Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до Сколівського районного суду із позовною заявою до Дочірнього підприємства «Плай», за участю третіх осіб [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в якій просив стягнути з ДП «Плай» 103 813,59 грн. майнової шкоди та 10 000,00 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 24.11.2016 року (головуючий суддя Ясінський Ю.Є.) відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 21 червня 2018 року провадження у справі було зупинено на час проведення судової автотоварознавчої експертизи. 04.07.2019 року на адресу суду надійшов висновок судової автотоварознавчої експертизи № 3771 від 27.06.2019 року. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Сколівського районного суду Львівської області від 04.07.2019 року справа передана для розгляду судді Броні А.Л. у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну повноважень судді Ясінського Ю.Є. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 05.07.2019 року було поновлено провадження у цивільній справі № 453/1470/16-ц та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. 14.08.2019 року на адресу Сколівського районного суду Львівської області надійшла уточнена позовна заява [PERSON] , в якій він просив стягнути з ДП «Плай» завдану внаслідок ДТП майнову шкоду у розмірі 51 929,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. 20.08.2019 року ухвалою Сколівського районного суду Львівської області було закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 03.10.2019 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала частково, просила задовольнити позов в частині стягнення з ДП «Плай» 21 929,00 грн. завданої матеріальної шкоди внаслідок ДТП, а також 10 000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати. Зазначені вимоги мотивувала тим, що 03.08.2016р. на сільській дорозі в с. Климець Сколівського району Львівської області, третя особа [PERSON] керуючи автомобілем марки «Мегcedes-Benz» д.н.з [NUMBER] , не впоравшись з керуванням зіткнувся з автомобілем марки «Ореl Vivaro» д.н.з. [NUMBER] , який був під керуванням [PERSON] .. В результаті зіткнення позивачу було заподіяно тілесні ушкодження, а транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 09.09.2016 року у адміністративній справі № 453/1171/16-ц [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки дорожньо-транспортна пригода трапилась під час виконання [PERSON] трудових обов`язків, як працівника ДП «Плай», а транспортний засіб, яким він керував, належить ДП «Плай», позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ДП «Плай» про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до висновку експерта № 3771 від 27.06.2019 року, ринкова вартість автомобіля «Ореl Vivaro» становила 101 429,00 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Ореl Vivaro», внаслідок пошкодження у ДТП 03.08.2016 року, становила 101 429,00 грн. Оскільки відповідач - ДП «Плай» на момент скоєння ДТП застрахував транспортний засіб у ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач отримав від страхової компанії відшкодування у розмірі 49 500,00 грн., виплачене в межах ліміту страхового полісу. З урахуванням висновку експерта про розмір заподіяної шкоди та виплаченого страхового відшкодування, позивачем було подано змінену позовну заяву, у якій він просив стягнути майнову шкоду у розмірі 51 929,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Проте, на момент судового розгляду даної справи на адресу суду надійшла відповідь Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області № 31/13-2377 від 30.08.2019 року, в додаток до якої було долучено копію договору купівлі-продажу № 4641/2016/257015 транспортного засобу «Ореl Vivaro» від 22.12.2016 року, відповідно до якого [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] , продав [PERSON] транспортний засіб «Ореl Vivaro» за 30 000,00 грн. З огляду на зазначені обставини, в судових дебатах представник позивача просила частково задоволити позовні вимоги, стягнути з ДП «Плай» 21 929,00 грн. завданої майнової шкоди, 10 000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи у суді. Представник відповідача - Доценко О.І. позовні вимоги в частині стягнення з ДП «Плай» 21 929,00 грн. завданої майнової шкоди внаслідок ДТП не заперечував, однак щодо стягнення 10 000,00 грн. моральної шкоди заперечив, зазначивши, що така вимога позивача є необгрунтованою та не підтвердженою належними доказами. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем, своєї позиції не висловив. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» не забезпечили явки повноважного представника в судове засідання, про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.08.2016р. на сільській дорозі в с. Климець Сколівського району Львівської області, третя особа [PERSON] керуючи автомобілем марки «Мегcedes-Benz» д.н.з [NUMBER] , не впоравшись з керуванням зіткнувся з автомобілем марки «Ореl Vivaro» д.н.з. [NUMBER] , який був під керуванням [PERSON] .. В результаті зіткнення позивачу було заподіяно тілесні ушкодження, а транспортний засіб «Ореl Vivaro», який належав йому на праві приватної власності, отримав механічні пошкодження. Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 09.09.2016 року у адміністративній справі № 453/1171/16-ц [PERSON] , який керував транспортним засобом «Мегcedes-Benz» д.н.з [NUMBER] , який належить ДП «Плай» на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 08.06.2012 року, був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Судом встановлено, що [PERSON] на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ДП «Плай». Оскільки на момент скоєння ДТП транспортний засіб «Мегcedes-Benz» д.н.з [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач отримав від страхової компанії відшкодування у розмірі 49 500,00 грн., виплачене в межах ліміту страхового полісу, що підтверджується платіжним дорученням № 030644 від 02.09.2016 року (а.с. 43). Згідно зі статями 7, 8 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. Відповідно до статей 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Зі змісту пункту 22.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, ПрАТ «СК «Уніка» виконала перед позивачем [PERSON] свої зобов`язання щодо здійснення страхової виплати внаслідок ДТП в межах ліміту страхового полісу в повному обсязі. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 21 червня 2018 року провадження у справі було зупинено на час проведення судової автотоварознавчої експертизи, на вирішення якої було поставлено наступні запитання: 1). яка ринкова вартість транспортного засобу «Ореl Vivaro» д.н.з. [NUMBER] 2009 року випуску; 2). Яка вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП 03.08.2016 року, зазначеного автомобіля; 3). Яка ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу після ДТП, яка відбулась 03.08.2016 року. Згідно висновку експерта Львівського НДІСЕ № 3771 від 27.06.2019 року, ринкова вартість автомобіля «Ореl Vivaro» становила 101 429,00 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Ореl Vivaro», внаслідок пошкодження у ДТП 03.08.2016 року, становила 101 429,00 грн. На третє питання суду експерт зазначив, що виходячи з представлених матеріалів справи об`єктивно встановити, з технічної точки зору, вартість автомобіля «Ореl Vivaro» в аварійно пошкодженому після ДТП 03.08.2016 року стані не видається можливим з причин, вказаних у п. 3 дослідницької частини. Внаслідок зазначеного висновку експерта позивачем було подано змінену позовну заяву, а саме зменшено розмір позовних вимог, у якій він просив стягнути майнову шкоду у розмірі 51 929,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. 30.08.2019 року на адресу Сколівського районного суду Львівської області надійшла відповідь Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області № 31/13-2377 від 30.08.2019 року, в додаток до якої було долучено копію договору купівлі-продажу № 4641/2016/257015 транспортного засобу «Ореl Vivaro» від 22.12.2016 року, відповідно до якого [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] , продав [PERSON] транспортний засіб «Ореl Vivaro» за 30 000,00 грн. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі ст. 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу, в більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що страховик обраховує вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму. Згідно висновку Верховного Суду України, зробленого про розгляді справи № 6-725цс16, завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас таке ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням наведених норм закону, а також наявних в матеріалах справи доказів, таких як висновок експерта Львівського НДІСЕ № 3771 від 27.06.2019 року щодо розміру завданої майнової шкоди позивачу та копії договору купівлі-продажу № 4641/2016/257015 транспортного засобу «Ореl Vivaro» від 22.12.2016 року, з якого вбачається, що такий був відчужений позивачем за 30 000,00 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП підлягають до часткового задоволення, а саме в розмірі 21 929,00 грн. Визначаючись щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім?ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов?язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв?язку з ушкодженням здоров?я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом установлено, що внаслідок вчиненого правопорушення відповідачем, позивач зазнав моральних страждань, дія вчинена відповідачем призвела до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз досліджених у судовому засіданні та оцінених доказів вказує на те, що позивачем доведено факт порушення відповідачем його права, внаслідок чого позивачу було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, а тому вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди підлягають до задоволення частково. З огляду на зазначене, враховуючи характер та обсяг душевних страждань позивача, їх тривалість, можливість відновлення немайнових втрат, суд вважає, що розумним, справедливим та виваженим відшкодуванням моральної шкоди позивачу є 1500,00 грн. Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відтак стягненню з ДП «Плай» на користь [PERSON] підлягають 219,66 грн. сплаченого судового збору та судові витрати в розмірі 800,00 грн., сплачені позивачем за проведення незалежної експертної оцінки транспортного засобу.

Outcome: partial