Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.11.2007 року між ВАТ «КБ Надра» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 85/МК/2007-840, згідно умов якого позивач надав, а відповідач отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 532818 дол. США під 14,40 % річних строком на 180 місяців, тобто на 15 років - до 02.11.2022 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем укладений договір іпотеки від 28.04.2011 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. Згідно договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно: нежилі приміщення №№ 1; 2; 3 (групи приміщень №412) (в літ.Ф), в буд. [ADDRESS] загальною площею 154,60 кв.м. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором, щодо надання кредиту, виконав в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 289 від 02.11.2007р. Проте у порушення вимог законодавства та умов кредитного договору відповідач не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування Кредитом у строки та в розмірах, передбачених кредитним договором. У зв'язку з викладеним, відповідачу було направлено вимогу з пропозицією виконати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором протягом семи календарних днів, яку відповідач отримав 27.10.2016р., проте, станом на 04.11.2016р. вимога Банку [PERSON] була проігнорована, а боргові зобов'язання не виконані. Станом на 19.10.2016 року за відповідачем наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 786711,94 доларів США, в тому числі: непогашений кредит-437658,97 доларів США; несплачені відсотки -132282,84 долари США; пеня за несвоєчасне погашення мінімального платежу-212465,09 доларів США; 3% річних від простроченої суми мінімального платежу - 4305,04 доларів США; що за курсом Національного Банку України станом на 19.10.2016 року становить 20189427,06 грн., в тому числі: непогашений кредит-11231663,59 грн.; несплачені відсотки - 3394781,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення мінімального платежу - 5452502,02 грн.; 3% річних від простроченої суми мінімального платежу -110480,45 грн. Відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання за договором позики та не повернуто позивачу отримані грошові кошти у строки встановлені договором. В зв'язку з цим, у позивача виникло право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Тому позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 28.04.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І.А., зареєстрований у реєстрі за №1412, а саме: нежилі приміщення №№1, 2, 3 (групи приміщень №412) (в літ Ф), в будинку [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER], з метою погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 85/МК/2007-840 від 02.11.2007 року у розмірі 786711,94 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 19.10.2016 року становить 20189427,06 грн., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайній ціні на цей вид майна та стягнути судові витрати. Ухвалою судді від 22.12.2016 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2017 року скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року, питання про відкриття провадження передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою судді від 24.07.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 30.01.2018 року призначено в порядку загального позовного провадження підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03.07.2018 року провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - зупинено до набрання законної сили рішення Рокитнянського районного суду Київської області у цивільній справі №375/1210/15-ц за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.08.2018 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03.07.2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду. Ухвалою суду від 21.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених позовній заяві, та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 10.07.2017 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» (отримувач: ПАТ «Комерційний Банк «Надра» в стані припинення, код ЄРДПОУ 20025456 рахунок 32074421101, Банк отримувача: Головне управління Національного банку України по Києву і Київській області, МФО Банка отримувача 321024) заборгованість за договором №85/МК/2007-840 від 02.11.2007 року в сумі 491550 дол. 25 центів США та 1178144 грн. 30 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь держави 8000 грн. судового збору (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106, код ЄРДПОУ: 37993783, банк отримувача: ГУ Державної казначейської служби України у м.Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 31215256700001, код класифікації доходів бюджету: 22030106). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України). Судом встановлено, що 02.11.2007 року між ВАТ «КБ Надра» та відповідачем Бесідовським О.М. був укладений кредитний договір № 85/МК/2007-840, згідно умов якого позивач надав, а відповідач отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 532818 дол. США під 14,40 % річних строком на 180 місяців, тобто на 15 років - до 02.11.2022 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем укладений договір іпотеки від 28.04.2011 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. Згідно договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно: нежилі приміщення №№ 1; 2; 3 (групи приміщень №412) (в літ.Ф), в буд. [ADDRESS] загальною площею 154,60 кв.м. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором, щодо надання кредиту, виконав в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 289 від 02.11.2007р. Проте у порушення вимог законодавства та умов кредитного договору відповідач не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування Кредитом у строки та в розмірах, передбачених кредитним договором. Позивачем відповідачу було направлено вимогу з пропозицією виконати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором протягом семи календарних днів, яку відповідач отримав 27.10.2016р., проте, станом на 04.11.2016р. вимога банку [PERSON] була проігнорована, а боргові зобов'язання не виконані. Станом на 19.10.2016 року за відповідачем наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 786711,94 доларів США, в тому числі: непогашений кредит-437658,97 доларів США; несплачені відсотки -132282,84 долари США; пеня за несвоєчасне погашення мінімального платежу-212465,09 доларів США; 3% річних від простроченої суми мінімального платежу - 4305,04 доларів США; що за курсом Національного Банку України станом на 19.10.2016 року становить 20189427,06 грн., в тому числі: непогашений кредит-11231663,59 грн.; несплачені відсотки - 3394781,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення мінімального платежу - 5452502,02 грн.; 3% річних від простроченої суми мінімального платежу -110480,45 грн. Відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання за договором позики та не повернуто позивачу отримані грошові кошти у строки встановлені договором, у зв'язку з цим, у позивача виникло право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Відповідно висновку про вартість майна нерухомого майна нежилі приміщення №№ 1; 2; 3 (групи приміщень №412) (в літ.Ф), в буд. [ADDRESS] загальною площею 154,60 кв.м., власником яких є [PERSON], виконаного ТОВ «Українська експертна група», ринкова вартість об'єкту оцінки станом на 18.04.2018 року становить 3639488,00 грн. Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки зобов'язання виконано відповідачем не було, ним порушено вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, відповідно до положень ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Законом України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Ст. 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (ст. 7 Закону України «Про іпотеку»). Ч. 1 ст. 33 та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Умовами укладеного між сторонами Договору іпотеки від 28.04.2011 року обумовлено право позивача звернення стягнення на предмет іпотеки (Розділ 5 договору). Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (ст. 37 Закону України «Про іпотеку»). Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього (ст. 38 Закону України «Про іпотеку»). У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (ст. 39 Закону України «Про іпотеку») У відповідності до Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК). Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуги тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» визначення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні проводиться за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження мають право заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж та, що зазначена у резолютивній частині рішення суду, якщо, наприклад, вартість майна змінилася. Таким чином, визначення початкової ціни предмета іпотеки у резолютивній частині рішення суду не є остаточною, оскільки під час здійснення виконавчого провадження ціна предмету іпотеки може бути переглянута та повторно визначена на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності. Велика Палата Верхового Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц (провадження № 14-11цс18) дійшла висновку про те, що не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень. За приписом ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач зобов'язання за кредитним договором №85/МК/2007-840 від 02.11.2007 року не виконав, а за договором іпотеки від 28.04.2011 року за вимогами законодавства передбачено право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі ігнорування вимоги позивача про погашення заборгованості, суд дійшов висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 28.04.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І.А., зареєстрований у реєстрі за №1412, а саме: нежилі приміщення №№1, 2, 3 (групи приміщень №412) (в літ Ф), в будинку [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER], виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 09.11.2010 року №1049-В, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайній ціні на цей вид майна. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved