Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 201 грн. 71 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 23.06.2011 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 31.05.2017 року утворилася заборгованість по кредитному договору в вищевказаному розмірі. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в пресі, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку, оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем 23.06.2011 року був укладений кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Умов і Правил надання банківських послуг, Пам'яткою клієнта, банківських тарифів. На виконання умов договору відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, який неодноразово був змінений Банком (03.05.2012 року остаточно був встановлений кредитний ліміт: 4 400 грн. 00 коп.), на платіжну картку зі сплатою 2,5 % на місяць за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Як встановлено судом, позичальник дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування ним. Останній має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 325 грн. 48 коп., що не спростовано відповідачем, з дотриманням вимог ст.ст. 10,57-60 ЦПК України. Крім того, Банком нараховано заборгованість за процентами в розмірі 14 577 грн. 51 коп., виходячи з процентної ставки - 30 % річних. Між тим, як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, останнім з 01.03.2014 року було змінено порядок (формула) нарахування процентів, а саме, при однаковій процентній ставці для поточного та простроченого кредиту (30 % річних) Банком було проведено нарахування процентів на прострочену заборгованість за підвищеною ставкою, що належним чином не обґрунтовано. При цьому, позивачем не надано доказів щодо своєчасного повідомлення відповідача про зміну розміру фіксованої процентної ставки за простроченим кредитом, відповідно до п. 1.1.3.1.9 Умов і Правил та доказів прийняття позичальником нових умов договору. Отже, перерахунку підлягає розрахунок заборгованості за процентами за період з 01.03.2014 року по 31.05.2017 року. Таким чином, заборгованість за процентами станом на 31.05.2017 року (в межах заявлених позовних вимог) становить 6 203 грн. 96 коп. (((1 921,73 грн. (нараховані проценти станом на 28.02.2014 року (включно), з розміром яких суд погоджується, оскільки протилежного не встановлено) + (4 282,23 грн. (включає поточну та прострочену заборгованість, загальний розмір якої не змінювався протягом обумовленого періоду) х 30 % / 360 (п.2.1.1.12.6 Умов) х 1 188 днів ))). За порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором позивачем також нараховані: - пеня в розмірі 2 717 грн. 69 коп. (позивачем помилково вказано як комісія); - штрафи за порушення грошових зобов'язань понад 30 днів у загальному розмірі 1 581 грн. 03 коп. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 даної статті). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно п. 2.1.1.7.6, п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг за порушення зобов'язань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених даними Умовами. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.10.2015 року по цивільній справі №6-2003цс15 та в силу положень ст.360-7 ЦПК України є обов'язком для судів при застосуванні цих норм права. Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов'язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим. За такого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише пеня. В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (57%), на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 912 грн. 00 коп. Витрати, пов'язані з здійсненням виклику відповідача через оголошення в пресі, відшкодуванню не підлягають, оскільки Банком відповідних доказів не надано.

Outcome: partial