Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

У липні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю ОСВ Практик (далі ТОВ\~ОСВ Практик, Товариство) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики №\~21/12 від 21 грудня 2015 року в розмірі 10000 грн., пеню в розмірі 1493 грн. 42 коп., інфляційні втрати в розмірі 794 грн. 80 коп. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 168 грн. В обґрунтування позову зазначало, що 21 грудня 2015 року між ТОВ\~ОСВ Практик і [PERSON] (далі Позичальник) був укладений договір позики №\~21/12, за умовами якого Товариство надало відповідачу шляхом перерахування на картковий рахунок безпроцентну поворотну фінансову допомогу в сумі 10000 грн., яку Позичальник зобовязувалася повернути в строк не пізніше 31 грудня 2016 року. Проте своїх зобовязань за цим договором не виконала, суму позики Товариству у визначений договором строк не повернула, тому згідно із п. 4.3 цього договору, крім основної суми боргу, відповідач [PERSON] зобовязана сплатити на користь Товариства пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення та відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати і три проценти річних від простроченої суми. Представник позивача ТОВ\~ОСВ Практик [PERSON] у суді позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем її проживання, про причини неявки суд вона не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. У ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 21 грудня 2015 року між позивачем ТОВ\~ОСВ Практик та відповідачем [PERSON], яка з 01 березня 2013 року працювала у Товаристві на посаді виконроба, був укладений договір позики №\~21/12. За умовами п. п. 1.1, 2.1, 2.2 цього договору позики Товариство надає Позичальнику безпроцентну фінансову допомогу (далі позика) в розмірі 10000 грн. шляхом перерахування коштів на картковий рахунок, яку [PERSON] зобовязувалася повернути в строк не пізніше ніж до 31 грудня 2016 року. Факт отримання відповідачем [PERSON] від позивача ТОВ\~ОСВ Практик згідно із договором позики грошових коштів у розмірі 10000 грн. підтверджується платіжним дорученням від 21 грудня 2015 року №\~1109. Наказом директора ТОВ\~ОСВ Практик від 05 липня 2016 року №\~362 виконроба [PERSON] звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України через відсутність на робочому місці без поважних причин. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 610, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. У ч. 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві. Судом встановлено, що у порушення умов укладеного сторонами 21 грудня 2015 року договору позики №\~21/12 та вимог закону відповідач [PERSON] своїх зобовязань за цим договором належним чином не виконала, у визначений договором строк до 31 грудня 2016 року суму позики в розмірі 10000 грн. позивачу ТОВ\~ОСВ Практик не повернула. 12 квітня 2017 року ТОВ\~ОСВ Практик направляло [PERSON] претензію, у якій вимагало повернути суму боргу в розмірі 10000 грн. на розрахунковий рахунок Товариства до 30 квітня 2017 року. Проте дану вимогу відповідач не виконала, заборгованість за договором позики вона так і не сплатила. За змістом умов п. 4.3 договору позики у випадку несвоєчасного повернення позики, Позичальник зобовязувалася сплатити Товариству пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно повернутої позики за кожен день прострочення. За період з 01 січня по 24 липня 2017 року за прострочення відповідачем [PERSON] виконання своїх зобовязань за договором позики, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, Товариством нарахована пеня в розмірі 1493 грн. 42 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з положень ч. 2 ст. 625 ЦК України за вказаний вище період прострочення виконання відповідачем зобовязання щодо повернення суми позики в розмірі 10000 грн., враховуючи встановлений індекс інфляції, Товариством нараховано інфляційні втрати на суму боргу в розмірі 794 грн. 80 коп. та три проценти від простроченої суми в розмірі 168 грн. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що своїх зобовязань за договором позики №\~21/12 від 21 грудня 2015 року [PERSON] не виконала, надану їй суму позики не повернула, суд дійшов висновку, що позов ТОВ\~ОСВ Практик є обґрунтованим та підлягає задоволенню у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1600 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved