Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.07.2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву банківського строкового вкладу №300131/80923/370-14 «Класік» (в іноземній валюті), у відповідності з яким вона розмістила вклад на суму 1200 Євро на вкладний рахунок [NUMBER] строком на 370 днів, з 08.07.2014 року до 13.07.2015 року, зі щомісячною виплатою 12% річних на рахунок відкритий у банку [NUMBER] 08.07.2015 року вона особисто звернулась до відповідача з вимогою про повернення вкладу по закінченню строку дії договору у двох примірниках, один з яких прийнятий банком, а інший з відміткою банку про отримання повернутий їй. В порушення умов договору, відповідачем до цього часу сума вкладу не повернута. Отже, на теперішній день за відповідачем залишається заборгованість по видачі вкладу на суму 1200 (одна тисяча двісті) євро та процентів у розмірі 121 (сто двадцять один) євро 81 євроцент. Просила стягнути з відповідача на її користь суму банківського вкладу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) євро, проценти у розмірі 121 (сто двадцять один) євро 81 євроцент, що разом складає 1321 (одна тисяча триста двадцять один) євро 81 євроцент. Позивач та її представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомляли. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.07.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву банківського строкового вкладу №300131/80923/370-14 «Класік» (в іноземній валюті), строком на 370 днів, з 08.07.2014 року до 13.07.2015 року, зі щомісячною виплатою 12% річних. У відповідності з п.1 договору-заяви позивач розмістила вклад на суму 1200 (одна тисяча двісті) Євро, шляхом зарахування коштів на вкладний рахунок [NUMBER], що підтверджується квитанцією №6 від 08.07.2014 року (а.с 8). Відповідно до п.2 договору-заяви, за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного в п.1 цього договору-заяви, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 12% річних. Нарахування процентів здійснюється банком у порядку, визначеному п. 4.1.3 Основних умов. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок відкритий у банку [NUMBER] Згідно п.3 договору-заяви, виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється банком у день закінчення строку, визначеного в п.1 цього договору-заяви, у порядку та на умовах, викладених у п.п. 4.2., 4.3.1. Основних умов одночасно з поверненням вкладу. 08.07.2015 року вона особисто звернулась до відповідача з вимогою про повернення вкладу по закінченню строку дії договору у двох примірниках, один з яких прийнятий банком, а інший з відміткою банку про отримання повернутий їй (а.с.7). В порушення умов договору, відповідачем до цього часу сума вкладу не повернута. Отже, на теперішній день за відповідачем залишається заборгованість по видачі вкладу на суму 1200 (одна тисяча двісті) євро та процентів у розмірі 121 (сто двадцять один) євро 81 євроцент. У відповідності зі ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення й використання продукції, яка реалізується не території України, для задоволення своєї особистої потреби мають право, зокрема, на захист своїх прав державою; належна кількість продукції й обслуговування; звертання до суду й іншим уповноваженим органам державної влади за захистом порушених прав. Згідно зі ст. 41 Конституції України, «кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є недоторканим…». Згідно з положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Встановленим фактам відповідають правовідносини, які регулюються ст.ст. 15, 16, 626, 629, 638, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України, відповідно до яких договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на установлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту відсотки. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Ухилення відповідача від повернення вкладу є незаконним та безпідставним, оскільки відповідно до вимог статті 1066 ЦК України, банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Він не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Оскільки стороною договору банківського вкладу є фізична особа, то відповідач не міг відмовити у видачі вкладу. Закон (стаття 1074 ЦК України) не допускає обмежень прав клієнта щодо розпорядження такого вкладу. Такі обмеження можливі лише у випадках, передбачених законом і на підставі судового рішення. Вказаний закон станом на день подання позовної заяви відсутній. Отже, дії відповідача, направленні на ухилення від повернення вкладу є протиправними. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Станом на день розгляду справи, сума заборгованості за договором-заявою банківського вкладу №300131/80923/370-14 «Класік» від 08.07.2014 року, яку необхідно стягнути з відповідача становить - 1200 (одна тисяча двісті) євро, проценти у розмірі 121 (сто двадцять один) євро 81 євроцент, що разом складає 1321 (одна тисяча триста двадцять один) євро 81 євроцент. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 305 грн.

Outcome: approved