Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сумський завод «Насосенергомаш» (далі АТ «Сумський завод «Насосенергомаш»), у якому просить поновити його на роботі електромонтером з ремонту електроустаткування АТ «Насосенергомаш» та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18\~березня 2021 року до дня поновлення на роботі. Позовна заява мотивована тим, що наказом відповідача від 17 березня 2021 року за № 441-п він був звільнений з посади на підставі п. 2 ст.\~40 КЗпП України, тобто, у зв`язу з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи. Позивач вважає своє звільнення безпідставним та незаконним, оскільки останнє медичне обстеження він проходив у червні 2020 року, після якого він безперешкодно продовжував працювати та виконувати свої обов`язки сумлінно та без зауважень. Зазначає, що запропоновані вакансії для вибору іншого місця роботи йому було вручено на кілька хвилин у відділі кадрів 17 березня 2021 року, а тому часу на вибір вакансії надано не було. Також вважає, що його звільнення відбулось внаслідок розправи та помсти з боку роботодавця через те, що він у 2019 році звертався до суду з позовом про стягнення недоплаченої премії. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У відзиві на позовну заяву відповідач АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» просить відмовити у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. Зазначає, що підставою звільнення позивача є заключний акт за результатами періодичного медичного огляду працівників АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» від 01 вересня 2020\~року. У 2019 році на виконання пункту 2.2 Порядку відділом гігієни праці Управлення Держпраці у Сумській області був складений акт визначення категорій працівників АТ «Сумський завод Насосенергомаш», які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду в 2020 році, у якому, в тому числі, зазначена посада [PERSON] - «Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування (цех2)(цех3)(цех6) № робочого місця 27-30, 35, 36, 31-34, 63, 125». На виконання пункту 2.3 Порядку та на підставі акту відповідачем був виданий наказ від 11\~грудня 2019 року №\~153-АГ «Про надання списків для медичного огляду робітників АТ». До вказаного списку працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам, входив, у тому числі, і [PERSON] з підстав наявності на робочому місці виробничого шуму. Таким чином, у 2020 році позивач зобов`язаний був проходити періодичний медичний огляд. Відповідно до заключного акта за результатами періодичного медичного огляду працівників АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» від 01\~вересня 2020 року у [PERSON] встановлений діагноз «Хр 2 бічний неврит сл нервів НПС 1 ст», у зв`язку з чим йому протипоказана робота в умовах шуму та він потребує переводу на іншу роботу за станом здоров`я. 17 березня 2021 року позивачу було запропоноване переведення на іншу роботу згідно вакансій, існуючих на підприємстві, але [PERSON] від переведення відмовився, про що було складено відповідний акт, що стало підставою для його звільнення за п.\~2 ст.\~40 КЗпП України. Також зазначає, що позивач не був членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, тому згода профспілки на його звільнення не була потрібна. 28 травня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено до 30\~червня 2021 року за клопотанням позивача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 червня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 13 серпня 2021 року. 13 серпня 2021 року протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 03 вересня 2021 року у зв`язку із закінченням процесуального часу. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача Акціонерного товариства «Сумський завод «Насосенергомаш» Зінін А.С. заперечив проти задоволення позовних вимог. Третя особа директор з управління персоналом Акціонерного товариства «Сумський завод «Насосенергомаш» Пузан В.Б. в судове засідання не з`явився. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який працює електромонтером по ремонту обладнання в АТ «Сумський завод «Насосенергомаш», повідомив, що 17 березня 2021 року зранку їх з [PERSON] викликали у відділ кадрів та повідомили, що по слуху вони не проходять працювати по даній спеціальності. Якщо за 2-3 дні не знайдуть спеціальність із нешкідливими умовами праці, то їх звільнять. Через дві години їх знову викликали у відділ кадрів, надали список спеціальностей приблизно з 30 посад, де були ще більш шкідливі умови. На прохання позивача надати йому копію списку вакансій у відділі кадрів відповіли, що на руки вони список не дають. Дня через три до нього підійшов начальник та запропонував йому роботу, оскільки він був членом профкому. Так як позивач не був членом профкому, його звільнили. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] наказом від 19 вересня 2005 року №\~873-к прийнятий на роботу з 20 вересня 2005 року в цех № 7 електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 6-го розряду, з відрядною оплатою праці (а.с. 105). Згідно з висновком попереднього (періодичного) медичного огляду від 15 вересня 2005 року [PERSON] станом на момент прийняття на роботу був здоровий та придатний до праці електромонтером (а.с. 106 на звороті). У 2019 році на виконання пункту 2.2 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій відділом гігієни праці Управлення Держпраці у Сумській області був складений акт визначення категорій працівників АТ «Сумський завод Насосенергомаш», які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду в 2020 році, у якому, в тому числі, зазначена посада [PERSON] - «Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування (цех2)(цех3)(цех6) № робочого місця 27-30, 35, 36, 31-34, 63, 125» (а.с. 31-33). 11\~грудня 2019 року відповідачем був виданий наказ за №\~153-АГ «Про надання списків для медичного огляду робітників АТ». До вказаного списку працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам, входив, у тому числі, і [PERSON] з підстав наявності на робочому місці виробничого шуму (а.с. 34-37). Відповідно до заключного акта за результатами періодичного медичного огляду працівників АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» від 01\~вересня 2020 року [PERSON] протипоказана робота в умовах виробничого шуму (додаток 4 п. 5.4) та він потребує переведення на іншу роботу за станом здоров`я (а.с. 42-48). 17 березня 2021 року позивачу було запропоноване переведення на іншу роботу згідно переліку вакансій, існуючих на підприємстві станом на 17 березня 2021 року, але [PERSON] від переведення відмовився, про що працівниками відділу кадрів було складено відповідний акт від 17\~березня 2021 року (а.с. 49, 50-51). Наказом АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» від 17 березня 2021 року за № 441-к позивача звільнено з 18 березня 2021 року на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України у зв`язку з виявленої невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи, з виплатою вихідної допомоги у розмірі місячного середнього заробітку та з виплатою компенсації на 13 календарних днів невикористаної відпустки (а.с. 3). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках\~виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина 2 статті 40 КЗпП України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року за № 9, при розгляді справ про звільнення за п.\~2 ст.\~40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Підґрунтям для звільнення за пунктом 2 статті 40 КЗпП України є або фактичні дані, які підтверджують, що внаслідок стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладені на нього трудові обов`язки, або стійке порушення функцій організму, визнання працівника інвалідом та наявність протипоказань щодо продовження ним трудової діяльності, підтверджені довідкою медико-соціальної експертної комісії. Відповідно до карти умов праці професії електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування до шкідливих і небезпечних умов і характеру праці за вказаною професією відноситься виробничий шум (а.с. 38-40). Як вбачається з наявного в матеріалах справи заключного акта за результатами періодичного медичного огляду працівників АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» від 01\~вересня 2020 року, [PERSON] встановлений діагноз «Хр 2 бічний неврит сл нервів НПС 1 ст», у зв`язку з чим йому протипоказана робота в умовах шуму та він потребує переводу на іншу роботу за станом здоров`я (а.с. 42-46, 47-48). Звільнення працівника з підстав п.\~2\~ст.\~40\~КЗпП України допускається лише в разі якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу, не протипоказану за станом здоров`я. У зв`язку із зазначеним, 17 березня 2021 року позивачу було запропоноване переведення на іншу роботу згідно переліку вакансій, існуючих на підприємстві станом на 17 березня 2021 року, але [PERSON] від переведення відмовився, про що працівниками відділу кадрів було складено відповідний акт від 17\~березня 2021 року (а.с. 49, 50-51). Оскільки звільнення на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України належить до випадків розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця чи уповноваженого ним органу, воно допускається лише за наявності попередньої згоди первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Однак, станом на дату звільнення [PERSON] членом первинної профспілкової організації АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» не був, що вбачається з відповіді голови профспілки від 17\~березня 2021 року № 17 (а.с. 52). Таким чином, у зв`язку з відмовою позивача від переведення на іншу роботу у відповідача виникло право звільнити вказаного працівника на підставі п.\~2 ст.\~40 КЗпП України. Доводи позивача про те, що відповідачем пропущено строк для його звільнення, оскільки після проходження медичного огляду у червні 2020 року він продовжив виконувати роботу, а звільнення позивача відбулось лише 17 березня 2021 року суд не приймає до уваги, оскільки звільнення позивача на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України не є заходом дисциплінарного стягнення і до нього не можуть бути застосовані строки, передбачені ст. 148 КЗпП України. Крім того, як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, узгоджений після доопрацювання заключний акт за результатами періодичного медичного огляду працівників АТ «Сумський\~завод «Насосенергомаш»\~у 2020\~році підприємство отримало від Управління Держпраці у Сумській області лише 15 січня 2021 року (а.с. 74). За даними заключного акта переведенню на іншу роботу за станом здоров`я потребувало 108 працівників, що вимагало від підприємства значного часу для опрацювання кількості вакантних посад та проведення роботи з вказаними працівниками з метою забезпечення можливості зберегти робочі місця та перевести працівників на інші посади. Посилання позивача на те, що йому було недостатньо часу ознайомитися з переліком професій суд не приймає до уваги, оскільки, як пояснив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , у відділі кадрів, куди їх запросили з позивачем у день його звільнення, список працівників був наданий їм обом окремими документами і йому було достатньо часу для того, щоб з ним ознайомитись. Щодо стосується доводів позивача про те, що його звільнення відбулось з мотивів помсти з боку відповідача, то вони, на думку суду, не підтверджені належними і допустимими доказами, ураховуючи той факт, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 27 липня 2020 року, у справі № 591/2520/19 у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Сам по собі факт оскарження позивачем рішень судів першої та апеляційної інстанцій до Верховного Суду та відкриття касаційного провадження у тій справі не може слугувати достатньою підставою для висновку про те, що відповідач вчинив з позивачем акт розправи. Крім того, у тій іншій справі предметом позову було оскарження наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, у той час як позивача було звільнено на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, тобто, у зв`язку з виявленої невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи. З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для задоволення позову про поновлення позивача на роботі. У зв`язку з відсутністю підстав для поновлення позивача на роботі відсутні підстави для стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Отже, у задоволенні позову необхідно відмовити. Оскільки в позові відмовлено, тому відповідно до статті 141 ЦПК України відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат зі сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Outcome: dismissed