Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказується, що позивачу та її малолітнім дітям на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на праві спільної часткової власності належить вищевказаний житловий будинок. Серед осіб зареєстрованих у будинку значиться брат покійного чоловіка позивача - [PERSON], який із липня 2016 року у будинку не проживає, жодних витрат по його утриманню не несе. Будь-яких перешкод у користуванні нерухомим майном відповідачу ніхто не чинив, останній добровільно залишив місця своєї реєстрації. З підстав визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням позивач змушена звернутися до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. 23 січня 2018 року надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує, також просить стягнути із відповідача на свою користь понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду не повідомлені. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 24 листопада 2016 року, виданих державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованих за № 2-2376, 2-2379, 2-2373 [PERSON], [PERSON] й [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частці кожному належить житловий будинок [ADDRESS]. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] року народився [PERSON] Його батьками значаться: [PERSON] й [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] року народилася [PERSON] Її батьками є [PERSON] й [PERSON] Згідно із довідкою № 669 від 16 березня 2017 року, виданою Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області у будинку [ADDRESS] зареєстровано чотири особи: [PERSON] - власник, [PERSON]- співвласник, [PERSON] - співвласник й [PERSON] - брат покійного чоловіка. З актів обстеження умов проживання, складених депутатом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Куценко Є.О. від 12 вересня 2016 року, 16 березня 2017 року, 31 липня 2017 року вбачається, що у будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], але з липня 2016 року за даною адресою не проживає (місце його перебування невідоме). Факт не проживання відповідача [PERSON] підтверджений сусідами: [PERSON] й [PERSON], про що зазначено у актах. Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, при розгляд справи по суті встановлено, що відповідач понад один рік не проживає й не користуються житловим приміщенням у будинку [ADDRESS], добровільно залишив його без наміру повернутися. Будь-яких доказів, які б свідчили, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні цим житлом при розгляді даної справи по суті здобуто не було. Крім того, суд враховує, що сервітут на користування спірним нерухомим майном встановлений не був, тому відповідача слід визнати такими, що втратив право на користування вищезгаданим житловим приміщення. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved