Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак спільне життя не склалося, у звязку з чим сторони не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства та не проживають разом. Шлюб існує формально та його збереження є недоцільним так як це суперечитиме інтересам сторін. Позивач вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Її рішення щодо розірвання шлюбу цілком обдумане. За таких обставин, позивач просить розірвати шлюб, який зареєстрований між нею та відповідачем. Від спільного\~подружнього життя\~сторони мають\~двох дітей:\~[PERSON],\~[INFO],\~та [PERSON],\~[INFO],\~які проживають\~разом із\~позивачем та\~повністю перебувають\~на її\~утриманні.\~Відповідач проживає\~окремо від\~сімї та\~не приймає\~участі у\~вихованні \~та утриманні\~дітей.\~Коштів позивача\~не вистачає\~для забезпечення\~належного рівня\~розвитку та\~життєдіяльності дітей. На підтвердження факту спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дітей є те, що відповідач співпрацює з туристичним агентством, надає послуги населенню, має великий, але не регулярний дохід. Фактично у його власності перебуває автомобіль представницького класу Porsche Cayenne, середня ринкова вартість якого, за даними веб-ресурсів, становить від 700\~000 до 2\~500\~000 грн. Батьки відповідача є достатньо забезпеченими та не потребують обовязкового утримання з його сторони. За таких обставин, позивач звернулася із даним позовом, в якому просить стягувати із відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання її представник [PERSON] подав в електронному вигляді клопотання в якому просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням цієї статті. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 093352 вбачається, що 20 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини «Сергеєва» (а. с. 5). Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтвах про їх народження записаний [PERSON] (а.с. 6-7). Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем проживання позивача [PERSON] та її дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [ADDRESS] (а.с. 11-12). З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов у частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача.. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1,2,3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181,182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина.\~При визначені\~розміру аліментів\~суд,\~враховує:\~1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. У відповідності Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Матеріалами справи встановлено, що домовленість про сплату аліментів на дітей між сторонами відсутня. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо необхідності стягнення аліментів у розмірі по 2500 (дві тисячі пятсот) грн. на кожну дитину, як і не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дітей, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, не має на утриманні інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину. Як передбачено\~ч.\~1\~та ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: partial