Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним, [PERSON] право власності на 1/12 частину житлового будинку літ.А-1 загальною площею 97,3 кв.м., житловою площею 57,6 кв.м., сараю літ.Б, вбиральні літ.В, огорож №2-4, споруд І, №1, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Прокатна, буд. 32, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], [INFO], який помер 03.06.2015 року. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що 03 червня 2015 року помер його батько [PERSON], [INFO], який на час смерті був зареєстрований та постійно мешкав за адресою: місто Дніпро, вул.Прокатна, будинок № 32. [PERSON] в свою чергу був спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON], [INFO], яка померла 06.09.2012 року (яка в свою чергу була спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON], який помер 21.07.1982 року, після якого вона отримала спадщину, а також після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 05.10.1985 року, після смерті якої вона також отримала спадщину), після якої, батько позивача - [PERSON] спадщину прийняв, однак, не оформив своїх спадкових прав. Після смерті батька позивача відкрилась спадщина, яка складається з 13/24 частин житлового будинку літ.А-1 загальною площею 97,3 кв.м., житловою площею 57,6 кв.м., сараю літ.Б, вбиральні літ.В, огорож №2-4, споруд І, №1, що розташовані за адресою: м.Дніпро, вул. Прокатна, буд. № 32. У звязку з тим, що за життя [PERSON] не залишив заповіту, його батьки померли, а інших дітей, крім позивача, померлий [PERSON] не мав, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Позивач після смерті батька своєчасно звернувся до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом. Так, 08.06.2017 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, яка складається з 11/24 часток житлового будинку, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Прокатна, буд.32. Разом з цим, на 2/24 (або 1/12), що залишились від складу спадщини, нотаріусом позивачу не було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.07.2017 року приватний нотаріус ДМНО [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на іншу частину спадщини за законом після смерті його батька [PERSON], а саме на 1/12 частку вказаного житлового будинку, у звязку з тим, що згідно відповіді КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 24.10.2016 № 14672 на запит нотаріуса, вказана частка на цей час досі зареєстрована за його прадідом [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Красногвардійським районним відділом комунального господарства 16.03.1963 посвідченого 15.01.1964 Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-125, оригінал якого в позивача відсутній. Крім того, відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/12 частину вказаного вище житлового будинку, нотаріус також вказала, що згідно з інформацією, наданою Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області, яка міститься у копії спадкової справи після смерті [PERSON], померлого 21.07.1982, 18.11.1983 року на 1/4 частку вказаного житлового будинку було видано свідоцтво про право власності на імя його прабабки [PERSON], на 2/12 частини будинку було видане свідоцтво про право на спадщину на імя його прабабки [PERSON] та бабки позивача [PERSON], при цьому 1/12 частка житлового будинку була залишена державним нотаріусом відкритою, через те, що у заяві про прийняття спадщини після смерті [PERSON], прабабка позивача [PERSON] та бабка позивача [PERSON] вказали про наявність ще одного, крім них, спадкоємця за законом - сина [PERSON] - [PERSON]. Проте, зазначений спадкоємець, спадщину після смерті [PERSON] не прийняв ні фактично, ні юридично. У звязку із зазначеним, позивач вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. Судом вірно було визначено найменування відповідача як Дніпровська міська рада. Судом вірно було визначено найменування третьої особи як Третя Дніпровська державна нотаріальна контора. В судовому засіданні представник позивача, підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача Дніпровської міської ради у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила в позові відмовити. Представник третьої особи Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.\~ Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Встановлено, що 03 червня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №637611, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №4535 (а.с.7), який на час смерті був зареєстрований та постійно мешкав за адресою: місто Дніпро, вул.Прокатна, будинок № 32. [PERSON] в свою чергу був спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON], [INFO], яка померла 06.09.2012 року (яка в свою чергу була спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON], який помер 21.07.1982 року, після якого вона отримала спадщину, а також після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 05.10.1985 року, після смерті якої вона також отримала спадщину), після якої, батько позивача - [PERSON] спадщину прийняв, однак, не оформив своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина яка складається з 13/24 частин житлового будинку літ.А-1 загальною площею 97,3 кв.м., житловою площею 57,6 кв.м., сараю літ.Б, вбиральні літ.В, огорож №2-4, споруд І, №1, що розташовані за адресою: м.Дніпро, вул. Прокатна, буд. № 32 та належали йому на підставі заповіту від 30 грудня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори (а.с.100). Відповідно до листа КП «ДМБТІ» №14672 від 24.10.2016 року, в інвентаризаційній справі містяться відомості про реєстрацію права власності за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Прокатна, буд.32 за: - 11/24 частин за [PERSON] на підставі заочного рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.12.2005 року, зареєстрованого КП «ДМБТІ» ДОР в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером №17537684; - 11/24 частин за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.04.1986 року, виданого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою реєстр №2-1892, зареєстровано БТІ в реєстрову книгу №458 за реєстровим №90 та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.11.1983 року, виданого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою реєстр №2-5350, зареєстровано БТІ в реєстрову книгу №149 за реєстровим №126; - 1/12 частин за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, видане Красногвардійським районним відділом комунального господарства 16.03.1963 року посвідченого 15.01.1964 року Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою реєстр №1-125, зареєстровано БТІ в реєстрову книгу №149 за реєстровим №126. Так, 09 вересня 2015 року позивач звернувся до Приватного нотаріуса ДМНО [PERSON]С із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька - [PERSON] (а.с.56); та нотаріусом було відкрито спадкову справу. Так, 08.06.2017 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, яка складається з 11/24 часток житлового будинку, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Прокатна, буд.32 (а.с.8). Разом з цим, на 2/24 (або 1/12), що залишились від складу спадщини, нотаріусом позивачу не було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.07.2017 року (а.с.11-12) приватний нотаріус ДМНО [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на іншу частину спадщини за законом після смерті його батька [PERSON], а саме на 1/12 частку вказаного житлового будинку, у звязку з тим, що згідно відповіді КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 24.10.2016 № 14672 на запит нотаріуса, вказана частка на цей час досі зареєстрована за його прадідом [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Красногвардійським районним відділом комунального господарства 16.03.1963 посвідченого 15.01.1964 Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-125, оригінал якого в позивача відсутній. Крім того, відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/12 частину вказаного вище житлового будинку, нотаріус також вказала, що згідно з інформацією, наданою Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області, яка міститься у копії спадкової справи після смерті [PERSON], померлого 21.07.1982, 18.11.1983 року на 1/4 частку вказаного житлового будинку було видано свідоцтво про право власності на імя його прабабки [PERSON], на 2/12 частини будинку було видане свідоцтво про право на спадщину на імя його прабабки [PERSON] та бабки позивача [PERSON], при цьому 1/12 частка житлового будинку була залишена державним нотаріусом відкритою, через те, що у заяві про прийняття спадщини після смерті [PERSON], прабабка позивача [PERSON] та бабка позивача [PERSON] вказали про наявність ще одного, крім них, спадкоємця за законом - сина [PERSON] - [PERSON]. Проте, зазначений спадкоємець, спадщину після смерті [PERSON] не прийняв ні фактично, ні юридично. Згідно з вимогами п.п.4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003, зазначений кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набранні ним чинності (тобто після 01.01.2004), а правила книги 6 ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась до набрання ним чинності тільки в разі, якщо до цього моменту спадщина не була прийнята жодним зі спадкоємців. З урахуванням того, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до 01.01.2014 та була прийнята прабабкою позивача [PERSON] та бабкою позивача [PERSON], вказані цивільні відносини регулюються згідно з положеннями розділу 7 ЦК Української РСР в редакції закону від 18.07.1963 року, що діяв на момент їх виникнення. Згідно з вимогами ст.548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.554 ЦК Української РСР, в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. З матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON], його син [PERSON] не подав у встановлені законом строки заяву про прийняття спадщини після смерті батька та не вступив фактично в управління або володіння спадковим майном, оскільки на той час постійно мешкав у м.Ворошиловград (після перейменування місто Луганськ), за адресою: [ADDRESS], та із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину з 1982 року по цей час, не звертався. Таким чином, 1/12 частина зазначеного житлового будинку, перейшла в рівних долях до спадкоємців, які прийняли спадщину, тобто до прабабки позивача [PERSON] та до бабки позивача [PERSON], та в подальшому до батька позивача [PERSON], після смерті якого позивач є єдиним спадкоємців. Встановлено, що позивач не зміг оформити у встановленому законом порядку свої спадкові права на 1/12 частину вказаного житлового будинку, через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності, виданого на імя [PERSON] Відповідно до ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ч.1\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.2\~ст.1223 ЦК України\~право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.5\~ст.1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3\~ст.1296 ЦК України). Відповідно до\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документа, який засвідчує реєстрацію права власності спадкодавця на частину спадкового майна, право власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом підлягає визнанню за позивачем в судовому порядку. Судом було встановлено, що позивач звертався до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою останньої йому було відмовлено, оскільки не надані правовстановлюючі документи. Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого батька, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, а також враховуючи, що позивач в інший спосіб, окрім як звернутись з позовом до суду в вищевказаним позовом, не може захистити своє порушене право, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частину житлового будинку літ.А-1 загальною площею 97,3 кв.м., житловою площею 57,6 кв.м., сараю літ.Б, вбиральні літ.В, огорож №2-4, споруд І, №1, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Прокатна, буд. 32, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], [INFO], який помер 03.06.2015 року. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved