Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У липні 2015 р. позивачка звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 16.08.2003 р. шлюбу, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з червня 2009 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилася, надала судові заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, проти надання строку на примирення заперечує. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, до судового засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 серпня 2003 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 614, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 06.08.2003 р (арк.спр.4). Від подружніх відносин сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (арк.спр.5). Шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2009 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. На час розгляду справи дитина мешкає з позивачкою. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені вже тривалий час, сторони проживають окремо один від одного, позивачка категорично заперечує проти надання зазначеного терміну. Крім того, відповідач, достовірно знаючи про час та місце розгляду справи, в судові засідання не з'являється, що свідчить про його байдужість до збереження сім'ї. Відповідно до ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до ВРАЦС Подільського РУЮ м.Києва для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб від 16.08.2003 р. № 614 відділу РАЦС Подільського РУЮ у м.Києві. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved