Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

У липні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02 серпня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №1890, згідно умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] грошові кошти окремими частинами в межах максимального ліміту в сумі 63980,00 доларів США, зі сплатою 13,5 % відсотків річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 26 липня 2017 року, на умовах визначених Договором кредиту. Відповідно до Додаткової угоди №1 від 02 жовтня 2007 року до вищезазначеного договору, сторони погодили, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, зі сплатою 13,5 % річних та комісій, в розмірах та в порядку визначеним кредитним договором в межах максимального ліміту заборгованості до 63980,00 доларів США 00 центів. 02 серпня 2007 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк» (на теперішній час ПАТ «Укрсоцбанк»), в забезпечення виконання зобов'язань за Договором Кредиту, було укладено іпотечний договір № 714 від 02 серпня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шрамко О.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 7376, згідно умов якого в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» було передано нерухоме майно (квартира), а саме: в житловому будинку літ. А-квартира №, яка складається із: 1-холл, 2,5,6- житлові, 3 -туалет, 4-ванна, 7- кухня, І - балкон, ІІ - лоджія, загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов Договору кредиту (п. п. 3.3.7., 3.3.8.) [PERSON] взяла на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобов'язань у визначений термін. Банк свої обов'язки по кредитному договору виконав у повному обсязі. Однак, [PERSON] порушила взяті на себе зобовязання і станом на 18 травня 2016 року сума заборгованості по Договору Кредиту складає 164274,01 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 4151767,16 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 55985,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1414932,75 грн., з якої: строкова заборгованість за кредитом - 8015,00 доларів США (202566,51 грн.); прострочена заборгованість за кредитом - 47970,00 доларів США (1212366,24 грн.); заборгованість за простроченими відсотками - 64291,17 доларів США (1624858,06 грн.); пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 22074,11доларів США (557888,29 грн.); пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам - 21923,74 доларів США (554088,05 грн.). Відповідно п. 4.1. іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] зобов'язань за договором кредиту, позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі викладеного просить суд звернути стягнення за іпотечним договором №714 від 02 серпня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шрамко О.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 7376 згідно умов якого в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» було передано нерухоме майно (квартира), а саме: в житловому будинку літ. А-квартира №, яка складається із: 1-холл, 2,5,6- житлові, 3 -туалет, 4-ванна, 7- кухня, І - балкон, ІІ - лоджія, загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визначити у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 41 Закону України «Про іпотеку», шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити вимоги Публічного акціонерноіо товариства «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 1890 від 02 серпня 2007 року у розмірі 4151767,16 грн. та усі витрати, пов'язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки; стягнути солідарно з відповідачів на корисгь ПАТ «Укрсоцбанк»,сплачений судовий збір за подання даного позову у розмірі 62276,51 грн. Ухвалою суду від 30 серпня 2016 року до участі у справі в якості третьої сторони, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено орган опіки та піклування Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради. В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідачів в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність не подавали, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представник органу опіки та піклування Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Просить винести рішення в інтересах дитини. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02 серпня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №1890, згідно умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] грошові кошти окремими частинами в межах максимального ліміту в сумі 63980,00 доларів США, зі сплатою 13,5 % відсотків річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 26 липня 2017 року, на умовах визначених Договором кредиту. Згідно даного договору, кредит наданий позичальнику на споживчі цілі з встановленням іпотеки. Відповідно до Додаткової угоди №1 від 02 жовтня 2007 року до вищезазначеного договору, сторони погодили, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, зі сплатою 13,5 % річних та комісій, в розмірах та в порядку визначеним кредитним договором в межах максимального ліміту заборгованості до 63980,00 доларів США 00 центів, з наступним порядком надання траншів кредиту: 02.08.2007 р. - 38890,00 доларів США; 10.12.2007 р. - 25000 доларів США. Позивач свої зобов'язання за вищевказаним Кредитним договором № 1890 від 02 серпня 2007 року виконав належним чином, надавши [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується відповідними заявами на видачу готівки. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 572 ЦК України регламентовано, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. 02 серпня 2007 року між [PERSON], [PERSON] (в інтересах якої діяла [PERSON].), [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк» (на теперішній час ПАТ «Укрсоцбанк») в забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором було укладено іпотечний договір № 714 від 02 серпня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шрамко О.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 7376, згідно умов якого в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» було передано нерухоме майно (квартира), а саме: в житловому будинку літ. А-квартира №, яка складається із: 1-холл, 2,5,6- житлові, 3 -туалет, 4-ванна, 7- кухня, І - балкон, ІІ - лоджія, загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Нерухоме майно описано згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації», номер витягу: 15017174, дата видачі: 25 червня 2007 року, реєстраційний номер: 19287522, номер запису: 104-174 в книзі 101 п. Згідно п. 1.2 вказаного договору іпотеки, сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 403900 грн., що в еквіваленті складає 79980.20 доларів США 20 центів. В п.4.1, 4.2 вказаного іпотечного договору вказано, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобовязань за догором кредиту, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору № 1890 від 02 серпня 2007 року [PERSON] не виконала взятих на себе зобовязань та припинила повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом у строк обумовлений договором. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 18 травня 2016 року сума заборгованості за договором кредиту № 1890 від 02 серпня 2007 року складає 164274,01 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 4151767,16 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 55985,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.05.2016 складає 1414932,75 грн., з якої: строкова заборгованість за кредитом - 8015,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.05.2016 складає 202566,51 грн.; прострочена заборгованість за кредитом - 47970,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.05.2016 складає 1212366,24 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 64291,17 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.05.2016 складає 1624858,06 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 22074,11доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.05.2016 складає 557888,29 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам - 21923,74 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.05.2016 складає 554088,05 грн. У зв'язку з невиконанням позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором, 20 травня 2016 року позивач, в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку», своїми листами №08.406-297/1922/1 та №08.406-297/1922/2 направив на адресу відповідачів вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 18 травня 2016 року становила 4151767,16 грн. Однак, вимоги позивача на час винесення рішення не виконані. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідност. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів. У відповідності до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави у випадках, встановлених договором. У відповідності до ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Як вже зазначалося, Відповідачу надсилалася відповідна вимога, яка залишилася без задоволення. Згідно п. 37 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Пунктом 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Пунктом 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на наведене суд вважає, що можливо звернути стягнення за іпотечним договором № 714 від 02 серпня 2007 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шрамко О.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 7376 згідно умов якого в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» було передано нерухоме майно (квартира), а саме: в житловому будинку літ. А-квартира №, яка складається із: 1-холл, 2,5,6- житлові, 3 -туалет, 4-ванна, 7- кухня, І - балкон, ІІ - лоджія, загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Разом з цим, позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів не відповідає вимогам ЦПК. Крім того, позовні вимоги про стягнення судових витрат з [PERSON], яка є неповнолітньою особою задоволенню не підлягають. Таким чином, з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути судовий збір, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 62276,51 грн. в рівних частинах, тобто по 31138,25 грн. з кожного. На підставі ст. 526, 527, 546, 572, 575, 589, 590, 592, 610, 629, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», та

Outcome: partial