Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся в суд із позовом, яким після поданої заяви 10.02.2016 року просив суд, не враховувати його вимоги про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку в розмірі 11\~570,88 грн., а обрахувати середній заробіток під час затримки розрахунку за період з 08.08.2015 року по 23.09.2015 року, з урахуванням довідки Пенсійного фонду України, яку долучив 15.01.2016 року до матеріалів справи, згідно з чинним законодавством. Зазначав, що 11 червня 2014 року його було прийнято на роботу на посаду старшого спеціаліста відділу впровадження, розробки та експлуатації інформаційних систем Публічного акціонерного товариства Креатив Груп. 07.08.2015 року його звільнено з посади в порядку ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. Однак, в порушення норм КЗпП України не було повідомлено про нараховані суми перед звільненням та не проведено розрахунку в день звільнення. На день звільнення заборгованість ПАТ Креатив Груп перед ним по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі становила більше ніж 2 місяці: червень, липень та 7 робочих днів серпня 2015 року. ПАТ Креатив Груп виплачено заробітну плату, шляхом перерахування на банківську картку заборгованості по заробітній платі, в два етапи: 21.08.2015 року ( 8 446,20 грн. за червень 2015 року та 8 446,20 грн. за липень 2015 року); 24.09.2015 року (8 106,16 грн. грошова компенсація за невикористану відпустку та заробітна плата за 7 робочих днів серпня 2015 року). В судове засідання, після оголошеної перерви, подав заяву про продовження розгляду справи у його відсутності. Відповідач - ПАТ Креатив груп, його представник в судовому засіданні 28.01.2016 року вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити. Посилається на те, що в серпні 2015 року відбулась зміна власників групи компаній Креатив, в ПАТ Креатив Груп повністю змінилось керівництво. Для здійснення переведення коштів, що знаходяться на рахунках компанії, на зарплатні картки працівників, потрібно було змінити банківські картки із зразками підписів та відбитком печатки, отримати електронні ключі. Такій процедурі передувало зібрання Наглядової ради ПАТ Креатив Груп та обрання нового Голову правління, вирішення інших важливих питань. Все це зайняло певний час, що й стало причиною затримки розрахунку з [PERSON] Станом на 24 вересня 2015 року із позивачем були проведені усі розрахунки по заробітній платі та компенсації за невикористану щорічну відпустку. В наступні судові засідання представник відповідача не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялась, надала заяви щодо відкладення розгляду справи на 02.02.2016 року, 10.02.2016 року в звязку з її відрядженням, та неможливістю забезпечення участі в справі іншого представника, при цьому, докази поважності причин її неявки до клопотань не подано. Суд на місці ухвалив: проводити розгляд справи на підставі наявних у ній письмових доказів, та належного повідомлення сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~\~Згідно ч.3\~ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Ст.ст.\~\~\~27,\~\~\~31 ЦПК України\~\~\~\~встановлено, що особи, які беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав, і лише одним обов'язком: добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати покладені на них процесуальні обов'язки. Відповідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.47 КЗпП України, роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом з'ясовано, що згідно наказу №74-к від 11.06.2014 року [PERSON] прийнято на роботу в ПАТ Креатив Груп на посаду старшого фахівця відділу впровадження, розробки та експлуатації інформаційних систем до управління інформаційних процесів та систем автоматизації. За наказом від 07.08.2015 року звільнено [PERSON] з посади, за власним бажанням ( ст. 38 КзпП України) /а.с.16-18/. Відповідачем в день звільнення позивача не проведено розрахунок, у звязку з чим [PERSON] не виплачено заробітну плату за фактично відпрацьований час. 24 вересня 2015 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] була виплачена, що не заперечувалось стороною відповідача та підтверджено копією виписки по картковому рахунку [PERSON] наданої філією ПАТ Державний експортно-імпортний банк України в м. Кіровограді /а.с. 12-15 /. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність передбачених\~ст. 117 КЗпП України підстав для покладання на відповідача відповідальності за затримку остаточного розрахунку при звільненні. При цьому, суд вважає необхідним стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08. 08. 2015 року по 23.09.2015 року, включно, оскільки датою остаточного розрахунку відповідача з позивачем є саме 24.09.2015 року. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 27 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з висновку Постанови Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі за №6-144ц13, яка має враховуватись судами загальної юрисдикції відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, що нездійснення роботодавцем виплати належних звільненому працівникові сум у день звільнення (стаття 116 КЗпП України) є підставою для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що передбачено статтею 117 КЗпП України. У відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати в тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Постановою Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» пунктом 20 передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КзпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, суд приходить до висновку щодо задоволення вимоги та стягує з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 15 627,84 грн., який обраховано без утримання податків та інших необхідних обовязкових платежів (32 р.д. х 488,37 грн.- середньоденна заробітна плата, яка була вирахувана з: 10500+10500 грн.= 21 000 грн.: 43 р.д. ( липень 2015 року - 23 р.д., червень 2015 року- 20 р.д.). Разом з тим, Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 зазначив, що обсяг заробітної плати найманого працівника становлять винагорода за виконану роботу та гарантовані державою виплати. Право працівника на належну заробітну плату кореспондується з обов'язком роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. В даному випадку роботодавцем є не фізична особа [PERSON], а юридична особа ПАТ «Креатив Груп», обов'язок якого перед [PERSON] щодо вчасної оплати праці не перебуває в юридичній залежності від особи голови правління, а тому не може бути припиненим. Тому , посилання відповідача на те, що 27 серпня 2015 року відбулась зміна власників групи компаній Креатив, в ПАТ Креатив Груп повністю змінилось керівництво, а для здійснення переведення коштів, що знаходяться на рахунках компанії, на зарплатні картки працівників, потрібно було змінити банківські картки із зразками підписів та відбитком печатки, отримати електронні ключі, що передувало зібрання Наглядової ради ПАТ Креатив Груп та обрання нового Голову правління, вирішення інших важливих питань , суд вважає безпідставними, та такими що не грунтуються на нормах чинного законодавства . У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі -551,20 грн. на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved