Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 25 886,50 грн, яка складається з основної суми заборгованості по оплаті за навчання у розмірі 22 823 грн, 3% річних у розмірі 829,13 грн та інфляційної складової боргу 2 234,37 грн, посилаючись на те, що державним вищим навчальним закладом «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» (далі - Університет) на підставі наказу №1248-ст. від 08.08.2019 «про зарахування студентів 1-го курсу освітнього ступеня бакалавр денної форми навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб і присвоєння їм номерів студентських квитків» [PERSON] був зарахований з 01.09.2019 до Університету студентом 1-го курсу денної форми навчання, внаслідок чого 03.09.2019 між Університетом та [PERSON] як Замовником послуг укладено договір №190293 (далі - Договір) про надання освітніх послуг. Відповідно до вказаного Договору Університет бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника надати освітні послуги, а Замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу. Освітня послуга Університетом за Договором була надана, однак відповідачем оплату за надану послугу здійснено не було, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 22 823 грн. Також позивач просить стягнути 3% річних у розмірі 829,13 грн, інфляційну складову боргу 2 234,37 грн та понесені ним витрати на оплату судового збору у розмірі 2 270 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2021 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу судом направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію позову з додатками за зареєстрованим місцем проживання. Поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «за закінчення терміну зберігання». Від відповідача заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань до суду не надходило. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі обставини. Державним вищим навчальним закладом «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» на підставі наказу №1248-ст. від 08.08.2019 «Про зарахування студентів 1-го курсу освітнього ступеня бакалавр денної форми навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб і присвоєння їм номерів студентських квитків» зараховано [PERSON] студентом 1-го курсу денної форми навчання з 01.09.2019 /а.с.12/. Між Університетом (Виконавцем) та [PERSON] (Замовником) укладено договір №190293 від 03.09.2019 в інтересах [PERSON] (Одержувача) про надання освітніх послуг /а.с.11/. Відповідно до Договору Університет бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника надати Одержувачу освітні послуги (п.1 Договору), а Замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встановлених Договором (п.4 Договору). Загальна вартість освітньої послуги за весь термін навчання становить 114 400 грн (п. 9 Договору). Замовник вносить плату щосеместрово безготівково (п.10 Договору). Датою виконання Замовником обов`язків щодо своєчасного внесення плати за освітню послугу є дата зарахування коштів на рахунок Виконавця, що підтверджується банківською/казначейською випискою /а.с.11/. Університетом за Договором освітня послуга була надана Одержувачу /а.с.14/, однак Замовником порушено умови Договору та не оплачено навчання за перший та другий семестр 2019/2020 навчального року, у зв`язку з чим Наказом ректора Університету від 26.05.2020 №632-ст Одержувача відраховано з Університету /а.с.15/. Станом на 26.04.2021 загальна сума заборгованості за Договором становить 22 823 грн (14 300 грн за перший семестр та 8 523 грн за другий (сума заборгованості за другий семестр зменшена у відповідності до кількості днів, за які Одержувачу не було надано освітньої послуги)) /а.с.8-10/. Договір розривається у разі відрахування з Університету Одержувача з підстав, передбачених ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» та в інших випадках, передбачених законом, у тому числі порушення Правил внутрішнього розпорядку Виконавця. Статтею 46 Закону України «Про вищу світу», підставами для відрахування здобувача вищої освіти є, зокрема, порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання. Згідно п. 21 Договору, закінчення строку Договору не звільняє Замовника і Одержувача від відповідальності за його порушення або невиконання /а.с.11-зворотній бік/. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не сплатив борг за навчання, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума боргу у розмірі 22 823 грн. Відповідно до п.11 Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього договору сторони несуть відповідальність згідно з законного та цим договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно із розрахунками наданими позивачем, на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати в розмірі 2 234,37 грн, та 3% річних в сумі 829,13 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих освітніх послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 829,13 грн та інфляційної складової боргу 2 234,37 грн є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що суду надано достатньо доказів укладення між сторонами договору, наявності заборгованості по ньому,і з урахуванням того, що відповідачем заборгованість за договором у добровільному порядку не сплачена, то вона підлягає стягненню у судовому порядку на користь позивача, а отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 25 886,50 грн. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 270 грн.

Outcome: approved