Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (далі ПАТ «КБ «ПриватБанк»), відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції в Сумській області, третя особа: [PERSON] про витребування майна. В обґрунтування вказаного позову [PERSON] зазначив, що 17 серпня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу транспортного засобу, а саме автомобіль марки MERCEDES BENZ 209D, рік випуску 1988, ідентифікаційний номер WDB60146710882273, номер шасі (кузова, рами) WDB60146710882273, обєм двигуна 2998 см.куб., тип транспортного засобу фургон вантажно пасажирський, реєстраційний номер ВМ 1271 АА, який посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1484. Відповідно до вказаного договору на підтвердження своїх зобовязань між сторонами було підписано розписку про отримання продавцем грошових коштів у розмірі 19 437,14 грн., а покупцем отримання майна. Державним виконавцем ВДВС Охтирського МУЮ в Сумській області 04 квітня 2014 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 3107,75 доларів США та 248,31 грн. судових витрат. Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Охтирського МУЮ в Сумській області від 29 травня 2015 року на транспортний засіб, який придбав позивач, накладено арешт та оголошено його в розшук. Працівниками дорожньої автомобільної інспекції 23 вересня 2014 року транспортний засіб позивача було затримано, про що складено відповідний акт та вилучено на штрафний майданчик. Відповідно до вказаного акту зберігачем автомобіля є представник ПАТ «КБ «Приватбанк» [PERSON]. Посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі продажу транспортного засобу, відбулося фактичне виконання його сторонами, відсутність державної реєстрації транспортного засобу на його імя не вплинула на момент переходу до нього права власності на цей автомобіль, а також те, що внаслідок накладення арешту державним виконавцем на належне йому майно порушуються його права власника щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном, [PERSON] звернувся із відповідним позовом до Охтирського міськрайонного суду Сумської області. Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 листопада 2014 року вказаний позов задоволено частково, визнано договір купівлі продажу транспортного засобу серії ВТК № 470024, укладений 17 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], дійсним, визнано за [PERSON] право власності на автомобіль марки MERCEDES BENZ 209D, рік випуску 1988, номер шасі (кузова, рами) - WDB60146710882273, обєм двигуна 2998 см.куб., тип транспортного засобу фургон вантажно пасажирський, реєстраційний номер ВМ 1271 АА, а в решті вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 13 липня 2015 року заочне рішення місцевого суду в частині відмови у позові скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині, яким позов задоволено, знято арешт, накладений постановою державного виконавця ВДВС Охтирського МРУЮ від 29 травня 2014 року у виконавчому провадженні ВП № 42811829, на автомобіль марки MERCEDES BENZ 209D, рік випуску 1988, ідентифікаційний номер - WDB60146710882273, номер шасі (кузова, рами) - WDB60146710882273, обєм двигуна 2998 см.куб., тип транспортного засобу фургон вантажно пасажирський, реєстраційний номер ВМ 1271 АА; вирішено питання про розподіл судових витрат, а в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Приватбанк» задоволено частково, заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 13 липня 2015 року в частині вирішення вимог позову [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа - відділ державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції в Сумській області про визнання договору дійсним скасовано, у позові про визнання дійсним договору відмовлено; в решті рішення апеляційного суду Сумської області від 13 липня 2015 року та в незміненій частині заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 листопада 2014 року залишено без змін. Таким чином, за доводами позивача суди всіх судових інстанцій визнали за [PERSON] право власності на даний транспортний засіб. Проте жодних дій щодо повернення позивачу у власність даного майна здійснено не було. Ураховуючи вищевикладене, позивач вважає, що його право власності розпоряджатися спірним майном порушено, а тому звернувся до суду з позовом про витребування належного йому майна з незаконного чужого володіння. Сторони у судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Ураховуючи тривалий час розгляду справи, згідно\~ст.169 ЦПК України, суд вважає, що наявні підстави розглянути спір у відсутності сторін, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів для вирішення справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено і це підтверджується відповідними матеріалами справи, що 17 серпня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу транспортного засобу, а саме автомобіль марки MERCEDES BENZ 209D, рік випуску 1988, ідентифікаційний номер - WDB60146710882273, номер шасі (кузова, рами) - WDB60146710882273, обєм двигуна 2998 см.куб., тип транспортного засобу фургон вантажно пасажирський, реєстраційний номер ВМ 1271 АА, який посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1484 (а.с. 5-6). Відповідно до вказаного договору на підтвердження своїх зобовязань між сторонами було підписано розписку про отримання продавцем грошових коштів у розмірі 19\~437,14 грн., а покупцем отримання майна. Державним виконавцем ВДВС Охтирського МУЮ в Сумській області 04 квітня 2014 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 3107,75 доларів США та 248,31 грн. судових витрат. Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Охтирського МУЮ в Сумській області від 29 травня 2015 року на транспортний засіб, який придбав позивач, накладено арешт та оголошено його в розшук. Працівниками дорожньої автомобільної інспекції 23 вересня 2014 року транспортний засіб позивача було затримано, про що складено відповідний акт та вилучено на штрафний майданчик. Відповідно до вказаного акта зберігачем автомобіля є представник саме ПАТ «КБ «Приватбанк» [PERSON] (а.с. 7-12). Посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі продажу транспортного засобу, відбулося фактичне виконання його сторонами, відсутність державної реєстрації транспортного засобу на його імя не вплинула на момент переходу до нього права власності на цей автомобіль, а також те, що внаслідок накладення арешту державним виконавцем на належне йому майно порушуються його права власника щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном, [PERSON] звернувся із відповідним позовом до Охтирського міськрайонного суду Сумської області. Як встановлено судом при розгляді цієї справи, заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 листопада 2014 року вказаний позов задоволено частково, визнано договір купівлі продажу транспортного засобу серії ВТК № 470024, укладений 17 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], дійсним, визнано за [PERSON] право власності на автомобіль марки MERCEDES BENZ 209D, рік випуску 1988, номер шасі (кузова, рами) - WDB60146710882273, обєм двигуна 2998 см.куб., тип транспортного засобу фургон вантажно пасажирський, реєстраційний номер ВМ 1271 АА, а в решті вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 13 липня 2015 року заочне рішення місцевого суду в частині відмови у позові скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині, яким позов задоволено, знято арешт, накладений постановою державного виконавця ВДВС Охтирського МРУЮ від 29 травня 2014 року у виконавчому провадженні ВП № 42811829, на автомобіль марки MERCEDES BENZ 209D, рік випуску 1988, ідентифікаційний номер - WDB60146710882273, номер шасі (кузова, рами) - WDB60146710882273, обєм двигуна 2998 см.куб., тип транспортного засобу фургон вантажно пасажирський, реєстраційний номер ВМ 1271 АА; вирішено питання про розподіл судових витрат, а в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року касаційну скаргу у цій справі задоволено частково, заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 13 липня 2015 року в частині вирішення вимог позову [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа - відділ державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції в Сумській області про визнання договору дійсним скасовано, у позові в цій частині відмовлено; в решті рішення апеляційного суду Сумської області від 13 липня 2015 року та в незміненій частині заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 листопада 2014 року залишено без змін. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суди при розгляді справи визнали за [PERSON] право власності на даний транспортний засіб. Проте жодних дій щодо повернення позивачу у власність даного майна здійснено не було. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 21 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. Статтею 387 ЦК України\~передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.\~\~ Згідно з п. 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до\~статті 387 ЦК\~та\~частини третьої статті 10 ЦПК\~особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За змістом положень ст.ст. 317, 319 ЦК власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч. 1 ст. 387 ЦК). Тобто витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадках, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК, зокрема якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача. Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК, зокрема чи з волі власника вибуло це майно з його володіння. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року у справі № 6-2161цс16. Ураховуючи те, що позивачем було доведено факт належності йому на праві власності автомобіля марки MERCEDES BENZ 209D, рік випуску 1988, номер шасі (кузова, рами) - WDB60146710882273, обєм двигуна 2998 см.куб., тип транспортного засобу фургон вантажно пасажирський, реєстраційний номер ВМ 1271 АА, а також те, що вказаний автомобіль перебуває у володінні відповідача, що підтверджується наданими позивачем доказами, і станом на день розгляду даної цивільної справи автомобіль не був повернутий позивачу, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] саме до ПАТ «КБ «ПриватБанк». Ураховуючи результат розгляду даної цивільної справи, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved