Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

У липні 2019 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , в якому позивач просила: встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із [PERSON] з вересня 2006 року і до часу його смерті [INFO] ; визнати за [PERSON] [INFO] право власності у спільному майні подружжя на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] , загальною площею 82.5 кв.м., в тому числі житловою 63.3 кв.м.; визнати за [PERSON] [INFO] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 100 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , загальною площею 82.5 кв.м., в тому числі житловою 63.3 кв.м. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі. У період з липня 2019 року до 09 лютого 2021 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 10 лютого 2021 року для розгляду цієї справи визначено суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 серпня 2021 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] та залучено до участі у справі в якості відповідача [PERSON] . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання з`явилася позивач [PERSON] та її представник - адвокат Гавловська Ю.В. Відповідач [PERSON] просила суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася з невідомих суду причин. Позивач та її представник проти розгляду справи за відсутності відповідачів не заперечували, тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з`явилися. Заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали інвентаризаційної справи встановив таке. [INFO] помер [PERSON] , після його смерті заведено спадкову справу № 18/2018. Із заявою про прийняття спадщини після його смерті до нотаріуса звернувся його син [PERSON] який відмовився від спадщини на користь онука померлого [PERSON] (законний представник якого є [PERSON] ). Також із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася донька померлого [PERSON] . Позивач [PERSON] як колишня дружина померлого, 03 червня 2019 року звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на 1/2 частини житлового будинку за [ADDRESS] , що є спільною сумісною власністю її та колишнього чоловіка. Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Власовою С.Я. від 03 червня 2019 року відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 зазначеного майна. Не погоджуюсь із такою відмовою, [PERSON] звернулася до суду із позовною вимогою про визнання за нею права власності на 1/2 вказаного будинку. В обгрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що житловий будинок за [ADDRESS] є спільною сумісною власністю, оскільки його набуто під час перебування у шлюбі з померлим. Згідно із частиною першою статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою статті 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до статті 71 Сімейного кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до частини першої статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Така ж правова позиція викладена і в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №522/19610/15-ц. За змістом частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи слідує, що позивач та померлий [PERSON] . У період з 24 червня 1972 року до 05 березня 1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] померлому [PERSON] відведено земельну ділянку для індивідуального будівництва за адресою [ADDRESS] . 29 вересня 1989 року затверджено акт прийомки будинка по [ADDRESS] . 12 жовтня 1989 року померлий [PERSON] отримав свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] . Як зазначала позивач [PERSON] цей будинок збудовано нею та її колишнім чоловіком [PERSON] . На підтвердження зазначених обставин позивачем надано докази придбання ними будівельних матеріалів, копію страхового свідоцтва на її ім`я, де вказано адресу [ADDRESS] . Копії відповідних квитанцій та відомостей наявні у матеріалах справи. Отже, із наведеного слідує що житловий будинок [ADDRESS] , є спільний майном подружжя. Тому позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частини цього будинку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також позивач просить встановити факт проживання з померлим у період з вересня 2006 року до часу його смерті [INFO] та посилаючись в обгрунтування своїх позовних вимог на приписи статтей 1216 - 1279 ЦК України (набуття права власності у порядку спдакування) просить визнати за нею право власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою [ADDRESS] . Відповідно до державного акту про право на земельну ділянку серії АЗ№ 255741 [PERSON] 19 вересня 2008 року отримав право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою [ADDRESS] . Тобто, зазначена земельна ділянка отримана у власність [PERSON] після розірвання шлюбу, укладеного з позивачкою [PERSON] . Відповідно до приписів частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (часина друга статті 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (стаття 1263 ЦК України). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). Із матеріалів справи слідує, що після смерті [PERSON] є два спадкоємця першої черги, які звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини (син [PERSON] та донька [PERSON] ). У своїх позовних вимогах позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю із померлим у період з вересня 2006 року до [INFO] (четверта черга спадкоємців). Виходячи із приписів статті 1258 ЦК України, за наявності спадкоємців першої черги, особи, які проживали однією сім`єю з померлим, до спадкування не закликаються. Відповідно пункту 5 частини першої 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За такого підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності позивача на Ѕ частини земельної ділянки за адресою [ADDRESS] у порядку спдакування після смерті її колишнього чоловіка [PERSON] суд не вбачає. При цьому позивач не позбавлена права звернутися із захистом свого права у порядку, визначеному статтею 120 Земельного кодексу України. З огляду на зазначене питання щодо проживання позивача з померлим [PERSON] однією сім`єю судом не вирішувалося, оскільки у даному випадку воно не має юридичного значення для вирішення цього спору. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. За [PERSON] слід визнати право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, а саме на 1/2 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 82,5 кв.м., в тому числі житловою 63,3 кв.м. У задоволенні позову у іншій частині слід відмовити. Судовий збір сплачений позивачем під час подачі позову.

Outcome: partial