Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 23 квітня 2013 року [PERSON], перебуваючи на річці Любич поблизу с. Літки Броварського району Київської області, в період весняного нересту риби, проводив лов риби заборонени знаряддям лову - сіткою з жилки, не маючи спеціального дозволу, при цьому виловив риби цінних видів: плітки - 10 штук загальною вагою 2,5 кг, чим заподіяв збитків рибному господарству України на суму 850 грн. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2013 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Посилаючись на те, що питання відшкодування заподіяних збитків, нанесених рибному господарству України не вирішено, позивач просить стягнути з відповідача 850 грн. в рахунок відшкодування заподіяної шкоди. У судове засідання представник позивача не з'явився, повідомивши письмово про розгляд справи в його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомивши письмово про не визнання позову та розгляд справи в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 23 квітня 2013 року [PERSON], перебуваючи на річці Любич поблизу с. Літки Броварського району Київської області, в період весняного нересту риби, проводив лов риби заборонени знаряддям лову - сіткою з жилки, не маючи спеціального дозволу, при цьому виловив риби цінних видів: плітки - 10 штук загальною вагою 2,5 кг, чим заподіяв збитків рибному господарству України на суму 850 грн та порушив п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства України, ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ». Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2013 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства України забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням, зокрема промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань. Відповідно до пункту 6.3 вказаних Правил, застосування заходів адміністративної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення Правил рибальства. Статтями 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України в повному обсязі. Відповідно до статті 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Статтею 10 та частиною 4 статті 63 Закону України «Про тваринний світ» встановлено обов'язок громадян відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством. Відповідно до статті 10 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» та пункту 5.3 Правил любительського і спортивного рибальства України, визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками уповноважені посадові особи органів рибоохорони. Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що одним з джерел формування місцевих фондів охорони навколишнього середовища, які утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди, є частина грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності згідно з чинним законодавством. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved