Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 16 квітня 2005 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони мають протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, в результаті чого між сторонами було втрачено почуття любові та поваги. У зв'язку з цим шлюбні відносини були припинені. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. За домовленістю між сторонами спільна дитина сторін залишиться проживати з матір'ю - позивачем по справі. У зв'язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 квітня 2005 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 251, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 16 квітня 2005 року (а.с. 4). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 01 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 898 (а.с. 5). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені позивач та відповідач. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди сторін на сімейне життя та ведення спільного господарства, в результаті чого між сторонами було втрачено почуття любові та поваги. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved