Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , визначивши третьою особою орган опіки та піклування Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просив суд визначити способи його участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , в наступному порядку: -до початку навчання сина у школі систематичні зустрічі з 10.00 години кожної першої та третьої середи місяця до 10.00 години кожного другого та четвертого понеділка місяця, без присутності матері, поза місцем її проживання; -після початку навчання сина у школі систематичні зустрічі з 15.00 години кожної першої та третьої п`ятниці місяця до 15.00 години кожної першої та третьої неділі місяця, без присутності матері, поза межами її проживання; -систематичні відвідування дитини за місцем її фактичного проживання кожної другої та четвертої неділі місяця з 09 години до 15.00 години без присутності матері дитини, з можливістю відвідання громадських місць для відпочинку; -кожен день народження дитини, а саме 07 лютого кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12.00 години до 16.00 години; -побачення у День народження сина 07 квітня щорічно з 15.00 години до 19.00 години; -спільний відпочинок з сином з 06 по 21 січня, з 01 по 15 липня щорічно без присутності матері, поза місцем її проживання. Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача не чинити йому перешкод у спілкування з сином, та забезпечити виконання порядку зустрічей з сином, встановленим судом. Позов обґрунтований тим, що 19 грудня 2017 року між сторонами був зареєстрований шлюб. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Позивач зазначає, що він разом з дружиною, сином та донькою дружини від першого шлюбу [PERSON] разом проживали в [ADDRESS] , ця адреса є їх зареєстрованим місцем проживання. Наприкінці лютого 2019 року відповідач залишила сім`ю, забрала дітей та виїхала в невідомому напрямку, через деякий час позивачеві стало відомо, що його дружина разом з дітьми переїхала до своїх батьків у м.Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. З моменту залишення їх місця проживання, відповідач перешкоджає повноцінним зустрічам з дитиною, не дає бачитися та вільно спілкуватися з сином, маніпулюючи його почуттями, виставляє різного роду умови для побачень з сином. Щотижнево позивач приїжджає в м.Вехівцево із села Спаське Новомосковського району, витрачає досить багато часу для проїзду, задля коротких зустрічей з дитиною, але відповідач намагається завадити зустрічам з дитиною, забороняє спільне дозвілля без її участі, не дозволяє сина забирати в с.Спаське Новомосковського району, в телефонних розмовах не відповідає на запитання щодо стану здоров`я, тощо. З моменту народження дитини позивач приймав активну участь у вихованні сина, виконував свої батьківські обов`язки щодо матеріального забезпечення дитини, його фізичного та духовного розвитку, багато часу проводив з ним вдвох, має всі необхідні навички по догляду за малолітньою дитиною, яку в змозі сам нагодувати, сформувати його графік відпочинку та дозвілля. Позивач зазначає, що між ним та сином був досить тісний контакт в той час, як він проживав з ним у с.Спаське, і багато часу вони проводили вдвох. Крім того, позивач звертає увагу на те, що він фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . У цьому будинку створені всі умови для відвідування його дитиною, яка також має право спілкуватися зі своїми родичами, проводити час у родинному колі. Сам позивач працює, не має жодних шкідливих звичок, має позитивну характеристику та не має жодних обмежень у своїх правах щодо дитини, його графік роботи дозволяє йому проводити час з дитиною не лише у вихідні дні, а й в будні дні також. Саме тому, позивач намагається більше часу, та пропорційно проводити час з сином за місцем його фактичного проживання в м.Верхівцево, однак без присутності матері. Таким чином, позивач посилається на те, що відповідач порушує рівність його прав у вихованні дитини, створює надумані перешкоди у вільному спілкуванні, що суперечить інтересам дитини, який потребує не тільки виховання матері, а й батька. У відзиві на позов відповідач посилається на те, що ще в період її вагітності позивач постійно їй погрожував, що буде судитися за дитину, оскільки він не мав наміру створювати з нею сім`ю та проживати разом, йому необхідна була лише дитини. Постійні образи та погрози під час спільного проживання призвели до того, що вона залишила місце проживання в с.Спаське та переїхала проживати до своїх батьків в м.Верхівцево, про що позивачеві було добре відомо. З моменту, коли вона виїхала в м.Верхівцево, позивач почав постійно телефонувати та погрожувати розправою, а також тим, що відбере у неї дитину. Відповідач спростовує ту обставину, що перешкоджає позивачеві у спілкуванні з дитиною, як за допомогою телефонного зв`язку, так і безпосереднім зустрічам. При цьому [PERSON] не заперечує проти того, щоб їх син періодично відвідував батька за місцем його проживання, такі зустрічні повинні відбуватися у її присутності, однак [PERSON] заперечує проти її перебування у його помешканні. Крім того, відповідач спростовує доводи позивача щодо активної участі позивача у вихованні сина, та зазначає, що з самого народження дитини він постійно працював у м.Дніпро, мав лише один вихідний, який витрачав не лише на сім`ю. Відповідач вважає батька дитини не здатним самостійно забезпечити належний догляд дитини, оскільки були випадки, коли він не доглядів дитину, внаслідок чого [PERSON] впав, отримав травму голови, що призвело в подальшому до його лікування та постановки на облік до лікаря. Крім того, [PERSON] зауважує, що після того, як [PERSON] проходив військову службу в зоні АТО, він повернувся дуже роздратованим, став грубити, ображати її, його дратують різні ситуації, різні люди, він не може стримати своїх емоцій. Відповідач заперечує проти зустрічей дитини з родичами позивача, оскільки вони не приділяли жодної уваги дитині, не цікавилися його життям, здоров`ям, жодного разу не привітали зі святами, тощо (а.с. 39-46). Відзив на позов був також наданий представником відповідача адвокатом Волошиною О.В. (а.с. 115-122), яка звернула увагу на малолітній вік дитини та висновок органу опіки та піклування за місцем фактичного проживання дитини, у якому повноважний орган опіки та піклування вважає, що побачення дитини з батьком повинні відбуватися виключно у присутності матері, а запропонований позивачем графік зустрічей після початку навчання у школі призведе до порушення звичного способу життя дитини. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач звернула увагу на свої позитивні характеристики як матері дитини, на свої умови проживання разом з дитиною, на стан здоров`я дитини та виконання нею всіх батьківських обов`язків (а.с. 149-151). У відповіді на відзив представник позивача зауважує, що більшість фактів, викладених у відзиві на позов є не що іншим, як спосіб спотворення дійсних обставин, які направлені виключно на приниження честі та гідності позивача. Так, позивач зазначає, що з відповідачем вони знали одне одного з 2012 року, проживали разом в неофіційному шлюбі, і саме він наполягав на створенні повноцінної сім`ї, реєстрації шлюбу та народженні спільної дитини. Протягом спільного проживання вони декілька разів припиняли стосунки, однак ініціатором їх поновлення завжди була дружина, яка і на той час маніпулювала його почуттями лише задля того, щоб покращити своє матеріальне становище. Від початку вагітності і до народження дитини зі сторони відповідача були неодноразові спроби маніпулювання його становищем, відповідач погрожувала забрати дитину і не дати йому можливості її бачити. Ці суперечки в їх сім`ї повернулися через дев`ять місяців після народження дитини, коли дружина відверто заявила, що не має жодного бажання жити з ним однією сім`єю, що вона помилилася в своїх почуттях, що вона не щаслива у шлюбі, внаслідок чого вона забрала сина, самовільно змінила місце проживання. Він спочатку телефонував дружині, однак вона не відповідала, а коли відповіла, то повідомила, що його не повинно стосуватися питання місця перебування його дитини, і якщо він хоче бачити сина, то буде виконувати її вимоги. Все це призвело до його звернення до правоохоронних органів, з метою встановлення місця перебування дитини. Всі інші доводи відповідача щодо навичок по догляду за дитиною, позивач вважає черговою спробою приниження його щирих почуттів до сина, направленим виключно на обмеження рівності прав у вихованні дитини (а.с. 81-86). Ухвалою від 06 серпня 2019 року відкрите загальне позовне провадження (а.с. 31-32 ). Ухвалою суду від 15 травня 2019 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи було залучено Підгородненську міську раду в особі органу опіки та піклування (а.с. 50,51). Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року в якості третьої особи залучено рган опіки та піклування виконавчого комітету Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с. 78-79). Ухвалою суду від 29 липня 2019 року закінчене підготовче судове засідання (а.с. 191-192). В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, надав пояснення щодо обставин, викладених у позові, а також надав пояснення про те, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, він дбав про свою дружину та дитину, змушений був вживати всіх заходів для матеріального забезпечення сім`ї, створення для сім`ї всіх необхідних побутових умов. Між тим, спільне життя з дружною не склалося через її небажання мати сім`ю взагалі. Відповідач самостійно змінила місце проживання дитини, нічого не говорячи, внаслідок чого усунула його від участі у спілкуванні з дитиною. Так, дитина, в силу свого малолітнього віку залишилася проживати з матір`ю за місцем проживання її батьків в м.Верхівцево. Відповідач не відповідала на його телефонні дзвінки, не хотіла з ним обговорювати питання виховання дитини. Маючи можливість та бажання виховувати свою дитину та приймати активну участь у такому вихованні, він змушений був витрачати свій час для того, щоб приїжджати за місцем проживання відповідача, яка іноді давала побачити дитину лише через вікно, або виключно під її пильним поглядом, не дивлячись на попередню домовленість про забезпечення зустрічей з дитиною. Після його звернень до правоохоронних органів та суду відповідач погодилася деякий час надавати йому можливість на побачення з дитиною, однак усі такі побачення є нетривалими, відбуваються при безпосередній присутності матері, яка не відходить від нього та не дає йому можливості самостійно визначитися з бажаннями щодо місця спільного з батьком відпочинку, щодо часу такого відпочинку, тощо. Сам позивач звернув увагу суду на те, що він виріс у сім`ї, вихований в дусі поваги до сім`ї та бажає такі ж якості прививати своєму синові, який повинен знати не лише безперервну увагу однієї матері, а й знати своїх рідних, які проживають окремо в різних населених пунктах. Він не має жодних шкідливих звичок, не має жодної негативної характеристики, яка б могла викликати у відповідача чи будь-якої сторонньої особи занепокоєність щодо нормального розвитку та виховання дитини за участю батька, тому просить усунути перешкоди у спілкуванні зі своїм сином та визначити запропонований ним порядок зустрічей з сином. В судовому засіданні відповідач не заперечувала проти визначення порядку зустрічей батька з дитиною, але наполягала на тому, що їх син потребує її постійної уваги, вона про нього піклується та в будинку, де вона проживає, для дитини створені всі умови. Ті умови, які пропонує позивач, можуть створювати загрозу для здоров`я дитини, його безпечного перебування в запропонованих місцях для відпочинку. Наприклад, на території с.Спаське Новомосковського району проживають змії. В силу малолітнього віку дитини, вона бажає, щоб усі зустрічі з дитиною відбувалися виключно в її присутності. Крім того, дитина відвідує дитячий садочок, має встановлений розпорядок дня, для неї повинен бути забезпечений денний сон та певна тривалість сну вночі. Їх син звик до того місця проживання та тієї обстановки, в якій він виховується, він дуже прив`язаний до неї, як до матері, а так само прив`язаний до старшої сестри, яка теж багато часу приділяє його вихованню. В ті часи, коли відбуваються зустрічі з батьком, син вимагає від неї своєї присутності, оскільки батько досить необачно поводиться з ним: були випадки коли дитина падала, були випадки коли він високо підкидав дитину та не вважав це небезпечним. Таким чином, відповідач вважає, що запропонований батьком графік зустрічей, місце зустрічей не зможе забезпечити їх синові створений розпорядок дня, та не може бути гарантований самим позивачем. Представник третіх осіб в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, а також надали відповідні висновки щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною. В судовому засіданні свідок зі сторони позивача [PERSON] надав показання про те, що його син позивач по справі має велике бажання активно приймати участь у вихованні свого сина, дитина також сама до нього тягнеться. Також свідок надав показання про те, що малолітній [PERSON] знає будинок, в якому фактично проживав в с.Спаському, в будинку створені всі умови для проживання малолітньої дитини. Він являється фактичним власником будинку, однак у будинку проживає виключно його син. Також свідок з позитивної сторони характеризує, як матір свого онука, так і його батька. Свідок зі сторони позивача [PERSON] надав суду показання про те, що являється хрещеним батьком [PERSON] , був присутнім при декількох подіях, коли матір дитини не надала можливості батькові побачити дитину, не дивлячись на те, що вони разом потратили багато часу задля проїзду із с.Спаське Новомосковського району до м.Верхівцево. Такі побачення були короткими, одного разу дитину показали у вікно. Також свідок охарактеризував позивача, як батька, який сумлінно ставиться до виховання свого сина, як особистості та чоловіка, позивач здатний привити дитині якнайкращі якості, притаманні чоловікові. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] сестра відповідача, надала суду показання про те, що була свідком неодноразових побачень батька з дитиною, матір дитини не чинила перешкод у спілкування з сином. Також свідок надала показання про те, що матір дитини вживає всіх зусиль для забезпечення своїх дітей всім необхідним, піклується про них, проявляє турботу та всю увагу. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши подані докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Встановлені в судовому засіданні обставини. У відповідності до свідоцтва про шлюб сторони 19 грудня 2017 року зареєстрували шлюб в Новомосковському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 5). [PERSON] народився [INFO] , його батьками значаться сторони по справі, про що свідчить свідоцтво про народження (а.с. 6). Суду надано довідку виконавчого комітету Спаської сільської ради про те, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , разом з ним зареєстровані [PERSON] син, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка дружини (а.с. 14). Сторонами не оспорювалося, що вони у лютому 2019 року остаточно припинили сімейно-шлюбні відносини, дитина залишилася проживати з матір`ю. Суду надано висновок Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 27.03.2019 року, у відповідності до якого 28.02.2019 року мало місце звернення позивача до правоохоронних органів з заявою про вжиття заходів до [PERSON] , яка забрала дитину та чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною (а.с. 7). З огляду на позиції сторін в судовому засіданні та матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник відносно усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини. Самостійно і добровільно сторони не можуть визначитися із спільною участю у вихованні та утриманні спільної дитини, а тому порушено питання про участь у вихованні та вільному спілкуванні з їх\~\~малолітньою дитиною батька, який мешкає окремо від дитини. До правовідносин, що вникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону. Відповідно до\~ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 151 СК України\~передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно зі\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст.18 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч.1\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2\~ст.155 СК України). Статтею 159 СК України\~визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Позовні вимоги позивача зводились до того, що він позбавлений можливості вільного, безперешкодного спілкування та виховання\~\~малолітнього сина, а тому просив суд\~\~зобов`язати відповідача не перешкоджати\~\~йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з ним. Враховуючи рівні права батька щодо дитини із її матір`ю, все ж, при визначенні конкретних способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, слід брати до уваги, найперше, інтереси дитини, оскільки їй не має бути завдано шкоди такими конкретними способами участі, які встановлюються для батька.\~\~ Тож в даному випадку має бути розумний баланс між забезпеченням належного батьківського виховання, реалізацією батьком своїх прав, і інтересами дитини. Згідно з частинами другою та третьою\~статті 157 СК України\~той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга\~статті 159 СК України). Під час вирішення спору щодо участі\~\~ батька у вихованні дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, небайдуже ставлення позивача до виховання дитини свідчить не лише про бажання батька брати участь у спілкуванні та виховання дитини, але і про безпосередню його участь у цьому процесі. Суду доведена відсутність виключних обставин, які б перешкоджали позивачеві приймати участь у вихованні сина. Такі обставини підтверджені його позитивними характеристиками за місцем проходження військової служби (а.с. 12), за місцем проживання (а.с. 13). За місцем фактичного проживання позивача для малолітньої дитини [PERSON] створені всі умови для спільного проводження часу в родині власника будинку [PERSON] - батька позивача, що підтверджується актами обстеження, як служби у справах дітей Новомосковської райдержадміністрації (а.с. 8-9), так і представниками Спаської сільської ради Новомосковського району (а.с. 10). Позивач має постійне місце роботи, постійний дохід та вільний графік роботи (а.с. 11), не перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.с. 25), має статус учасника бойових дій (а.с. 26), сплачує на користь відповідача кошти на утримання сина (а.с. 15), а також несе інші витрати, пов`язані з його утриманням. В свою чергу, відповідачем також надано достатньо доказів про те, що нею також створені всі необхідні умови для проживання дитини у будинку, який винаймає [PERSON] (а.с. 56). Подані відповідачем довідки та характеризуючі матеріали (а.с. 57-61) також не дають суду сумнівів у тому, що матір дитини сумлінно ставиться до своїх батьківських обов`язків та забезпечує умови для гармонійного виховання дитини. Відповідно до частин першої та другої\~статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. \~Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частин четвертої, п`ятої\~статті 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У даній конкретній справі, належний орган опіки та піклування Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, на виконання Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини постанови Кабінету Міністрів від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», надав суду висновок, у якому вважає за доцільне встановити наступний порядок участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] : -кожна середа та неділя з 08.00 години до 20.00 години в присутності матері [PERSON] . Таке рішення було прийняте з урахуванням віку дитини, його фізіологічних та психологічних потреб, та зважаючи на погодні умови. Таку постанову орган опіки та піклування вража дійсною до 3- років, а батькам рекомендовано звернутися до дитячого психолога (а.с. 143-144). В свою чергу, Спаська сільська рада, зважаючи на характеристики батька та його житлово-побутові умови, не вбачала перешкод у спілкуванні батька з дитиною без присутності матері за його місцем проживання (а.с. 73). Встановлюючи порядок спілкування батька\~\~з сином,\~\~суд відступає від порядку, запропонованого органом опіки та піклування Верхівцевської міської ради, та вважає за необхідне звернути увагу, що такий порядок не залишає права вибору батька на участь у спілкуванні та вихованні дитини, незважаючи на те, що він бажає приймати більш активну участь у спілкуванні та вихованні свого сина. Слід звернути увагу, що\~\~батьківство - це велика відповідальність, а роль батька у вихованні дитини важлива не менше, ніж роль матері. Щасливе дитинство і гармонійний розвиток\~\~дитини можливі лише за активної участі обох батьків, причому спосіб виховання\~\~ хлопчика, який проживає з матір`ю, має певні відмінності, які теж потрібно враховувати. За звичай, заради свого сина сторонам у справі (батькам) варто було б порозумітися та без емоцій домовитись про те,\~\~як батько буде спілкуватися з дитиною, оскільки дитина проживає з матір`ю та слід було усвідомити, що стосунки батька і сина відіграють життєво важливу роль у становленні особистості майбутнього чоловіка. На жаль, сторони після протягом тривалого часу не змогли вирішити питання спілкування та виховання малолітнього сина мирним шляхом, що і призвело до судового спору, як і не змогли вирішити спір в суді шляхом укладення мирової угоди. Так само, суд вважає за необхідне відступити і від запропонованого позивачем порядку зустрічей з дитиною, зважаючи на його вік та віддаленість місця проживання дитини від фактичного місця проживання батька. З урахуванням віку дитини, суд позбавлений можливості з`ясувати його думку щодо порядку зустрічей з батьком. При цьому, суд не повинен покладати на малолітню дитину відповідальність щодо вирішення спору\~\~та встановлення такого порядку спілкування, як «за домовленістю чи особистим бажанням дитини», оскільки\~\~фактично спір між сторонами не вирішений, а дитина в даних правовідносинах між батьками залишається їх заручником. Враховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону,\~\~ суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог, відповідача слід зобов`язати\~\~ не чинити перешкоди\~\~позивачеві\~\~у спілкуванні сином та його вихованні. При цьому суд вважає за необхідне визначити батькові наступний графік побачень з сином [PERSON] , [INFO] : -до досягнення дитиною трирічного віку побачення з дитиною кожної середи та неділі з 08.00 години до 20.00 години, за місцем фактичного проживання дитини, в присутності матері дитини [PERSON] ; -після досягнення дитиною трирічного віку та до досягнення шестирічного віку побачення з дитиною кожної суботи з 10.00 години до 10.00 години неділі, за місцем проживання батька, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини; -після досягнення дитиною шестирічного віку - побачення з дитиною кожної суботи з 10.00 години до 10.00 години неділі, за місцем проживання батька; -щорічно 07 квітня з 15.00 години до 19.00 години; -безперешкодне спілкування з дитиною за місцем проживання дитини у святкові дні Новий рік, Різдво, Великдень, День народження дитини, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини; після досягнення дитиною шестирічного віку забезпечення оздоровчого відпочинку протягом 20 діб на рік (14 днів у літній період, 6 днів у зимовий період) з правом виїзду до інших міст України. Саме такий спосіб участі батька у вихованні\~\~малолітнього сина та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. При цьому, також слід враховувати обставини, які склалися між самими батьками щодо принципового вирішення спору шляхом постановлення відповідного рішення суду, та\~\~вік дитини. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с. 1).

Outcome: partial