Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

у липні 2013 року заявник звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою про визнання недієздатним свого сина - [PERSON] та встановлення над ним опіки. Заяву обґрунтовувала тим, що [PERSON] є інвалідом 1-ї групи і, крім того, страждає на психічне захворювання, через що перебуває на лікуванні в Київській психоневрологічній лікарні № 21, а тому потребує постійного догляду та сторонньої допомоги. Його батько - [PERSON] у [INFO] помер, а вона є особою похилого віку, хворіє і сама потребує сторонньої допомоги, тому, оскільки [PERSON] є родичкою, бажає доглядали за [PERSON] й надавали йому допомогу, просила визнати [PERSON] недієздатним та призначити [PERSON] опікуном над ним. В судовому засіданні заявник підтримала вимоги заяви та додатково просила суд призначити опікуном над її сином [PERSON] ще й [PERSON], яка хоче та може надавати допомогу [PERSON] та виконувати обов'язки опікуна. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити заяву та призначити її опікуном над [PERSON]. Представник Органу опіки та піклування управління охорони здоров'я Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації Сафронова С.І. не заперечувала проти задоволення заяви та призначення опікунами [PERSON] та [PERSON] Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 30 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [PERSON],[INFO], з 07 вересня 2011 року є інвалідом 1-ї групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги (а.с. 6). Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи за № 1047 від 24 грудня 2013 року [PERSON] у теперішній час страждає на шизофренію, параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений апатодисоціативний дефект (F 20.0 згідно з МКХ-10). За своїм психічним станом у теперішній час [PERSON] нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки (а.с. 26-27). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає у [ADDRESS], за станом свого здоров'я внаслідок психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує опіки. Згідно ст. 41 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. З матеріалів справи вбачається, що Орган опіки та піклування управління охорони здоров'я Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за можливе призначити [PERSON] та [PERSON] опікунами над [PERSON], у разі визнання його недієздатним. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги те, що на день розгляду заяви в розпорядженні суду відсутні надані відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України докази щодо необґрунтованості та безпідставності вимог заявника, суд надходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] та визнання [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає в [ADDRESS], недієздатним й встановлення над ним опіки, призначивши опікуном - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] народження, зареєстровану та проживаючу в [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved