Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача два рази на рік звітувати про витрачені нею кошти на потреби дитини та щомісячно вносити 1/2 частину отриманих аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Ощадбанку міста Миколаєва. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.08.2013 з нього на користь відповідача стягнуто на аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2013 і до повноліття дитини. Крім того, рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.01.2014 з нього на користь відповідача стягнуто на аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13.09.2013 і до досягнення [PERSON] трьох років. Разом, на виконання вищевказаних рішень, позивачем сплачено аліменти у розмірі 89087,30 грн. Починаючи з серпня 2018 року по червень 2091 року з його заробітної плати утримуються аліменти у розмірі 50% до повного погашення заборгованості, а після утримання боргу буде утримуватися 1/4 частина з його заробітку (доходу). Станом на 01.07.2019 загальна сума утриманих аліментів становить 498533,07 грн., при цьому позивач зазначає, що в нього хоч і є заборгованість по аліментам, проте з січня 2018 року він сумлінно виконує свій батьківський обов`язок по їх сплаті. На теперішній час позивач працює та проживає у м. Києві, можливості бачитись з дитиною майже немає, аліменти, які сплачує є досить великими, а тому, з метою перевірки на які потреби та цілі відповідач витрачає грошові кошти, він звернувся до начальника Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради з заявою про проведення перевірки цільового використання аліментів. Однак провести вказану перевірку в літку 2018 року виявилось неможливим, у зв`язку з тим, що двері квартири за адресою: [ADDRESS] , ніхто не відчинив та матері дитини було залишено запрошення з`явитись до служби у справах дітей, проте остання так і не прийшла. З метою встановлення факту витрачення аліментів на потреби дитини, на адресу відповідача було направлено адвокатський запит з проханням надати інформацію на які потреби дитини були витрачені перераховані кошти в період з січня 2018 року по липень 2018 року у розмірі 54800,25 грн., та надати відповідні докази. Проте, адвокатський запит було повернуто без вручення, за закінченням строку зберігання. 05.06.2019 позивач прибув в м. Миколаїв з метою побачитись зі своєю донькою, проте двері йому ніхто не відчини, на телефонний дзвінок відповідач не відповіла, тому він був вимушений звернутись до поліції. Також, як на підставу задоволення позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач була звільнена з органів Національної поліції м. Миколаєва за керування патрульним автомобілем у нетверезому стані. Також позивач звертає увагу, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду міста Харкова розглядається справа за позовом [PERSON] про стягнення з нього неустойки, індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення сплати аліментів, ціна якого становить 1723291,43 грн. У випадку задоволення зазначеного позову відповідач отримає велику суму коштів, а з огляду на її поведінку є всі підстави вважати, що грошові кошти, які вона отримує, витрачаються на її власні потреби, а не на потреби дитини. У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Лиска П.О. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що позивачем не надано жодного доказу нецільового використання відповідачем аліментних коштів. Не проведення перевірки, факт направлення адвокатського запиту, який не було отримано адресатом, та обставина про не відчинення дверей позивачу, не підтверджують факту витрачання отриманих відповідачем аліментів на не утримання дитини. Також зазначив, що розмір аліментів жодним чином не доводить цільового/нецільового використання грошових коштів. Тому твердження позивача про сплату кожного місяця великої суми не доводить предмету заявленого позову. Крім того, позивач тривалий час не сплачував аліменти, приховуючи власний дійсний дохід, що і призвело до виникнення такої заборгованості. Крім того, звернення до суду з позовною заявою про стягнення пені є законодавчим захистом прав та інтересів дитини, що були порушення внаслідок невиконання аліментного обов`язку, а отже, факт звернення до суду не дає підстави вважати, що аліментні кошти витрачаються не в інтересах дитини. Що стосується посилання позивача на те, що відповідач була звільнена з органів Національної поліції м. Миколаєва за керування патрульним автомобілем у нетверезому стані, пояснив, що відповідач ніколи не входила до складу органі поліції та взагалі не має посвідчення водія. Окремо наголосив, що всі отриманні грошові кошти витрачаються виключного в інтересах дитини. За такого, враховуючи відсутність факту нецільового витрачання аліментних коштів, вважає, що не має підстав для зобов`язання відповідача щомісячно вносити частину отриманих коштів на особистий рахунок дитини. Що стосується позовних вимог про зобов`язання її звітувати за витрачені кошти, вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту його прав, а тому такі вимоги не можуть бути задоволенні. Крім того, просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у сумі 5600,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання, призначене на 07.04.2020 на 08:50 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач причини своєї неявки не повідомив, про дату,час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Представник відповідача надав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести за відсутності відповідача та її представника, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Третя особа надала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.08.2013 з позивача на користь відповідача стягнуто на аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2013 і до повноліття дитини. На виконання вказаного рішення судом видано відповідний виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження №46082234. Також, рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.01.2014 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13.09.2013 і до досягнення дитиною - [PERSON] трьох років. На виконання вказаного рішення судом видано відповідний виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження №42119872. На підтвердження виконання обов`язку зі сплати аліментів, позивач надав копії платіжних документів та копію листа ТОВ «Самсунг Електронікс України Компані» вих. №83-11/06/20198КК від 11.06.2019, згідно з якою на виконання постанов про звернення стягнення на заробітну плату ВП №46082234 та ВП №42119872 від 02.07.2018 проводиться стягнення з усіх видів заробітку позивача в рахунок погашення заборгованості, щомісячне утримання становить 50% заробітної плати до повного погашення заборгованості, а після утримання боргу будуть утримувати 1/4 частину з його заробітку. Загальна сума утриманих аліментів за період з серпня 2018 року по травень 2019 року становить 409445,82 грн. 27.08.2018 позивач звернувся до начальника служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради з заявою про проведення перевірки цільового використання аліментів. Згідно листа Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради від 27.09.2018 провести перевірку цільового використання аліментів на утримання дитини виявилось неможливим. Під час виходу спеціаліста служби за адресою: [ADDRESS] , двері квартири ніхто не відчинив, матері дитини було залишено запрошення з`явитись до служби у справах дітей, проте остання так і не прийшла. На наданий позивачем номер телефону відповідача йшла відповідь, що у абонента обмежена можливість приймати вхідні дзвінки. Крім того, у вказаному листі зазначено, що позивачем не були надані відомості, щодо навчального закладу, в якому навчається його дочка, та закладу охорони здоров`я, в якому вона отримує медичні послуги. 01.07.2019 адвокат Мілідур Є.Л., у зв`язку із наданням правової допомоги [PERSON] , звернувся до начальника ГУНП в Миколаївській області з адвокатським запитом, в кому просив надати документи, які підтверджують несення відповідачем служби в органах поліції, а також характеристику з місця роботи. Проте, в матеріалах справи не має жодного доказу на підтвердження надання відповіді ГУ НП в Миколаївській області на вказаний адвокатський запит. 27.08.2019 адвокат Мілідур Є.Л., у зв`язку із наданням правової допомоги [PERSON] , звернувся до відповідача з адвокатським запитом, з метою з`ясування всіх обставин виховання, побуту та дозвілля дитини. Матеріалами справи підтверджується, що вказаний адвокатський запит було направлено відповідачу засобами поштового зв`язку, але останній повернувся без вручення за закінченням встановленого строку зберігання. 06.06.2019 позивач звернувся до Інгульського ВП ГУ НП в Миколаївській області з заявою, в якій просив прийняти міри по відношенню до відповідача, яка не дозволяє йому бачитись з його малолітньою донькою, та не відповідає на телефонні дзвінки. Проте, матеріали справи не містять доказів будь-якого реагування органу поліції на заяву позивача. 13.06.2019 позивач повторно звернувся до Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради з заявою про проведення перевірки цільового використання аліментів. Проте, як вбачається зі змісту позовної заяви, станом на день звернення до суду, відповідь від служби у справах дітей не надходила. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам №14.1-34/14183 від 02.04.2019 по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №2/489/2282/13, виданого 25.03.2014 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.03.2019 становить 477891,15 грн. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 05.03.2019 підтверджується, що в провадженні вказаного суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - старший державний виконавець Міжнародного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнко А.В., про стягнення неустойки (пені), індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення сплати аліментів. Згідно відповіді ГУНП в Миколаївській області №Аз-02/03/16-2019 від 24.06.2019 на території обслуговування ГУНП в Миколаївській області оперативно-розшукові заходи щодо розшуку [PERSON] та [PERSON] не проводились, оскільки будь-яких звернень щодо їх розшуку як безвісно зниклих осіб не надходило. [PERSON] та [PERSON] на обліку як безвісно зниклі особи у підрозділах поліції не значаться. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами частини першої статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. Відповідно до частини другої статті 186 СК України, у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Отже, для задоволення позовних вимог з підстав, зазначених позивачем, необхідно встановлення наявності факту саме нецільового витрачання аліментів. Використання аліментів за цільовим призначенням передбачає, що кошти мають бути спрямовані на забезпечення потреб дитини у харчуванні, одязі, здобутті освіти, а також на створення їй гідних умов життя. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із приписами статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до приписів статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з обов`язку сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, позивач зобов`язаний довести належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт нецільового використання відповідачем отриманих від нього аліментів на утримання дитини. При цьому, суд вважає, що не проведення перевірки Службою у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, не підтверджує факт нецільового використання аліментів, та не звільняє позивача від доказування обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Як на підтвердження цих обставин позивач вказує на те, що він щомісяця сплачує величезні суми на користь відповідача, але з огляду на її поведінку він вважає, що всі грошові кошти вона витрачає на власні потреби, а не на потреби дитини. Проте, суд вважає, що сам факт сплати позивачем аліментів, не підтверджує нецільове їх використання. Крім того, як встановлено судом, позивач станом на 01.03.2019 має заборгованість по їх сплаті у розмірі 477891,15 грн. Факт не отримання відповідачем адвокатського запиту, направленого адвокатом в інтересах позивача, не відчинення дверей за місцем реєстрації відповідача, коли позивач прибув до міста Миколаєва та факт звернення останнього до поліції, також не підтверджують нецільове використання відповідачем аліментів. При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача на те, що відповідач була звільнена з органів Національної поліції м. Миколаєва за керування патрульним автомобілем у нетверезому стані, оскільки вказані обставини не підтвердженні жодними доказами та не містять інформації щодо предмета доказування. Також суд не приймає до уваги доводи позивача, відносно того, що у випадку задоволення Орджонікідзевським районним судом міста Харкова від позову [PERSON] про стягнення неустойки (пені), індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення сплати аліментів, відповідач отримає величезну суму коштів, яку витрачатиме на власні потреби, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі обставини, суд вважає, що позивачем не надано доказів нецільового використання аліментів, незабезпечення дитини харчуванням, одягом, взуттям, належними побутовими умовами для навчання та проживання відповідно до віку дитини, за такого, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до положень статей 137, 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За правилами статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Як встановлено судом, 03.07.2019 між [PERSON] та адвокатом Лиска П.О. укладено договір № 36/19 про надання правової допомоги. Згідно зі звітом по вказаному договору від 05.11.2019 [PERSON] отримала від адвоката Лиска П.О. послуги щодо: надання правової інформації та роз`яснення правових питань; підготовки процесуальних документів. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 1-0511 від 05.11.2019 відповідачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5600,00 грн. Клопотання позивача в порядку частини п`ятої статі 137 ЦПК України про зменшення розміру витрат на правничу допомогу або про відмову в їх стягненні до суду не надходило. Тому, за наведених обставин понесені відповідачем витрати на правничу допомогу підлягають стягненню її на користь з позивача.

Outcome: approved