Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «СК «Уніка» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що 15 березня 2016 року між [PERSON] «СК «Уніка» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 833001/4610/0000018, предметом якого був транспортний засіб «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 15 березня 2016 року у м. Києві по вул. Кільцева дорога відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ 21214», державний реєстраційний номер АІ 5502СХ, під керуванням [PERSON]. Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду та довідки ДАІ вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON], який порушив правила дорожнього руху. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, згідно постанови Соломянського районного суду м. Києва був визнаний [PERSON]. [PERSON] «СК «Уніка» на підставі рахунку № 211632840 від 30 березня 2016 року було складено страховий Акт № 00188984 та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 135\~566,30 грн.. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] «СК «Уніка» просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] «СК «Уніка» суму страхового відшкодування в розмірі 135\~566,30 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] «СК «Уніка» не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшло клопотання від представника позивача про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача у поданому до суду клопотанні не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що між [PERSON] «СК «Уніка» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 833001/4610/0000018 від 09 листопада 2015 року, відповідно до умов якого був застрахований транспортний засіб «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 15 березня 2016 року о 09 год. 05 хв. в м. Києві, вул. Кільцева дорога, водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 21214», державний реєстраційний номер АІ 5502СХ, здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер [NUMBER], в результаті чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Соломянського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.. 15 березня 2016 року до [PERSON] «СК «Уніка» із заявою звернувся [PERSON] про настання події, яка має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер [NUMBER]. У вказаній заяві [PERSON] просив виплатити йому страхове відшкодування, у зв'язку із настанням страхової події, яка відбулася 15 березня 2016 року. Згідно страхового акту № 00188984 від 06 квітня 2016 року сума страхового відшкодування становить 135\~566,30 грн.. На підставі вказаного страхового акту № 00188984 від 06 квітня 2016 року, [PERSON] «СК «Уніка» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 135\~566,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 012387 від 11 квітня 2016 року Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок настання страхового випадку [PERSON] «СК «Уніка» сплатив [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 135\~566,30 грн. за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 833001/4610/0000018 від 09 листопада 2015 року, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений застрахований автомобіль Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер [NUMBER]. За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилами ст. 38 Закону України Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлене право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до особи, яка заподіяла шкоду навмисно. Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону предявлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобовязання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути предявлена протягом трьох років, з дня виконання зобовязання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). У зв'язку з виплатою страхового відшкодування позивач [PERSON] «СК «Уніка» набув прав кредитора за вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, щодо [PERSON], як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Оскільки в судовому порядку було встановлено вину [PERSON], у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження застрахованого транспортного засобу, а також чинним законодавством України передбачене право страховика звернутися до винної особи про стягнення шкоди в порядку регресу, суд дійшов висновку, що вимога позивача [PERSON] «СК «Уніка» до [PERSON], про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] «СК «Уніка».

Outcome: approved