overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказав, що він звернувся до Лівобережного обєднаного управління пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області щодо оформлення йому пенсії у звязку з досягненням пенсійного віку. У підтвердження свого трудового стажу він надав трудову книжку, однак, у звязку із наявністю в ній некоректного написання його прізвища, це не виявляється можливим. Так, у трудовій книжці [PERSON] його прізвище зазначено російською - «Крыщенко» з нечітким написанням літери «ы». Оскільки наявність цього недоліку позбавляє заявника можливості оформити право на пенсію, просив встановити факт належності йому трудової книжки від 01.01.1978 року. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 27.10.2017 року, у судове засідання не зявились, надали заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із паспорту громадянина України серія ВС №600820, виданого 29.11.2000 року Новоазовським РВ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] народився 20 жовтня 1957 року в с. Придорожний Железнодорожного району Калінінградської області. Той же факт підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (російською «Крыщенко») [PERSON] серії ЖФ №270216 від 14.11.1957 року, виданим Фрунзенською селищною радою Залізничного району Калінінградської області. Також в атестаті про середню освіту серії Ж № 663569, виданому 26.06.1975 року, прізвищем [PERSON] вказано українською «Крищенко», російською «Крыщенко». Разом з тим, у трудовій книжці від 01.01.1978 року, виданій на імя «Крыщенко Геннадия Николаевича» (російською), [INFO], у прізвищі зазначеному російською «Крыщенко» нечітко прописано літеру «ы». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, за наявності всіх необхідних доказів, а також з урахуванням того, що організація, яка видала трудову книжку не має можливості внести до неї виправлення, суд вбачає достатньо умов для встановлення юридичного факту належності трудової книжки заявнику.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 21.09.2007 року укладеного від імені [PERSON] з [PERSON] та скасування запису про реєстрацію права власності на вказану квартиру за відповідачем. У листопаді 2017 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру. У відповідності до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява позивача підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За твердженням позивача, [PERSON] може відчужити квартиру, що унеможливить виконання рішення суду. З долученої до матеріалів заяви копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі оскаржуваного договору. Згідно ч.3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Таким чином, враховуючи позовні вимоги, з огляду на ч.3 ст. 152 ЦПК України, суд вважає, що заява представника позивача підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], яким просив суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 18.10.2008 року виконкомом Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис про шлюб № 29 від 18.10.2008 року. 07.09.2011 року від цього шлюбу народилась [PERSON] Позивач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, сповіщена належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення наявні у справі. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], яким просив суд розірвати шлюб між подружжям, зареєстрований 27.11.1999 року виконкомом Новомиколаївської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис про шлюб № 6 від 27.11.1999 року. [INFO] від цього шлюбу народилась [PERSON]. [INFO] від цього шлюбу народилась [PERSON] Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити його вимоги, проти ухвалення заочного судового рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджено довідкою Новомиколаївської сільської ради Лиманського району Одеської області від 03.04.2018 року № 02-13/160, поштові конверти повертаються з відмітками про неможливість вручення з інших причин. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.06.2018 року постановлено розглянути справу у заочному порядку. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. За правилом ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн., оскільки його оплата документально підтверджена. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив розірвати укладений між сторонами шлюб, та визначити місце проживання дитини з мамою. Позивач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, заявлений позов підтримав повністю. Крім того, позивач подав заяву про розгляд справи у заочному порядку за наявними у ній матеріалами. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.05.2018 року постановлено розглянути справу у заочному порядку. В судове засідання відповідач не зявилась сповіщалась за адресою своєї реєстрації, проте поштові конверти повернуті з відміткою за закінченням терміну зберігання, що не перешкоджає розгляду справи, і ухвалення заочного рішення по ній. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Судом встановлено, що між сторонами 29.01.2006 року укладено шлюб. Від цього шлюбу народжений син [PERSON], [INFO] В теперішній час дитина проживає з мамою. Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. Не суперечать закону вимоги батька про визначення місця проживання дитини з мамою, тому підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON]звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], посилаючись на те, що протягом останнього часу сімейне життя між сторонами погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, які припинені з липня 2017 року. Спільне господарство не ведеться, проживають сторони окремо, примирення неможливе. Спору щодо розподілу майна, утримання дитини чи визначення її місця проживання немає. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.01.2018 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. В судове засідання позивач не з'явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає за можливе винести рішення у підготовчому судовому засіданні у зв'язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов та позовні вимоги задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 грудня 2014 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис №671 від 20 грудня 2014 року (а.с. 4). Від шлюбу у сторін народились донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Доказів примирення стороною відповідача надано не було. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] Вказував, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2010 р. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO], відносини припинились в зв'язку із втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. Відповідно до заяви позивач просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, згідно заяви, позов визнав. Дослідивши надані докази, суд встановив таке. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.06.2010 р. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. За домовленістю сторін дитина залишається проживати з матір'ю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 5.06.2015 року, актовий запис № 7, місце проживання неповнолітнього сина [PERSON], 19.08.2015 року, визначити з батьком. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, однією сімєю не проживають. Дружина постійно вживає спиртні напої. Поведінка останньої негативно впливає на стан здоровя їх сина, перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що його дружина постійно зловживає спиртними напоями. 29.03.2016 року його дружина разом із сином було доставлена до приймального відділення Новоград-Волинського міськрайонного ТМО, дружина перебувала в безпорадному пяному стані та двічі випустила дитину з рук на підлогу, якій виповнилося лише 7 місяців. [PERSON] того, [PERSON] неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавав. Представник третьої особи: орган опіки та піклування Новоград-Волинської райдержадміністрації в судовому засіданні не заперечив, щодо визначення місця проживання дитини з батьком [PERSON], оскільки мати [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідача про зміну розміру аліментів та уточнивши позовні вимог остаточно просить стягувати з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів в сумі 18783 грн. 16 коп. та змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що вона перебувала в шлюбних відносинах з відповідачем, рішенням суду шлюб був розірваний. Під час спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 17.12.2014 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 600 грн. Жодного разу з лютого 2013 року відповідач не сплачував аліменти. Загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на 1.10.2017 року складає 18783,16 грн. Сума пені за несвоєчасну сплату аліментів становить 26896,24 грн., але оскільки пеня не може перевищувати 100% - 18783,16 грн. Вона вважає, що на сьогоднішній день сума аліментів не є достатньою для матеріального утримання сина. Відповідач не має стабільного доходу, але має можливість надати матеріальну допомогу. Позивач у судове засідання не прибула. Подала письмову заяву в якій уточнивши позовні вимог просить стягувати з відповідача на її користь неустойку за несплату аліментів в сумі 18783 грн. 16 коп. та змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до повноліття дитини., просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності на підставі договору дарування квартири від 25 серпня 1998 року. У спірній квартирі крім неї зареєстровані її чоловік [PERSON] та відповідач, який є її сином. У спірній квартирі відповідач не проживає з квітня 1998 року, витрати на комунальні послуги він не сплачує. Вважає, що відповідач втратив право користування житлом, оскільки не проживає в спірній квартирі без поважних причин та не приймає участі в її утриманні. Просила суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 18). Подала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, пред'явлені вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення (а.с. 40). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 25 серпня 1998 року (а.с. 5). Зазначене підтверджується довідкою КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 22 листопада 2018 року (28). З позову вбачається, що відповідач, який є сином позивача, у спірній квартирі не проживає з квітня 1998 року, витрати на комунальні послуги він не сплачує. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше одного року, позивач посилається на письмові докази. З наданого акту про не проживання особи від 31 липня 2018 року, складеного мешканцями будинку, вбачається, що [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], не проживає за місцем реєстрації протягом 20 років (а.с. 27). Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає 640 гривень судового збору.

Outcome: approved