Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

\~У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила зняти арешт, а саме: будинок за адресою: м. Васильків, вул. Поповича, 8, який на праві приватної власності належить [PERSON], який накладений постановою № 796/6 від 20.08.2003 року та № 798/6 від 04.04.2003 року, які видані міським відділом державної виконавчої служби Васильківського міського управління юстиції. Вказуючи на те, що їй на праві власності належить домоволодіння за адресою: м. Васильків, вул. Поповича, 8. У жовтні 2016 року їй стало відомо, що її майно перебуває під арештом відповідно до постанов про арешт майна № 796/6 від 20.08.2003 року та № 798/6 від 04.04.2003 року, видані міським відділом державної виконавчої служби Васильківського міського управління юстиції, обтяження № 1321382 від 22.09.2004 року зареєстровані в Єдиному державному реєстрі нерухомого майна. На її звернення до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби з заявою про припинення арешту, отримала відповідь №10/10 від 31.10.2016 року в якій зазначено, арешт припинити неможливо, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені за терміном зберігання, а саме в 2007 році. Оскільки арешту з майна не знято, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.42). Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи до суду не зявився. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст.\~10\~та ч. 1 ст.\~60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст. ст.\~57\~і\~58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААО № 484664 від 24.06.1998 року [PERSON] являється спадкоємцем майна зазначеного в заповіті [PERSON], а саме ? частки житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходяться в м. Василькові Київської області по вул. Поповича, 8 (а.с. 4). Постановою державного виконавця Васильківського міського відділу юстиції серії АА № 618294, знято з оригіналу серії АА № 319144 від 04.04.2003\~року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження при примусовому виконанні виконавчого листа 2-3, виданого 29.01.2003 року Васильківським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1136 грн. накладено арешт на\~ квартиру на 1/6 частину будинку по вулиці Поповича, 8 в м. Василькові, що належить [PERSON] (а.с. 49). Згідно відомостей з Єдиного Реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, заборона на будинок, склад: ціла, стан: добудована, статус: жила, коментарій: 1/6 частка будинку; адреса: Київська область, м. Васильків, вулиця Поповича, будинок 8, власником якого є [PERSON], зареєстровано 22.09.2004 року 12:55:10 за № 1321514 реєстратором Приватним нотаріусом [PERSON] Васильківський районний на підставі повідомлення 2113, 02.09.2003 року Другої Васильківської міської державної нотаріальної контори, Постанова ВС Васильківського МУЮ, реєстраційний номер обтяження 1321514, додаткові дані: архівний номер 6040763KIEV21684, архівна дата: 17.09.2003 09:20, дата виникнення: 17.09.2003, № реєстра: 208777-2161, внутр. №\~А00171322AF4352A4636 (а.с. 14). У відповідності до відомостей з Єдиного Реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, заборона на будинок, склад: ціла, стан: добудована, статус: жила, адреса: Київська область, м. Васильків, вулиця Поповича, будинок 8, власником якого є [PERSON], зареєстровано 22.09.2004 року 12:33:35 за № 1321382 реєстратором Приватним нотаріусом [PERSON] Васильківський районний на підставі повідомлення 1072, 07.05.2003 року Другої Васильківської міської державної нотаріальної контори, Постанова 798/6 04.04.2003, реєстраційний номер обтяження 1321382, додаткові дані: архівний номер 5493346KIEV21684, архівна дата: 08.05.2003 09:08, дата виникнення: 08.05.2003, № реєстра: 183082-2161, внутр. №\~9501712926F429А4Е3С (а.с. 15). Як вбачається з відповіді Васильківського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області від 08.11.2016 р. № 10/10, піл час перевірки державного реєстру виконавчих проваджень виконавчих документів про стягнення з [PERSON], на виконанні у Васильківському МР ВДВС не перебуває. Звільнити майно, а саме житловий будинок в місті Василькові по вул. Поповича, 8, яке було арештовано постановами МВ ДВС Васильківського МУЮ № 796/6 від 20.08.2003 року, та 798/6 від 04.04.2003 року, не має можливості так, як виконавчі документи знищені за терміном зберігання в 2007 році згідно акту знищення архівних документів №101/07 (а.с. 8). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або н праві володіння ним. Відповідачами в\~ справі суд притягує боржника, особу в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особу, якій передано майно, якщо воно було реалізовано.\~ Відповідно до\~ст. 41 Конституції України,\~ст. 321 ЦК України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст.\~316, ч. ч. 1, 2 ст.\~319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2\~ст. 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1\~ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України\~є частиною національного законодавства, та\~ст.41 Конституції України\~та ст.ст.\~321,\~328 ЦК України, зазначають, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вендітеллі проти Італії» (1994) суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. За вимогами ст. 599\~ЦК України,\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони підтверджені належними доказами, що свідчать про наявність у нього права на нерухоме майно, зобовязання, що стало підставою для відкриття виконавчого провадження, в межах якого накладено арешт на нерухоме майно боржника, виконано, а тому необхідно надати в повноправне користування власника належне йому майно шляхом зняття з нього арешту, скасувавши постанову державного виконавця. Враховуючи викладене,

Outcome: approved