Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа Дніпропетровська міська рада, про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що 27 січня 1994 року відповідачка [PERSON] приватизувала квартиру [ADDRESS], про що отримала свідоцтво про право на житло від 27.01.1994, виданого міською Радою народних депутатів згідно розпорядження №4/283-94. Відповідно до вказаного свідоцтва вищезазначена квартира належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто кожному по 1/3 частині. 16 листопада 2014 року помер батько позивача [PERSON], за життя заповіту не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. [PERSON] без поважних причин не вживала ніяких заходів для прийняття спадщини, тобто вона відмовилася від подачі заяви про прийняття спадщини, так і про відмову від прийняття спадщини. 27 квітня 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], на підставі якої була заведена спадкова справа. 20 травня 2015 року нотаріус надав відповідь на заяву щодо надання розяснень про неможливість отримати спадщину та відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує належність 1/3 частини вказаної квартири спадкодавцю [PERSON] 27.04.2015 нотаріус звернувся до КП «ДМБТІ» ДОР із запитом щодо надання інформації про реєстрацію права власності на вказане житло за [PERSON] 06.05.2015 КП «ДМБТІ» ДОР надало відповідь про те, що в матеріалах інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 містяться відомості про реєстрацію права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1994, виданого міською Радою народних депутатів згідно з розпорядженням №4/283-94, зареєстрованим в КП «ДМБТІ» 22.02.1994. 11.06.2015 позивач також звертався до КП «ДМБТІ» із запитом про надання копії правовстановлюючого документу на свою частку вказаної квартири. 03.07.2015 КП «ДМБТІ» надало позивачу відповідь з якій зазначалося, що в матеріалах інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 містяться відомості про реєстрацію права власності на 1/3 частку квартири за позивачем на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1994, виданого міською Радою народних депутатів згідно з розпорядженням №4/283-94 та до листа додавалося копія свідоцтва про право власності. Копію розпорядження позивачу не надали, оскільки таке розпорядження до КП «ДМБТІ» ДОР при проведенні державної реєстрації права власності не надавалося. Таким чином, в результаті оформлення спадщини зясувалося, що правовстановлюючий документ на житло втрачено. На підставі зазначеного позивач просить визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що враховується за ним відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 січня 1994 року, виданого Дніпропетровською міською Радою народних депутатів згідно з розпорядженням №4/283-94, зареєстрованим в КП «МБТІ» 22.02.1994 в реєстраційній книзі №65п за реєстрованим номером 26; визнати за позивачем право власності на 1/3 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після померлого 16 листопада 2014 року [PERSON]. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Представник третьої особи Дніпропетровської міської ради у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомили. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1994, виданого міською Радою народних депутатів згідно з розпорядженням №4/283-94 квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 16 листопада 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 18 листопада 2014 року, актовий запис №1930. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є його дружина [PERSON] та його син [PERSON]. [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася. Після смерті батька [PERSON], як спадкоємець першої черги, звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Відповіддю на заяву щодо надання розяснень про неможливість отримання спадщини приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON]А від 20.05.2015 повідомила про те, що позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в звязку з тим, що не подано правовстановлюючий документи на зазначене спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради №7503 від 03.07.2015 повідомило, що в матеріалах інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 містяться відомості, що реєстрацію права власності за адресою: [ADDRESS] за [PERSON], 1/3 частка, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1994 виданого міською Радою народних депутатів згідно з розпорядження №4/283-94, право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» від 22.02.1994 та записане у реєстраційну книгу №65п за реєстрованим №26. Крім того зазначено, що надати копію розпорядження органу приватизації не має можливості в звязку з тим, що дане розпорядження не надавалось до КП «ДМБТІ» ДОР при проведенні державної реєстрації права власності на вищезазначену квартиру. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.ст. 4,42,67 Закону України «Про нотаріат», пп. 4.15, глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, необхідно до нотаріальної контори за місцем заведення спадкової справи, подати правовстановлюючий документ. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.11 ч.1 ст. 346 УК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Так, у судовому засіданні встановлено, що у позивача будь-які правовстановлюючі документи на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] відсутні. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення позивача від сплати судового збору, судові витрати компенсуванню не підлягають і відносяться на рахунок позивачів.

Outcome: dismissed