Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

У квітні 2020 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» в особі представника звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 09.02.2009 між сторонами по справі був укладений Комплексний договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг. Внаслідок неналежного виконання протягом тривалого часу зобов`язань у відповідача перед позивачем за період з листопада 2016 по березень 2020 виникла заборгованість у розмірі 8284,33 грн. Окрім того, позивач зазначає, що 3% річних становить суму 299,13 грн, інфляційна складова боргу - 606,56 грн, які просить стягнути з відповідача. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.05.2020, справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що заперечує проти позовних вимог та вважає їх необгрунтованими. Зауважує, що станом на 17.04.2020 (момент подання позовної заяви) заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 8284,33 грн не існувало. Крім того зазначив, що борг за період з листопада 2016 по березень 2020 не підлягає задоволенню у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому вказано, що відповідачем було частково погашено заборгованість, а саме травень 2020 - 4000,00 грн, серпень 2020 - 2000,00 грн, жовтень 2020 - 1452,76 грн, листопад 2020 - 2225,60 грн. Таким чином, станом на 01.12.2020 заборгованість відповідача складає 4460,09 грн. Зазначив, що відповідач систематично сплачує за житлово-комунальні послуги в розмірі, що значно перевищує суму місячного нарахування, тим самим визнається заборгованість. Враховуючи викладене, заборгованість в розмірі 4460,09 грн є заборгованістю за послугу за централізоване опалення за період з листопада 2019 по листопад 2020. В травні 2021 відповідач надав клопотання про долучення доказів та закриття провадження у справі, з підстав, що станом на 30.04.2021 платежі за житлово-комунальні послуги оплачуються відповідачем регулярно та в повному обсязі. Зазначив, що заборгованість за період з жовтня 2019 по квітень 2021 відсутня. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є експлуатаючою організацією та обслуговує будинок [ADDRESS] згідно Розпоряджень Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації № 1597 від 27.11.2008 та № 1664 від 10.12.2018. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 11.02.2009. 09.02.2009 між сторонами по справі був укладений Комплексний договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання обслуговувати житловий будинок, його технічне обладнання, надавати житлово-комунальні та інші послуги, а відповідач в свою чергу - відповідно до п. 2.2.4 Договору повинен вносити плату за отримані послуги на рахунок позивача не пізніше 1-го числа наступного місяця за розрахунковим. Відповідно до вимог ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст.4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримував та споживав комунальні послуги з утримання будинку й прибудинкової території та опалення, тому між сторонами виникли договірні правовідносини, а відповідно виникли права та обов`язки у сфері житлово-комунальних послуг в порядку ст.11 ЦК України. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідач неодноразово звертався до позивача щодо ніби-то відсутності/відключення послуги з централізованого опалення. Позивачем надавлись відповіді на звернення відповідача в установленому законом порядку та розяснювалось установлений законом порядок відключення від централізованого опалення будинку/квартири. Згідно витягу з робочої документації житлового будинку з підземним паркінгом по [ADDRESS] , будинок обладнаний даховою газовою котельнею за адресою: [ADDRESS] , яка обслуговує багатоквартирний будинок [ADDRESS] . Будинок обладнано комерційними вузлами обліку, які обліковують теплову енергію для потреб опалення. Положеннями Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», розрахунковими одиницями - є комерційні вузли обліку теплової енергії (загально-будинковий лічильник теплової енергії). Кожен співвласник, на підставі укладеного договору про надання послуг, надає показники розподільчих засобів обліку (індивідуальний лічильник) для вирахування його долі у загальному розмірі наданих послуг з теплопостачання. Різниця між показниками загально-будинкового вузла обліку та квартирними (розподільчими) - є втратами тепла на подачу опалення до житлового приміщення та підлягають сплаті у складі послуги з теплопостачання (дані втрати залишаються у будинку та забезпечують належну роботу інженерних мереж, а також підтримують сталу температуру у місцях загального користування будинку, технологічних нішах та терасах). Таким чином, встановлено обов`язок споживача оплачувати спожиту теплову енергію згідно показників комерційного вузла обліку (загально-будинкового лічильника теплової енергії) та втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами та ін. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначив у відповіді на відзив на позовну заяву, що станом на 01.12.2020 заборгованість відповідача складає 4460,09 грн, що становить борг за послугу з централізованого опалення за період з листопада 2019 по листопад 2020, що підтверджується наявними у справі розрахунками. Відповідач посилається на те, що у квартирі [ADDRESS] відсутнє централізоване опалення. Проте, відповідач не надає належні та допустимі докази відключення мережі централізованого опалення будинку, або відключення будинку від міських теплопостачальних мереж в установленому законом порядку. Відповідно до п. 5 Порядку надання послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення» послуги з централізованого опалення надаються споживачам безперебійно, виключно, за винятком часу перерв, визначених відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у разі виникнення аварій) та у міжопалювальний сезон. Згідно наказу Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76 система централізованого опалення в опалювальний період повинна працювати безперебійно і забезпечувати нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку. ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» укладено договір № 1682/1617-ТЕ-41 про постачання природного газу, в подальшому укладена додаткова угода № 1 до договору від 23.01.2017, додаткова угода № 2 від 31.03.2017, договір № 1081/1920-ТЕ-41 постачання природного газу від 26.09.2019 з додатковими угодами № 1-8, договір № 20/21-4187-ТЕ-41 віж 12.10.2020, згідно умов яких здійснюється постачання природного газу для газової котельні. Підготовка системи централізованого опалення житлового будинку до роботи в опалювальних сезонах проводиться в повному обсязі у відповідності до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, встановлених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил з утимання будинків та прибудинкових територій». Належна готовність системи підтверджується щорічними Актами готовності теплового господарства до роботи в опалювальний сезон, які наявніт в матеріалах справи. Пунктом 26 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладання будинку та вжиття заходів щодо дотриманя в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, ветиляції, кодиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. На підставі пункту 2.2 Порядку Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Внесені до Порядку у 2007 році зміни наказом № 169 від 06.11.2007 унеможливлюють відключення від централізованого опалення і гарячого водопостачання окремих квартир будинку і передбачають можливість відключення централізованого опалення і гарячого водопостачання будинку в цілому за рішенням загальних зборів, за згодою всіх власників приміщень у житловому будинку. Разом з тим, при відключенні квартири від централізованого теплопостачання не було дотримано вимог зазначених Правил та Порядку, такі дії суд вважає самочинними. У цьому випадку нарахування плати за централізоване опалення є правомірним. Аналогічні правові висновки викладені в Постановах Верховного Суду України від 16.05.2011, 26.09.2012 та підтверджують незаконність відключення однієї квартири від системи централізованого опалення, в обхід установлених правил відключення. З 2007 року діє заборона відключення від централізованих систем окремих квартир. Тоді був зареєстрований Міністерством юстиції Наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 169 від 06.11.2007, якими були внесені зміни до Наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.12.2005 та остаточно заборонено відключення споживачів від централізованого опалення, за винятком випадків, коли таке переобладнання передбачено схемами, затвердженими місцевими органами самоврядування. Як встановлено судом, відповідачем не надано належних доказів правомірного відключення квартири або будинку від системи централізованого опалення. Відповідно до встановленого порядку, відповідач, повинен довести факт наявності можливості вибору іншого (альтернативного) джерела теплової енергії, що може забезпечити теплом квартиру, наявність технічних умов для цього та проект автономного опалення квартири, проте відповідачем жодних належних та допустимих доказів щодо виконання зазначених умов не надано. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за послугу з централізованого опалення за період з листопада 2019 по листопад 2020 в розмірі 4460,09 грн., задовольнивши частково позовні вимоги. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 2102,00 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, підлягають частковому задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial