Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою [ADDRESS]. В судове засідання належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи учасники процесу не з'явились. Представник позивача в своїй заяві просила розглянути справу у її відсутність. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач по справі - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.04.2009 р., витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Бориспільське БТІ» є власником квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Як вбачається з довідки голови правління ОСББ «Головатого 77 Б» № 23 від 08.10.2012 р. окрім позивача у вказаній квартирі також зареєстровані [PERSON] (донька), а також [PERSON] (дружина). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує про те, що відповідач вже тривалий час - більше року не проживає у належній йому квартирі за адресою [ADDRESS]. Згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 359/8774/13-ц від 13.11.2013 встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] знаходиться на обліку та під соціальним супроводом з 30.08.2013 року з метою підвищення якості піклування за дітьми, формування відповідального батьківства, налаштування не реальний стан проблем та ведення здорового способу життя. В розумінні ч. 3 ст. 63 ЦПК України вказана обставина не потребує доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що [PERSON] була відсутня без поважних причин понад один рік у вищевказаній квартирі, суд вважає вимогу позивача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням законною, обґрунтованою, а отже такою, що підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved