Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

У квітні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованостіта приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/нвід 08.12.2015 року, банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 14835 грн. 44 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договоромпо поверненню кредиту та сплаті відсотків, відповідач станом на 14.03.2019 року має заборгованість у сумі 42174 грн. 22 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 13832 грн. 47 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7439 грн. 29 коп., пені в сумі 18811 грн. 86 коп., штрафу в сумі 2090 грн. 60 коп. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. Ухвалою від 18.04.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з викликом сторін у судове засідання. Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надав письмову заяву про часткове визнання позовних вимог, не визнає вимоги про стягнення з нього на користь Банку штрафних санкцій, просить врахувати строк позовної давності при нарахуванні та стягненні пені. Також просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та у відсутність відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд встановив, що між сторонами 08.12.2015 року, з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором№SAMDN400002015118427 від 24.07.2007 року, була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованостіта приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якого банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 14835 грн. 44 коп. на строк 36 місяці з 08.12.2015 року по 31.12.2018 рокуу вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% (1,5% у місяць) на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.Погашення заборгованості повинно було здійснюватись з «1» по «25» число кожного місяця рівними частинами у сумі 538 грн. 23 коп.(п.2.1 Генеральної угоди). Підписавши Генеральну угоду від 08.12.2015 року, відповідач [PERSON] погодився, що вказана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами складає між ним та Банком кредитний договір. Згідно з п. 2.2. Генеральної угоди при порушенні строків погашення заборгованості, зазначених у Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, по обов`язкам, строк яких не настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту рахується 32-им днем з моменту настання порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення є простроченою. Боржник сплачує Банку штраф у розмірі 2090 грн. 60 коп. Згідно з п.2.8. Генеральної угоди при порушенні Боржником зобов`язання з поверненню кредиту, Боржник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Одночасно, п. 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг, визначено, що в разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., включно прострочення зобов`язань, передбачених п.п.2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується по формулі: ПЕНЯ = базова процентна ставка по договору / 30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача перед банком за вищевказаним кредитним договором станом на 14.03.2019 року становить 42174 грн. 22 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 13832 грн. 47 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7439 грн. 29 коп., пені в сумі 18811 грн. 86 коп., штрафу в сумі 2090 грн. 60 коп. З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, які складають кредитний договір. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повертати шляхом внесення щомісячних платежів. Однак, як встановлено судом, відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконував свого зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку. Розмір заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачемвизнається, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Вирішуючи питання про стягнення пені в сумі 18811 грн. 86 коп., суд виходить з того, що за вимогам про стягнення пені частиною 2 ст. 258 ЦК України встановлено спеціальний строк позовної давності в один рік. З наданого позивачем розрахунку заборгованості по нарахуванню пені вбачається, що пеня за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків розрахована з перевищенням спеціального строку для стягнення неустойки (пені), отжепозов в цій частині подано з порушенням строку спеціальної позовної давності. На підставі викладеного, враховуючи заяву відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, розмір пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту та відсотків у відповідності з вимогами ст.258 ЦК України має бути обмежений одним роком, а тому внесенню до загального розміру заборгованості за кредитним договором підлягає пеня, нарахована з 11.04.2018 року, що становить 6086 грн. 19 коп. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги Банку щодо стягнення пені за прострочення платежів підлягають частковому задоволенню в межах одного року до звернення до суду із даним позовом, в зв`язку з чим з відповідача на користь Банку підлягає стягненню пеня за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором у загальному розмірі 6086 грн. 19 коп. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 2090 грн. 60 коп. слід врахувати наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги необхідно залишити без задоволення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, які пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial