Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Зазначала, що після припинення шлюбних відносин з відповідачем на її утриманні перебуває донька [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дитину, позивач просила стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку. Ухвалою суду від 04.04.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення осіб, якою роз'яснено відповідачу його права відповідно до ч.1, 2 ст.278 ЦПК України, яка ним була отримана 10.04.2019. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Станом на 04.05.2019 відзиву на позов від відповідача [PERSON] до Новоград-Волинського міськрайонного суду не надходило. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін у справі не надходили. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, вони зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Способи виконання обов'язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Судом установлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 15.02.2019 шлюб між сторонами розірвано, від якого вони мають спільну малолітню доньку - [PERSON], [INFO], місце проживання якої визначено з матір'ю, позивачем по справі. Домовленості про утримання спільної дитини сторони не досягли. У відповідності до ст.84 СК України позивач має право на утримання від відповідача, батька [PERSON], до досягнення нею віку трьох років незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, оскільки вона виховує спільну з відповідачем дитину, а тому, незважаючи на її дохід, чоловік має їй компенсувати втрату можливостей повноцінно себе реалізовувати у кар'єрному зростанні, громадському та світському житті. Відповідач є здоровою молодою особою 34 років; має постійне місце роботи та сталий заробіток: працює у ПАТ «Новоград-Волинський хлібозавод» (згідно довідки від 20.03.2019), де йому нараховано сукупний дохід за шість місяців з вересня 2018 року по лютий 2019 року в сумі 60 838,23 грн., що в середньому складає не менше 10 100 грн. на місяць; інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має;будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині та дружині, на момент розгляду справи не існує, відтак він спроможний сплачувати аліменти. Обов'язок по утриманню неповнолітньої доньки сторін не може бути покладений виключно на її матір. Враховуючи наявність певних обмежень позивачки для самореалізації в період виховання малолітньої дитини та її потребу у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку та зобов'язаний брати участь у забезпеченні благополуччя дружини протягом перших років після народження дитини; з урахуванням визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (ст.7 Закону: 1 626 грн. - для дітей віком до 6 років з 01.01.2019), - суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позові. Це відповідатиме як інтересам дитини та її матері, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 768, 40 грн.

Outcome: approved