Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

У квітні 2019 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що проживала разом з відповідачем та від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON] , 2017 року народження. Спільне життя не склалось, проживають окремо. Неповнолітня дитина залишилась проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Для повноцінного та всебічного розвитку дитини є необхідним стягнення аліментів в розмірі 3480 грн. Вказала, що відповідач, як батько, має надавати матеріальну допомогу. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2017 року народження, в розмірі 3480 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Суду пояснила, що дитина проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Вона витрачає близько 2000 грн. на харчування дитини, біля 2000 грн. на одяг, іграшки, розваги та інші речі першої необхідності. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Має на утриманні ще одну малолітню дитину. Єдиний її дохід це соціальні виплати. Просила суд задоволити позовні вимоги. У судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги в частині сплати аліментів на дитину в розмірі 1000 грн., у решті позовних вимог просив відмовити. Суду пояснив, що його середньомісячний заробіток складає приблизно 7000 грн. З них він витрачає кошти на харчування, сплачує комунальні послуги, орендує помешкання. Тому аліменти на дитину в заявленому позивачем розмірі немає можливості сплачувати. Просив позов задоволити частково та стягнути аліменти на дитину в розмірі 1000 грн.. Дослідивши матеріали справи, подані заперечення та долучені сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина Аміджон, 2017 року народження, проживає разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 17 квітня 2019 року. Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З огляду на те, що дитина проживає з матір`ю, вік дитини, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі 2000 грн. до досягнення нею повноліття для забезпечення потреб дитини для повноцінного її розвитку, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України. Пояснення відповідача щодо неспроможності сплачувати аліменти в такому розмірі, суд оцінює критично. При цьому суд враховує, що відповідач є молодим чоловіком, вад здоров`я, які обмежували можливості працювати, немає, підтвердження відсутності інших доходів матеріали справи не містять. Відповідач не надав суду доказів того, що дійсно має скрутне матеріальне становище. Крім того, аліменти в розмірі 2000 грн. на дитину не є надмірними, а слугуватимуть належним утриманням дитини, для її всебічного розвитку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial