Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

У липні 2015 року позивач, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», в особі представника за довіреністю [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], та є споживачем електричної енергії. На імя відповідача відкрито особовий рахунок № 718-96, вона неодноразово\~здійснювала перерахування грошових коштів\~\~за спожиту електричну енергію, отже між позивачем та відповідачем існують зобовязання. Станом на день подання позву у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у зв'язку з несплатою послуг позивача, у розмірі 1850,85 гривень, яку позивач, посилаючись на діюче законодавство, просить стягнути з відповідача, а також судові витрати\~\~в сумі 243,60 гривень. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, до зали суду не прибула, надавши заяву, якою просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилась. Судові повістки про виклик до суду були направлені рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованою адресою її проживання, що відповідає положенням ч. 5 ст. 74 ЦПК України, однак адресат до поштового відділення для отримання кореспонденції жодного разу не прибув, конверти були повернуті на адресу суду за закінченням строку зберігання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 грудня 1999 року було змінено договір найму жилого приміщення квартири [ADDRESS]; [PERSON] виділено у користування ізольовану кімнату житловою площею 12,3 кв.м; [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділено у користування дві суміжні кімнати житловою площею 17,8 кв.м та 12,9 кв.м. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 44539449 від 25 вересня 2015 року, квартира [ADDRESS] є трикімнатною, 35/100 квартири належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 33045 від 21 липня 2005 року. Інші дані про право власності на вказану квартиру у Реєстрі відсутні (ас. 28а-29). Як вбачається з особового рахунку № 086-96 комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Керуюча компанія «Східна», відкритого на імя [PERSON] (відповідач у справі) на підставі вказаного рішення, остання є квартиронаймачем (користувачем) двох кімнат жилою площею 30,7 кв.м у квартирі [ADDRESS]. Крім неї у квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO] (донька), [PERSON], [INFO] (син), [PERSON], [INFO] (онука). Таким чином, між позивачем та відповідачем у справі існують фактичні договірні відносини, що випливають з постачання і користування електроенергією за вказаною адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з п. 5 ч. 2\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно п. 42\~Правил користування електричною енергією\~для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі за текстом Правила), споживач електроенергії зобов'язаний оплачувати спожиту електроенегрію та здійснювати платежі відповідно до умов договору та\~Правил користування електричною енергією, вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Таким чином, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14. Відповідно до п. 19, 20 Правил, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються відповідно діючим тарифам для населення на основі фактичних показників приладу обліку. Розрахунковим періодом за спожиту електричну енергію є календарний місяць. Сплата за використану протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Як вбачається з доданої до позову довідки (розрахунку заборгованості), заборгованість відповідача за період з 20 грудня 2011 року по 04 червня 2014 року становить 1850,85 гривень. Як було встановлено судом, у квартирі [ADDRESS] крім [PERSON] зареєстровані члени її сімї, з яких троє повнолітніх. Відповідно до\~ст. 64 ЖК України\~члени родини наймача квартири несуть із ним солідарну відповідальність по оплаті комунальних послуг і квартплати. Однак позовні вимоги заявлені лише до [PERSON] Враховуючи положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення відшукуваної позивачем заборгованості з [PERSON] Відповідач жодного разу до судового засідання не з'явився, не побажавши тим самим приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову. Крім того, за положеннями ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 243,60 гривень На підставі наведеного,

Outcome: approved