Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

у липні 2020 року комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло» (далі - КП «Київміськсвітло») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] на свою користь збитки, завдані в результаті ДТП, в розмірі 18 624,67 грн та судовий збір у розмірі 2102 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 22 червня 2018 року в м. Києві по вулиці Кільцева Дорога, 1-Б водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volvo» д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням і здійснив наїзд на електроопору, що призвело до пошкодження транспортного засобу. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.07.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Пошкоджене обладнання електромережі зовнішнього освітлення, яке було змонтовано на електроопорі і забезпечувало зовнішнє освітлення є комунальною власністю територіальної громади м. Києва. Позивачем за свій рахунок виконано роботи по відновленню пошкодженої електромережі зовнішнього освітлення м. Києва. Відповідно до кошторисних розрахунків вартість відновлення мережі зовнішнього освітлення до стану функціонального використання такого об`єкта, необхідність якого була обумовлена вищевказаним ДТП, складає 18 624,67 грн. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 7 вересня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 21-22). Справа, призначена на 25.02.2021 року не розглядалася у зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомленого належним чином. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. У судове засідання 7 вересня 2021 року сторони не з?явилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляду справи без його участі. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідача належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованими у встановленому законом порядку місцем проживання, однак судовий його виклик повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про закінчення строків зберігання. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.06.2018 року о 22 год. 38 хв. у м. Києві на вул. Кільцева Дорога, 1-Б, [PERSON] керував автомобілем «Volvo» д.н.з. [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотестера «ДРАГЕР» прилад №0571 тест №643, результат тесту: 2,62‰, чим порушив п. 2.9а ПДР. Крім того, водій [PERSON] не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, в результаті чого здійснив наїзд на електроопору, що призвело до пошкодження транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 2.3 б, 12.1 ПДР. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.07.2018 по справі № 752/12972/18, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с. 12). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено обладнання електромережі зовнішнього освітлення, яке було змонтоване на електроопорі і забезпечувало зовнішнє освітлення, яке є комунальною власністю територіальної громади м. Києва. На підтвердження пошкодження електроопори позивач надав суду фотокартку (а.с. 14) та акт обстеження мереж зовнішнього освітлення від 23 червня 2018 року (а.с. 15), яким встановлено, що автомобіль «Volvo» д.н.з. [NUMBER] здійснив наїзд на опору і для відновлення освітлення на даній ділянці Кільцевої дороги потрібно провести такі ремонтні роботи: замінити пошкоджену опору, встановити кроштейн з світильниками та підвісити провід СІП. Згідно ч. 3 ст. 19 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» у випадках пошкодження чи знищення елементів благоустрою, визначених пунктом 2 частини другої цієї статті, винна юридична чи фізична особа усуває пошкодження (відновлює елементи благоустрою) власними силами або за домовленістю з балансоутримувачем перераховує на його рахунок суму відновної вартості. Згідно ч. 4 ст. 19 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» розмір відшкодування збитків, завданих об`єкту благоустрою, визначається балансоутримувачем за методикою визначення відновної вартості об`єктів благоустрою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Згідно п. 1.7 Методики визначення відновної вартості об`єкта благоустрою (далі - Методики) розмір відшкодування збитків, завданих об`єкту благоустрою, пов`язаний з усуненням пошкоджень об`єкта благоустрою, що виникли безпосередньо в результаті дій винної особи або як наслідок таких дій, і складається з вартості робіт на його відновлення до стану функціонального використання такого об`єкта, який відповідає вимогам державних стандартів, норм і правил. Згідно п. 2.6 Методики у випадку відновлення об`єктів благоустрою шляхом проведення будівельно-монтажних або ремонтно-будівельних робіт відновна вартість об`єктів благоустрою визначається за стандартами, нормами і правилами, які діють у будівництві. Відповідно до кошторисних розрахунків від 12.09.2018 року, які складено відповідно до Правил визначення вартості будівництва ДСТУ БД.1.1-1.:2013, вартість відновлення мережі зовнішнього освітлення до стану функціонального використання такого об`єкта, який відповідає вимогам державних стандартів, норм і правил, необхідність якого була обумовлена дорожньо-транспортною пригодою, станом на 10.09.2018 р. склала 18 624,67 грн (а.с. 8). Звертаючись до суду із даним позовом про відшкодування збитків, завданої дорожньо-транспортною пригодою, позивач посилався на те, що з відповідача підлягає стягнення збитків як з винної особи заподіювача шкоди. Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» збитки, завдані об`єкту благоустрою в результаті порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, підлягають відшкодуванню в установленому порядку. Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (ч.2 ст.11 ЦК України). Положення ст.ст. 1166, 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робі, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи те, що позивачем виконано відновлюваний ремонт пошкодженого майна, на підтвердження чого надано відповідні кошторисні розрахунки, суд вважає доведеним саме такий розмір завданої йому майнової шкоди. Відповідачем доказів щодо невідповідності заявленої до відшкодування суми збитків дійсним обставинам справи суду не надано. Приймаючи до уваги те, що судом встановлено факт нанесення відповідачем позивачу матеріальних збитків та стороною відповідача жодними доказами доводи позову не спростовані, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved