Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У липні 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з відповідача на його користь шкоди у розмірі 147653,90грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за результатами розгляду 25.03.2014 р. Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС Міністерства соціальної політики України визнано безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС категорії 1 гр.[PERSON] Таким чином відповідачу з 01.05.2014 р. припинено нарахування відповідних пенсійних виплат, та повідомлено листом від 19.05.2014 р. про необхідність повернення переплаченої пенсії за період з 28.05.2001 р. по 30.04.2014 р. в сумі 147653,90грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в ньому. Відповідач в ході розгляду справи зазначав, що з весни 2014 р., коли виникло питання щодо необхідності повторного підтвердження перебування ним в зоні аварії ЧАЕС, та підтвердження участі в ліквідації наслідків вказаної аварії, він направив запити до Центрального архіву Міністерства оборони СРСР, однак відповіді не отримав. При цьому, мотивуючи ненадання підтверджень перебування в зоні ЧАЕС працівники архіву повідомили, що всі особові документи передані на зберігання до м.Подольськ РФ, тому на даний час їх отримання є неможливим. Разом з тим, оскільки підтвердити своє перебування в зоні аварії ЧАЕС відповідач на даний час не має можливості, він просив задовольнити позов на умовах мирової угоди, підписаної з позивачем. Водночас, на запитання суду щодо реальної можливості сплачувати щомісячно протягом року по 12300,00 грн., відповідач вказав, що його місячний дохід становить 10000,00грн. Представник відповідача просив застосувати наслідки пропущення строку звернення до суду за період, що перевищує три роки з моменту проведених виплат, та відмовити в позові з цих підстав. Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з протоколу від 25.03.2014 р. №4 засідання Комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, було визнано безпідставним видачу [PERSON] посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2(1), оскільки згідно довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 02.04.2013 р. №22892 не підтверджено участі [PERSON] в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з огляду на те, що довідка №51/1/17517 від 29.12.2000 р., яка слугувала підставою для встановлення відповідного статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2, архівом не виконувалась. У відповідь на запит заступника начальника управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва, заступником голови Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України було надано відповідь від 29.05.2014 р. за вих.№5499, згідно якої убачається неможливість передання на запит інформацію щодо підтвердження встановлення причинного зв'язку захворювання [PERSON] з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС, оскільки архів Київської РМЕК до Центральної міжвідомчої експертної комісії на теперішній час не переданий. З досліджених в ході судового розгляду справи матеріалів пенсійної справи відповідача убачається, що відповідач 28.05.2001 р. проходив обстеження МСЕК, про що вказує витяг №000743, за результатами якого установлено другу групу інвалідності строком до 28.05.2006 р., та підтверджено причину інвалідності - робота з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Крім того, під час повторного проходження відповідачем МСЕК 25.06.2002 р. було встановлено безстроково другу групу інвалідності у зв'язку з виконанням служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, про що вказує витяг з акту МСЕК №046429, оригінал якого також міститься в матеріалах пенсійної справи [PERSON] Судом установлено, що на підставі вище вказаного рішення Комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 25.03.2014 р., Управлінням Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Києва було видано розпорядження про припинення виплати [PERSON] пенсії. Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності відомості, пов'язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом; отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності відомості, пов'язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом. Згідно із ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. При цьому, згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Крім того, у відповідності до ст.1215 ЦК України, навіть безпідставно набуте майно не підлягає поверненню, якщо таке майно не набуто у зв'язку з недобросовісністю набувача. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Натомість, на підтвердження правомірності заявлених вимог до відповідача про необхідність повернути виплачену пенсію за час дії статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, суду не надано будь-яких доказів зловживань з боку пенсіонера або подання цим страхувальником недостовірних даних. З огляду на те, що механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації, однак факт підроблення документів або представлення органу Пенсійного фонду неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії відповідачу, судом не встановлено, то підстави для стягнення з відповідача надмірно сплаченої суми пенсії відсутні. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed