Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що працівники відповідача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 08.02.2015, застосувавши фізичну силу, забрали у нього мисливську зброю та передали карабін працівникам міліції вже без затвору. Вони не мали права вилучати у нього зброю, а тому перевищили свої службові повноваження і викрали затвор його карабіну. Без затвору карабін не придатний до використання, а затвори до нього не постачаються в мисливські магазини. Вартість карабіну складає 21010 грн., а тому в такому розмірі позивач просить відшкодувати йому матеріальну шкоду завдану йому працівниками відповідача під час виконання ними своїх службових обовязків. Також приведенням в непридатний стан карабіну позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у переживаннях за свою безпеку та нервовому зриві викликаному незаконним вилученням карабіну. Моральну шкоду позивач оцінив у 10000 грн.. також він просить стягнути на його користь з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Зазначили, що обставини вилучення карабіну у позивача встановлені постановою Чернігівського районного суду у справі про адміністративне правопорушення, а тому доказуванню не підлягають. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили повністю з тих підстав, що карабін у позивача працівниками відповідача не вилучався, а був знайдений у лісі вже без затвору, позивач здійснював полювання із застосуванням карабіну у заборонений час, у забороненому місці та без належного на це дозволу, кримінальне провадження по факту викрадення затворів не завершено. Крім того, єгері мають право вилучати знаряддя добування тварин і тому знайдена зброя підлягала вилученню та передачі до правоохоронних органів. Треті особи також заперечили проти позовних вимог в судовому засіданні. Заслухавши сторони, свідків та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, згідно з якою, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з дозволом на право зберігання та носіння зброї (а.с.6) [PERSON] належить мисливська нарізна зброя HOWA HOGUE калібру 308 № В-298203. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання, що 08.02.2015 він з братом [PERSON] взяли карабіни та пішли подивитися чи не має поряд з селом скаженої лисиці, про яку їм казав сусід. Біля лісу до них підїхав єгер [PERSON] на УАЗі, а потім єгер [PERSON] на Ниві та покликали їх. Позивач пішов до них [PERSON] взявся за карабін брата та вдарив того по обличчю. Тоді [PERSON] також підійшов та віддав свій карабін. Зброя при цьому була з затворами. Потім вони з братом зателефонували в міліцію та адвокату [PERSON] Проте, зазначені показання суперечать показанням [PERSON] про те, що коли вранці 08.02.2015 йому зателефонував [PERSON], то саме в цей час у нього намагалися відібрати зброю і [PERSON] йому порадив не вступати в конфлікт та викликати міліцію. Допитані в якості свідків треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дали показання, що вони як єгері шукали двох осіб, які здійснювали незаконне полювання, [PERSON] знайшов два карабіни у посадці, де [PERSON] з іншою особою переховувалися від них. Коли [PERSON] приніс карабіни до автомобілів, то вони побачили, що затвори на карабінах були відсутні. [PERSON], відповідно до його показань, як свідка в судовому засіданні, та показань [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] взагалі приїхав на місце разом з двома працівниками міліції пізніше вже коли карабін позивача був у єгерів. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] є неналежними доказами, оскільки вони не бачили яким чином карабін позивача опинився у єгерів, а перебували в селі Драчівщина на великій відстані від посадки, де знаходилися позивач та єгері. Як видно з квитанції №741 від 08.02.2015 єгер [PERSON] передав до Чернігівського РВ УМВС карабін позивача без затвору. Стаття 1172 ЦК України передбачає відповідальність юридичної особи за шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх службових обовязків. Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме працівники відповідача пошкодили його карабін. Показання свідка [PERSON] суд вважає недостовірними, оскільки він є братом позивача, а також згідно з постановами Державної екологічної інспекції про накладення адміністративних стягнень від 23.03.2015 їх притягнуто до адміністративної відповідальності за незаконне полювання того ж дня 08.02.2015. Крім цього, карабін [PERSON] також був зданий без затвору, а тому [PERSON] зацікавлений у задоволенні цього позову, що дасть йому змогу предявити аналогічний позов. Показання ж [PERSON] базуються на інформації повідомленій позивачем телефоном і тому не підтверджують факт спричинення шкоди позивачу працівниками відповідача. Постанова Чернігівського районного суду від 28.04.2015 не встановлює вину когось з працівників МРП ЧОО УТМР, а лише зазначає, що докази порушення правил зберігання, носіння, або перевезення зброї або боєприпасів зі сторони [PERSON] відсутні. А тому ця постанова не звільняє від доказування факту нанесення кимось з працівників відповідача шкоди позивачу. Однією з підстав позову позивач зазначав, що затвор його карабіна був викрадений працівниками МРП ЧОО УТМР. Але відповідно до принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України, вина особи у вчиненні злочину може бути встановленою лише обвинувальним вироком суду. За повідомленням старшого слідчого СВ Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області від 03.09.2015 досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом викрадення затворів на даний час ще триває. Враховуючи, що вина когось з працівників Мисливсько-рибальського підприємства Чернігівської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок у спричиненні шкоди позивачу не доведена, то і відповідач не може бути притягнутий до цивільно-правової відповідальності. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed