Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 33 % з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них 11 червня 2008 року народився син [PERSON]. Спільні відносини із відповідачем не склалися, тому подружжя розірвало шлюб та розпочали проживати окремо, а спільна від шлюбу дитина проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, вихованням сина не цікавиться, матеріальної допомоги на його утримання не надає. У звязку із викладеним, позивач вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина. До початку розгляду справи по суті позивач подала клопотання про уточнення позовних вимог, відповідно до якого просила стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі 33 % з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення зустрічного позову про стягнення аліментів у цивільній справі №361/2326/16-ц, тобто, з 05 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. У разі неявки у судове засідання відповідача, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що від спільного проживання у сторін 11 червня 2008 року народився син [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії 1-ОК № 098820, виданого 24 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області. Батьком у свідоцтві про народження дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 3). Судом встановлено, що 25 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Із матеріалів справи вбачається, що у звязку із укладенням шлюбу із [PERSON] прізвище позивача змінено на [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Крім того, до матеріалів справи додано копію зустрічної позовної заяви зі штампом Броварського міськрайонного суду Київської області про її одержання 05 липня 2016 року та копію ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2016 року про відмову у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. За змістом ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 1 статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовні вимоги щодо стягнення із відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 33 % задоволенню не підлягають, так як такий розмір є необґрунтований та недоведений. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дати предявлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позивача про стягнення аліментів з часу предявлення зустрічного позову не може бути задоволена, так як вона не ґрунтується на вимогах закону та суперечить статті 191 СК України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial