Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

У липні 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за ними право спільної сумісної власності на автомобіль «Опель Омега» 1990 року випуску, двигун № С20NE14359793, шасі (рама) без номера, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER], а також зняти арешт із вказаного автомобілю. В обґрунтування позову зазначили, що 17.09.2010 року відповідач [PERSON] видав на імя позивачів довіреність, надавши повноваження щодо повного розпорядження, користування належним йому на той час транспортним засобом «Опель Омега» державний номер [NUMBER]. В той же день вони вирішили придбати у відповідача вказаний автомобіль за договором купівлі-продажу. На підтвердження укладеного договору купівлі-продажу уповноважена власником особа [PERSON] надав розписку від 17.09.2010 року про те, що він отримав за проданий [PERSON] автомобіль 22500 грн. Договір був виконаний сторонами, а саме разом з автомобілем позивачам передано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та тимчасовий реєстраційний талон повіреного [PERSON], який діяв на підставі доручення. Укладаючи договір, вони пересвідчились у відсутності арештів та заборон на автомобіль під час отримання тимчасового реєстраційного талону на імя [PERSON] вказана обставина свідчить і про реальність здійсненого ними правочину. У звязку із цим вважають, що автомобіль «Опель Омега» належить їм на праві власності, оскільки відповідач [PERSON] ніколи ніяких претензій до них не предявляв, вони тривалий час вільно володіють та користуються транспортним засобом. Між тим, звернувшись до ЦНаП, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Генічеського, Іванівського та Новотроїцького районів, їм повідомили, що на вказаний автомобіль накладено арешт Іллічівським відділом ДВС в інтересах УПФУ в Іллічівському районі до [PERSON] вказана обставина не дозволяє розпорядитись належним позивачам автомобілем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча неодноразово був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ в Донецькій області, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без присутності представника відповідача, в якій просив вирішити справи на розсуд суду, зазначивши при цьому, що боржник [PERSON] сплатив усі борги за виконавчими документами, які знаходились на виконанні у Іллічівському ВДВС станом на 30.11.2015 рік. Таким чином, 30.11.2015 року закінчено виконавче провадження та скасовано арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника, який було накладено постановами від 25.02.2014 року та від 14.05.2015 року, в тому числі і на транспортний засіб «Опель Омега» державний номер [NUMBER]. Представник третьої особи - Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій просила вирішити справи на розсуд суду, зазначивши при цьому, що боржник [PERSON] сплатив суму боргу в розмірі 1020 грн. в повному обсязі, перерахувавши її на рахунок управління, про що було повідомлено ВДВС. Представник третьої особи - Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Генічеського, Іванівського та Новотроїцького районів, в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 вересня 2010 року [PERSON] видав [PERSON] та [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність на право користування та розпорядження належним йому автомобілем «Опель Омега», 1990 року випуску, строком на десять років з правом передоручення, та письмову розписку про отримання від позивачів 22500 грн. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу від 02.06.1998 року [PERSON] є власником зазначеного автомобіля. У Іллічівському відділі ДВС Маріупольського МУЮ перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя штрафних санкцій, в ході якого постановами від 25.02.2014 року та від 14.05.2015 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, в тому числі і на транспортний засіб «Опель Омега» державний номер [NUMBER]. Постановою старшого державного виконавця Іллічівського ВДВС [PERSON] від 30.11.2015 року виконавче провадження з примусового виконання рішення №94, виданого 06.08.2014 року УПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя про стягнення з [PERSON] на їх користь штрафних санкцій, закінчено, припинено чинність арешту всього рухомого та нерухомого майна боржника, який було накладено постановами від 25.02.2014 року та від 14.05.2015 року, в тому числі і на транспортний засіб «Опель Омега» державний номер [NUMBER]. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією субєкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між субєктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через предявлення позову). Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Судом встановлено, що позивач не набув права власності на спірний автомобіль, оскільки договір купівлі-продажу цього транспортного засобу не укладався, а видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу. Оскільки договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за [PERSON], тому будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на автомобіль на підставі статті 392 ЦК України відсутні. Щодо позовних вимог позивачів про звільнення спірного автомобілю з-під арешту, то на момент розгляду справи судом, накладений на автомобіль «Опель Омега» державний номер [NUMBER] арешт скасований постановою державного виконавця про закриття виконавчого провадження. Таким чином, відсутній предмет позову, що виключає можливість задоволення позову в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed