Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з названим позовом, у якому зазначає, що 01 березня 2012 оку між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1272/2808SFPRPG7, за яким відповідач отримав кредит у сумі 691,01 грн терміном повернення 01.03.2014 року та кредитний договір № 1271/2808CLPS2, за яким відповідач отримав кредит у сумі 3442,26 грн терміном повернення 01.09.2014 року. 26.07.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги за вищевказаними кредитними договорами перейшло до ТОВ «ФК «Бізнесфінанс». 08.10.2012 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та позивачем було укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги за вказаними кредитними договорами. Посилаючись на те, що в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість: за кредитним договором № 1272/2808SFPRPG7 на загальну суму 866,90 грн., за кредитним договором № 1271/2808CLPS2 на загальну суму 5144,98 грн, позивач просить стягнути вказану заборгованість на свою користь з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, повідомивши письмово про розгляд справи в його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 01 березня 2012 оку між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем укладено два кредитних договори: № 1272/2808SFPRPG7, за яким відповідач отримав кредит у сумі 691,01 грн терміном повернення 01.03.2014 року та № 1271/2808CLPS2, за яким відповідач отримав кредит у сумі 3442,26 грн терміном повернення 01.09.2014 року. 26.07.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги за вищевказаними кредитними договорами перейшло до ТОВ «ФК «Бізнесфінанс». 08.10.2012 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та позивачем було укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги за вказаними кредитними договорами. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість: за кредитним договором № 1272/2808SFPRPG7 на загальну суму 866,90 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 691,01 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 84 грн, пені - 91.89 грн; за кредитним договором № 1271/2808CLPS2 на загальну суму 5144,98 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 3442,26 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 1185,63 грн, пені - 517,09 грн. У відповідності з нормами ЦК України, за кредитним договором кредитодавець (банк або інша фінансова установа) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики (кредит), що залишилось, та сплати належних йому процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статей 1046-1053 ЦК), якщо інше не встановлено цим параграфом, і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК). Таким чином, оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, витікають з умов кредитних договорів, які не суперечать вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved