Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

У квітні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПрАТ СК «Галицька» про захист прав споживача та стягнення пені та 3% річних за порушення умов договору страхування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 серпня 2017 року між сторонами укладено договір № 009/44Д/2017 добровільного страхування наземного транспортного засобу зі строком дії по 24 годину 16 серпня 2018 р. 05.01.2018 року близько 18 год. 15 хв. по вул. Бориспільській у м. Києві, транспортний засіб автомобіль марки Lexus, модель RX 200T, кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , рік випуску 2017, що є предметом договору страхування був викрадений, про що стало відомо відповідачу 09.01.2018 р. Позивач у виконання умов договору страхування повідомив страховика про вказану подію та надав всі документи, необхідні для виплати страхового відшкодування - вартості викраденого автомобіля. Проте, відповідач по даний час умови договору не виконав та не виплатив суму страхового відшкодування. У зв`язку з чим, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідача пеню, 3% річних за прострочення виплат за договором страхування та інфляційні втрати на суму 191 456 грн. 44 коп. Ухвалою суду від 25 квітня 2019 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 37). Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 25 квітня 2019 року та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача, вказану у Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, та повернулися на адресу суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання». Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 16 серпня 2017 року між сторонами [PERSON] та ПрАТ СК «Галицька» укладено договір № 009/44Д/2017 добровільного страхування наземного транспортного засобу зі строком дії по 24 годину 16 серпня 2018 р. Предметом страхування згідно з п. 1.2 договору визначені майнові інтереси позивача (страхувальника), що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, який пройшов відповідну державну реєстрацію в уповноважених органах і належить йому на правах власності, повного господарського володіння, оперативного управління або на інших законних підставах, а саме: автомобіль марки Lexus, модель RX 200T, кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , рік випуску 2017. Відповідно до п. 2.2 договору страховий випадок - це подія, передбачувана договором страхування, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика (відповідача) здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику або іншій третій особі. Підпунктом 2.2.2 договору встановлено, що до страхових випадків відноситься крадіжка транспортного засобу або його складових і обладнання, пошкодження чи його знищення в результаті протиправних дій третіх осі, пов`язаних з незаконним володінням транспортним засобом або без цього - варіант 2. 05.01.2018 року близько 18 год. 15 хв. по вул. Бориспільській у м. Києві, транспортний засіб, що є предметом договору страхування був викрадений, про що стало відомо відповідачу 09.01.2018 р. та визнається відповідачем у листі вих. № 1336 від 21.09.2018 р. (а.с. 18). Згідно п. 3.1.2 договору страхування страхових (відповідач) зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки йому стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування страхувальнику. При цьому, обов`язкові заходи страховика щодо оформлення необхідних документів (п. 3.1.2 договору) кореспондуються з пунктом 3.3 договору, згідно з яким страховик (відповідач) має право надсилати запити в компетентні органи та отримувати документи, необхідні для складання страхового акту. При цьому термін складання страхового акта та термін виплати страхового відшкодування подовжується не більше ніж на 60 днів. Отже, граничний строк виплати відповідачем суми страхового відшкодування, враховуючи факт отримання ним повідомлення про факт викрадення 09.01.2018 р. та зазначені умови договору страхування, є 12.03.2018 р. (62 дні, починаючи з 09.01.2018 р.) Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно з пунктами 2.5 та 2.6 договору страхова сума за цим договором складає 1 535 000 грн., а безумовна франшиза встановлюється у розмірі 10% від страхової суми на випадок викрадення автомобіля. Отже, страхова сума (страхове відшкодування), яку відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу не пізніше 12.03.2018 року становить 1 381 500 грн. = 1 535 000 - 10% від цієї суми. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною 3 вказаної статті ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Так, пунктом 3.1.5 договору страхування встановлено, що страховик (відповідач) зобов`язаний при порушенні терміну виплати страхового відшкодування сплатити страхувальнику пеню, розмір якої визначається умовами договору страхування. За кожний день затримки виплати з вини страховика страхувальнику сплачується пеня в розмірі 0,1% від нарахованої суми страхового відшкодування. Таким чином, відповідач, порушивши умови договору страхування щодо строків виплати позивачу страхового відшкодування, зобов`язаний на вимогу позивача сплатити пеню, розмір якої визначений договором страхування. Тому, за вказаний період з 12.03.2018 року по 10.05.2018 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 81 508 грн. 50 коп. (1 381 500 х 0,1% х 59 прострочені дні). 10.05.2018 року між позивачем та відповідачем до договору страхування був укладений протокол узгодження порядку виплати страхового відшкодування згідно якого відповідач повинен був сплатити позивачу (а.с. 19-20): - 276 300 грн. до 31.05.2018 р.; - 276 300 грн. до 30.06.2018 р.; - 276 300 грн. до 31.07.2018 р.; - 276 300 грн. до 31.08.2018 р.; - 276 300 грн. до 30.09.2018 р. У зв`язку з простроченням та частковими виплатами зазначеного порядку виплат страхового відшкодування між позивачем та відповідачем 18.10.2018 року був укладений додаток до згаданого протоколу про виплату, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1566, згідно з яким, відповідач зобов`язався сплатити позивачу залишок боргу (страхового відшкодування) в таких розмірах та строки (а.с. 21): - 128 000 грн. до 31.10.2018 р.; - 200 000 грн. до 30.11.2018 р.; - 200 000 грн. до 31.12.2018 р.; - 124 600грн. до 31.01.2019 р. Відповідачем було прострочено на 81 день графіку виплат згідно з протоколом узгодження порядку виплати страхового відшкодування від 10.05.2018 р. та 134 дні згідно з додатком до протоколу узгодження порядку виплати страхового відшкодування від 18.10.2018 р., що підтверджується довідкою з банку та виконавчим написом (а.с. 22). Тому, за вказаний період з 10.05.2018 року по 18 жовтня 2018 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 37 638 грн. відповідно до розрахунку позивача, наведеного у позовній заяві (а.с. 5), а за період з 18 жовтня 2018 року по 22 квітня 2019 року - 21 642 грн. 22 коп. відповідно до розрахунку позивача, наведеного у позовній заяві (а.с. 6). Загальна сума пені, яка підлягає стягненню становить 140 778 грн. 72 коп. (81 508 грн. 50 коп. + 37 638 грн. + 21 642 грн. 22 коп.). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 11 751 грн. 68 коп. (6 699 грн. 33 коп. + 3 093 грн. 53 коп. + 1 778 грн. 81 коп.) відповідно до розрахунків позивача, наведених у позові (а.с. 4-6). Крім того, з відповідача на користь позивача за прострочення своїх грошових зобов`язань (несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування) підлягає стягненню інфляційні витрати на суму 39 096,05 грн. за розрахунком позивача, наведеним у позовній заяві (а.с. 7), який відповідачем не спростований та з яким погоджується суд. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача 191 456,44 грн., що складається з суми пені у розмірі 140 788 грн. 72 коп., 3% річних у сумі 11 571 грн. 68 коп., інфляційних втрат у сумі 39 096 грн. 05 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1 914 грн. 56 коп., що становить 1% від суми задоволених вимог відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved