Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь суму боргу, що включає в себе розмір позики в сумі 50\~000,00 грн. та проценти в сумі 377\~ 340 грн. за користування грошовою позикою, а також судовий збір в сумі 3\~ 775,80 грн. На підтвердження своїх вимог позивач вказувала, що 05.09.2011 року вона під розписку позичила відповідачу [PERSON] кошти в сумі 50\~ 000,00 грн. без визначеного строку їх повернення, що підтверджується відповідною розпискою, копія якої надається. Однак, письмове звернення позивача до відповідача з вимогою повернути борг залишено останнім без задоволення, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач та представник відповідача проти задоволення позову заперечували просили відмовити. Відповідач [PERSON] суду пояснила , що вона гроші отримувала не у власних інтересах , а в інтересах ТОВ « Георесурс «як директор підприємства та дані гроші витратила для розрахунку з працівниками підприємства. Гроші поступили на підприємство , були використані в інтересах підприємства та саме юридична особа повинна нести відповідальність за невчасне повернення коштів позивачу. Зазначили , що документ , виданий [PERSON] не є борговою розпискою. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників , вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2011 року відповідач [PERSON] взяла у позивача [PERSON] грошову позику в сумі 50 000 грн. без визначеного строку повернення, про що в матеріалах справи мається відповідна розписка. В рахунок забезпечення виконання позичальником свого обовязку щодо повернення позики сторонами в розписці встановлено, що за користування грошима позичальник повинен сплатити позикодавцю відсоток в розмірі 0,76% за кожен день користування, що складає 380 грн. на день до моменту повернення всієї суми. Станом на період від 05.09.2011 року по 25.06.2014 рік (993 календарні дні) сума процентів за користування грошовою позикою складає 377\~ 340,00 грн. Кошти, як вказувала позивач, були передані відповідачу в момент підписання розписки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за \~договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти \~або \~інші речі, \~визначені \~родовими ознаками, \~а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму \~позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики \~є \~укладеним \~з \~моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 цього ж кодексу договір позики укладається у письмовій \~формі, \~якщо \~його сума \~не \~менш \~як \~у \~десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На \~підтвердження \~укладення \~договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або \~інший \~документ, який \~посвідчує \~передання \~йому \~позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник \~зобов'язаний \~повернути \~позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі \~або \~речі, \~визначені \~родовими ознаками, \~у \~такій \~самій кількості, \~такого самого роду та такої самої якості, \~що були передані йому позикодавцем) у \~строк \~та \~в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобовязання, в силу положень ст. 525 ЦК України, не допускається. Також, судом встановлено, що 25.06.2014 року позивачем на адресу відповідача за № 6/116/1 була надіслана письмова вимога (телеграма) про повернення грошової позики та відсотків, копія якої знаходиться в матеріалах справи, але вимога була залишена відповідачем без задоволення. Відповідач посилається на той факт , що фактично договір позики не був укладений , оскільки видана розписка не відповідає вимогам чинного законодавства та в ній не встановлено зобовязання повернення грошових коштів. На обгрунтування своїх заперечень відповідач посилається на правову позицію ВСУ від 11.11.2015 р. у справі № 6-1967цс15 в якій зазначено , що розписка повинна обовязково містити зобовязання про повернення грошей. Суд вважає, що посилання на дану правову позицію ВСУ є помилковим , оскільки при розгляді даної справи судом було встановлено , що грошові кошти не є позиченими , а видавалися для придбання земельної ділянки та в наданій розписці не містився обовязок про повернення даних коштів. ВСУ зазначив , що при розгляді даної категорії справ необхідно звертати увагу на правову природу спірних правовідносин. Відповідач не заперечує той факт , що дані кошти були отримані в борг та повертати їх потрібно , але вважає, що даний обовязок повинно виконати підприємство. Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений , або визначений моментом предявлення вимоги , кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний термін від дня предявлення вимоги , якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідачка надала суду довідку підписану головою загальних зборів ТОВ «Георесурс» проте , що [PERSON] у вересні 2011 р. повідомляла учасників ТОВ « Георесурс» та отримала погодження на запозичення у працівниці [PERSON] коштів для виплати заробітної плати робітникам . Суд критично відноситься до даної довідки , оскільки вона не підписана керівником підприємства , до повноважень якого відноситься надання такої інформації. Суд вважає , що саме відповідачка повинна повернути суму позики та нараховані відсотки , оскільки в борговому зобовязанні не зазначено , що кошти отримані нею як директором підприємства. Отримавши кошти , відповідачка розпорядилася ними на власний розсуд. Використання даних коштів в інтересах підприємства не свідчить про те , що ТОВ « Георесурс» повинно повертати дані кошти. Головний бухгалтер [PERSON] , яка підписала довідку від 07.09.2011 р. звільнена з підприємства . Доказів того , що дані кошти були оприбутковані ТОВ « Георесурс « суду не надавалися. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі та підлягають повному задоволенню. \~ Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved