Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувсь до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих та збережених 60\~000 грн., 11000 доларів США та 10\~000 Євро. В обґрунтування\~позову посилавсь\~на те,\~що він постійно проживає в [ADDRESS] і у якому ним зберігались усі грошові заощадження. На початку грудня 2011 року він отримав путівку на санаторно-курортне лікування, у зв`язку з чим мав певний час бути відсутнім в м.Красилові та побоювався залишати без нагляду будинок та грошові заощадження. У зв`язку із такими обставинами, на початку грудня 2011 року він звернувся до раніше знайомої [PERSON] , яка певний час працювала у нього хатньою робітницею і якій він довіряв, із проханням приглянути на період його відсутності за будинком, а також отримати на тимчасове зберігання належні йому грошові кошти. [PERSON] погодилась на дане і вони домовились, про те, що на час відсутності позивача за місцем проживання та перебування на санаторно-курортному лікуванні, вона наглядатиме за будинком періодично відвідуючи його, а також зберігатиме належні позивачу грошові кошти за місцем свого проживання по [ADDRESS] та поверне грошові кошти після повернення позивача до м.Красилова. На початку грудня 2011 року [PERSON] отримала від позивача, належні йому грошові кошти в сумі 60 000 грн., 11 000 доларів США та 10 000 Євро при цьому, договір зберігання грошових коштів у письмовій формі між позивачем та [PERSON] не укладався, а вищезазначені суми коштів були передані їй на підставі усної домовленості. Однак, такої домовленості [PERSON] не виконала, зазначених коштів не повернула, а користуючись відсутністю підписаного між ними договору їх зберігання, ухиляється від їх повернення та разом із власною донькою [PERSON] розпорядились ними на власний розсуд, а саме використали їх на оплату придбаної на ім`я останньої квартири в м.Хмельницькому. Рішенням Красилівського районного суду від 15.02.2018 року по справі №2209/2626/12 позивачу відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про стягнення вищезазначених грошових сум, як таких, що були передані останній на зберігання, з підстав не доведення факту укладення між ними договору їх зберігання. Позивач вказує, що не доведення ним факту укладення із [PERSON] договору зберігання зазначених коштів, не свідчить та не може свідчити про те, що вони не були отриманні останньою у нього, збережені і використанні нею разом із [PERSON] без достатньої правової підстави. Зокрема, 19.03.2012 року та 27.05.2012 року [PERSON] у письмовій формі, а саме шляхом проставляння власного підпису на письмових поясненнях працівнику поліції підтвердила факт отримання від позивача на зберігання зазначених грошових сум та їх неповернення. 05.08.2013 року між позивачем та [PERSON] , яка діяла в імені та інтересах [PERSON] була підписана мирова угода по вищезазначеній цивільній справі Красилівського районного суду №2209/2626/12 за умовами якої [PERSON] зобов`язалась повернути позивачу отримані кошти в сумі 33 700 доларів США, що на той час було еквівалентно 60 000 грн. 10 000 Євро та 11 000 доларів США. В свою чергу, той факт, що [PERSON] приймала участь у даній судовій справі, вела з позивачем переговори щодо повернення отриманих від нього вищезазначених грошових коштів, підписувала офіційні документи з приводу повернення позивачу, зазначених коштів підтверджує факт її причетності до заволодіння та збереження разом із [PERSON] зазначеними коштами. Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи факт отримання [PERSON] від позивача вищезазначених грошових сум та їх використання разом із донькою [PERSON] на придбання квартири для останньої без на те згоди позивача, а також висновок суду про не доведення факту укладення між позивачем та [PERSON] договору зберігання цих коштів, позивач вважає, що грошові кошти отриманні [PERSON] та збережені нею разом із власною донькою, а саме [PERSON] без належної на те правової підстави, у зв`язку з чим вони мають бути солідарно стягнуті із [PERSON] та [PERSON] на користь позивача. Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2020р. задоволено заяву позивача [PERSON] про відвід головуючому у даній справі судді Вознюку Р.В. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена цивільна справа 24 лютого 2020 року надійшла до мого провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Сидорук Д.В. позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити, з вищенаведених підстав. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Єльнікова Н.О. заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що з приводу даних правовідносин Красилівським райсудом, а також апеляційною та касаційною інстанцією прийнято рішення про відмову у задоволенні аналогічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила і від неї не надходило заяви про відкладення розгляду справи. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані докази у справі, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Так, згідно ст.1212 ЦК України особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана\~повернути потерпілому\~це майно.\~Особа зобов`язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте,\~згодом відпала. Положення\~цієї глави\~застосовуються незалежно\~від того,\~чи безпідставне\~набуття або\~збереження майна\~було результатом\~поведінки набувача\~майна,\~потерпілого,\~інших осіб\~чи наслідком\~події. Положення\~цієї глави\~застосовуються також\~до вимог\~про: повернення\~виконаного за\~недійсним правочином; витребування\~майна власником\~із чужого\~незаконного володіння; повернення\~виконаного однією\~із сторін\~у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Статею 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та згідно з ч.ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Натомість позивачем ні в позовній заяві, ні в суді не надано належних та допустимих доказів, які б давали законні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідачів безпідставно отриманих та збережених 60\~000 грн., 11000 доларів США та 10\~000 Євро. Так, на обґрунтування позовних вимог позивач посилається на пояснення, складені оперуповноваженим СКР Красилівського РВ УМВС України в Хмельницькій області лейтенантом міліції [PERSON] про опитування [PERSON] 19.03.2012р. та 27.05.2012р. з приводу передачі [PERSON] на зберігання [PERSON] грошових коштів - близько 40\~000 доларів США у грудні 2011р. (т.1 а.с.3-4, 5-7); мирову угоду від 05.08.2013р., укладену між [PERSON] та [PERSON] представником [PERSON] у справі про стягнення боргу в сумі 33\~700 доларів США, отримані останньою від [PERSON] на зберігання, при цьому представник позивача в судовому засіданні зазначив, що хоча мирова угода і була в подальшому скасована, однак вона була скасована з процесуальних порушень, тому обставини, викладені у мировій угоді відповідають дійсності (т.1 а.с.8). Суд не приймає до уваги вищевказані пояснення [PERSON] від 19.03.2012р. та 27.05.2012р. як письмові докази, що обґрунтовують позовні вимоги, з наступних підстав. Так, вищевказані пояснення написані оперуповноваженим СКР Красилівського РВ УМВС України в Хмельницькій області лейтенантом міліції [PERSON] , як зазначено останнім, зі слів [PERSON] і хоча і підписані [PERSON] , однак за змістом є суперечливим щодо нібито отриманих нею сум грошових коштів та виду валюти, також сама відповідач [PERSON] заперечила факт отримання від позивача будь-яких грошових коштів на зберігання. Щодо обставин, викладених у мировій угоді від 05.08.2013р., укладеній між [PERSON] та [PERSON] представником [PERSON] у справі про стягнення боргу в сумі 33\~700 доларів США та ухвалі Красилівського райсуду від 05.08.2013р., якою затверджено дану мирову угоду, суд не приймає їх до уваги, оскільки ухвалою апеляційного суду Хмельницької області справа №2209/2626/12 провадження №2-ц/792/1105/17 від 07.06.2-17р. апеляційну скаргу [PERSON] задоволено та ухвалу Красилівського райсуду від 05.08.2013р. про затвердження мирової угоди скасовано, а справу направлено до Красилівського райсуду для продовження розгляду (т.1 а.с.73). Разом з тим, як вбачається з рішення Красилівського райсуду Хмельницької області у справі №2209/2626/12 від 15.02.2018р., відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення 60000 грн., 10000 Євро та 11000 доларів США боргу, що були отримані [PERSON] на зберігання (т.1 а.с.9-12). Згідно даних постанови апеляційного суду Хмельницької області у справі №2209/2626/12 провадження №22-ц/792/651/18 від 08.05.2018р. апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Красилівського райсуду від 15.02.2018р. залишено без змін (т.1 а.п.13-14). Відповідно до даних постанови Верховного Суду у справі №2209/2626/12 провадження №61-38015св18 від 11.06.2020р. касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Красилівського райсуду від 15.02.2018р. та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 08.05.2018р. залишено без змін (т.2 а.с.213-221). Вищевказаними рішеннями судів встановлено, що позивачем [PERSON] не доведено факт передачі для [PERSON] у грудні 2011 року на зберігання 60000 грн., 10000 Євро та 11000 доларів США. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також відповідач [PERSON] заперечує факт отримання від [PERSON] у грудні 2011 року на зберігання 60000 грн., 10000 Євро та 11000 доларів США. За таких обставин позовні вимоги про стягнення з [PERSON] та [PERSON] безпідставно отриманих та збережених 60\~000 грн, 11000 доларів США та 10\~000 Євро задоволенню не підлягають, оскільки є безпідставними та не доведені у суді. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed