Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

У липні 2017 року позивач ТОВ «Европейська сервісна служба» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що ТОВ «Европейська сервісна служба» є виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків та прибудинкових територій житлового будинку по [ADDRESS] відповідно до договору № 69 від 28 грудня 2012 року про надання житлово-комунальних послуг, предметом якого є зобов'язання своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, постачання холодної води і водовідвення, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідач користуючись наданими послугами не в повному обсязі здійснював сплату за спожиті житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території в сумі 8978,02 грн. Враховуючи викладене, позивач ТОВ «Европейська сервісна служба» просив стягнути з [PERSON] суму заборгованості за оплату витрат по утриманню будинку і прибудинкової території в розмірі 8978,02 грн., інфляційні втрати 2508,40 грн., 3 % річних 405,89 грн. та судовий збір 1600 грн. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.10.2017 року позовні вимоги ТОВ «Европейська сервісна служба» задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Европейська сервісна служба» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги 8978,02 грн., інфляційні втрати 2508,40 грн., 3 % річних 405,89 грн. та судовий збір 1600 грн., а всього 13492,31 (тринадцять тисяч чотириста девяносто дві гривні та тридцять одна копійка). 28.11.2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 12.10.2017 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.04.2018 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.10.2017 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального провадження. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року продовжено судовий розгляд цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Европейська сервісна служба» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 29 травня 2018 року у судовому засіданні представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог. Заява мотивована тим, що за період розгляду судом вказаної цивільної справи з липня 2017 року по квітень 2018 року відповідач частково сплачував заборгованість, а також за даний період у нього виникла нова заборгованість. Тому просив суд стягнути з [PERSON] суму заборгованість за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території у розмірі 7 916,61 грн, інфляційні втрати - 3 906, 93 грн, 3% річних - 733,66 грн та судовий збір - 1 600 грн. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог. Так, позивач у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, на нього поширюється зобов'язання підготувати та укласти договір про надання житлово-комунальних послуг. Проте на даний час такого договору між сторонами не підписано. На даний час позивач не запропонував йому проект договору для ознайомлення,який містив би визначені вимоги та істотні умови, та нав'язує йому як споживачеві в односторонньому порядку послуги за необґрунтованими тарифами, та вимагає сплачувати за це немотивовані внески. Крім того, відсутність типового договору та його обов'язкового додатку у вигляді затверджених тарифів порушує ст.15 ЗУ «Про права споживачів» «Право споживача на інформацію про продукцію». Окрім того. позивач посилається у своїх розрахунках на вартість послуг, натомість він ніде не зазначає на підставі чого встановлена вартість послуг та який саме розмір тарифу (вартості) цих послуг. Зазначену інформацію позивач не надав до суду, а відповідач самостійно отримати цю інформацію не може. В таблиці розрахунку заборгованості, доданої до заяви про уточнення позовних вимог, не вказано джерела походження та структура боргу, не надана інформація про вартісну базу нарахування боргу, а саме - не надані розміри тарифів на житлово-комунальні послуги, які діяли протягом періоду нарахування боргу та підстави для їх застосування, тобто розрахунок не містить інформації щодо предмета доказування. Окрім, того звертаючись до суду із вказаним позовом позивачем пропущено строк позовної давності щодо нарахованого боргу, інфляційних втрат та 3% річних. У відповідь на відзив [PERSON] на позовну заяву представником позивача надано суду письмові пояснення, у яких зазначив, що згідно ст.. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, згідно норм ЗУ «Про житлово комунальні-послуги» споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Твердження відповідача щодо необґрунтованості розрахунку заборгованості не відповідають дійсності, оскільки розрахунок заборгованості за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території проведено на підставі тарифів, встановлених рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради №75/3 від 11.12.2012 року. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Просив задовольнити позов. У судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти позову у повному обсязі, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до договору № 69 про надання житлово-комунальних послуг від 28.12.2012 року ТОВ «ЖЕК Європейський» який є виконавцем послуг, зобовязується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, постачання холодної води і водовідвення, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Договір укладений між ТОВ «ЖЕК Європейський» та [PERSON], який є попереднім власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Протоколу № 4 Загальних Зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК Європейський» від 19 серпня 2016 року учасниками було вирішено змінити назву ТОВ «ЖЕК Європейський» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Европейська сервісна служба». Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених законом. Статтею 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», мінімальні норми житлово-комунальних послуг встановлюються з метою забезпечення санітарно-гігієнічних вимог проживання людей та їх перебування в приміщеннях, забезпечення технічних вимог до експлуатації будинку (споруди), підтримання несучої спроможності конструкцій та експлуатаційних характеристик внутрішньобудинкових мереж і систем. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно; розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку; розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. Рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради № 75/3 «Про затвердження тарифів ТОВ «ЖЕК Європейський» на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території» від 11.12.2012 року, затверджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в будинках [ADDRESS], нарахування вартості послуг з утримання будинку і прибудинкової території здійснювалось у розмірі 4.42 грн на місяць за 1 м. кв. (тариф для квартир). Рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради № 8/22 «Про затвердження тарифів ТОВ «Європейська сервісна служба» на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території житлових будинків за адресою: м.Вишневе, [ADDRESS]» від 30.01.2017 року, затверджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в будинку [ADDRESS], нарахування вартості послуг з утримання будинку і прибудинкової території здійснювалось у розмірі 6,65 грн на місяць за 1 м. кв. (тариф для квартир). 20 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідач є власником та проживає у квартирі [ADDRESS]., що підтверджується довідкою від 09.03.2017 р. №169, виданої ТОВ «Європейська сервісна служба. У судовому засіданні з'ясовано, що між сторонами не було укладено договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 (далі - Правил користування приміщеннями житлових будинків № 572), власник та наймач (орендар) квартири зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов'язаний оплатити надані житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Сам по собі факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі, оскільки згідно зі статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують такі права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами. Зазначену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951 цс 15 та від 30 жовтня 2013 року № 6-59 цс 13. Судом встановлено, що відповідач невчасно та не у повній мірі проводив оплату за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території у розмірі 7 916,61 грн. Разом з тим, беручи до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості за надані послуги з тримання будинку та прибудинкової території станом на 28.05.2018 року, суд не погоджується із нарахуванням боргу за липень 2017 року у розмірі 1163,64 грн. Зважаючи на ту обставину, що позивачем не надано обґрунтування збільшення суми боргу за липень 2017 року з 667,66 грн до 1163,64 грн, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума боргу за надані послуги з тримання будинку та прибудинкової території у розмірі 7 420, 63 грн. У відповідності до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Окрім того, відповідачем при розгляді справи неодноразово зазначалось про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду із даним позовом, що є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як передбачено ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником відповідача 1 подано заяву про застосування позовної давності до вимог позивача. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що позов до відповідача [PERSON] було подано у липні 2017 року. Початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 1, 3, 4 статті 267 ЦК України). Крім того, сама по собі часткова оплата боргу за надані послуги не є підставою для переривання строку позовної давності. Потрібно мати на увазі, що вчинення боржником будь-яких дій щодо визнання боргу або іншого обов'язку поза межами строку позовної давності не може тягти за собою його переривання, оскільки цей строк сплив у зв'язку з чим не міг перериватися (Ухвала ВССУ від 11.02.2015 р. по справі № 6-42505св14). У разі, якщо суд встановить дійсний намір особи оплатити комунальні послуги за попередній період, то суду потрібно встановити, за який саме період. Якщо це буде період по якому строк позовної давності ще не закінчився, то він може бути перерваний, У разі, якщо немає можливості встановити за який саме період сплачено заборгованість - строк позовної давності, який закінчився, не переривається. При цьому, що у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують той факт, що відповідач протягом останніх трьох років частково або повністю погасив заборгованість за комунальні послуги, надані у 2003 році, або іншим чином визнав борг за вказаний пері При цьому, з матеріалів справи встановлено, що обставина пропуску позивачем строку позовної давності не має місця в даній справі, оскільки встановлено, що відповідач за час утворення заборгованості періодично сплачував платежі понад щомісячних сум, що відноситься до погашення сум боргу за минулий період, що дає підстави для висновку про переривання строку позовної давності. Як вбачається із розрахунків, з червня 2013 року по лютий 2018 року відповідач частково вносив плату за послуги, тобто визнав свій борг, що підтверджується розрахунком заборгованості. З огляду на викладене, та встановивши, що відповідач не здійснює оплату послуг за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 28.07.2018 року в розмірі 7 420, 63 грн., суд приходить до висновку, що слід стягнути суми боргу з урахуванням інфляційних втрат, які становлять 3 906,93 грн. та 3 % річних, які становлять 733,66 грн. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих йому житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом примусового стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі 12 061,22 грн. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial