Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду позовом до [PERSON] про виселення та зняття його з реєстраційного обліку. 15 січня 2015 року позивачка звернулася до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням посилаючись на наступне. Позивачка є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі, окрім неї, є зареєстрованим відповідач [PERSON] Відповідач є зареєстрованим у квартирі з 20.07.2010 року. З липня 2010 року по вересень 2013 року позивачка з відповідачем фактично проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Однак у вересні 2013 року, відповідач без будь-яких пояснень зібрав свої речі, які були у квартирі, виїхав з неї, та на даний час його місце проживання позивачці не відомо. З цього з часу відповідач не цікавився житлом, не сплачував житлово-комунальні послуги. Отже, на день звернення до суду з відповідним позовом, відповідач не проживає у квартирі без поважних причин більше року, перешкод у користуванні квартирою позивачка відповідачу не чинила. Оскільки наявність реєстрації відповідача за вказаною адресою перешкоджає позивачці в повній мірі розпоряджатися квартирою, що належить їй на праві приватної власності, зважаючи на те, що відповідач не проживає та не користується даним житловим приміщенням тривалий час, вважає, що є підстави визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Позивачка та її представник у судове засідання не з'явились, про місце, день і час розгляду справи були повідомлені судом належним чином. Представник позивачки звернувся до суду з заявою, в якій просив провести розгляд справи за їх відсутності не заперечивши про розгляд справи в порядку, передбаченому ст.ст. 224-226 ЦПК України. Відповідач [PERSON] був повідомлений про розгляд справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 76 ЦПК України через житлово-експлуатаційну організацію за останнім відомим місцем проживанням відповідача. Оскільки представник позивачки не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 76 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.1996 року власником квартири [ADDRESS] є позивачка [PERSON] (а.с. 3-4). На вказаній житловій площі, у однокімнатній квартирі [ADDRESS] зареєстрованими, є власник [PERSON], та відповідач по справі - [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.6 ст. 319 ЦК України держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як видно з змісту позовної заяви, з липня 2010 року по вересень 2013 року позивачка з відповідачем фактично проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Однак у вересні 2013 року, відповідач без будь-яких пояснень зібрав свої речі, виїхав з квартири, та на даний час його місце проживання позивачці не відомо. З цього з часу відповідач не цікавився житлом, не сплачував житлово-комунальні послуги. З врахуванням вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, з врахуванням змісту позовної заяви та інших письмових доказів по справі, враховуючи відсутність відповідача [PERSON] без поважних причин в квартирі [ADDRESS] понад один рік, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право на користування цим житлом, та приймає рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] судові витрати у розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved