Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що 14 липня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем. Під час шлюбу у них народилось двоє дітей: 30 червня 2008 року син [PERSON] та 14 березня 2015 року дочка [PERSON] Не зважаючи на це, позивач не бажає жити однією сімєю зі [PERSON], збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому [PERSON] про-сить суд розірвати шлюб та відновити дошлюбне прізвище «Чернюк». У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що він бажає зберегти шлюб. Тому [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові до-кази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 14 липня 2007 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Гір-ською сільською радою Бориспільського району, про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис за №9. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОК №043056 від 14 липня 2007 року (а.с.5). 30 червня 2008 року у них народився син [PERSON], а 14 березня 2015 року дочка [PERSON] Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії 1-ОК №095372 від 15 липня 2008 року та серії 1-ОК №286031 від 19 березня 2015 року (а.с.6, 7). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність дітей-інвалідів та інші обставини життя. Водночас, згідно зі ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН, шлюб повинен ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування їх до шлюбу не допускається. Як вбачається з журналу судового засідання від 27 грудня 2016 року (а.с.13-14), [PERSON] не бажала жити однією сім`єю з відповідачем. Вона категорично заперечувала проти надання [PERSON] строку для примирення. Не зважаючи на це, суд оголосив протокольну ухвалу про призначення строку для примирення сторін тривалістю більш, ніж один місяць. У судовому засіданні, що проводилось 6 лютого 2017 року, позивач повідомив голо-вуючому про те, що протягом грудня 2016 року лютого 2017 року, зокрема навіть під час новорічних свят, [PERSON] не вжив жодного заходу, спрямованого на примирення. Відповідач не повідомив про причини допущеної ним бездіяльності. [PERSON] боїться його та продовжує заперечувати проти проживання з ним однією сімєю. В матеріалах цивільної справи відсутні відомості про те, що діти [PERSON] та [PERSON] є інвалідами, або, що існують інші виключні обставини. Сама по собі наяв-ність у сторін дітей не є підставою для примусового спонукання позивача до проживання в шлюбі зі [PERSON] Збереження такого шлюбу безумовно буде суперечити інтересам [PERSON] З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розір-вати. Згідно з ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстра-цією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що після розірвання шлюбу [PERSON] бажає відновити своє дошлюб-не прізвище «Чернюк». Вжиття цього заходу є особистим немайновим правом, яке не-розривно повязано з особою позивача. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення такого права допустимо від-новити дошлюбне прізвище позивача «Чернюк». Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Предявлений нею позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що зі [PERSON] на користь позивача слід стягнути вит-рати на оплату судового збору в розмірі 551 гривень 20 копійок.

Outcome: approved