Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 400 грн. щомісячно та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. щомісячно до повноліття дитини; стягнути заборгованість по сплаті аліментів в сумі 7\~200 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до виконавчого листа № 0616/1045/12, виданого 13.08.12 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду 20.02.2012 року і до повноліття дитини. Вона вважає, що на сьогоднішній день розмір аліментів є не достатнім для матеріального утримання сина. Відповідач не має стабільного доходу, але має можливість надати матеріальну допомогу. Крім того, у звязку з неналежною сплатою аліментів в розмірі 400 грн. щомісячно, виникла заборгованість в сумі 7\~200 грн., яку позивач просить стягнути з [PERSON] Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що він в змозі сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісяно. В іншій частині просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що він має офіційний заробіток, на підтвердження чого надав копію трудового договору від 1 квітня 2016 року. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.6). Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 24 жовтня 2013 року шлюб між сторонами у справі розірвано, сина [PERSON] залишено на вихованні з матірю (а.с. 7). Відповідно до виконавчого листа № 0616/1045/12, виданого 13.08.12 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області, з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду 20.02.2012 року і до повноліття дитини (а.с. 8). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач - є здоровою та працездатною особою молодого віку, має офіційний дохід, працює чоботарем на підставі трудового договору, укладеного з ФОП [PERSON] Інших неповнолітніх та непрацездатних осіб у відповідача на утриманні не має. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. За змістом статей 12,13, 83 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня становить 1944 грн. Згідно із частини другої статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідно віку, що на день розгляду справи становить 972 грн. Під час розгляду справи судом встановлено всі обставини, що мають істотне значення, в тому числі: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та наявність інших обставини, що мають істотне значення у даній справі. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення і визначає аліменти в розмірі 1000 грн., щомісячно, що буде відповідати як інтересам сина, зокрема, для задоволення його мінімальних життєвих потреб, так і можливостям платника аліментів. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за аліментам в розмірі 7\~200 грн., суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Згідно із ч. 4 зазначеної статті СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Позивач не оспорює розмір заборгованості по сплаті аліментів, що складає 7\~200 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за аліментам, оскільки повноваження щодо стягнення заборгованості за аліментами відноситься до компетенції органів державної виконавчої служби й приватних виконавців та таке право позивача реалізовується в межах виконавчого провадження, відкритого з приводу виконання рішення суду про стягнення аліментів. Крім того, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» позивач не позбавлена можливості звертатись до органів державної виконавчої служби з приводу вжиття державним виконавцем заходів щодо виконання рішення суду. Також позивач має право на звернення до суду із позовом про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у разі виникнення заборгованості за прострочення сплати аліментів з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду (ст. 196 СК України). Суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений в постанові від 4 липня 2018 року № 490/4522/16-ц, відповідно до якого суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом зазначеної постанови Верховного Суду для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, сторони повинні подати заяву про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ч.\~1,\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~підлягає стягненню\~з відповідача\~в дохід\~держави пропорційно\~до розміру\~задоволених позовних\~вимог.\~Інші судові\~витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати в іншій частині підлягають компенсації за рахунок Державного бюджету України, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial