Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 19.02.2014 року\~ [PERSON] отримала кредит у розмірі 3910,03 гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється, починаючи з «1» по «25» число кожного місяця шляхом надання відповідачем банку грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. Відповідач був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Підписання вказаного договору є згодою [PERSON] прийняти кредитні кошти та повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Однак, відповідач свої зобовязання за договором не виконує. Станом на 11 червня 2017 року загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 11966,62 грн. На час звернення до суду відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 11966,62 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі й просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання двічі не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. З урахуванням положень статті 224 ЦПК України та думки представника позивача, який в наданій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів (ч.1 ст.11 ЦПК України). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н (а.с.6). Генеральна угода підписана відповідачем. За вказаною Генеральною угодою [PERSON] отримала кредит в розмірі 3910,03 гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% річних на 36 місяців. Погашення заборгованості здійснюється, починаючи з «1» по «25» число кожного місяця шляхом надання відповідачем банку грошових коштів в розмірі 195,66 гривень для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості 29 лютого 2016 року. Пунктом 2.2. Генеральної угоди передбачено, що за порушення зобовязання [PERSON] сплачує банку штраф в розмірі 688,18 грн. [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого позивачем відповідно до умов кредитного договору станом на 11 червняч 2017 року нарахована заборгованість на загальну суму 11966,62 грн., яка включає: -3910,04 грн. тіло кредиту; -2363,60 грн. відсотки за користування кредитом; -5004,80 грн. пеня та комісія за прострочене зобовязання; -688,18 грн. \~ штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с. 4). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки\~відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.\~ Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до положень ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 19 лютого 2014 року мається прострочення виконання грошового зобовязання. Позовні вимоги підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст.617 ЦК України. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони\~понесені\~нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених відповідачем, складає 1600,00 гривень. \~ \~ \~ \~На підставі статей 11, 258, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: approved