Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду надійшла позовна заява позивача, у якій він просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що останні з 2005 року не проживають за вказаною адресою, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію за даною адресою, їхніх особистих речей в будинку немає, житловим будинком відповідачі не цікавляться, добровільно визначили собі інше місце проживання, через що позивач не може оформити субсидію в органах соціального захисту населення, чим право позивача як власника порушується. 16.11.2017 судом направлено запити щодо доступу до персональних даних, на підставі ст.\~122\~ЦПК України (у редакції закону від 18.03.2004 № 1618-IV чинної на час вчинення процесуальної дії), з метою отримання актуальної інформації про місце проживання (перебування), та відповіді на які отримано судом 29.11.2017 року та 28.12.2017 року. Відповідно до наданої відповіді відповідач - [PERSON],з 29.06.2006 р. значиться зареєстрованим за адресою: [INFO] (а.с. 15), відповідач - [PERSON], зареєстровани за вказаною адресою не значиться (а.с. 16). Позивач подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку статей 128, 130 ЦПК України, в судове засідання не прибули, про причини свого неприбуття суд не повідомили. Враховуючи, що від відповідачі, які належним чином були повідомлені і не зявились в судове засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. На підставі договору свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 21.02.2007 року державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], спадкова справа №36, зареєстрованого в реєстрі за №442, [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Плесецьке, вул. Комарова, 25, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу : 13999396 від 23.03.2007, реєстраційний номер: 17561043, номер запису: 1904 в книзі: 5-570 (а.с. 4-5). Відповідно акту обстеження житлового будинку по вул. Комарова, 25, с. Плесецьке Васильківського району Київської області, від 15.11.2017 р., в даному житловому будинку зареєстрована та проживає одна [PERSON], [INFO], також в даному будинку зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], але не проживають в будинку з 2005 року, особистих речей вказаних громадян в будинку немає, кореспонденцію не отримують (а.с. 6). Як вбачається з копії повторного свідоцтва про народження серії І-БК №284643 виданим 12.04.2004 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції Київської області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] Павліною розірвано 12.09.2006 року, актовий запис № 294, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ОК №017290, виданого 12.09.2006 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 11). Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в буд. 25 на вул. Комарова, с. Плесецьке, Васильківського району, в будинку зареєстровані: з 17.03.1998 року - [PERSON], [INFO]; з 29.06.2006 року [PERSON], [INFO]; з 11.09.2008 року [PERSON], [INFO] (а.с. 29, 31-32). Оскільки понад рік, а саме з 2005 року, відповідачі не проживають у зазначеному будинку, але самостійно не знялися з реєстраційного обліку, зазначене порушує право позивача як власника будинку, та є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до статті 41\~Конституції У країни, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено частиною 1 статті 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - частиною 1 статті 317 ЦК України. Статтею 319\~ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності, як вказано у частині 2 статті 321 ЦК України. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). У відповідності з приписами частини 2 статті 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на те, що обставини, на які посилався позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачами, вони підлягають задоволенню. Як встановлено судом, відповідач у добровільному порядку не знявся з реєстрації місця проживання, що визначено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», квартирою не користується без поважних причин протягом тривалого часу, не бере участі в її утриманні, чим порушується право власності позивача. Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved