overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача і просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно до повноліття дитини, оскільки матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. У судове засідання позивач не з'явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про день і час слухання справи, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 28 серпня 2009 року (арк.с.3). 06 травня 2011 року у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 25 травня 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (арк.с.4). Малолітній [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на його утримання відповідач не надає, тому, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 01.10.2005 року був зареєстрований шлюб із відповідачем. Від сумісного шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В травні 2014 року шлюбні відносини були припинені. Діти мешкають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти задоволення вимог не заперечував. Матеріалами справи встановлено, позивач і відповідач знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 01.10.2005 року, від сумісного шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], № [NUMBER] (а.с.7-8). Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, оскільки згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У липні 2014 року, позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з 29 серпня 1992 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого неповнолітніх дітей не мають. У 2012 році шлюбні відносини між ними фактично були припинені, підставою розпаду сім'ї вважає відсутність спільної мови при вирішенні сімейних проблем. З вказаного часу разом не проживають, відповідач зібравши свої особисті речі пішов з родини. Вважає збереження шлюбу не можливим та просить його розірвати, оскільки за час окремого проживання спроб примирення не було. В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. При цьому зазначила, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи. Суд, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 29 серпня 1992 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано Петрівським райвідділом ЗАГС Кіровоградської області, актовий запис № 49, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 4). Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Як вбачається з матеріалів справи, з 2012 року сімейні відносини між сторонами були фактично припинені, підставою розпаду сім'ї стало те, що сторони не знаходили спільної мови при вирішенні побутових та сімейних проблем, що призводило до сварок, в результаті були втрачені почуття любові та поваги один до одного. З вказаного часу сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

У липні 2014 року, позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 19 лютого 2011 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Одразу після укладення шлюбу, відносини між ними не склались, через постійну відсутність чоловіка, оскільки останній постійно перебуває на заробітках, постійні конфлікти та суперечки на цьому ґрунті, у зв'язку з чим спільне життя стало неможливим та нестерпним. Вважає збереження шлюбу не можливим та просить його розірвати. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. При цьому зазначила, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи. Суд, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 19 лютого 2011 року був укладений шлюб між сторонами, який зареєстровано Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 70, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 8). Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Як вбачається з матеріалів справи, сімейні відносини між сторонами не склались, через постійну відсутність чоловіка, суперечок, скандалів, відсутності сімейного бюджету, спільне проживання стало неможливим та нестерпним. Сторони перестали підтримувати подружні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Пояснила, що вони з відповідачем не проживають разом з 2010 року, з цього ж часу відповідач ухиляється від утримання дитини. [PERSON] позов визнав. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.09.2014 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб, укладений 28.02.2009 року, між позивачем та [PERSON] було розірвано (а.с.11). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 2513 та видано свідоцтво (а.с.3). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища сторін та враховуючи ту обставину, що відповідач не допомагає матеріально утримувати дитину та відсутності підстав для збільшення розміру аліментів, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх його заробітку. Відсутність на даний час роботи у відповідача не звільняє його від обов'язку на матеріальне утримання доньки. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судові витрати. На підставі ст.ст.180-183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у лютому 2008 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований ВРАЦС Оболонського РУЮ м. Києва. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне життя не склалося, збереження шлюбу неможливо. За таких обставин, позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, однак не погодився з підставами розірвання такого, які були вказані позивачем у позовній заяві. Вказав, що він та позивач останній рік не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, а тому він не бачить перспектив для подальшого перебування у шлюбі з позивачем. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 01 лютого 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований ВРАЦС Оболонського РУЮ м. Києва, актовий запис № 91. У сторін є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Зазначає, що дочка є студентом денної форми навчання Київського професійно-педагогічного коледжу ім. Антона Макаренка у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, тому просить стягнути з відповідача на утримання дочки аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно до закінчення нею навчання чи досягнення двадцяти трьох років. У судове засідання позивач не з'явилася, повідомивши письмово про розгляд справи в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, повідомивши письмово про визнання позову та розгляд справи в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка є студентом денної форми навчання Київського професійно-педагогічного коледжу імені Антона Макаренка, термін навчання з 03.09.2013 року до 30.06.2015 року, що підтверджується довідкою від 25.06.2014 року № 1049. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З огляду на наведене та враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з названим позовом, у якому зазначає, що з 1983 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.07.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, але заперечує проти сплати аліментів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1983 року, який розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.07.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Наведе підтверджується копією свідоцтва про народження, копією рішення суду та не заперечується сторонами. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на наведене та враховуючи, що відповідач працює, має постійний заробіток, що підтверджується довідкою про заробітну плату, суд приходить до висновку, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дочки. Обставин, які б давали підстави для стягнення аліментів у меншому розмірі у судовому засіданні не здобуто. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2006 року. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, а дочка залишиться проживати разом з позивачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі 02 вересня 2006 року, шлюб був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1088 (а.c.3). Від даного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2003 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, а син залишиться проживати разом з позивачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2003 року, шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис № 573. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Після розірвання шлюбу син залишиться проживати разом з позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved