Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстрований він та його матір, відповідач по справі [PERSON], яка з 2012 року в квартирі не проживає, місце її проживання не відоме. Позивач зазначає, що він сам оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги. Крім того, реєстрація у квартирі відповідача порушує його права з приводу вільного розпорядження своїм майном, у зв'язку із чим позивач змушений звернутися до суду із позовом про усунення порушень у здійсненні права приватної власності квартири, а саме, визнати відповідача такою, що втратила право користування вищевказаною квартирою. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та надав аналогічні пояснення фабулі позовної заяви. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], про що свідчить копія договору міни квартири від 01 липня 2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], та посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.7). Згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.07.2009 року, [PERSON] на підставі вищевказаного Договору міні квартири на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 7). Із Акта обстеження житлово-побутових умов, складеного 11.12.2014 р. депутатом Броварської міської ради Бобко А.М., вбачається, що у квартирі [ADDRESS], окрім заявника прописана, але не проживає [PERSON], [INFO]. Відповідно даних довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 14.01.2015 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що являється сусідом позивача. Близько трьох років назад бачив відповідача за вказаною адресою, після того жодного разу її не бачив. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про відсутність без поважних причин [PERSON] понад один рік у квартирі [ADDRESS], тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved