Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради, в якому просив визнати за ним право власності в порядку за законом на квартиру [ADDRESS] після померлої 07.09.2007 року [PERSON], яка прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON] (помер 05.12.2002 року). За клопотання представника позивача до участі у справі було залучено в якості співвідповідача [PERSON]. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є спадкоємцем першої черги після померлої матері [PERSON]. За життя матірю було придбано кооперативну квартиру [ADDRESS], за яку нею повністю сплачено пайові внески. Після смерті матері позивач фактично прийняв спадщину, оскільки на момент її смерті та на теперішній час зареєстрований і проживає у спірній квартирі. З метою оформлення своїх спадкових прав він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача [PERSON] міської ради позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував у звязку із недоведеністю позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Додатково пояснила суду, що її довіритель живе та працює на території США, зявитись в судове засідання вона не може за сімейними обставинами. [PERSON] як спадкоємець першої черги та рідна сестра позивача на батьківську квартиру не претендує і спадкові права оформлювати не збирається. Дійсно [PERSON] зверталась до консула Генерального консульства України в м. Чикаго США за посвідченням заяви про прийняття спадщини, однак це було зроблено не з метою набуття права власності на спірну квартиру, а з метою її збереження, оскільки на той час позивач зловживав спиртними напоями і просто міг її змарнувати. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. Їх батьками є померлі [PERSON] (померла 07.09.2007 року) та [PERSON] (помер 05.12.2002 року). За життя [PERSON] та [PERSON] придбали кооперативну квартиру [ADDRESS], за яку повністю сплатили пайові внески. Членом ЖБК «Космос» був [PERSON] На день смерті [PERSON] з ним були зареєстровані та проживали його дружина та син [PERSON] та [PERSON] В подальшому померла [PERSON], на день її смерті з нею також проживав і був зареєстрований [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч. 3 цієї стаття спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно вимог ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Статтею 1275 ЦК України визначено правові наслідки відмови від прийняття спадщини, зокрема, в частині 2 зазначено, що якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положеннями ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до чинного на момент існування правовідносин Закону України «Про власність» (ст. 15) член житлового-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває права власності на це майно. Згідно вимог ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Пунктом 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року судам розяснено, що згідно із ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Таким чином, згідно вимог законодавства, діючого на момент існування спірних правовідносин, право власності на кооперативну квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало державної реєстрації. Тобто подружжя [PERSON] та [PERSON] придбали кооперативну квартиру та після сплати пайових внесків стали її власниками. Після смерті чоловіка спадщину фактично прийняли [PERSON] та її син. В подальшому після смерті матері спадщину фактично прийняв позивач. Відповідач [PERSON] хоча і зверталась із завою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину не отримувала і в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Отже, належними та доспутими доказами було доведено те, що позивач, прийнявши спадщину після своєї матері, позбавлений можливості належним чином оформити своє право власності на спадкове майно. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved