Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав у відношенні неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . У позові вказує, що вона є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . Донька була одружена з [PERSON] , від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач життям дитини не цікавився, участі у вихованні не приймав, аліменти у добровільному порядку не сплачував. Онук позивачки - [PERSON] після смерті матері проживає постійно з позивачкою та її чоловіком, у будинку, який належить позивачці. Відповідач з дитиною не спілкується, її життям не цікавиться, після смерті матері дитину не забрав, дитина позбавлена участі законного представника у питаннях, пов`язаних з навчанням, вступом до вищого навчального закладу тощо. Приймаючи до уваги викладене, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . 17.12.2018 року до початку розгляду справи по суті позивач звернулася з заявою про збільшення позовних вимог та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, заперечень проти позову не надав, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку. Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази і оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Із роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом установлено, що з 09.06.2001 до 01.12.2009 громадяни [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 11.10.2001. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Батько неповнолітньої дитини [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON]. від виконання батьківських обов`язків самоусунувся, про неповнолітнього сина не піклується, його життям не цікавиться та не виявляє такого бажання, фінансово сина не утримує. Після смерті [PERSON] неповнолітній [PERSON] по теперішній час мешкає разом з позивачкою - бабусею [PERSON] у будинку, який належить позивачці, за адресою: [ADDRESS] . 06.02.2019 спеціалістами відділу служби проведено бесіду з неповнолітнім [PERSON] та отримано пояснення з приводу позовної заяви про позбавлення [PERSON] батьківських прав. [PERSON] підтримує позов бабусі у повному обсязі. 21.02.2019 [PERSON]. прийшов до відділу служби та надав пояснення з приводу позовної заяви [PERSON] , де зазначив, що погоджується з позбавленням його батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Таке ставлення відповідача до дітей свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками і розцінюється судом як ухилення від виховання дитини. Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дитини (висновок №05/01-27/0255 від 26.02.2019). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, в тому числі, особа, в сім`ї якої проживає дитина. Відповідно до ч. 2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що вихованням та утриманням [PERSON] , [INFO] , займається його бабуся [PERSON] , в сім`ї якої проживає дитина. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в тому числі не утримує матеріально, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову про стягнення аліментів на утримання дитини на користь особи, на утриманні якої знаходиться дитина. Відповідно о ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України та вважає необхідним задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1500,00 грн. щомісяця, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки у сумі 704,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved