Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

У квітні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області із даним позовом до [PERSON] з вимогою про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, визначивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісяця. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2017 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення сином повноліття. Посилаючись на те, що на теперішній час його майновий стан змінився, оскільки він не працює (на час ухвалення рішення працював інженером АТ «УкрСиббанк» у Вінницькому відділенні), 27.08.2019 звільнився з роботи за власним бажанням та підробляє на різних роботах, і його дохід щомісячно складає від 5 000 грн до 10 000 грн, у зв`язку з чим для забезпечення фінансових гарантій щодо утримання малолітнього сина просив стягувати з нього аліменти у розмірі 3 000 грн щомісяця. 03.05.2019 відповідач [PERSON] подала до суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у позовній заяві не наведено жодної підстави на вимогу ст. 192 СК України для зміни способу стягнення аліментів, зокрема, зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я позивача. Окрім того, зазначає, що в інтересах дитини буде краще залишити аліменти у розмірі ј частки заробітку позивача. 28.05.2019 позивач [PERSON] подав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що 27.08.2018 позивач був звільнений з роботи в АТ «УкрСиббанк» та до цього часу не має офіційного доходу, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних ociб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за № 447 від 13.05.2019 виданого органом ДФС. Відомостями з Державного реєстру фізичних oci6 - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за № 447 від 13.05.2019 видані органом ДФС щодо [PERSON] підтверджують зміну матеріального стану позивача після ухвалення Вінницьким міським судом від 10.02.2017 судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини у відсотковому відношенні до доходу позивача, ці зміни в матеріальному стані позивача по справі відбулись в бік погіршання. Окрім того, зазначає, що погіршився стан здоров`я позивача по справі після ухвалення Вінницьким міським судом рішення про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1\\4 частини всіх видів доходів в бік погіршання. Після медичного обстеження Комунальним підприємством «Міський лікувально-діагностичний центр» в м. Вінниця від 30.08.2018 та від 03.10.2018 [PERSON] постановлено діагноз неспецифічний виразковий коліт, що підтверджується протоколами обстеження виданими цією організацією. Поряд з цим вважає, що твердження відповідача по справі [PERSON] про те, що позивач має намір працевлаштуватись на роботу на заробітну плату в розмірі 15 000 грн та своїм позовом про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини позбавити власну дитину аліментів, то такі доводи є безпідставними, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях відповідача та не підтвердженні жодними доказами. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Поряд з чим уточнив, що його матеріальне становище з моменту постановлення рішення суду про стягнення аліментів залишилося незмінним, а також погіршився стан здоров`я. Зазначив, що він звільнився із попереднього місця роботи, підробляє на різних роботах та має дохід від 5 000 грн до 10 000 грн в місяць, тому вважає що стягнення аліментів у частці від його заробітку не дає можливості йому визначитися із розміром аліментів, які він повинен сплачувати на утримання дитини приводить його у скрутне матеріальне становище, тому просить збільшити розмір та спосіб стягуваних з нього аліменти і стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 3 000 грн щомісяця, вважаючи, що такий розмір буде відповідати найкращим інтересам дитини. Разом з тим, у нього відсутні докази на підтвердження доходу від тимчасових заробітків в мережі інтернет в розмірі 5 000 грн до 10 000 грн в місяць, оскільки це є неофіційний заробіток. Представник позивача [PERSON] - адвокат Бодачевський Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги також підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що розмір стягуваних за рішення суду аліментів на її користь на утримання дитини у ј частці заробітку відповідача забезпечує належне утримання дитини, є необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Тому вона заперечує щодо зміни способу стягнення аліментів із частки доходу відповідача на тверду грошову суму. Поряд з цим зазначила, що як вбачається із зазначених позивачем у позовній заяві та відповіді на відзив обставин, а також із наданих в судовому засіданні пояснень, стан здоров`я позивача погіршився і він на даний час офіційно не працевлаштований, тому вважає, що збільшення розміру є недоцільним. Представник позивача - адвокат Самородова О.П. в судовому засіданні також просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що правом вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі) наділений винятково стягувач аліментів. Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.12.2016 і до досягнення сином повноліття (а.с. 10). Згідно зі свідоцтвом [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області (а.с.11). Як вбачається із записів трудової книжки [PERSON] АВ [NUMBER] від 01 серпня 2005 року та витягу з наказу ПАТ «УкрСиббанк» від 20.08.2018 «Про кадрові питання» 244-ВК, останній звільнений з посади фахівець 2 категорії, група забезпечення доступу до інформаційних сервісів управління підтримки користувачів та ІТ-аутсорсингу АТ «УкрСиббанк» 27.08.2018, за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, подальші записи про працевлаштування відсутні (а.с.4-5,15). Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за №447 від 13.05.2019, виданого органом ДФС вбачається, що у період з 1 кварталу 2016 року по 3 квартал 2018 року позивач мав стабільний дохід, а за 4 квартал 2018 відсутня інформація про доходи [PERSON] (а.с.33). Згідно з випискою з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] та консультації гастроентеролога від 12.07.2019 медичного центру ВінАльфа-Мед позивач має захворювання - неспецифічний виразковий коліт, середнього ступеня важкості (з переважним ураженням прямої кишки). Рекомендована дієта та призначено лікування (а.с.43-44). Згідно з довідкою № 116 від 13.08.2019, виданої ПАТ «Миронівський хлібопродукт» [PERSON] дійсно працювала у Ладижинській філії ПАТ «Миронівський хлібопродукт» на посаді диспетчер автомобільного транспорту з 01.07.2017 (наказ про прийом на роботу № 187-к від 01.07.2017) та була переведена у відділ доставки МФЛ Ладижинського регіонального центру логістики ПАТ «Миронівський хлібопродукт» 11.12.2017 (наказ про звільнення по переведенню № 444-к від 12.12.2017) (а.с.12). Довідка №0209153 від 13.08.2018, видана ПАТ «Миронівський хлібопродукт» про те, що [PERSON] дійсно працює в ПАТ «Миронівський хлібопродукт» за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 158 з 13.12.2017 (наказ про прийняття на роботу 1039-к) до цього часу на посаді фахівець з логістики підрозділу Ладижинський регіональний відділ експортної логістики управління логістики департамент комерції та маркетингу (а.с. 13). З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами у справі малолітній син [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] Довідка дошкільного навчального закладу № 2 «Казка» № 35 від 14.08.2018 видана [PERSON] про те, що її син [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] відвідує ДНЗ № 2 «Казка» з 31.07.2017 по даний час (а.с.14). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права. Отже, інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивач [PERSON] , звертаючись до суду із заявленими вимогами, посилався на те, що на даний час змінилось його матеріальне становище, хоча в судовому засіданні уточнив та зазначив, що його матеріальне становище з моменту постановлення рішення суду про стягнення аліментів залишилося незмінним, а також погіршився стан здоров`я. Зазначив, що він звільнився із попереднього місця роботи, підробляє на різних роботах та має дохід від 5 000 грн до 10 000 грн в місяць, тому вважає що стягнення аліментів у частці від його заробітку не дає можливості йому визначитися із розміром аліментів, які він повинен сплачувати на утримання дитини приводить його у скрутне матеріальне становище, тому просить стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 3 000 грн щомісяця, вважаючи, що такий розмір буде відповідати найкращим інтересам дитини. Разом з тим, в ході судового розгляду позивачем не надано, відтак судом не здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження його матеріального стану, а саме доходу від тимчасових заробітків в розмірі 5 000 грн до 10 000 грн в місяць. Враховуючи, що відповідач оспорює дану обставину, тому вона потребує доказуванню. Доводи позивача про те, що він звільнений із попереднього місця роботи, про що наявний запис у його трудовій книжці, свідчить лише про його бажання припинити трудові відносини, при цьому, суду не представлено будь-яких доказів про перебування на обліку в центрі зайнятості, як безробітного. Відсутність на даний час місця роботи у позивача не є підставою для зміни розміру стягнення аліментів за відсутності доказів щодо погіршення або покращення його майнового стану, оскільки ці обставини не є абсолютними та об`єктивними, носять тимчасовий, перемінний характер, враховуючи, що позивач є особою молодого віку та працездатним. При цьому, виходячи з положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як вбачається із матеріалів справи, одержувачем аліментів є відповідач [PERSON] (а.с. 10), яка в судовому засіданні заперечує щодо зміни стягнення аліментів з частки від всіх доходів відповідача на тверду грошову суму. Станом на 01.06.2019 сукупний розмір заборгованості по аліментах становить 2 877 грн 53 коп. (а.с. 49). Доводи позивача та його представника про те, що у позивача відсутнє постійне місце роботи та погіршився стан здоров`я не беруться до уваги, адже згідно із Законом України №2037-VIII від 17 травня 2017 року, що набрав чинності 08 липня 2017 року, яким внесено зміни в тому числі і до ст. 181 СК України, правом вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі) наділений винятково стягувач аліментів. Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак, може звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів визначених в частці від доходу. Таким чином, відмовляючи в позові, судом враховуються вказані вище обставини і положення ч. 3 ст. 181 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed