Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в обґрунтування якого вказувала на те, що до 2002 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, якій між ними в подальшому розірвано. У період шлюбу у неї з відповідачем народилася дочка [PERSON], [INFO]. 15 серпня 2013 року нею укладено шлюб із [PERSON], після реєстрації якого, змінено її прізвище на «[PERSON]». Також вказувала на те, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 червня 2002 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання їх дочки до досягнення нею повноліття та відповідно до постанови ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 27 серпня 2002 року відкрито виконавче провадження про стягнення на її користь аліментів на утримання дочки. Разом з тим, [INFO] їх дочці виповнилося 18 років та стягнення аліментів на її утримання з відповідача припинено. Однак, на даний час їх донька [PERSON] навчається на денній формі навчання у Державному вищому навчальному закладі «Чернівецький коледж дизайну та економіки». Відповідно до договору №10 від 15 травня 2012 року, укладеного між нею та навчальним закладом, вона зобов'язалася оплатити навчання доньки у сумі 17200 грн. й відповідно за період навчання дочки нею була здійснена вищевказана оплата за навчання. Натомість, відповідач є військовим пенсіонером, а також неофіційно працює на підприємстві з приймання металобрухту та має постійний дохід, однак будь-якої допомоги на утримання їх дочки, яка продовжує навчання не надає, не несе витрат по оплаті її навчання, а також не надає іншої допомоги. Посилаючись на вказане, а також ураховуючи вимоги чинного законодавства та обов'язки батьків здійснювати утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, просила стягувати з відповідача на її користь на утримання повнолітньої [PERSON] аліменти в розмірі ? від усіх доходів щомісячно, і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. У судове засідання позивачка не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останньою відомою адресою місця його проживання, причини неявки суду не повідомив, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд ураховуючи характер спірних правовідносин сторін, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що сторони до 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними в подальшому було розірвано розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого міським відділом реєстрації актів громадського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці (а.с. 3). У період перебування сторін у шлюбі, у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження дитини, батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 2). Аліменти з відповідача на утримання дочки стягувались у примусовому порядку до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO], а починаючи з цієї дати стягнення аліментів припинено. Разом з тим, як встановлено судом, дочка сторін [PERSON] навчається на денній формі навчання у Державному вищому навчальному закладі «Чернівецький коледж дизайну та економіки», не працює, перебуває на утриманні позивачки, яке в повному обсязі позивачка забезпечити не має можливості. Так, згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно частини 1 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Крім того, згідно роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно пункту 17 вищевказаної Пленуму Верховного Суду України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Як вбачається з матеріалів справи, донька сторін - [PERSON] навчається у Державному вищому навчальному закладі «Чернівецький коледж дизайну та економіки», що підтверджується копією договору №10 про надання освітніх послуг, та довідками Державного вищого навчального закладу «Чернівецький коледж дизайну та економіки» (а.с. 8,9), отримує стипендію, середній розмір якої складає 600 грн. щомісячно, що також підтверджується відповідною довідкою з місця навчання. Крім того, як встановлено судом, дочка позивача проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, що також підтверджується довідкою ПП «Житлосервіс» від 9 жовтня 2010 року (а.с 13). Також судом вставлено, що позивачка, на утриманні якої перебуває її повнолітня дочка, не працює, однак отримує пенсію в розмірі 1049 грн. щомісячно, що також підтверджується довідкою Пенсійного фонду України в м. Чернівці від 28 січня 2015 року № 690. Таким чином, з огляду на те, що [PERSON] є студентом денної форми навчання, у зв'язку із чим не має можливості працювати, однак отримує стипендію в розмірі 600 грн. щомісячно, суд приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, який, як зазначає позивачка, є військовий пенсіонер, отримує пенсію, а також працює неофіційно та доказів на спростування вказаного суду не надав, суду не надано, суд ураховуючи вимоги ст. ст. 182, 183, 200 СК України, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки до закінчення навчання. Також, при призначенні аліментів суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому є обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При цьому, відповідачем не надано суду доказів щодо надання позивачці матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, а також доказів щодо своєї неспроможності здійснювати утримання дочки. Таким чином, ураховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що заявлений позивачкою позов підлягає задоволенню у повному обсязі й відповідно з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі ? від усіх доходів відповідача щомісячно на весь період навчання, починаючи з дня пред'явлення позову до суду. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання доньки, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього, а також зважаючи на обов'язок батьків утримувати дітей в рівних частинах. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 10 листопада 2014 року. Крім того, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved