Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за наданим кредитом у розмірі 9301, 25 грн та судовий збір в розмірі 229,40 грн. В позові посилається на те, що 22 серпня 2008 року сторони уклали договір, відповідно до якого банк відкриває Клієнту картковий рахунок та встановлює на картковому рахунку клієнта ліміт дозволеного овердрафту, в сумі 6205,00 грн. Позивач умови кредитного договору виконав, відповідач належним чином свої зобов'язання не виконала внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 9301, 25 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Також стягнути судовий збір. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували. Вважають, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з заявленими вимогами, а тому просили відмовити в задоволенні позову подавши заяву про застосування строку позовної давності в порядку ч.3 ст.264 ЦК України. Заслухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За правилами ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно зі ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку Судом встановлено, що 22 серпня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір № ААВ-2461-Ф/08-KRD відкриття карткового рахунку, вального дозволеного овердрафту та їх обслуговування (далі - Договір). [PERSON] умови Договору не виконав і відповідно до Розрахунку заборгованості за договором на момент звернення позивача до суду заборгував суму у розмірі 9301 грн 25 коп., яка складається з: 5743,32 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 3557,93 грн. - прострочена заборгованість по процентах. Відповідач є спадкоємцем [PERSON], яка прийняла спадщину останнього. На час розгляду справи, вказана вище заборгованість відповідачем не сплачена. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованість за наданим кредитом у розмірі 9301 грн 25 коп. підтверджено матеріалами справи. Разом з тим, представник відповідача у судовому засіданні заявив клопотання про застосування до позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» наслідків спливу позовної давності, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду з позовом після спливу трирічного строку позовної давності. Зазначив, що за умовами вищевказаного договору [PERSON] було надано Позивачем кошти у розмірі 6205 грн. та був встановлений термін кредитування починаючи з 22 серпня 2008 року по 22 серпня 2009 року. [PERSON] помер [INFO], що визначається, як момент відкриття спадщини. 30 серпня 2012 року Одинадцятою Київською нотаріальною конторою позивачеві було направлено повідомлення про видачу свідоцтва про спадщину [PERSON] Таким чином, строк пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців спливає 30 лютого 2013 року. Позивач направив позовну заяву до суду 20 листопада 2013 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. У відповідності ст. 253 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до п. 1.5. Договору строк дії ліміту кредитування (згідно п. 1.2. Договору) становить 12 місяців починаючи з 22 серпня 2008 року та до 22 серпня 2009 року. Вбачається, що з даним позовом позивач звернувся до суду 21 листопада 2013 року, здавши матеріали позову до відділення поштового зв'язку (а.с. 46). Таким чином, суд вважає, що позивачем пропущено трирічний строк на звернення до суду з даним позовом та підстав для його поновлення суд не вбачає. Частиною 3 статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк». Відповідно до ст. 253, 256, 257, 261, 267 , 509, 526, 527, 530 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: dismissed