Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак спільне життя не склалося, у звязку з чим сторони вже близько двох років не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства та не проживають разом. Шлюб існує формально та його збереження є недоцільним так як це суперечитиме інтересам сторін. Позивач вважає, що примирення між сторонами неможливе, її рішення щодо розірвання шлюбу цілком обдумане. За таких обставин, позивач просить розірвати шлюб, який зареєстрований між нею та відповідачем. Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сімї та взагалі не приймає участі у вихованні та утриманні сина, тому [PERSON] просить стягувати із відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 30% від усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, просить стягнути із [PERSON] додаткові витрати на утримання сина у розмірі 1000 грн., щомісячно, обґрунтовуючи тим, що їхній син має проблеми зі здоровям та є дитиною-інвалідом, потребує постійної консультативної допомоги зі сторони лікарів, медикаментозного лікування, додаткової колективно-розвивальної допомоги зі сторони логопедів, дефектологів та психологів. Також позивач зазначає, що на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною-інвалідом та отримує соціальну допомогу, яка є єдиним джерелом її доходу, що не дозволяє в повному обсязі задовольнити її потреби та потреби сина. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням цієї статті. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із оригіналу свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 095955 вбачається, що 12 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини «Катеринчук» (а. с. 10). Від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії 1-ОК № 162220, виданого 27 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області. Батьком записаний [PERSON] (а.с. 12). Згідно копії довідки за № 369 від 09.07.2018 р., [PERSON] зареєстрована в [INFO] (а.с. 13). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO], є дитиною інвалідом. Його законним представником (опікуном) є [PERSON], що підтверджується копією посвідчення серії ААГ № 095057, виданого УПСЗН Макарівської районної державної адміністрації (а.с. 15). Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1172 діагноз дитини: Легка розумова відсталість (виражена ступінь), ускладнена системним недорозвитком мовлення 1-а ступінь. Сенсомоторна алалія. Алексія. Аграфія. Акалькулія (а.с. 14). [PERSON] перебуває на обліку та отримує соціальну допомогу в управлінні соціального захисту населення за місцем свого фактичного проживання, що доводить копія довідки від 06.07.2018 року № 03-18/1842, виданої управлінням соціального захисту населення Макарівської районної державної адміністрації. Розмір державної соціальної допомоги у період з січня 2018 року по червень 2018 року складає 18575,44 грн. (а.с. 17). Із копії довідки за № 04-14/2442 від 03.07.2018 р. вбачається, що [PERSON] не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Броварської міської ради та не отримує ніякої допомоги (а.с. 16). У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1,2,3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181,182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина.\~При визначені\~розміру аліментів\~суд,\~враховує:\~1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. У відповідності Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Матеріалами справи встановлено, що домовленість про сплату аліментів на дитину між сторонами відсутня. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, докази того, що на його утриманні є інші особи до матеріалів справи не додано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, шляхом стягнення із відповідача аліментів у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина [PERSON] у розмірі 1000 грн. Обгрунтовуючи такі вимоги, позивач посилається на те, що їхній син має проблеми зі здоровям та є дитиною-інвалідом, потребує постійної консультативної допомоги зі сторони лікарів, медикаментозного лікування, додаткової колективно-розвивальної допомоги зі сторони логопедів, дефектологів та психологів. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~185\~СК України\~той з\~батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~а також\~той з\~батьків,\~до кого\~вимога про\~стягнення аліментів\~не була\~подана,\~зобов'язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо).Розмір участі\~одного з\~батьків у\~додаткових витратах\~на дитину\~в разі\~спору визначається\~за рішенням\~суду,\~з урахуванням\~обставин,\~що мають\~істотне значення.Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи ті обставини, що відповідач не надав відзиву на позовну заяву та не спростував доводи позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання сина [PERSON] підлягають задоволенню. Проте, на думку суду, з урахуванням обгрунтовання позивачем даної вимоги, розмір додаткових витрат, які необхідно стягувати з відповідача, має становити 500 грн., щомісячно. Також, аналізуючи норми чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини, зокрема п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 11 липня 2018 року, укладений між адвокатським бюро «Романа Ганенка» в особі керуючого бюро [PERSON] та позивачем [PERSON] (а.с. 18), акт № 01/18 приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 13 липня 2018 року (а.с. 19) та виписка по рахунку від 13 липня 2018 року на суму 500 грн. 00 коп. (а.с. 21). За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення даної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 500 грн. 00 коп. У відповідності\~до ч.\~1\~та ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: partial