Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

У липні 2013 року позивач Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» звернулося з позовною заявою до відповідача [PERSON] «про стягнення заборгованості». Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.11.2013 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON] «про стягнення заборгованості, - задоволено. Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за договором № 040-Z/010212 від 15 березня 2012 року про відкриття рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue та договором № 300-010-007275/12-00938-вкл-к від 15 березня 2012 року про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту - 32269,78 грн.; 322,70 грн. у відшкодування витрат по оплаті судового збору. За заявою представника відповідача [PERSON] діючої за договором про надання правової допомоги від 29.04.2016 року [PERSON], Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.11.2013 року, - скасовано та призначено до судового розгляду. На момент ухвалення рішення, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON] «про стягнення заборгованості», залишилися в первісному вигляді. Представник позивача Препелиця Ю.В., діюча на підставі довіреності в інтересах АТ «Банк «Фінанси та Кредит» подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та не заперечують проти заочного розгляду справи. В судове засідання призначено на 18.04.2018 року представник відповідача [PERSON] діючий на підставі довіреності в інтересах [PERSON] не з'явився, про місце та час судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджено поштовим повідомленнями та розписками (а.с.94,99). Окрім цього, 21.02.2017 року до судового засідання призначеного на 21.02.2017 року від представника відповідача [PERSON] подано заяву про перенесення розгляду справи, для підготовки заперечень та надання доказів. (а.с.82). 18.05.2017 року від представник відповідача [PERSON], діючого на підставі довіреності в інтересах [PERSON] подано клопотання про перенесення розгляду справи, у зв'язку з перебуванням в Амур-Нижньодніпровському суді м. Дніпропетровська (а.с.88), факт документально не підтверджено. 27.11.2017 року від представник відповідача [PERSON], діючого на підставі довіреності в інтересах [PERSON] подано клопотання про перенесення розгляду справи, у зв'язку з перебуванням в Апеляційному суді Дніпропетровської області (а.с.100), факт документально не підтверджено. Крім того, будь-яких заперечень та доказів проти раніше прийнятого заочного рішення представником відповідача та відповідачем не долучено, небажання їх надавати, ухилення від участі в судових засіданнях, що призводило до їх відкладення, процесуальну поведінку відповідача та його представника, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані, та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] 15 березня 2012 року уклали договір № 040-Z/010212 про відкриття рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue (надалі - договір 1). Відповідно до умов договору 1 позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] і надав відповідачу платіжну карту Visa Electron № [NUMBER]. 15 березня 2012 року між позивачем і відповідачем укладений договір № 010-007275/12-00938-вкл-к про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту (надалі - договір 2), з розміром ліміту овердрафту в сумі 15000 грн. зі сплатою процентів, передбачених вказаним договором. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання виконав частково. Станом на 23 липня 2013 року заборгованість відповідача становить 32269,78 гривень. Просив в рахунок погашення заборгованості за 040-Z/010212 від 23 травня 2012 року та договором 010-007275/12-00938-вкл-к від 15 березня 2012 року стягнути з відповідача на користь позивача 32269,78 гривень та судові витрати. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та інші. Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Тому, коли позичальник не здійснив у повному обсязі сплату кредиту, позивач по справі набув право вимагати погашення кредиту. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 76-81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. З боку відповідачів по справі не надійшло заперечень та доказів у спростування позовних вимог, тому суд діє відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України. Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Підстав для звільнення відповідача від сплати зазначеної суми, або зменшення її розміру судом не встановлено. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON] «про стягнення заборгованості», підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України на користь позивача з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі понесені за сплату судового збору при подачі позову до суду в розмірі 322,70 гривень відповідно до платіжного доручення №3 від 11.07.2013. (а.с.4). На підставі викладеного та

Outcome: approved