Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 2\~000 грн, починаючи з 16.10.2019 та до досягнення дитиною повноліття. Указане рішення набрало законної сили 03 серпня 2020 року. 17 вересня 2020 року державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження. Вказує, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо сплати аліментів, внаслідок чого за період з 16.10.2019 по 17.03.2021 утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 35\~000 грн. З посиланням на положення ст. 196 СК України позивач просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 10\~960 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06 травня 2021 року від [PERSON] до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла копії квитанції від 21 квітня 2021 року про сплату відповідачем заборгованості по аліментам у сумі 36\~000 грн. 09 травня 2021 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. Указував, що факт несвоєчасної сплати аліментів ним не заперечується та визнається, однак виникнення заборгованості сталось внаслідок об`єктивних та непереборних обставин, пов`язаних з його тривалим захворюванням та реабілітацією після хвороби, тимчасовою непрацездатністю та необхідністю догляду за непрацездатною матір`ю, відсутністю постійного місця роботи та майна, а також наявністю боргових зобов`язань. Окрім того зазначив, що при ухваленні рішення про стягнення аліментів не було вказано розрахункового рахунку отримувача аліментів, що унеможливлювало своєчасне виконання ним обов`язку по сплаті аліментів. Вказав, що борг по сплаті аліментів він сплатив у повному обсязі 21 квітня 2021 року. Посилався на необґрунтованість розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, проведеного позивачем, з огляду на те, що такий розрахунок охоплює період, який передував відкриттю виконавчого провадження. На підставі ч. 2 ст. 196 СК України просив зменшити неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на дитину до 2\~000 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У судовому засіданні відповідач [PERSON] надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву, просив зменшити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів до 2\~000 грн з огляду на наявність об`єктивних причин неможливості вчасної сплати аліментів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року у справі № 522/17502/19, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 2\~000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, починаючи з 16.10.2019 року та до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Постановою державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Завальної В. М. від 17.09.2020 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 522/17502/19, виданого 18.08.2020 Приморським районним судом м.\~Одеси, ВП № 63060807. Відповідно до довідки державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Завальної В. М. від 31.03.2021 № 9499/30, у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання та становить 36\~000 грн, у період з 01.10.2020 по 31.03.2021 [PERSON] отримувала аліменти від [PERSON] : жовтень 2020 року у сумі 0,00 грн; листопад 2020 року у сумі 0,00 грн; грудень 2020 року у сумі 0,00 грн; січень 2021 року у сумі 0,00 грн; лютий 2021 року у сумі 0,00 грн; березень 2021 року у сумі 0,00 грн. Позивач [PERSON] 27.01.2021 у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч .1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). На підтвердження наявності заборгованості зі сплати аліментів, позивачем надано довідку державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Завальної В. М., відповідно до якої за період з 01 жовтня 2020 року по 31 березня 2021 року, розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів становить 36 000 грн. Відповідно до наданої державним виконавцем довідки, позивачем на підставі положень ст. 196 СК України здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Законодавством передбачена спеціальна норма, яка встановлює умови та розміри санкцій за порушення зобов`язання із сплати аліментів (ст. 196 СК України). Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Згідно з статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19. При вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд бере до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність сплати аліментів, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Судом встановлено, що [PERSON] не виконував свого обов`язку зі сплати аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість, що підтверджується довідкою державного виконавця та не заперечувалося відповідачем у судовому засіданні. Сума заборгованості по сплаті аліментів була сплачена відповідачем лише 21 квітня 2021 року, тобто після звернення позивача з даним позовом до суду. Відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів того, що зазначена заборгованість утворилася не з його вини, а посилання відповідача на наявність об`єктивних та непереборних обставин, що перешкоджали йому належним чином виконувати свій обов`язок не підтверджені відповідними доказами. Відповідачем не надано суду належних доказів, які б з достовірністю підтверджували відсутність його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Так, надані відповідачем документи на підтвердження своїх доводів не свідчать про відсутність вини відповідача за прострочення сплати аліментів. Також суд не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, з огляду на недоведеність відповідачем тієї обставини, що його матеріальний або сімейний стан дають підстави для зменшення розміру неустойки, що підлягає сплаті відповідачем. \~ \~ \~ \~ Згідно з розрахунком суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, наданого позивачем, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину за період жовтня 2019 року по березень 2021 року становить 10 960 грн. Розрахунок пені позивачем було здійснено за формулою: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума пені визначена шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів за кожен місяць. Однак, суд не може погодитись з таким розрахунком, оскільки він розрахований всупереч положенням ст. 196 СК України. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц викладений правовий висновок щодо обрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів, який є обов`язковим для врахування при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, у якому відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 тавід 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. При цьому Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Так суд, визначаючись із розміром неустойки за прострочення сплати аліментів, вважає, що позивачем проведений розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за правовими позиціями вищих судів, що наразі є неактуальними. При розрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів слід враховувати розрахунок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц. При такому розрахунку розмір пені буде більший, ніж визначений позивачем. З урахуванням сплаченої 21.04.2021 [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів у сумі 36\~000 грн, розмір неустойки (пені) з жовтня 2020 року по 20 квітня 2021 (дня, який передує дню сплати заборгованості) становить 11 440 грн та складається з: неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за жовтень 2020 становить 3 420 грн (2\~000 * 1 % * 171 день з 01.11.2020 по 20.04.2021); неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за листопад 2020 становить 2 820 грн (2 000 * 1 % * 141 день з 01.12.2020 по 20.04.2021); неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за грудень 2020 становить 2 200 грн (2 000 * 1 % * 110 днів з 01.01.2021 по 20.04.2021); неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за січень 2021 становить 1580 грн (2 000 * 1 % * 79 днів з 01.02.2021 по 20.04.2021); неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за лютий 2021 становить 1 020 грн (2 000 * 1 % * 51 день з 01.03.2021 по 20.04.2021); неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за березень 2021 становить 400 грн (2 000 * 1 % * 20 днів з 01.04.2021 по 20.04.2021). Однак, зважаючи на положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно з яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд вважає можливим стягнути розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сумі 10 960 грн, в межах суми, яку просить стягнути позивач. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст. 141 ЦПК України. Зважаючи, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved