Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

У квітні 2021 року позивач, через представника - адвоката Титаренка Т.А., звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 квітня 2012 року між нею та відповідачем було укладено договір № 01-28/04/12 та договір № 02-28/04/12, згідно з якими відповідач, як виконавець зобов`язався провести роботи по поставці індійського вапняку та граніту, клінкерної плитки, провести роботи по виготовленню молдингів з вапняку та сходів з граніту, а також провести монтажні роботи у її (позивача) будинку. Згідно умов вказаних договорів від 28 квітня 2012 року, розрахунок за поставлений товар повинен був здійснюватися поетапно, шляхом авансових платежів. Нею (позивачем) було передано відповідачу аванс на загальну суму 296000 грн, а саме: 28 квітня 2012 року - аванс у розмірі 251000 грн на поставку піщаника та граніту, 03 серпня 2012 року - аванс у розмірі 45000 грн на виконання робіт по вирівнюванню стін, штукатурці, поклейці пінополістирола, що підтверджується власноручно написаними відповідачем розписками. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, що зумовило порушення її (позивача) прав, в зв`язку з чим нею подано заяву про злочин. На даний час Подільським УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 12015100070006973 від 23 вересня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, в рамках якого вона (позивач) визнана потерпілою. Крім того, у своєму листі від 26 вересня 2012 року [PERSON] визнав, що обов`язки по договорам від 28 квітня 2012 року він не виконав, аванс використав на погашення своїх заборгованостей та пообіцяв налагодити ситуацію протягом двох місяців. Проте, такі строки її (позивача) не влаштовували, про що вона повідомила відповідача та виявила бажання повернути грошові кошти. Враховуючи наведене, просила суд стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 377449,10 грн. Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 02 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21 липня 2021 року. У зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання 21 липня 2021 року, слухання справи було відкладено на 06 вересня 2021 року. 06 вересня 2021 року судове засідання не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному. Судове засідання призначено на 20 вересня 2021 року. У зв`язку із неявкою сторін у судове засідання 20 вересня 2021 року, слухання справи було відкладено на 04 жовтня 2021 року. У зв`язку із неявкою сторін у судове засідання 04 жовтня 2021 року, слухання справи було відкладено на 01 листопада 2021 року. 01 листопада 2021 року у справі оголошено перерву до 16 листопада 2021 року 16 листопада продовжено перерву до 03 грудня 2021 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Титаренко Т.А. позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження фізичної-особи підприємця [PERSON] зазначено за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] за місцем його реєстрації надсилались: ухвала про відкриття провадження разом з позовною заявою та доданими до неї документами, судові повістки на судові засідання, призначені на 17 травня 2021 року, 10 червня 2021 року, 02 липня 2021, 21 липня 2021 року, 06 вересня 2021 року, 20 вересня 2021 року, 04 жовтня 2021 року, 01 листопада 2021 року, 16 листопада 2021 року, 03 грудня 2021 року, однак конверти, з відмітками пошти про те, що адресат відсутній за вказаною адресою та про те, що адресат відмовився отримати судову повістку, повернулись до суду. Крім того, про наявність у провадженні Бородянського районного суду Київської області вказаної справи та про час та місце її розгляду, [PERSON] було повідомлено засобами телефонного зв`язку 17 травня 2021 року, 12 серпня 2021 року, 06 вересня 2021 року, проте відповідач жодного разу у судові засідання не з`явився. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи в порядку, визначеному ЦПК України, від нього не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, вказане дає підстави вирішити справу з огляду на наявні у ній дані (постановити заочне рішення) у відповідності до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого й не заперечує представник позивача. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 28 квітня 2012 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 01-28/04/12, згідно умов якого виконавець приймає на себе зобов`язання виконати роботи по постачанню вапняку, граніту та клінкерної плитки, виконати роботи по виготовленню молдингів з вапняку та сходів з граніту , а також провести монтажні роботи на об`єкті замовника. Строки виконання всіх робіт по даному договору становлять 180 календарних днів, датою початку робіт рахується день, наступний за днем надходження авансового платежу (а.с. 18-20). Специфікацією та розрахунком вартості до вказаного договору затверджено характеристики, кількість і вартість товару, а також вартість робіт, що становить 814 888 гривень (а.с. 21-22). Крім того, 28 квітня 2012 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 02-28/04/12, згідно умов якого виконавець приймає на себе зобов`язання виконати роботи по постачанню вапняку, граніту та клінкерної плитки, а також провести монтажні роботи на об`єкті замовника. Строки виконання всіх робіт по даному договору становлять 140 календарних днів, датою початку робіт рахується день, наступний за днем надходження авансового платежу (а.с. 23-25). Специфікацією та розрахунком вартості до вказаного договору затверджено характеристики, кількість і вартість товару, а також вартість робіт, що становить 144812 гривень (а.с. 26-27). Згідно п. 2.2., укладених між сторонами договорів від 28 квітня 2012 року, розрахунок за поставлений товар здійснюється поетапно. Відповідно до п. 2.2.1. договору № 01-28/04/12 авансовий платіж встановлено у розмірі 198 000 грн, відповідно до п. 2.2.1. договору № 02-28/04/12 - 53 000 грн. Згідно з письмовою розпискою, складеною 28 квітня 2012 року [PERSON] , останній отримав аванс за договором № 01-28/04/12 та договором № 02-28/04/12 від 28 квітня 2012 року у розмірі 251 000 грн (а.с. 28). На а.с. 29 міститься копія розписки від 03 серпня 2012 року про отримання невідомою особою, згідно договору на виконання додаткових робіт щодо вирівнювання стін, штукатурки, поклейки пінополістирола та додаткового кошторису від 03 липня 2012 року, грошових коштів у розмірі 45 000 грн (а.с. 29). Вказані у розписці від 03 серпня 2012 року договір та додатковий кошторис до матеріалів справи позивачем не додані. Відповідно до умов договорів № 01-28/04/12 та 02-28/04/12, приймання виробів та виконаних робіт по кількості та якості оформлюється шляхом підписання видаткових накладних та актів виконаних робіт. Замовник проводить остаточний розрахунок за поставлений товар та виконання робіт після підписання акту виконаних робіт. Частиною першою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). З огляду на зміст, укладених між сторонами договорів № 01-28/04/12 та № 02-28/04/12 від 28 квітня 2012 року, вказані договори за своєю правовою природою є договорами підряду. Відповідно до частини першої та другої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення, а також строки виконання роботи або її окремих етапів (ч. 1 ст. 843, 846 ЦК України). Частиною другою статті 849 ЦК України встановлено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. За таких обставин, оскільки відповідач, отримавши грошові кошти у розмірі 251 000 грн як аванс за договором № 01-28/04/12 та договором № 02-28/04/12 від 28 квітня 2012 року, що оформлено розпискою, умови договорів не виконав та не повернув позивачу отриману суму авансу, докази, що підтверджують виконання договорів та повернення вказаної суми суду не надав, суд вважає за необхідне задовольняючи частково в цій частині позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача грошові кошти в розмірі 251 000 грн. Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 45000 грн, суд дійшов висновку, що такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки надана позивачем розписка від 03 серпня 2012 року не містить прізвище, ім`я та по батькові особи, яка підписала цю розписку. З вказаної розписки не вбачається, що грошові кошти у розмірі 45000 грн отримані саме відповідачем. Також із вказаної розписки неможливо встановити, що кошти отримані відповідно до договорів № 01-28/04/12 та № 02-28/04/12 від 28 квітня 2012, про невиконання яких зазначається позивачем у позові. Натомість, як вбачається з вказаної розписки грошові кошти отримано невідомою особою згідно договору на виконання додаткових робіт щодо вирівнювання стін, штукатурки, поклейки пінополістирола та додаткового кошторису від 03 липня 2012 року, однак зазначені договір та додатковий кошторис до матеріалів справи позивачем не додані. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Вирішуючи позовні вимоги у частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 45000 грн за розпискою від 03 серпня 2012 року, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що грошові кошти у розмірі 45000 грн за розпискою від 03 серпня 2012 року отримані саме відповідачем, оскільки така розписка не містить прізвище, ім`я та по батькові особи, яка її підписала, а інших доказів на доведення позовних вимог у цій частині позивачем не надано. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке. Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види грошових зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року в справі № 758/1303/15-ц. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, оскільки відповідач умови договору не виконав та не повернув позивачу отриману суму авансу у розмірі 251 000 грн, докази, що підтверджують виконання договорів та повернення вказаної суми суду не надав, суд вважає за необхідне задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, стягнути з останнього на користь позивача грошові кошти в розмірі 74 123,67 грн, з яких: 51 513,04 грн - інфляційні втрати за період заявлений позивачем з 12 квітня 2018 року по 12 квітня 2021 року; 22 610,63 грн - 3% річних за період заявлений позивачем з 12 квітня 2018 року по 12 квітня 2021 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 3251,24 гривні.

Outcome: partial