Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вісла» (далі - ТОВ «Агрофірма «Вісла») про розірвання договору оренди земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON] Після смерті матері позивач успадкувала земельну ділянку площею 7,1203 га, розташовану в межах території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З 2006 року по 2016 рік включно зазначена земельна ділянка перебувала у користуванні ТОВ «Агрофірма «Вісла» на підставі договору оренди від 29.05.2006, укладеного між ТОВ «Агрофірма «Вісла» та [PERSON] , зареєстрованого за №040600500405. В 2016 році ТОВ «Агрофірма «Вісла» було запропоновано позивачу переукласти договір оренди земельної ділянки на новий строк, проте позивачем була прийнята пропозиція іншого орендаря, яким запропоновано більший розмір орендної плати та укладено договір оренди спірної земельної ділянки з [PERSON] Після зміни керівництва ТОВ «Агрофірма «Вісла», 03.04.2019, працівниками Товариства було вказано [PERSON] на незаконність укладеного з [PERSON] договору оренди земельної ділянки та повідомлено про наявність додаткового договору №316 укладеного 29.07.2008, зареєстрованого 04.08.2008 за №040800500094 до договору оренди землі від 29.05.2006, укладеного між ТОВ «Агрофірма «Вісла» та [PERSON] , зареєстрованого за №040600500405, якою строк дії основного договору продовжено до 2031 року. Проте, з 2016 року і по теперішній час ТОВ «Агрофірма «Вісла» не використовує належну позивачу земельну ділянку, протягом трьох років поспіль не нараховувало та не виплачувало орендної плати за договором, що, на думку позивача, свідчить про свідоме невиконання ТОВ Агрофірма «Вісла» умов договору оренди землі. Оскільки відповідач не користується земельною ділянкою, до теперішнього часу не висувало претензій щодо перешкоджання в користуванні землею, відсутні обставини, які б свідчили про бажання відповідача, як сторони договору оренди, спрямованого на досягнення мети договору. Посилаючись на викладене, положення законодавства України та умови договору оренди, позивач вказала на порушення відповідачем істотних умов договору з огляду на систематичну несплату ним орендної плати та просила розірвати договору оренди землі, укладений між ТОВ «Агрофірма «Вісла» та [PERSON] , зареєстрований 29.05.2006 за №040600500405. Представником ТОВ «Агрофірма «Вісла» не подано до суду відзив на позовну заяву. У підготовче засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позову. Також, у підготовче судове засідання не з`явився представник ТОВ «Агрофірма» Вісла», надійшла заява від директора ТОВ «Агрофірма» Вісла» Восканян Е.Р. від 13.05.2019, про визнання позову [PERSON] та обставин, зазначених у ньому, з проханням задовольнити позов та проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,1203 га, розташованої в межах території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дане право позивач набула в порядку спадкування після смерті своєї матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченко В.А. 18.12.2014. Того ж дня право власності на зазначене майно згідно витягу індексний номер 31193193 від 18.12.2014 зареєстроване за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. За життя [PERSON] було укладено Договір оренди цієї земельної ділянки з ТОВ «Агрофірма «Вісла» з на строк 10 років. Вказаний Договір зареєстровано у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 29.05.2006 за №040600500405 (далі - Договір), про що зроблено запис у Книзі державної реєстрації договорів оренди землі Миколаївської регіональної філії. За змістом п.1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Сторонами визначений розмір орендної плати (п.9 Договору) 1,7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата за звітний рік виплачується Орендарем Орендодавцю до 31 грудня звітного року (п.11 Договору). Відповідно до п.28 Договору Орендодавець має право, зокрема, вимагати від Орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендар зобов`язаний, зокрема, приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі (п.31 Договору). Дія Договору згідно з п.38 припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених Законом. 29.07.2008 між цими сторонами було укладено додатковий договір №316 до договору оренди землі №359 від 29.05.2006 (далі - Додатковий договір). Додатковий договір зареєстрований 04.08.2008 за №040800500094 у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК». За його змістом строк дії Договору змінено, визначено, що Договір укладено на 25 років. Розмір орендної плати збільшено до 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Визначено, що орендна плата вноситься Орендарем щорічно у грошовій або натуральній формі, а також що Орендар виступає податковим агентом Орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Згідно з положеннями ст.770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця (ч.1); сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV. За змістом ст. 1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди землі є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності (ст. 3 Закону). У відповідності до вимог ч. 4 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Аналогічний зміст має п.40 Договору. Відтак, позивач [PERSON] набула всіх прав і обов`язків за спірним Договором у порядку спадкування після смерті [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. У відповідності до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 96, 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним і землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно пункту «д» статті 141 Земельного кодексу України встановлено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Приписами ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Статтею 31 зазначеного вище Закону встановлено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Абзацом 3 пункту 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред`явлення позову про розірвання договору. Згідно зі статтями 1, 13 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Відтак, систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, може бути підставою для розірвання такого договору на вимогу орендодавця. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.ч.1,2,4 ст.206 ЦПК України). Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивачем зазначено в позовній заяві, а відповідачем у заяві від 16.05.2019 визнано обставини, що протягом 2016-2019 років ТОВ «Агрофірма «Вісла» не використовує належну [PERSON] земельну ділянку, не нараховує та не сплачує передбачену Договором орендну плату. Відтак, відповідачем ТОВ «Агрофірма «Вісла» визнано факт несплати протягом трьох років орендної плати, належної [PERSON] , що, з огляду на положення Договору щодо щорічної сплати орендної плати, суд оцінює як систематичне порушення умов даного Договору і вважає достатньою підставою для прийняття рішення про його розірвання. Відтак, оскільки представник відповідача визнав позовні вимоги та обставини, зазначені у позові у поданій суду відповідній письмовій заяві, з урахуванням того, що обставини, викладені у позовній заяві та у заяві про визнання позову не викликають у суду сумнів щодо їх достовірності та добровільності визнання позову, а також враховуючи те, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України встановив наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved