Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] ( до шлюбу [PERSON]В )звернулася до суду з позовом до ТОВ\~«Комунтех», про\~стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди. Вимоги за позовом обґрунтовувала тим, що з 01 лютого 2012 року вона працювала в ТОВ «Комунтех» на посаді юриста. 24 липня 2014 року її було звільнено із займаної посади за власним бажанням. В період з серпня 2013 року по липень 2014 року їй нараховувалась, але не виплачувалась заробітна плата, у звязку з чим утворилась заборгованість. З урахуванням викладеного, позивачка просила стягнути на її користь: заборгованість по заробітній платі за період із серпня 2013 року по\~липень\~\~\~\~2014 року з урахуванням індексу інфляції в\~розмірі 26 775,88 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 19 561,80 грн; компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1 044,96 грн та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 травня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Комунтех» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з 01 жовтня 2013 року по 24 липня 2014 року, з урахуванням індексу інфляції в сумі 22 252,64 грн, середній заробіток за час затримки у сумі 19 561,80 грн, компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1 044,96 грн, 2 870,00 грн витрат на правову допомогу та 500,00 грн в рахунок компенсації моральної шкоди.В іншій частині позовних вимог відмовлено.Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2017 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2016 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 травня 2016 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час судового розгляду позивачка надала суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексації в сумі 26154 грн.95 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 53\~214 грн.02 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1044 грн.96 коп., витрати на правову допомогу 4120 грн., моральну шкоду 10\~000 грн. Ухвалою суду від 29.08.2017 р. позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10\~000 грн. залишені без розгляду за заявою позивачки. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просять їх задовольнити в повному обсязі, зазначивши, що позивач має право на отримання всіх належних сум з урахуванням індексу інфляції, незалежно від роботи товариства в умовах не повного робочого часу, оскільки про зміну істотних умов оплати праці позивача не було повідомлено. При звільненні розрахунок з нею не проведений. Представник відповідача проти позовних вимог заперечує, зазначивши, що в товариства дійсно є борг по заробітній платі, які позивач відмовилася отримувати у момент звільнення та не отримує до сьогоднішнього часу, маючи намір покласти вину на товариство. Позивач намагається шахрайським способом заволодіти коштами товариства в спосіб звернення до суду, позивач ухиляється від укладення мирової угоди, розрахунок позивачки є неправильним, оскільки з 1 березня 2014 року товариство працювало в умовах неповного робочого часу та позивачці нарахована інша заробітна плата, ніж та яка зазначена у її розрахунку. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у судовому розгляді, зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] працювала в ТОВ «Комунтех» на посаді юриста з 01 лютого 2012 року. 24 липня 2014 року була звільнена з займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Розрахунок на час звільнення з [PERSON] проведений не був. Згідно з довідкою директора ТОВ „Комунтех про нараховану та виплачену заробітну плату [PERSON] за період з 01.08.2013 р. по 24.07.2014 р. залишок заборгованості складає 9499,37 грн., в т.ч компенсація за невикористану відпустку 2112,79 грн. (т.1,а/с 47). Вказаний розрахунок був підтверджений індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON], наданими Пенсійним фондом України за спірний період.Позивач отримувала заробітну плату за серпень та вересень 2013 року, про що свідчать її підписи у відповідних відомостях на виплату грошових коштів. Отримана заробітна плата за вказаний період склала 2048,5 грн. Відповідно, у відповідача існує заборгованість по заробітній платі з жовтня 2013 року по липень 2014 року. Частиною 1 ст.\~47 КЗпП України\~передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Згідно зі ст.\~116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно із ч. 1 ст.\~117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Доводи відповідача про те, що позивач не довела належними доказами, що їй не виплачена заробітна плата з вини підприємства, не ґрунтуються на законі. У трудових відносинах з урахуванням вимог ст.ст.\~115,\~116 КЗпП України, ст.34 Закону України «Про оплату праці», положень\~Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», статей\~10,\~60 ЦПК України\~обов'язок доказування нарахування та виплати заробітної плати, компенсації за порушення строків її виплати покладається саме на відповідача.\~ Суд враховуючи наведене дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 7386,58 грн. (заборгованість 9499,37-2112,79 (розмір компенсації за невикористану відпустку зазначений в довідці відповідача). Позивач просить суд стягнути компенсацію за невикористану відпустку в сумі\~1044,96 грн. суд не виходячи за межі позовних вимог, вважає позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивачки про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексації в сумі 26154 грн.95 коп., суд не погоджується з вимогами позивачки щодо суми боргу по заробітній платі у розмірі 12005,21 грн., яка нею визначена як заборгованість по заробітній платі за повний робочий день. Наказом № 40 від 16 грудня 2013 року «Про встановлення неповного робочого дня», на підприємстві для працівників у період з 01 березня 2014 року до 31 грудня 2014 року введено режим неповного робочого дня, що підтверджується табелями обліку робочого часу за період з серпня 2013 року по липень 2014 року. Відповідно до трудового законодавства неповний робочий час може встановлюватися, як за угодою сторін між роботодавцем та працівником (ст. 56 КЗпП України), так і у звязку із змінами в організації виробництва і праці (ст. 32 КЗпП України). Так відповідачем, не надано доказів щодо повідомлення позивачки про зміну істотних умов оплати праці, а саме установлення на підприємстві неповного робочого дня у відповідності до ч. 3 ст. 32 КЗпП України. Однак позивачкою такі дії роботодавця не оскаржені, наказ № 40 від 16 грудня 2013 року «Про встановлення неповного робочого дня» у встановленому законом порядку не скасований. Що стосується позовних вимог про стягнення індексу інфляції, у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати, суд керується вимогами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»,яким передбачено, що\~сума компенсації\~обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до\~уваги не береться), у звязку з чим стягненню на користь позивачки підлягає компенсація втрати частини заробітку у розмірі 918 грн.04 коп., яка розрахована шляхом множення середнього індексу інфляції за період прострочення виплати заробітної плати щомісячно (після утримання податків і обовязкових платежів) та діленням на 100% ( наприклад, жовтень 2013 р 935.18 грн. х 19,02 : 100=177,87 грн.). При вирішенні позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки у сумі 26\~992 гривні 98 копійок, суд керується вимогами ст.ст.116,117 КЗпП Українги, Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати.Згідно з довідкою ТОВ „Комунтех від 17.07.2017 р. середня заробітна плата за 2 останніх місяці роботи позивачки травень, червень 2014 р. складає 34,74 грн.(1320 грн.: 38 робочих днів). Час затримки з дня звільнення 24.07.2014 р. по день винесення рішення 29.08.2017 р. 777 робочих днів. Згідно з положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Середній заробіток за час затримки складає 26\~992,98 грн., та підлягає стягненню з відповідача, з подальшим відрахуванням обовязкових податків. На підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на компенсацію\~витрат, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 2870 грн. При цьому судом не приймається до розрахунку квитанція до прибуткового касового ордера №3 від 04.03.2015 року, оскільки, як встановлено, зазначені витрати понесені позивачем в іншій справі (а.с.83), а тому вимоги в цій частині задоволені не можуть бути. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі\~Закону України «Про судовий збір»\~в редакції закону, що діяла на момент звернення до суду, з відповідача на користь Держави підлягає стягненню сума судового збору 363,42 грн.

Outcome: partial