Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк», [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В поданій позовній заяві позивач посилається на те, що 22.03.2006 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № MKHVGK00000088, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 150 000,00 євро, з розрахунку 12,00 % річних, строком до 22.03.2016 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року та укладеними з відповідачами [PERSON] [PERSON] договорами поруки. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість за сумою кредиту, яка станом на 03.07.2013 року становить 248 245,54 євро, що за курсом НБУ України складає 2 582 867,74 грн. Просили суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № MKHVGK00000088 від 22.03.2006 року у розмірі 2 572 867,74 грн., та сплачений судовий збір, стягнути з відповідачів солідарно суму у розмірі 10 000 грн., та стягнути з [PERSON] витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Представник ПАТ «А-Банк» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до відповідно до кредитного договору № MKHVGK00000088 від 22.03.2006 року [PERSON] отримав кредит у сумі 150 000,00 євро, з розрахунку 12,00 % річних, строком до 22.03.2016 року. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість за ним станом на 03.07.2013 року становить 248 245,54 євро, що за курсом НБУ України складає 2 582 867,74 грн., а саме: 168 046,03 євро - заборгованість за кредитом; 35 242,32 євро - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 990,00 євро - заборгованість по комісії за користування кредитом, 40 967,19 євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року та укладеними з відповідачами [PERSON] [PERSON] договорами поруки. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки. Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості у розмірі 2 572 867,74 грн., судових витрат та стягнення з ПАТ «А-Банк», відповідача [PERSON] грошової суми у розмірі 10 000,00 грн. підлягають задоволенню. Що стосується вимог щодо стягнення суми заборгованості з поручителів, то в цій частині суд вимушений у їх задоволенні відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Проте, правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, урегульовані ст. 554 ЦК України. Зі змісту цієї норми вбачається можливим встановлення поруки щодо виконання одного й того самого зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає на підставі спільного надання, у формі укладання одного договору (ч.3 ст. 554 ЦК України). У такому разі поручителі відповідають перед кредитором солідарно. Законом не заборонено укладання й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання, але в цьому випадку ч.3 ст. 554 ЦК України застосована бути не може. Поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності, оскільки не можна говорити про їхню спільну поруку. За таких обставин кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов'язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: partial