Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Іллічівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та судових витрат. В обґрунтування позову зазначила, що з січня 2014 року із відповідачем знаходилась у близьких стосунках та в цей період завагітніла. Про факт вагітності вона повідомила відповідачу, але останній не визнає себе батьком дитини. 17.02.2015 року вона народила сина [PERSON]. При реєстрації дитини в органах РАЦС відповідач відмовився подати заяву про реєстрацію батьківства, тому дитина записана на її прізвище, в графі «Батько» прізвище, імя та по-батькові вказані з її слів (або стоять прочерки). Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від позасудового порядку визнання батьківства, не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, хоча працює на ПАТ «ММК імені Ілліча» та має постійний доход. На підставі викладеного, просила суд визнати відповідача батьком [PERSON], [INFO], зобовязати Іллічівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ внести зміни до актового запису №157 від 05.03.2015 року про народження дитини [PERSON], [INFO] , записавши прізвище дитини «Кабо», в графі «Батько» вказавши [PERSON], а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення сином повноліття. В подальшому позивачка неодноразово змінювала позовні вимоги та в останній редакції просила визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO], змінивши прізвище дитини «Чиканенко» на «Кабо», залишивши імя та по-батькові, дату та місце її народження без змін, про що Іллічівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області внести відповідні зміни до актового запису про народження №157 від 05.03.2015 року, в якому із графи «Батько» виключити [PERSON], записати громадянина України [PERSON] батьком дитини та видати повторне свідоцтво про народження, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення сином повноліття та стягнути витрати по оплаті судово-генетичної експертизи у сумі 7000,00 грн. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в остаточній редакції та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] в остаточній редакції визнав та не заперечував проти визнання його батьком дитини, стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання сина в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно та стягнення витрат по оплаті судово-генетичної експертизи в сумі 7000 грн. Представник третьої особи Іллічівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що проти позовних вимог заперечень не має. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.02.2015 року [PERSON] народила [PERSON], що підьвердужється свідоцтвом про народження серії І-НО №678400, виданим 05.03.2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області, актовий запис про народження №157. У свідоцтві про народження дитини, відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00015123766 від 05 березня 2015 року. Згідно із висновком експерта №155 від 27.10.2015 року комплексної судово-генетичної експертизи Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради вбачається, що [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Ймовірність даної подіє складає 99,9999%. Відповідно до вимог ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126, 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути предявлено матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути предявлено особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно із розясненнями, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих положень Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них,а його резолютивна частина - містити всі відомості,необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до абз. 9 п. 20 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року за № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. п. 2.16.4., п. 2.16 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ч.1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Таким чином, судом встановлено та підтверджено письмовими матеріалами справи, що відповідач [PERSON] є біологічним батьком [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, що відповідач також має на утриманні неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 047345, виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО №219494, виданим виконкомом Красноармійської сільської ради Новоазовського району Донецької області та повнолітню дочку [PERSON], яка з 01.09.2014 року навчається в Маріупольському медичному училищі. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення сином повноліття. Крім того, позивачкою заявлені вимоги про стягнення з відповідача витрат по оплаті судово-генетичної експертизи у розмірі 7000,00 грн. Згідно вимог статті 11, 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог про стягнення з відповідача витрат по оплаті судово-генетичної експертизи у розмірі 7000,00 грн. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені, а її при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів звільнено від сплати судового збору, то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved