Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У липні 2014 року позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Ірпінського комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Ірпінь» про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги, позивачі обґрунтовували тим, що вони усі проживають у квартирі [ADDRESS]. Поверхом вище у кв. № 10 в будинку за вказаною адресою проживає гр. [PERSON] 31.08.2012 p., 04.09.12 р. та 09.09.2012 p. через забиття каналізаційного стояка, до якого Позивачі не мають ніякого відношення, сталося залиття приміщень туалету та ванної кв. № 7 каналізаційними стоками кв. № 10. Кожного разу при залитті викликалися аварійні бригади Ірпінського житлово - експлуатаційного підприємства «Ірпінь» (далі Ірпінського КЖЕП «Ірпінь»), працівники якого виконували прочисні роботи в стояку з кв. № 10. 10.09.2012 р. Позивач [PERSON] звернувся до начальника Ірпінського КЖЕП «Ірпінь» [PERSON] із клопотанням щодо складання актів про залиття з метою в подальшому вирішити спірні питання в судовому порядку. В подальшому 12.09.2012 р. йому видано було три акти про «Обстеження та проведення ремонтно-будівельних та ремонтно-сантехнічних робіт», затверджені начальником Ірпінського КЖЕП «Ірпінь» [PERSON] Проте позивачі вказують, що акти складені не у відповідності з пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, а тому подали заяву начальнику Ірпінського КЖЕП «Ірпінь» [PERSON] щодо складання актів про залиття встановленої форми. Однак не дочекавшись від начальника Ірпінського КЖЕП «Ірпінь» [PERSON] відповідного реагування, Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України із заявою про надання письмової інформації щодо того, який акт складається у разі залиття квартири. 24.01.2014 р. ними отримано відповідь із відповідними роз'ясненнями у зв'язку із чим вони звернулися до міського голови м. Ірпінь Київської області [PERSON] із заявою про порушення начальником Ірпінського житлово-експлуатаційного підприємства «Ірпінь» [PERSON] прав позивачів, охоронюваних Конституцією України, законами України і наказом Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, однак за підписом начальника Ірпінського комунального житлово - експлуатаційного підприємства «Ірпінь» [PERSON] отримали лист у якому зазначено, що у заяві Позивачів «доводи спотворені і не відповідають діючому законодавству і тому вимоги являються незаконними». Як наслідок позивачі вважають, що дана інформація є недостовірною інформацією. Зазначили, що дані обставини не вказані в актах Відповідача від 31.08.2012 p., 04.09.2012 p., 09.09.2012 p., позбавляють можливості Позивачів звернутися до суду з позовом до винної особи у залитті приміщень їх квартири про усунення наслідків залиття та відшкодування шкоди. Більше того, поширенням недостовірної інформації Відповідач зганьбив, принизив честь та гідність Позивачів в очах осіб, які читали лист від 14.03.2014 р. № 183 Відповідача, так, що у разі поширення такої інформації цими особами далі невизначеному колу осіб, то буде надовго, а то й остаточно та безповоротно заплямована честь та гідність Позивачів в очах таких осіб, з точки зору додержання Позивачами законів України та загальноприйнятих норм моралі. Тому позивач просив суд, визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] інформацію, поширену Відповідачем, Ірпінським комунальним житлово- експлуатаційним підприємством «Ірпінь» в листі від 14.03.2014 року № 183 в.о. міського голови м. Ірпінь Київської області [PERSON], а саме: відносно заяви Позивачів від 18.02.2014 року - слова: «викладені в ній доводи спотворені і не відповідають діючому законодавству і тому вимоги являються незаконними»; відносно «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій» затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. № 76, - слова: « дані правила зобов'язують складати Акт тільки при залитті, аварії на системах центрального опалення, гарячого або холодного водопостачання,...»; зобов'язати відповідача Ірпінське комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Ірпінь» не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати інформацію, вказану в попередньому пункті, шляхом направлення листа Позивачам та копію в.о. міського голови м. Ірпінь Київської області із зазначенням у ньому такого тексту: «Доводи у заяві [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 18.02.2014 р. до міського голови [PERSON] не спотворені, відповідають діючому законодавству і тому вимоги являються законними. Відповідно до п.2.3.6. Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. № 76 та зареєстрованим в Мін'юсті 25.08.205 р. за № 927/11207, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Форма акта про залиття стосується не тільки аварії, що трапилася на системі централізованого опалення, гарячого або холодного водопостачання, але й усіх інших випадків залиття квартири, оскільки причин залиття, наведених в затвердженій формі акта не є вичерпний»; стягнути з Ірпінського комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Ірпінь», 3000 грн. завданої позивачам моральної шкоди; судові витрати, пов'язані з розглядом справи покласти на відповідача. В судове засідання позивачі не з'явилися, подали до суду заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання представника не направив, подав до суду заяву в якій просить розглядати справу за відсутності представника. Крім того направив на адресу суду свої заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності з ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 27.02.2009 р. за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. В свою чергу, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачами не було доведено, що поширена інформація є достовірною. Суд критично відноситься до обставин зазначеними позивачами про те, що дана інформація є оціночними судженнями, вираженням суб'єктивної думки відповідача, а отже не підлягає спростуванню та доведенню їх правдивості, Згідно із ст. 88 ЦПК України, судові витрати стягуються стороні на користь якої ухвалено рішення або позов задоволено частково. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, наведеними обставинами, доводи позивача щодо стягнення на його користь моральної шкоди, судових витрат є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Крім того позивачами не надано суду доказів, які обґрунтовують обставини щодо завданої йому моральної шкоди та її розміру, тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Враховуючи, що сторони в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: dismissed