overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послалася на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 08.11.2012 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, з 10.10.2013 року проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, втратили один до одного почуття любові та поваги, вказує також на негідну поведінку відповідача у шлюбі та сімї, останній зловживаючи спиртними напоями, міг застосовувати фізичну силу, погрожував. Сторони у судове засідання не зявилися, подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просить такий задовольнити. Відповідач зазначив, що позов визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно ч.1\~ст.174 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Також відповідно до ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. На обгрунтування позову посилається на те, що 27.01.2011 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, з грудня 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. В добровільному порядку відповідач відмовляється розірвати шлюб. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 20.12.2016 року сторонам надавався строк для примирення. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить шлюб з відповідачем розірвати, зазначила, що з останнім не примирилася. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про таке, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.01.2011 року. Від подружнього життя у сторін спільних дітей немає. Сімейне життя в сторін не склалося, з грудня 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Ураховуючи задоволення позову в повному обсязі суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. На обгрунтування позову послалася на те, що 26.10.2001 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін є троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, з вересня 2014 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач у судове засідання не зявилася, її представник подав заяву з проханням розглядати справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судові засідання двічі підряд не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.10.2001 року. Від подружнього життя у сторін є троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося, з вересня 2014 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». В обгрунтування позову послалася на те, що 16.07.2011 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з виникненням між ними постійних сварок, скандалів, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Сторони у судове засідання не з'явилися, подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просить такий задовольнити. Відповідач зазначив, що позов визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Також відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище - «[PERSON]». На обгрунтування позову послалася на те, що 23.11.2002 року був укладений шлюб з відповідачем. Від подружнього життя мають четверо дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, так як відповідач зловживає спиртними напоями, застосовує до неї фізичну силу в присутності дітей, проживають окремо, втратила до відповідача почуття любові та поваги. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.11.2002 року. Від подружнього життя сторони мають четверо дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач вказує на негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї, втратила до останнього почуття любові та поваги, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, синів [PERSON], [PERSON] залишити проживати з нею. На обгрунтування позову послалася на те, що 23.07.2009 року уклала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя мають двох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, з вересня 2015 року подружні стосунки з відповідачем припинені, спільного господарства не ведуть. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засідання двічі підряд не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2009 року. Від подружнього життя сторони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося, з вересня 2015 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України, залишивши дітей проживати з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 25 вересня 1999 року Копачівською сільською радою Деражнянського району Хмельницької області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис за № 11. Від шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання виявилося, що у них з відповідачем різні інтереси та погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого вони протягом тривалого часу спільно не проживають та не ведуть господарство, тому позивач просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судовому\~ засіданні позивач підтримала позов, пояснивши, що протягом останніх 12 років проживає та працює в іншій країні, спільно вони не проживають та близько двох років не підтримують стосунки. Примирення є неможливим, оскільки таке буде суперечити її інтересам. Після розірвання шлюбу не бажає змінювати прізвище. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. \~Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1999 року (а.с.3). За час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO](а.с.4). Спільне життя подружжя не склалось через відсутність між ними взаєморозуміння, поваги, що стало наслідком фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом двох останніх років сторони не підтримують подружні відносини про що підтвердили суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. При цьому, за вказаних обставин, а також враховуючи тривалість перебування вказаної справи у провадженні, суд не вбачає підстав для надання терміну для примирення подружжя, оскільки таке буде суперечити їхнім інтересам. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні,\~ на користь якої ухвалюється рішення, суд присуджує з другої сторони понесені\~ нею і документально підтверджені судові витрати. Тому\~ підлягає стягненню із відповідача\~ на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 551,20\~ грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який між ними зареєстровано 11.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис за №2024, зазначивши, що шлюб між ними зареєстровано вдруге. Однак сімейне життя між ними так і не склалося, оскільки за час спільного проживання вони так і не змогли створити нормальних сімейних стосунків. На теперішній час остаточно припинили шлюбні відносини за взаємною згодою, оскільки прийшли до висновку, що разом проживати не можуть і не бажають тому, що втратили один до одного почуття любові та поваги. Неповнолітніх дітей не мають. Однак розірвати шлюб в органах РАЦС не можливо, оскільки відповідач туди не зявляється, посилаючись на бракування часу, за таких обставин вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити. Строк на примирення просить не встановлювати. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. В судове засідання позивач не зявилася, направивши на адресу суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутністю /а.с.21/. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином /а.с.12,17/, у звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 11.12.2011 року відділом ДРАЦС у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], актовий запис за №2024, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №221383 /а.с.9/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встанов-лено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з позовної заяви, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні та не підтримуються тривалий час, разом подружжя не проживають, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу суперечить їх обопільним інтересам, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.105,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 14.02.2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, через те, що мають різні погляди на шлюб та сім`ю, втратили почуття та повагу, склалися нестерпні умови сумісного проживання, що стало причиною того, що не проживають разом на протязі півроку, вважає збереження шлюбу не можливим, просила шлюб розірвати та змінити прізвище на дошлюбне «Шутенко». Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 14.02.2015 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 132, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від спільного життя подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, тому суд вважає за можливе відновити їй прізвище на дошлюбне «Шутенко». Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 17.12.2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, в зв'язку з чим між ними виникають сварки, вважає примирення не можливим, просила шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 17.12.2014 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1892, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від спільного життя подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved