Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення режиму користування майном, посилаючись на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року № 369/2004/16-ц визнано за [PERSON] право власності, зокрема, на ? частину автомобіля марки об»ємом двигуна-1.4 л., державний номер [NUMBER], а також за [PERSON] визнано право власності, зокрема, на ? частину автомобіля марки об»ємом двигуна-1,4 л., державний номер [NUMBER]. Проте, відповідач порушує його законні права і інтереси, оскільки безпідставно та одноосібно користується автомобілем «Toyota Corolla», 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) JTNBH58E90J016329, реєстраційний номер АІ 4502СХ, а на його звернення щодо надання йому в користування автомобіля [PERSON], жодним чином не реагує. Зазначений автомобіль знаходиться у спільній власності позивача і відповідача. Після того, як було постановлено рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року про поділ майна подружжя, відповідач вилучив автомобіль «Toyota Corolla», 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) JTNBH58E90J016329, реєстраційний номер АІ 4502СХ, утримує його у невідомому для позивача місці і перешкоджає реалізації права позивача на користування майном, тобто дії відповідача є неприпустимими і протизаконні, оскільки порушують права та законні інтереси [PERSON]. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 15, 16, 316, 317, 328, 355, 356, 358, 386, 391 ЦК України, ст. 124 Конституції України, просив встановити режим використання транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Тойота», модель «Корола», рік випуску 2013, номер шасі (кузова, рами) Т№В№58Е90016329, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у Києво-Святошинському РЕВ [PERSON] України в Київській області 02 липня 2013 року, зобов»язавши [PERSON] надавати у користування даний автомобіль [PERSON], починаючи з 2016 року у місяцях жовтні-листопаді, лютому-березні, червні-липні та кожного наступного року, з одночасною передачею свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на ? частину майна, посилаючись на те, що у 2013 році під час перебування у шлюбі [PERSON] і [PERSON] подружжям був придбаний автомобіль марки «Toyota Corolla», 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) JTNBH58E90J016329, обємом двигуна-1,4 л., державний номер АІ 4502СХ. 02 липня 2013 року цей автомобіль був зареєстрований Києво-Святошинським РЕВ ГУ МВС України в Київській області. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року по справі № 369/2004/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя визнано, зокрема, за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля марки «Тойота Корола» об»ємом двигуна 1.4 л., державний номер [NUMBER], та за [PERSON] -право власності на ? частину автомобіля марки «Toyota Corolla», 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) JTNBH58E90J016329, об»ємом двигуна 1,4 л., державний номер [NUMBER]. Незважаючи на наявність у відповідача посвідчення водія, придбавався даний автомобіль для користування саме позивача. Після придбання спірного автомобіля ним користувалась виключно позивачка, а відповідач проти цього не заперечував. Позивач [PERSON] зазначала, що вона, володіючи ? частиною спірного автомобіля, не може повноцінно реалізовувати свої права співвласника. З моменту придбання автомобіля і після розірвання шлюбу між сторонами спірний автомобіль перебував у одноособовому щоденному користуванні лише позивачки. Відповідач ніколи не керував спірним автомобілем, і тому має право на одержання від неї грошової компенсації за належну йому частку, яка не може бути виділена в натурі, і сплата такої компенсації жодним чином не порушить права відповідача, оскільки право співвласника на виділ частки із спірного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками, і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обовязок іншого співвласника сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається із дійсної вартості майна на час розгляду справи. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. 365 ЦК України просила припинити право власності [PERSON] на ? частку у праві спільної часткової власності на автомобіль марки «Тойота Корола», 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) JTNBH58E90J016329, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у Києво-Святошинському РЕВ [PERSON] України в Київській області 02 липня 2013 року, та визнати за нею право власності на ? частку автомобіля «Тойота Корола», 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) JTNBH58E90J016329, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у Києво-Святошинському РЕВ [PERSON] України в Київській області 02 липня 2013 року, яка належить [PERSON], стягнувши на користь [PERSON] грошову компенсацію за вищезазначену частку автомобіля в розмірі 130 000 грн., які внесені [PERSON] на депозитний рахунок Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою суду від 06 жовтня 2016 року судом об»єднано позов [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на ? частину майна (справа № 369/8237/16-ц), провадження № 2/369/3680/16) і позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення режиму користування майном (справа № 369/6468/16-ц, провадження № 2/369/3003/16) в одне провадження, присвоївши справі № 369/8237/16-ц. В послідуючому [PERSON] в травні 2017 року подала суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, посилаючись на те, що з урахуванням того, що станом на день розгляду справи ринкова вартість ? частки автомобіля становить 147 357 грн. 58 коп., то нею на депозитний рахунок Києво-Святошинського районного суду Київської області було внесено додатково 17 357 грн. 58 коп., і сума грошової компенсації на користь відповідача на депозитному рахунку Києво-Святошинського районного суду в цілому становить 147 357 грн. 58 коп., що відповідає ринковій вартості ? частки даного автомобіля. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила припинити право власності [PERSON] на ? частку у праві спільної часткової власності на автомобіль марки «Тойота Корола», 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) JTNBH58E90J016329, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у Києво-Святошинському РЕВ [PERSON] України в Київській області 02 липня 2013 року, та визнати за [PERSON] право власності на ? частку автомобіля «Тойота Корола», 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) JTNBH58E90J016329, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у Києво-Святошинському РЕВ [PERSON] України в Київській області 02 липня 2013 року, яка належить [PERSON], стягнувши на користь [PERSON] грошову компенсацію за вищезазначену частку автомобіля в розмірі 147 357 грн. 58 коп., які внесені [PERSON] на депозитний рахунок Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 червня 2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення режиму користування майном залишено без розгляду на підставі вимог п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. У судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивача позов підтримали і просили його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов [PERSON] визнав і не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що 25 жовтня 1997 року виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 28, було зареєстровано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище Сметаніна) І.М. та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за № 28. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя позов задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина. [ADDRESS], площею 58,54 кв.м.. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля марки «Тойота Корола», об»ємом двигуна-1,4 л., державний номер [NUMBER]. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина. [ADDRESS], площею 58,54 кв.м.. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля марки «Тойота Корола», об»ємом двигуна-1,4 л., державний номер [NUMBER]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 3 622 грн. 66 коп.. Згідно Висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 07 березня 2017 року № 17/134/16-54 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ринкова вартість автомобіля «Тойота» модель «Корола», рік випуску 2013, реєстраційний номер [NUMBER], складала 294 715 грн. 15 коп.. За правилами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов»язків власник зобов»язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно вимог ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. За вимогами ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного, суд вважає доведеними позовні вимоги позивача [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на ? частину майна, і тому позов підлягає задоволенню, і слід припинити право власності [PERSON] на ? частину у праві спільної часткової власності на автомобіль марки «Тойота Корола», 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) JTNBH58E90J016329, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у Києво-Святошинському РЕВ [PERSON] України в Київській області 02 липня 2013 року, та визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля марки «Тойота Корола», 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) JTNBH58E90J016329, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у Києво-Святошинському РЕВ [PERSON] України в Київській області 02 липня 2013 року, що належить [PERSON], стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за вказану ? частину автомобіля в розмірі 147 357 грн. 58 коп., які внесені [PERSON] на депозитний рахунок Києво-Святошинського районного суду Київської області, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов [PERSON] судом задоволено в повному обсязі, то з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 1473 грн. 58 коп..

Outcome: approved