Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

У липні 2019 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач зазначила, що 08 серпня 2018 року надала [PERSON] кошти в борг у розмірі 8750 грн. на строк до 31 грудня 2018 року, про що було складено боргову розписку від 08 серпня 2018 року. Оскільки борг відповідачем не було повернуто вчасно, сторони дійшли згоди про розстрочку боргу, про що уклали угоду від 01 квітня 2019 року. Позивач вказала, що відповідачем було частково повернуто борг на загальну суму 2900 грн. залишок заборгованості складає 5850 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, ухиляється від сплати боргу. Крім того 25 жовтня 2019 року [PERSON] було направлено лист-претензію відповідачу. Вказаний лист-претензію відповідачем залишено без задоволення. Позивач просила стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 5850 грн. а також кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. Ухвалою судді від 14 лютого 2020 року було відкрито провадження у справі, залучено учасників справи та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 12 березня 2020 року відкладено розгляд справи у зв`язку з неявкою учасників судового процесу та здійснено виклик відповідача шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також засобами рекомендованого поштового зв`язку Ухвалою суду від 08 квітня 2020 року відкладено розгляд справи у зв`язку з неявкою учасників судового процесу та здійснено виклик відповідача шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також засобами рекомендованого поштового зв`язку У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві, про що подали письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула повторно, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином суд не повідомляла. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду і якості. Договір позики є укладеним у момент передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ч.1 ст. 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов`язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 02 липня 2014 року при розгляді цивільної справи № 6-79цс14, - відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Судом достовірно встановлено, що 08 серпня 2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, шляхом надання відповідачем позивачеві розписки про отримання грошових коштів, за яким [PERSON] взяла у позику у [PERSON] грошові кошти в сумі 8750 грн. Дана обставина постає з позовної заяви, підтверджується розпискою, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 3). З наведеної розписки постає, що [PERSON] взяла кошти в сумі 8750 грн., які зобов`язалась повернути в строк до 31 грудня 2018 року, без визначення процентів за користування коштами. 01 квітня 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] додатково було укладено угоду про розстрочку боргу за борговою розпискою від 08 серпня 2018 року (а.с. 10). З вказаної угоди постає, що сторони домовились щодо погашення відповідачем заборгованості частинами протягом 6 місяців у сумі 1458 грн. за кожен місяць. Позивач вказала, що відповідачем було частково повернуто борг на загальну суму 2900 грн. залишок заборгованості складає 5850 грн. Станом на день розгляду справи відповідач фактично не повернула позивачеві взяті у позику кошти. Спір про розрахунок (обчислення) розміру боргу між сторонами у справі - відсутній. Відповідач не подала суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом вказаних обставин та позову. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що розписка [PERSON] , як борговий документ, свідчить про існування між сторонами невиконаних позичальником зобов`язань по договору позики, і є підтвердженням укладення договору позики, умови якого відповідач не виконала. Тому, позов підлягає задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики у розмірі 5850 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 840 грн.80 коп.

Outcome: approved