Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

У липні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати дії [PERSON] щодо встановлення зовнішнього блоку кондиціонеру DAX ASW-H09A4/SPR1 неправомірними та зобовязати власника квартири № 108 [PERSON] демонтувати належний йому зовнішній блок кондиціонера з стінки його балкону, у строк два тижні з дня вступу рішення в законну силу, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3\~000 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування вимог зазначає, що вона є власником квартири за адресою: м. Дніпро, вул. Суворова, буд. 15 а, кв. 109 у м. Дніпропетровську. У 2016 році власником квартири № 108 було встановлено зовнішній блок кондиціонеру DAX ASW-H09A4/SPR1 на боковій стінці балкону квартири за № 108, яка знаходиться поряд з її вікном. Зовнішній блок кондиціонеру встановлено навпроти та на рівні її вікна, яке виходить з спальної кімнати. До 2016 року відповідачем було встановлено даний зовнішній блок кондиціонеру на стіні будинку біля її вікна. Вона також зверталась до суду з позовом про зобовязання демонтувати кондиціонер. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року вирішено її позов задовольнити частково, та кондиціонер демонтовано з стіни, що належить позивачці. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.12.2015 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін. Відповідачем було знято зовнішній блок кондиціонеру та помсту порушуючи вимоги законодавства встановлено на бокову стінку балкону. Фактично відповідачем було встановлено зовнішній блок кондиціонеру на тому самому місці де він і знаходився. Його було встановлено на підставі від її вікна на 45 см і 12 см на відстані від несучої стіни будинку. І тепер зовнішній блок кондиціонеру направлений в сторону її вікна. Вона людина поважного віку, має соціальний статус «дитина війни». На даний час вона тяжко хворіє, в 2015 році перенесла загострення хвороби, потрапила на стаціонарне лікування. Хворіє на «Ішимічну хворобу серця», до даного часу значних покращень не має, бо чималу долю хвилювань та розвитку хвороби додає неправомірна поведінка сусіда щодо встановлення кондиціонер, який дедалі погіршує її здоровя та стає приводом хвилювань. Неодноразово вона зверталась до відповідача з вимогами переставити зовнішній блок кондиціонеру в інше місце, на що постійно отримує відмову. Також, вона зверталась до виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпрі ради, в ДСУ з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. За її зверненням призначались вимірювання рівня шуму вібрації від кондиціонера та відповідач ухилився від проведення вимірювань. За час в період якого встановлений даний кондиціонер значно погіршилося її здоровя, лікарями виявлено хвороби, які повязані із шкідливим впливом роботи кондиціонера. Крім того, у відповідача немає належної документації на встановлення даного кондиціонера, тому неможливо встановити чи технічно вірно встановлений кондиціонер та чи встановлений сертифікованою організацією, яка надає гарантію, та є відповідальною за технічно вірне встановлення. Також, з моменту встановлення та експлуатації кондиціонеру відповідачем, у звязку з його впливом на її здоровя та психічний стан повязаний з хвилюваннями, щодо вирішення даної проблеми відповідач повинен їй сплатити моральну шкоду ним заподіяну у розмірі 3000 грн. У звязку з чим, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги просила їх задовольнити, зазначивши що позивачка є хворою людиною, а своїми діями щодо встановлення кондиціонеру відповідач завдає їй значної шкоди здоровю. Кондиціонер знаходиться біля її вікна. При роботі видає шум та вібрацію, яка негативно впливає на її стан здоровя, він заважає її відпочинку та порушує сон. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні також підтримав позовні вимоги, та зазначив, що питання про демонтаж кондиціонеру уже розглядався у судовому засіданні та рішенням суду відповідача було зобовязано перенести його з стіни будинку. Тому, [PERSON] обладнав його на стіні свого балкону. Щодо встановлення рівня шуму кондиціонера на місце виходила комісія, проте відповідач відмовився відчинити двері та провести заміри шуму. З технічного паспорту вбачається, що рівень шуму кондиціонеру становить 39 д/б, тоді як згідно санітарних норм допустимого шуму, допустимий рівень становить 40д/б вдень, та 30 д/б вночі, а допустимий рівень шуму у жилих приміщеннях від зовнішніх джерел, при хорошому провітрюванні приміщення, становить на 5д/б менше від тих, що встановлені. Враховуючи, що рівень шуму кондиціонеру значно перевищує допустимий та беручи до уваги здоровя позивачки, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідач у судове засідання не зявився, але 24.11.2017 року надав до суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначає, що до нього жодного разу не зверталися жодні особи в тому числі і посадові особи Красногвардійської у м. Дніпрі ради щодо вимірювання рівня шуму кондиціонеру це твердження позивачки є хибними. Жодних доказів того, що в його адресу направлялися будь-які листи з проханням здійснити вимірювання рівня шуму кондиціонеру не має. Яким чином кондиціонер може порушувати права позивачки не відомо так як він не працює цей факт підтверджується самою позивачкою, яка до позову долучила 5 листів і довідок за різні дати, згідно яких підтверджено комісійно, що кондиціонер не працював. Також, позивачка зазначає хибну інформацію стосовно того, що рівень шуму кондиціонеру перевищує рівень допустимого шуму та вібрації. Посилання позивачки на нібито завдання з його боку їй моральної шкоди є безпідставними і не підтверджуються жодними доказами. Тому, просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У \~відповідності \~до \~ч. 1 \~ст. \~15 \~ЦК \~України, кожна \~особа \~має \~право \~на \~захист \~свого \~цивільного \~права \~у \~разі \~його \~порушення, \~невизнання \~або \~оспорювання. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року встановлено, що кооперативна квартира [ADDRESS] належить на праві особистої власності [PERSON]. Згідно з технічним паспортом на квартиру № 108 у житловому будинку № 15-а по вул. Суворова у м. Дніпропетровську, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, зазначена квартира належить на праві приватної власності [PERSON] Згідно довідки житлово-будівельного кооперативу «Кристал» № 134 від 21.05.2015 року № 18.108/1 у квартирі № 108 будинку 15 а по вул. Суворова у м. Дніпропетровську зареєстровані [PERSON] власник квартири, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка. Також, вказаним вище рішенням встановлено, що у листопаді 2014 року відповідачем було придбано кондиціонер марки DAX ASW-H09A4/SPR1 та організацією ПП «Калініч», що має всі необхідні дозволи на виконання відповідних робіт по установці даного обладнання, було встановлено даний кондиціонер на стіні, що поєднує квартири 108 та 109 будинку 15-а по вул. Суворова у м. Дніпропетровську. На встановлення зазначеного кондиціонеру на частину своєї стіни [PERSON] не давала, тому звернулася до суду з позовом. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року було встановлено, що кондиціонер відповідач облаштував на стіні, яка відноситься до опорних конструкцій будинку та належить на праві спільної сумісної власності власникам квартир багатоквартирного житлового будинку, без згоди на те позивача та інших мешканців будинку. У звязку з чим рішення першої інстанції скасовано, позовні вимоги задоволено частково, та зобовязано [PERSON] провести демонтаж кондиціонера розташованого на стіні квартири 109 будинку 15 а по вулиці Суворова у м. Дніпропетровську, яка належить [PERSON]. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23 грудня 2015 року, касаційну скаргу [PERSON] відхилено рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року залишено без змін. У подальшому відповідач здійснив демонтаж кондиціонера розташованого на стіні квартири 109 будинку 15 а по вулиці Суворова у м. Дніпропетровську, яка належить [PERSON], та встановив його на стінці балкону належної йому квартири 108, що підтверджується фото таблицями. Як на підставу позову позивач посилається на те, що зовнішній блок кондиціонеру розташований від її вікна на відстані 45 см і від несучої стіни на відстані 12 см, тому при його роботі йде шум та вібрація, які перевищують рівень допустимого та негативно впливають на її стан здоровя, психіку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, позивачкою не надано жодного доказу, який свідчить про рівень шуму кондиціонеру під час його роботи. Згідно технічних характеристик кондиціонеру марки DAX ASW-H09A4/SPR1, рівень шуму складає 38 дБ. Проте, встановити рівень шуму кондиціонеру під час його роботи у різних положеннях та при різній потужності, не було можливим. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зверталася до Виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради з проханням провести дослідження шуму та вібрації від кондиціонеру, обладнаного мешканцями квартири [ADDRESS], на що їй було надано відповідь, що при комісійному обстеженні заміри шуму та вібрації від кондиціонеру не були проведені, тому що кондиціонер не працював у режимі «охолодження», на прохання відчинити двері та на телефонні дзвінки власник квартири 108 не відповідав. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження того, що кондиціонер облаштований на стіні балкону квартири [ADDRESS] перевищує допустимий рівень шуму. До того ж, з клопотанням про призначення судової експертизи до суду вона зверталася. Підсумовуючи вищевикладене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання дій [PERSON] щодо встановлення зовнішнього блоку кондиціонеру DAX ASW-H09A4/SPR1 неправомірними та зобовязання власника квартири [ADDRESS] [PERSON] демонтувати належний йому зовнішній блок кондиціонера з стінки його балкону, задоволенню не підлягають. Що стосується вимоги позивачки щодо стягнення на її користь моральної шкоди у розмірі 3 000 грн., то дана вимога також не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,\~\~відповідно\~\~до\~\~ якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; вини останнього в її заподіянні. Оскільки, як наведено вище, позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними не підлягають задоволенню, відтак, відсутні і правові підстави для відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Оскільки, у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір не підлягає поверненню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed