Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

У липні 2020 року АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької філії) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті вартості за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. На обґрунтування позову вказувалося, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] по о/р № 84556, які надавалися позивачем до 25 квітня 2019 року. Зазначалося, що позивач надає відповідачам послуги із централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно-технічних документів, а відповідачі, в свою чергу, зобов`язані щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця розрахуватися з позивачем за спожиті послуги з теплопостачання. Відповідачі всупереч п. 18 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення», затверджених Постановою КМ України від 21 липня 2005 р. за № 630, не виконують обов`язки та не оплачують своєчасно і у повному обсязі вартість наданих позивачем послуг. Станом на 02 червня 2020 року відповідачі мають заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення спожиті в період з червня 2015 року по квітень 2019 року у розмірі 64110,02 грн., із них: - за послугу централізованого опалення - 31\~374,00 грн.; - за послугу централізованого постачання гарячої води - 32736, 02 грн. У результаті несвоєчасної сплати зв комунальні послуги позивачем були нараховані інфляційні втрати за період з червня 2015 року по квітень 2019 року, що склали 4\~378,01 грн., а також були нараховані 3% річних в розмірі 2\~019,63 грн. Загалом сума боргу склала 70 507,66 грн. Позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь борг по оплаті вартості за надані послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в розмірі 70507,66 грн., із них: - за послугу централізованого опалення - 31\~374,00 грн.; - за послугу централізованого постачання гарячої води - 32\~736,02 грн., а також суму встановленого індексу інфляції 4\~378,01 грн., 3 % річних від простроченої суми в розмірі - 2\~019,63 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 12 листопада 2020 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, залучено сторін у справі, призначено судове засідання (а.с. 37). 01 грудня 2020 року до суду від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 46-49). Відповідачі вказували на позовну давність звернення позивача до суду. Погодилися із сумою боргу у 38\~809,75 грн. (за послугу із централізованого опалення у 19\~234,22 грн. та послугу із централізованого постачання гарячої води у 19\~575,31 грн.), сумою інфляції лише за останні 3 роки. Звернули увагу, що [PERSON] фактично проживає та працює у Чехії і є колишньою дружиною [PERSON] . Просили часткового задовольнити позовні вимоги, стягнувши із відповідачів борг в розмірі 38\~809,75 грн. в межах строку позовної давності, тобто по 12\~936,58 грн. з кожного. 17 грудня 2020 року до суду від позивача АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької філії) надійшла відповідь на відзив (а.с. 74-75). Вказували, що всі члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язаннями та зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами, позивачем було заявлено однакову вимогу до кожного із відповідачів про солідарне стягнення як споживачів послуг. Просили задовольнити позов у повному обсязі. 15 січня 2021 року до суду від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив (а.с. 38-39). Вказували, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , яка підписала договір із позивачем та на ім`я якої було відкрито особовий рахунок. Просили стягнути суму боргу за останні 3 роки, що становить 38\~809,75 грн. тільки із відповідача [PERSON] , залишивши без задоволення позовні вимоги до них. Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року було повернуто [PERSON] та [PERSON] заперечення на відповідь на відзив, яке було підписане адвокатом Луценко О.М. без погодження із відповідачем [PERSON] шляхом фальсифікації факту укладання договору із відповідачем [PERSON] на надання правничої допомоги, що підтверджується довідкою суду від 15.01.2021 року за № 9/21. 05 березня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив (а.с. 101-105), який є повторенням раніше поданому та повернутому запереченню. 19 березня 2021 року до суду від позивача АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької філії) надійшла заява про відмову від частини позовних вимог (а.с. 121-122). Просили прийняти відмову від позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 64110,02 грн. та нарахованих індексу інфляції в сумі 4\~378,01 грн., 3% річних в сумі 2\~019,63 грн., пред`явлених до [PERSON] та [PERSON] та закрити провадження в цій частині позову, залишивши позовні вимоги лише до [PERSON] 26 березня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшло заперечення на заяву позивача про відмову від частини позовних вимог. Відповідач вказував, що підтримує позицію позивача щодо стягнення заборгованості із власника квартири [PERSON] , але не в повному обсязі, а лише за останні 3 роки, тобто з червня 2017 року по червень 2020 року. Просив стягнути з відповідача [PERSON] борг в розмірі 38\~809,75 грн. та судовий збір в розмірі 2102 грн. 30 березня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] , засобами електронного поштового зв`язку, було надіслано заяву про розгляд справи без її участі та про застосування строку позовної давності за вимогою позивача (а.с. 142). 15 квітня 2021 року до суду від позивача АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької філії), за підписом представника [PERSON] , надійшла заява про відмову від раніше поданої заяви від 19.03.2021 року про відмову від частини позовних вимог та залишенні первісних позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка була розглянута у судовому засіданні 09 червня 2021 року з постановленням ухвали про її задоволення із занесенням до протоколу судового засідання (а.с. 143-144). 27 квітня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на позовну заяву (а.с. 154-157), які по своїй суті є ідентичним раніше поданому запереченню. У судовому засіданні представники позивача АТ «Полтаваобленерго» Бобровський С.С. та Сенчук А.О. позов підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені у ньому. Окремо звернули увагу на те, що у проміжок часу, коли виник борг по оплаті вартості послуг боржниками вносилися декілька платежів значно пізніше на суми, які частково покривали борг, що свідчило про визнання боргу відповідачами. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні внаслідок того, що [PERSON] не є співвласником квартири. У судове засідання 09 червня 2021 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] не прибули з невідомих причин. Були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Раніше, 30 березня 2021 року, відповідачем [PERSON] було подана заява про розгляд справи у її відсутності без зазначення дати судового засідання, в якій також просила застосувати строк позовної давності (а.с. 142). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не скористалися своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Під час розгляду справи судом встановлено, що не заперечувалося у судовому засіданні учасниками справи, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прав (а.с. 31-32). Як встановлено судом, що також не заперечувалося сторонами у справі, відповідач [PERSON] зареєстрована у Кременчуцькій філії АТ «Полтаваобленерго» як споживач послуг із теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого водопостачання гарячої води до квартири [ADDRESS] , з відкритим на ім`я цього відповідача особового рахунку за № № [NUMBER] . Крім відповідача [PERSON] у даній квартирі також зареєстровані та проживають відповідач [PERSON] (колишній чоловік), [PERSON] (дочка відповідачів [PERSON] та [PERSON] ) та [PERSON] (мати власника [PERSON] ), як члени сім`ї власника квартири (а.с. 110-111 ). 14 вересня 2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] , як власником квартири та особою, на яку відкрито особовий рахунок, було укладено письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за № 84556/31282, в якому сторони обумовили та узгодили між собою істотні умови договору, зокрема предмет договору, права та обов`язки, відповідальність за невиконання умов договору (а.с. 7). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Як постає із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила). У відповідності до п. 18 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» споживач, якому надаються послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання та опалення повинен не пізніше не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведене узгоджується з правовим висновком ВП ВС у постанові від 07 липня 2020 року при розгляді справи № 712/8916/17, провадження № 14-448цс19. У відповідності до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно Закону України «Про житлово - комунальні послуги», позивач АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії зобов`язувався надавати відповідачу, як споживачеві, вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, підігріву води, а споживач зобов`язувався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідач [PERSON] , як споживач послуг, всупереч вимогам п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не своєчасно та не в повному обсязі сплачувала вартість наданих послуг. Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 8) за період з 01 червня 2015 року по 30 квітня 2019 року, станом на 02 червня 2020 року, заборгованість відповідача [PERSON] за надані позивачем послуги становить 64\~110,02 грн., із них: - за послугу «централізоване опалення» - 31\~374,00 грн.; - за послугу «централізоване постачання гарячої води» - 32 736,02 грн. Суд звертає увагу, що подаючи позов до суду, позивач наполягав на стягненні із відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку заборгованості за надані послуги у розмірі 64\~110,02 грн., інфляційних втрат у розмірі 4\~378,01 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 2019,63 грн. У поданому відзиві на позов відповідач [PERSON] заперечував щодо солідарного стягнення заборгованості за надані послуги із нього, внаслідок того, що він є лише зареєстрованим у квартирі, але не є співвласником цієї квартири. Щодо стягнення з нього інфляційних втрат та 3% річних свого відношення не висловив. Інші відповідачі [PERSON] та [PERSON] не скористалися своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Як було встановлено судом, квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] , розмір її частки становить 1/1 (100%). Верховний Суд у своїй постанові від 01.09.2020 року у справі № 352/2163/13-ц зробив висновок про те, що в разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру. Оскільки [PERSON] є єдиним власником квартири, а звідси і споживачем послуг, тому зобов`язана в повному обсязі одноособово сплачувати борг. Звідси у позові в частині вимог щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. Під час розгляду справи судом відповідач [PERSON] заявила про застосування строку позовної давності за вимогою позивача. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). З огляду на зазначене вище, можна зробити висновок, що вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими, разом з тим з їх розміром суд не може погодитись через наступне: вимоги про стягнення заборгованості з оплати наданих послуг, що знаходяться поза межами позовної давності, не можуть бути задоволені в зв`язку з відповідною заявою відповідача. Статтею 257 цього Кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції, що була чинною впродовж періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість). Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] не в повному обсязі сплачувала позивачу за надані послуги, маючи заборгованість по сплаті, починаючи з червня 2015 року по квітень 2019 року включно. Так з розрахунку вартості послуг та виниклого боргу постає, що що відповідач [PERSON] вносила платежі у сплату вартості послуги з централізованого постачання гарячої води за червень 2015 року на суму 440,87 грн.: 06.09.2016 р. - 141,23 грн., 01.09.2017р. - 28,03 грн., 01.09.2018р. - 27,39 грн., а у сплату вартості за постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення за жовтень 2015 року у розмірі 413,40 грн.: 01.05.2017 р. 54,02 грн. (а.с. 8). З огляду на те, що у позивача з відповідачем є договірні відносини, яким не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, а саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем. Відповідного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у п. 48 постанови від 07 липня 2020 року, у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19). Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позивач звернувся до суду 06 липня 2020 року, а, отже, враховуючи обставини щодо внесення відповідачем часткових платежів у погашення боргів по видам послуг, що переривало перебіг строку позовної давності, то позивач має право вимоги на стягнення заборгованості за весь період боргу з часу його виникнення з червня 2015 року. Щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач вказав, що, окрім повернення боргу за надані ним послуги, відповідач має сплатити позивачу 3% річних і інфляційні втрати та надав розрахунок, згідно з яким нарахував три проценти річних і інфляційні втрати за період прострочення з травня 2017 року по квітень 2020 року включно. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (пункт 45). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач, як встановлено судом, прострочила виконання грошового зобов`язання, вона на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми. При цьому суд враховує, що у договорі, який було укладено між позивачем та відповідачем [PERSON] не було узгоджено конкретні розміри неустойки. За розрахунком позивача (а.с. 9-11), сума встановленого індексу інфляції (період обрахування з липня 2017 року по квітень 2020 року), становить 4378,01 грн., 3% річних від простроченої суми, за цей же період, становить 2019,63 грн. Суд перевірив в програмі «Ліга:Закон» за адресою - https://ips.ligazakon.net/calculator/ff (Розділ Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій) та визначив наступний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. 1.Розмір інфляційних втрат на суму боргу у 31 374,00 грн. грн., що виникла за період із 06 липня 2017 року по 30 квітня 2020 року (за послуги із централізованого опалення): Розрахунок здійснюється за формулою IIC = (ІІ1: 100) x (ІІ2: 100) x (ІІ3: 100) x... (ІІZ: 100)ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період Ic (100,20 : 100) x (99,90 : 100) x (102,00 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (101,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) x (100,00 : 100) x (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) = 1.22089911 Інфляційне збільшення: 31 374,00 x 1.22089911 - 31 374,00 = 6 930,49 грн. 2.Розмір 3% річних від простроченої суми у 31\~374,00 грн., що виникла за період із 06 липня 2017 року по 30 квітня 2020 року (за послуги із централізованого опалення): Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання: з 06.07.2017 року до 31.12.2019 року, кількість днів прострочення у цей період 909 31 374,00 x 3 % x 909 : 365 : 100 = 2 344,02 грн. Період прострочення грошового зобов`язання: з 01.01.2020 року до 30.04.2020 року, кількість днів прострочення у цей період 121 31 374,00 x 3 % x 121 : 366 : 100 = 311,17 грн. Всього розмір 3% річних за період з 06.07.2017 року по 30.04.2020 року складає - 2 655,19 грн. (2344,02+311,17). 3.Розмір інфляційних втрат на суму боргу у 32\~736,02 грн., що виникла за період із 06 липня 2017 року по 30 квітня 2020 року (за послуги із централізованого опалення): Розрахунок здійснюється за формулою IIC = (ІІ1: 100) x (ІІ2: 100) x (ІІ3: 100) x... (ІІZ: 100)ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc (100,20 : 100) x (99,90 : 100) x (102,00 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (101,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) x (100,00 : 100) x (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) = 1.22089911 Інфляційне збільшення: 32 736,02 x 1.22089911 - 32 736,02 = 7 231,36 грн. 4.Розмір 3% річних від простроченої суми у 32\~736,02 грн., що виникла за період із 06 липня 2017 року по 30 квітня 2020 року (за послуги із централізованого постачання гарячої води): Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання: з 06.07.2017 року до 31.12.2019 року, кількість днів прострочення у цей період 909 32 736,02 x 3 % x 909 : 365 : 100 = 2 445,78 грн. Період прострочення грошового зобов`язання: з 01.01.2020 року до 30.04.2020 року, кількість днів прострочення у цей період 121 32 736,02 x 3 % x 121 : 366 : 100 = 324,68 грн. Всього розмір 3% річних за період з 06.07.2017 року по 30.04.2020 року складає - 2 770,46 грн. (2445,78+324,68). Суд зазначає, що загальний розмір інфляційних втрат становить 14\~161,85 (6\~930,49+7\~231,36), загальний розмір штрафних санкцій у вигляді 3% річних від прострочених сум становить - 5\~425,65 грн. (2\~655,19+2\~770,46). При цьому суд звертає увагу учасників справи, що суд здійснив обчислення розмірів інфляційних втрат та 3% за період з 06.07.2017 року до 30.04. 2020 року, тобто в межах строку позовної давності у три роки з відліком від дня подання позову 06.07.2020 року, та кінечною датою за розрахунком позивача 30.04.2020 року. Враховуючи, що суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, тому вважає за необхідне взяти за основу розрахунок позивача щодо розміру інфляційних втрат у 4378,01 грн. та розміру 3% річних від простроченої суми у 2019,63 грн. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Позивач не подав до суду належні і допустимі докази на підтвердження позову у повному обсязі вимог до всіх відповідачів. Відповідач [PERSON] не надала суду належні і допустимі докази на спростування встановлених судом обставин та позову, у тому числі щодо визначення іншого розміру боргу. Звідси суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість станом на 02 червня 2020 року по оплаті вартості за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 червня 2015 року по 30 квітня 2019 року включно: - централізованого опалення в розмірі 31374,00 грн.; - централізованого постачання гарячої води у розмірі 32736,02 грн.; - інфляційні втрати (суму встановленого індексу інфляції) за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на суму 4378,01 грн.; - 3 % річних від простроченої суми по оплаті вартості за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на суму 2019,63 грн., та кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2102 грн. Крім того як зазначалося раніше необхідно відмовити позивачеві у задоволенні позову до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення у солідарному порядку заборгованості станом на 02 червня 2020 року по оплаті вартості за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 червня 2015 року по 30 квітня 2019 року включно: - централізованого опалення в розмірі 31374,00 грн.; - централізованого постачання гарячої води у розмірі 32736,02 грн.; - інфляційні втрати (суму встановленого індексу інфляції) за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на суму 4378,01 грн.; - 3 % річних від простроченої суми по оплаті вартості за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на суму 2019,63 грн., та коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2102 грн. Сторони у справі не заявляли інші вимоги щодо відшкодування коштів у повернення сплачених ними будь-яких інших судових витрат.

Outcome: partial