Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить житловий будинок № 50-а по вул. Лучистій в м. Маріуполі. У вказаному домоволодінні зареєстрованою значиться його невістка - [PERSON], яка на теперішній час розлучена з його синам, та ніколи не мешкала за вказаною адресою. Її речі в будинку відсутні. Просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Маріуполь, вул. Лучистій, буд. 50-а. Позивач до судового засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилась, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. За таких обставин суд на підставі ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України провів заочний розгляд справи, в результаті якого дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за Свідоцтвом про право власності № 262 від 26.03.1998 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житлове приміщенням за адресою: м. Маріуполь, вул. Лучистій, буд. 50-а. За адресою м. Маріуполь, вул. Лучистій, буд. 50-а, [PERSON], [INFO], зареєстрована, однак за вказаною адресою не мешкає. Відповідачка не проживає, та ніколи не проживала у [INFO], її особисті речі у будинку не має, що підтверджується актом, складеним комісією КСН «Лучистий» № 211 від 08 вересня 2017 року. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї. Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Позивачем доведено, що відповідачка не мешкає за адресою: м. Маріуполь, вул. Лучистій, буд. 50-а, але на теперішній час вона залишається зареєстрованою за цією адресою, що унеможливлює розпорядження майном та спонукає позивача на зайві витрати, повязані з утриманням майна.

Outcome: approved