Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

У листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з платника аліментів [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 червня 2008 року у справі № 2-3562-2008, на користь отримувача аліментів [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 2002 року народження, з твердої грошової суми у розмірі 350 грн. на ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування вимог позову [PERSON] посилається на те, що 05 грудня 2017 року вона уклала із [PERSON] шлюб, який зареєстрований у Палаці одруження м. Жданова (м. Маріуполь) Донецької області актовий запис № 4439. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], 2002 року народження. 09 жовтня 2008 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольської міського управління юстиції зареєстровано розірвання шлюбу між сторонами, про що у Книзі розірвання шлюбів вчинений актовий запис № 561. 03 червня 2008 року рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області у справі № 2-3562 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на неповнолітнього [PERSON], 2002 року народження, у розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 15 травня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час [PERSON] працевлаштований, розмір аліментів, які він сплачує є меншим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є явно недостатнім для утримання дитини. Посилаючись на указані обставини, позивач просить позовні вимоги задовольнити. Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено її до розгляду на 01 грудня 2017 року об 11 год. 30 хв. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, додатково пояснила, що підставою для зміни розміру аліментів є зміни у законодавстві щодо мінімального розміру аліментів на дитину, а визначений розмір аліментів у сумі 350 грн. на теперішній час є значно меншим, ніж необхідно для утримання дитини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти вимог відповідача заперечував, суду вказав, що він не має змоги сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, для нього допустима сума можлива у розмірі 750 грн., додатково представив суду довідку про свої доходи за 9-ть місяців 2017 року. Судом у відповідності до положень ЦПК України, у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, учасникам справи роз'яснено зміст ст. ст. 12, 13, 42, 49 цього Кодексу, наслідки вчинення та не вчинення процесуальних дій. У судовому засіданні сторони вказали, що саме представлені письмі докази підлягають дослідженню на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін. Суд, вирішуючи питання, передбачені, ст. ст. 12, 264 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, виходить з такого. Судом установлено, що відповідно до виконавчого листа № 2-3562-2008, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області від 03 червня 2008 року, із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 350 грн. щомісячно починаючи з 15 травня 2008 року до повноліття дитини (а. с. 5). До матеріалів справи позивачем долучено свідоцтво про народження [PERSON] від 21 лютого 2002 року, актовий запис № 173; свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 05 грудня 1987 року, актовий запис № 4439, після шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]; свідоцтво про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 29 жовтня 2011 року, актовий запис № 561 (а. с. 9, 10, 11). Відповідачем представлено суду довідку про доходи від 12 грудня 2012 року № 6200/2869, відповідно до якої [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальності «СРЗ» старшим майстром контрольним, за період січень-листопад йому виплачена заробітна плата у розмірі 50 580 грн. 14 коп. (а. с. 26). Указані обставини визнанні учасниками справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, окремому доказуванню не підлягають і у суду відсутній обґрунтований сумнів щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов'язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З урахуванням встановлених обставин, які сторонами визнанні, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Саме по собі посилання відповідача на те, що у нього у 2018 році планується зменшення заробітної плати та наявність нової дружини пенсіонера, не може бути розцінене судом як беззаперечна підстава для стягнення аліментів у розмірі 750 грн. щомісячно як просив відповідач. З огляду на викладене слід дійти висновку про наявність підстав задоволення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved