Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] предявила через суд зазначений позов до ТОВ «Райффайзен [PERSON]», ТОВ «Укртек», посилаючись на те, що 27 червня 2007 року між ТОВ «Райффайзен [PERSON]» та ТОВ «Укртек» укладені договори лізингу № L846-06/07, L 847-06/07, та 28 вересня 2009 року договори лізингу за №№ L 1095-09/07, L 1096-09/07, зобов?язання за якими забезпечені порукою [PERSON] за договором від 28 лютого 2009 року, який позивач вважає припиненим в силу ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки відповідач ТОВ «Раййфайзен [PERSON]» пред?явив в судовому порядку (до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська) вимогу про сплату заборгованості до позивача, як поручителя, лише у жовтні 2010 року, тобто через 8 місяців з дня пред?явлення відповідної письмової вимоги 15 лютого 2010 року та 11 березня 2010 року, тому позивач, згідно уточнених позовних вимог, просила суд визнати припиненим договір поруки від 28 лютого 2009 року, укладений між ТОВ «Раййфайзен [PERSON]» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з наведених у позовній заяві в редакції від 06 квітня 2017 року підстав, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Представник відповідача ТОВ «Раййфайзен [PERSON]» в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, заперечуючи тим, що [PERSON] звернулась до суду з пропуском трирічного строк позовної давності та підстави, визначені ст. 559 ЦК України для припинення договору поруки від 28 лютого 2009 року відсутні, оскільки ч.2 п.4.1 договору обумовлений трирічний термін для звернення з вимогою до поручителя, а шестимісячний строк для звернення до суду з вимогою до поручителя встановлений лише до договорів поруки, в яких такий строк не визначено. Крім того, договір поруки укладений окрім позивача ще з 5-ма особами не може бути визнаний припинений щодо всіх цих осіб за позовом лише [PERSON] за наведеними щодо неї підставами, тому представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідач ТОВ «Укртек», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направило, клопотань про відкладення розгляду справи як і про розгляд справи у відсутності представника не подавало, подавши 08 вересня 2016 року заяву про визнання позову в повному обсязі. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, представників не направили, про причини неявки суд не повідомили, про відкладення розгляду справи не клопотали, на підставі чого суд згідно ст. 36 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Суд, вислухавши поясненням представників сторін, дослідивши зібрані письмові докази, матеріали цивільної справи №2-5676/11 у 9-ти томах, розглянувши позов в заявлених межах, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 27 червня 2007 року між ТОВ «Райффайзен [PERSON]» та ТОВ «Укртек» укладені договори фінансового лізингу № L846_06/07 та № L847_06/07, а 11вересня 2007 року між тими ж сторонами укладені договори фінансового лізингу № L1095_09-07 та № L1096_09-07. За умовами зазначених договорів, які є обов?язковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, ТОВ «Райффайзен [PERSON]» зобовязалося придбати у власність та передати ТОВ «Укртек» в оплатне володіння та користування майно, визначене для кожного договору окремо у відповідному додатку, а ТОВ «Укртек» зобовязалося прийняти це майно та сплачувати за користування ним лізингові платежі відповідно до графіків, визначених кожним договором окремо. Зобовязання ТОВ «Райффайзен [PERSON]» за цими договорами були фактично виконані шляхом передачі обумовленого майна ТОВ «Укртек». Разом з тим, зобовязання лізингоодержувача ТОВ «Укртек» перед ТОВ «Райффайзен [PERSON]» за вищезазначеними договорами лізингу виконувалися неналежним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість, що була реструктуризована шляхом укладання 28 лютого 2009 року додаткових угод до цих договорів, якими договори були викладені у новій редакції зі зміною загальних умов лізингу та графіків платежів. В забезпечення виконання зобов?язань ТОВ «Укртек» за цими договорами 28 лютого 2009 року між ТОВ «Райффайзен [PERSON]» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно зі ст. 553 ЦК України укладений договір поруки, за умовами якого останні зобовязалися відповідати як солідарні боржники за зобовязаннями лізингоодержувача ТОВ «Укртек» перед ТОВ «Райффайзен [PERSON]» за договорами фінансового лізингу від 27 червня 2007 року № L846_06/07 та № L847_06/07, а також за договорами фінансового лізингу від 11 вересня 2007 року № L1095_09-07 та № L1096_09-07, у повному обсязі, в тому числі в частині сплати лізингових та інших платежів, неустойки, пені, штрафів, інших виплат. У випадку невиконання свого зобовязання треті особи у справі згідно п. 2.7. договору поруки зобовязалися окремо від сум, належних з них за забезпеченим порукою зобовязанням, сплатити на користь позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2011 року, яке набрало законної сили з ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2011 року, позов ТОВ «Райффайзен [PERSON]» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми задоволено частково; стягнуто на користь ТОВ «Райффайзен [PERSON]» солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за договорами фінансового лізингу від 27 червня 2007 року № L846_06/07 та № L847_06/07, від 11 вересня 2007 року № L1095_09-07 та № L1096_09-07, 2 375 411, 62 грн., в тому числі 2\~083 394,92 грн. заборгованості, 164 949,84 грн. пені, 37 284,29 грн. 3% річних, 89 782,57 грн. індексації відповідно до індексу інфляції; стягнуто на користь ТОВ «Райффайзен [PERSON]» солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 136 877, 00 грн. пені, передбаченої п. 2.7. договору поруки від 28 лютого 2009 року. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вказаним рішенням та ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2011 року, які для даної справи є преюдиційними з огляду на склад осіб, окрім іншого, встановлено, що з 03 березня 2009 року лізингоодержувачем припинені виплати лізингових платежів за вищезазначеними договорами. 11 грудня 2009 року предмет лізингу за договором фінансового лізингу від 11 вересня 2007 року № L1095_09-07 вилучений у ТОВ «Укртек». 05 лютого 2010 року ТОВ «Райффайзен [PERSON]» надіслані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в порядку, визначеному п. 2.5. договору поруки від 28 лютого 2009 року, вимоги щодо виконання забезпечених порукою грошових зобовязань за договорами № L846_06/07 та № L847_06/07 та № L1096_09-07, а 11 серпня 2010 року за договором № L1095_09-07, які поручителями задоволені не були. З позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ТОВ «Райффайзен [PERSON]» звернулося 05 жовтня 2010 року. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, що передбачено ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Відповідно до п. 4.1 договору поруки від 28 лютого 2009 року передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобов?язань за договором лізингу. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов?язань в повному обсязі. Порука за цим договором також припиняється, якщо лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргових зобов?язань не пред?явить вимоги до поручителя (п.4 ст. 559 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Таким чином, змінивши строк виконання зобов?язання та, відповідно, пред?явивши вимогу до боржника а потім до поручителів 05 лютого 2010 року та 11 серпня 2010 року відповідно, ТОВ «Райффайзен [PERSON]» пред?явило 05 жовтня 2010 року позов до поручителів, в тому числі і до [PERSON], про стягнення заборгованості в межах строку, обумовленого сторонами угоди на свій розсуд в п.4.1 договору поруки, а тому, зважаючи на принцип свободи договору за ст. 6 ЦК України положення речення другого частини 4 ст. 559 ЦК України не можуть бути застосовані до даних правовідносин, у зв?язку з чим суд не приймає доводи позивача про припинення поруки через пропуск відповідачем строку на пред?явлення вимоги в судовому порядку. Питання про застосування наслідків спливу строку позовної давності суд не розглядає з огляду на те, що предметом позову згідно з п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено припинення правовідношення поруки, яке існує і про підстави його припинення заінтересована особа вправі заявити доки триває стягнення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed