Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є сином померлого [INFO] [PERSON], [INFO]., та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 3-278 від 06.06.2018 року є спадкоємцем 1/2 частки житлового будинку за [ADDRESS]. Померлий [PERSON] на підставі рішення Миколаївської міської ради № 27/78 від 19.09.2008 року є співвласником частки в спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0.0651 га, яка розташована по [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Іншим співвласником вказаної земельної ділянки є [PERSON], прізвище якої відповідно до свідоцтва про шлюб наразі є [PERSON]. Відповідно до реєстру топонімів міста Миколаєва, затверджено рішенням міської ради від 03.10.2009 № 36/27, згідно з яким, [ADDRESS] стара назва, а також скорочена або неправильно перекладена назва якої зустрічається в документах під назвою [ADDRESS]. 06.06.2018 року державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій на підставі неможливості встановлення з державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 11.03.2009 року Миколаївською міською радою, яка саме частка в спільній власності належить спадкодавцю, тобто визначити склад спадкового майна. Оскільки частка у праві власності на земельну ділянку, яка належала померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності на даний час не визначена, невизначеність часток не дає можливості позивачу реалізувати його право на спадкування, просить визначити, що розмір частки у спільній сумісній власності [PERSON], який помер [INFO], на земельну ділянку, загальною площею 0.0651 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] від 11.03.2009 року, на ім'я [PERSON] та [PERSON] становить по 1/2 частки за кожним. Позивач та його представник адвокат [PERSON] в підготовче засідання не з'явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій просила розглянути справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з'явилася, 23.10.2018 року від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог, в якій зазначено, що вона просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності визнає в повному обсязі. Третя особа на стороні відповідача Миколаївська міська рада про час, день та місце слухання справи в суді повідомлена належним чином; представник третьої особи в судове засідання не з'явився, пояснення щодо позову в установлений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк не надав. Ухвалою судді Гуденко О. А. від 10.07.2018 року про відкриття провадження було призначено підготовче засідання на 10:00 год. 30.10.2018 року. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, у зв'язку з визнанням позову відповідачем, суд ухвалює судове рішення в підготовчому засіданні. Розглянувши позовні вимоги позивача, дослідивши надані ним письмові докази, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с. 9). Позивач [PERSON] є рідним сином померлого, на підтвердження чого суду надано свідоцтво про народження ( а. с. 10). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.06.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-278, позивач після смерті батька одержав у спадщину 1/2 частки житлового будинку за [ADDRESS] ( а. с. 11). Право власності позивача на одержане у спадщину нерухоме майно зареєстровано 06.06.2018 року, що вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а. с. 16). Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 11.03.2009 року ( а. с. 12) підтверджується, що померлий [PERSON] мав на праві спільної власності з [PERSON] земельну ділянку площею 0.0651 га, розташовану по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Частки співвласників у праві спільної власності не визначені ( а. с. 12). Відомості про вказану земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] внесені до Державного земельного кадастру (а. с. 17-23). Як вбачається з Витягу з рішення Миколаївської міської ради від 03.09.2009 року № 36/27 Про затвердження реєстру топонімів міста Миколаєва [ADDRESS] ([ADDRESS] російською мовою) це історична назва з 1835 р. Стара назва, а також скорочена або неправильно перекладена назва, яка зустрічається в документах [ADDRESS] (а. с. 24). 06.06.2018 року державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ю. Г. Ткаченко було видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з частки земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі неможливості встановлення з державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 11.03.2009 року Миколаївською міською радою, яка саме частка в спільній власності належить спадкодавцю, тобто визначити склад спадкового майна (а. с. 15). Отже, судом встановлено, що між померлим [INFO] [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] існували відносини спільної власності на земельну ділянку, які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності частка учасника спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними. Сторонами у справі не надано суду доказів, які б свідчили про досягнення відповідачем та померлим [PERSON] домовленості або прийняття судом рішення про зміну розміру часток у праві спільної власності. Отже, їх частки відповідно до закону слід вважати рівними. Крім вищезазначених обставин, суд ухвалюючи рішення, враховує при задоволенні позову, подану відповідачем заяву про визнання позовних вимог. Суд не вбачає обставин, передбачених ч. 4 ст. 206 ЦПК України: визнання позову відповідачем у справі не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимога про стягнення судових витрат позивачем не заявлялась.

Outcome: approved