Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

У липні 2020 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулось до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, посилаючись на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2018 у справі №3345/4204/18 з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] стягнуто нараховану але невиплачену заробітну плату у розмірі 65017,08 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 40670,68 грн., моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. без урахування прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів. На виконання рішення суду Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України платіжним дорученням № 1545 від 12.02.2019 стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] суму 41670,68 грн. Вказане стягнення проведене Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у розмірі більшому, ніж належить, адже воно здійснено без утримання податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18% і військового збору у розмірі 1,5%. В результаті примусового стягнення грошових коштів, проведеного органом державної виконавчої служби без будь-якої участі ПАТ «Запоріжжяобленерго», [PERSON] без достатньої правової підстави отримав зайві грошові кошти у вигляді належних до утримання ПАТ «Запоріжжяобленерго» для перерахування до бюджету податків і зборів у загальній сумі переплати 8012,30 грн. 22.04.2020 ПАТ «Запоріжжяобленерго» направило на адресу [PERSON] вимогу за № 010-010/ 6436 від 22.04.2020 про повернення безпідставно набутих грошових коштів сумі 8012,30 грн., яка зі сторони останнього залишилася без виконання. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти у сумі 8012,30 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 366,46 грн., а також трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 341,42 грн., а всього стягнути 8720,18 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджуються матеріалами справи, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2018 у справі №3345/4204/18 з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] стягнуто нараховану але невиплачену заробітну плату у розмірі 65017,08 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 40670,68 грн., моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. без урахування прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів. Відповідно до частини 5\~статті 124 Конституції України\~судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої\~статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. На виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2018 у справі №3345/4204/18 Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України платіжним дорученням № 1545 від 12.02.2019 стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] суму 41670,68 грн. 22.04.2020 ПАТ «Запоріжжяобленерго» направило на адресу [PERSON] вимогу за № 010-010/6436 про повернення безпідставно набутих грошових коштів у вигляді належних до утримання ПАТ «Запоріжжяобленерго» для перерахування до бюджету податків і зборів у загальній сумі переплати 8012,30 грн. Підставами позову є набуття відповідачем грошових коштів у сумі 8012,30 грн. за рахунок позивача ПАТ «Запоріжжяобленерго» без достатньої правової підстави відповідно до приписів\~ст. 1212 ЦК України. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Положення\~ст.1212\~ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частин першої та п`ятої, статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно з частиною першою\~статті 177 ЦК України\~об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття 1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. При цьому відповідно до частин першої, другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого\~статтею 1212 ЦК України\~у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Згідно з\~статтею 1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. У статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 (провадження № 14-445цс18). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що відсутні докази недобросовісної поведінки з боку відповідача, а також того, що нарахування грошових коштів позивачем не було добровільним чи здійсненим за наявності рахункової помилки з боку особи, яка провела виплати. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed