Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

у липні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зобов'язати відповідача скасувати арешт автомобіля марки SKODA, модель OCTAVIA TOUR 1.6i, рік випуску 2006, державний номерний знак [NUMBER], що належить йому на праві приватної власності. В обґрунтування вимог вказав на те, що 18 січня 2011 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було накладено арешт на належне йому майно у зв'язку із виконанням постанови Держземінспекції від 23 жовтня 2009 року про стягнення з нього в дохід держави заборгованості в розмірі 850,00 грн. 14 березня 2011 року на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ був повернутий стягувачу і до виконавчої служби для виконання більш не пред'являвся. Саме ж виконавче провадження згідно п.9.9 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» № 2274/5 від 25 грудня 2008 року на даний час знищено. Зазначив, що на сьогодні він позбавлений можливості на реалізацію наданих законодавством прав, зокрема, на розпорядження своєю власністю, а тому змушений звернутись до суду за захистом останніх. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначенням того, що позовні вимоги та обґрунтування позову підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що на виконанні у ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження з примусового виконання постанови № 185, виданої 23 жовтня 2009 року Держземінспекцією про стягнення з [PERSON] на користь держави заборгованості у розмірі 850,00 грн. 18 січня 2011 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві в рамках виконавчого провадження з примусового виконання постанови № 185 від 23 жовтня 2009 року було накладено арешт на належне [PERSON] майно, а саме: на SKODA, модель OCTAVIA TOUR 1.6i, рік випуску 2006, державний номерний знак [NUMBER]. Судом встановлено, що 14 березня 2011 року на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ був повернутий стягувачу. Крім того, судом встановлено, що останній до виконавчої служби для виконання більш не пред'являвся, а саме виконавче провадження згідно п.9.9 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» № 2274/5 від 25 грудня 2008 року на даний час знищено. Отже, як встановлено в ході розгляду справи, фактично арешт з автомобіля позивача знятий не був, і на момент розгляду справи автомобіль позивача перебуває під забороною. Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Разом з тим, судом встановлено, що на даний час виконавче провадження знищено, через що позивач не має можливості отримати копії постанови про зняття арешту задля пред'явлення її до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Як наслідок, позивач не може реалізувати свої права щодо розпорядження своєю власністю. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] щодо зняття арешту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підстав зазначеного та

Outcome: approved