Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

У квітні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить: скасувати заборону відчуження житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом позивач посилається на наступне. Так, позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 051695 позивачу належить земельна ділянка під будинком в [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 1309 від 19.09.2008 виданої виконавчим комітетом Крюківщинської сільської ради у зв`язку із впорядкуванням нумерації в [ADDRESS] був змінений на номер [ADDRESS]. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 235305796 від 03.12.2020 року вбачається, що 23.07.2004 року Києво-Святошинська державна нотаріальна контора зареєструвала заборону на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , обтяжувач: відділення Ощадбанку України №5399, власником будинку зазначено [PERSON] . Зважаючи на вищевикладене, позивач вимушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права на володіння своєю власністю. У зв`язку із вищевикладеним просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 27.04.2021 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.06.2021 року відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Києво-Святошинська державна нотаріальна контора про звільнення майна з-під арешту. Ухвалою суду від 25.08.2021 р. закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Києво-Святошинська державна нотаріальна контора про звільнення майна з-під арешту. 22.09.2021 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання, призначене на 22.09.2021 не з`явилася, про час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставила. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи Києво-Святошинської державної нотаріальної контори у судове засідання, призначене на 22.09.2021 не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомляв. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок, видане на підставі рішення виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради від 30.01.1997 року за № 9/6 належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №051695 позивачу [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] належить земельна ділянка площею 0,1504 га розташована на території [ADDRESS] . Згідно наявної в матеріалах справи довідки з місця проживання від 19.09.2008 року № 1309 виданої виконкомом Крюківщинської сільської ради, [PERSON] проживає та зареєстрована в [ADDRESS] , у зв`язку із впорядкуванням нумерації в [ADDRESS] був змінений на номер [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 235305796 від 03.12.2020 року встановлено Києво-Святошинською районною державною нотаріальною контрою обтяження: заборону (реєстраційний номер обтяження 77102) 23.07.2004 року на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , підстава обтяження: повідомлення 174 відділення Ощадбанку України № 5399, власник: [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. У силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, беручи до уваги, що Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою було накладено заборону на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , котрий належить на праві власності позивачу [PERSON] , та наявність заборони порушує права позивача, як власника на власний розсуд розпоряджатися та користуватися своїм майном, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У відповідності до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved