором позики, з яких: 6185 доларів США сума основної заборгованості за договором позики, 4\~771, 56 доларів США відсотків від суми позики, визначених на рівні облікової ставки НБУ та 1296, 32 долари США 3% річних від простроченої суми позики. \~ \~ \~ \~В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач зазначає, що 03 січня 2020 року він позичив відповідачу 6185 доларів США, що підтверджується борговою розпискою. В даній розписці відповідач вказав, що зобов`язується повернути борг до 15 січня 2020 року. \~ \~ \~ \~У зазначений у договорі позики строк, відповідач грошові кошти не повернув, а тому він вимушений звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідача 6185 доларів США суми основної заборгованості за договором позики. Крім того, на підставі положень ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 4\~771, 56 доларів США відсотків від суми позики, визначених на рівні облікової ставки НБУ та 1296, 32 долари США 3% річних від простроченої суми позики. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Шкарупська Баранова Н.Б. надіслала на адресу суду клопотання про проведення судового засідання за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повідомлений своєчасно та належним чином в судове засідання не з`явився, заперечень проти задоволення позову до суду не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено що, 03 січня 2020 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] 6185 доларів США, що підтверджується борговою розпискою, копія якої знаходиться у матеріалах справи. В даній розписці відповідач вказав, що зобов`язується повернути борг частинами: до 15 січня 2020 року 3000 доларів США та до 31 січня 2020 року 3185 доларів США. Грошові кошти позивачем було передану відповідачу в іноземній валюті 6185 доларів США. \~ \~ \~ \~У визначений договором строк відповідач кошти не повернув. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). \~ \~ \~ \~Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі\~статтею 99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга\~статті 192 ЦК України). Такі випадки передбачені статтею\~193, частиною четвертою статті\~524 ЦК України,\~Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Згідно зі\~статтею 524 ЦК України\~зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.\~\~Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої\~статті 533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга\~статті 533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Велика Палата ВС, розглянувши справу № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться також у постанові ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц. За такого стягненню з відповідача підлягає 6185\~доларів США заборгованості за договором позики. Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом\~статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення»\~індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої\~статті 625 ЦК України\~щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом з тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою\~статті 625 ЦК України\~інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. З огляду на зазначене не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 4\~771, 56 доларів США відсотків від суми позики, визначених на рівні облікової ставки НБУ та 1296, 32 долари США 3% річних від простроченої суми позики. Дана позиція суду узгоджується з висновками ВС, викладених в ухвалі ВП ВС від 20 січня 2020 року справа № 296/10217/15-ц. Відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1762 грн. 49 коп.

Outcome: partial