Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON]звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк тривалістю у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], що помер 28 грудня 2006 року. На обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що являється спадкоємцем за заповітом, про існування якого дізналася лише у 2017 році від працівників сільської ради при зясуванні питання належності померлому земельного паю. Будучи також спадкоємцем за законом, на час відкриття спадщини були відсутні будь які правовстановлюючі документи, щоб вказували на належність померлому спадкового майна. У серпні 2017 році від орендарів земельних ділянок стало відомо, що по Самотоївській сільській раді значиться не витребуваним земельний пай, призначений [PERSON]. На теперішній час позивачу відомо, що Сертифікат на право на земельну частку /пай/ на імя [PERSON], та був зазначений у заповіті, було замінено на Державний акт на землю, який також батьком за життя був втрачений. Маючи намір прийняти спадщину після померлого[PERSON], позивач звернулася спочатку до відділу Держгеокадастру у Краснопільському району, а потім до органу нотаріату, де отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій за пропуском строку звернення з заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку немає, майновий спір відсутній, відумерлою спадщина не визнавалась. Викладені обставини уважала поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, та підставними для задоволення позову. В судове засідання сторони не зявилися, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, позивач підтримує заявлені вимоги, відповідач не заперечує проти задоволення позову /ас 36-37/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд встановив, що 28 грудня 2006 року у с. Самотоївка Краснопільського району Сумської області помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 01 від 01.01.2007, місце державної реєстрації смерті: виконавчий комітет Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області, після смерті якого відкрилась спадщина на його майно / копія ас 6/. На час відкриття спадщини 28.12.2006 [PERSON] самотньо проживав за адресою реєстрації: с. Самотоївка, вул. Макаренка, буд. 28 Краснопільського району Сумської області / ас 7/. За життя 01.03.1999 [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті належний йому земельний пай, що знаходиться в САПТ «Колос» в розмірі 5,69 га, належний йому на підставі Сертифікату на право на земельну частку / пай/ серія СМ № 0178609, заповідав [PERSON] /копія дублікату ас 11/. Наявна спадкова маса складається з земельної ділянки площею 5,32 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області / копія ас 19/. Родинні відносини між позивачем та спадкодавцем доньки та батька підтверджуються Свідоцтвом про народження серія 1-БП № 104311, виданого повторно 27.07.2010; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00007323384 від 23.12.2010 /копії ас 9-10/. До правовідносин, що виникли, необхідно застосувати норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у редакції 2004 року, так як спадщина після смерті [PERSON] відкрилась після 01.01.2004. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом, на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, разом з тим, із заявою про прийняття спадщини у визначений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач до нотаріуса не звернулась. 23 жовтня 2017 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON]відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 28 грудня 2006 року [PERSON] у звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини /ас 20/. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Таким чином, наведене вище свідчить про те, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом, і мала намір прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], що помер 28 грудня 2006 року, і від неї як спадкоємець не відмовилась. У теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою. Згідно з даними Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 28.11.2017 № 50060494 та № 50060508 спадкова справа після померлого 28.12.2006 [PERSON] не заводилася та не видавалася, заповіт не посвідчувався /ас 32-34/. Належним відповідачем у даній справі є Краснопільська селищна рада Краснопільського району Сумської області, на території якої відкрилася спадщина та знаходиться наявне спадкове майно. Згідно з частиною третьою статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд уважає, що причини, на які посилається позивач, що завадили їй вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є поважними, а тому позов є обґрунтованим, і з метою поновлення порушених прав позивача на спадщину після смерті [PERSON], що помер 28 грудня 2006 року, підлягає задоволенню. Достатнім для подання позивачу заяви про прийняття спадщини суд вважає надання їй строку тривалістю три місяці.

Outcome: approved