Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

У липні 2019 року представник [PERSON] - адвокат Доніна Л.А. звернулась до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку загальною площею 42,3, що розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 03.06.2019 р. Фроловою Р.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 1014 та договору купівлі-продажу Ѕ частини вказаного житлового будинку, посвідченого 03.06.2019 р. Фроловою Р. В . , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 1015. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 26.02.2014 р. було укладено договір позики, відповідно до якого позивач позичив відповідачці грошові кошти, проте відповідачка вчасно борг не повернула, у зв`язку із чим позивач звернувся до Київського районного суду м.Одеси, оспорювані договори укладені з метою уникнення [PERSON] відповідальності за грошовими зобов`язаннями перед позивачем, є фіктивними, укладені з метою обходу чинного законодавства з огляду на відсутність кадастрового номеру земельної ділянки. Також представник позивача в порядку застосування наслідків недійсності правочинів, просить скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: запис № 31828050 про право власності [PERSON] на Ѕ житлового будинку загальною площею площею 42,3, що розташований за адресою: [ADDRESS] , внесені на підставі рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Фролової Р.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 47166959 від 03.06.2019 р.; скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: запис № 31827566 про право власності [PERSON] на Ѕ житлового будинку загальною площею 42,3, що розташований за адресою: [ADDRESS] , внесені на підставі рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Фролової Р.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 47166351 від 03.06.2019 р Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 19.07.2019 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання на 15.08.2019 року, також вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 19 липня 2019 року відмолено у задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 12.09.2019 року по справі продовжено строк підготовчого провадження до 18.10.2019 р. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 17.10.2019 р. (протокольною) по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.11.2019 року. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, електронною поштою з офіційної адреси в системі mail.gov.ua подала заяву, в якій просила провести судове засідання без її участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повіднослений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] адвокат Дячук П.М. надав відзив на позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на реальний характер оспорюваних договорів, в судовому засіданні додатково пояснив, що в зазначеному будинку [PERSON] робить ремонт, буде займатись питанням приватизації землі. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа № 520/12445/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою від 12.06.2019 року відкрито провадження у справі (а.с. 19), позивачу відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову з огляду на належність майна, на яке просив накласти арешт позивач, іншій особі, що підтверджується копією відповідної ухвали (а.с. 22). 03 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено оспорювані договори купівлі-продажу, відповідно до яких [PERSON] набув право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копіями зазначених договорів (а.с. 125-126, 137-138), інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 25-27). З зазначених договорів вбачається, що покупцем [PERSON] сплачені продавцеві [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 562 590 грн. (п. 4), сторони підтвердили, що укладення вказаних договорів вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків (п. 6), договори укладено за згодою дружини покупця (п. 11). Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу (фраудаторний правочин). Такий договір може бути визнаний недійсним, якщо його сторони діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, укладаючи договір, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Відповідно до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. Відповідно до ст. ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аудіозапис розмови, доданий стороною позивача до позовної заяви не може бути взятий судом до уваги з огляду на наступне. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до положень статей 31, 32 Конституції України, статей 270, 306 ЦК України кожному гарантується право на недоторканість особистого життя, право на таємницю телефонних розмов; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Суду не надано доказів наявності згоди відповідача [PERSON] на здійснення запису телефонної розмови з позивачем та її поширення, підтвердження відповідача [PERSON] щодо автентичності здійсненого запису, у зв`язку із чим такий доказ не може вважатись допустимим та достовірним в розумінні ст. 78, 79 ЦПК України. Таким чином, позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б своїй сукупності беззаперечно свідчили про фіктивність укладених між відповідачами договорів або про зловживання ними своїми правами та укладення зазначених договорів виключно з метою звернення стягнення на майно відповідача [PERSON] . Також відхиляються судом доводи сторони позивача про укладення вказаних договорів з метою обходу чинного законодавства з огляду на відсутність кадастрового номеру земельної ділянки, оскільки чинне законодавство не містить заборони на укладення договору купівлі-продажу частини будинку без визначення її в натурі. Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed