Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Компанія «Високі технології АТ» про визнання недійсним пункту договору, розірвання договору, відшкодування збитків. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору № ОС-12-30, укладеного 30 грудня 2013 року між ним та ТОВ «Компанія «Високі технології АТ» останній зобов'язався поставити очисне спорудження типу «ОАЗИС-5» для очистки господарсько-побутових стоків, здійснити її монтаж і запуск. Зазначив, що ним взяте зобов'язання прийняти товар, сплатити його вартість в сумі 22 500 грн. та вартість робіт з монтажу станції, включаючи матеріали в сумі 20 853 грн., а разом в сумі 43 353 грн. були виконані. Відповідач свої зобов'язання виконав 20 січня 2014 року з істотними недоліками, а саме: під час проведення відповідачем монтажних робіт була пошкоджена цілісність горловини станції, унаслідок цього порушена її герметичність і жорсткість, горловина станції пошкоджена в декілька місцях. Пошкодження відбулось у вигляді розриву пластика від верха горловини вниз довжиною до 50 см. і тріщинами у вигляді дуги від нижньої частини горловини до верху через компресорний відсік до нижньої частини горловини довжиною 140 см. Наведені недоліки виникли під час монтажних робіт з вини відповідача й роблять неможливим використання станції відповідно до її цільового призначення, а тому є істотними. З 20 січня 2014 року він постійно телефонував директору ТОВ «Компанія «Високі технології АТ» [PERSON] і прохав його усунути істотні недоліки, проте він тільки обіцяв, що протягом тижня все зробить, відключав зв'язок, вперто відтягував проводити ремонтні роботи. Тільки у липні 2014 року директор [PERSON] приїхав і намагався усунути наведені недоліки, але не зміг і до цього часу вище наведені суттєві недоліки не усунуті. 09 липня 2014 року директор ТОВ «Компанія «Високі технології АТ» [PERSON] надіслав на його електронну адресу листа, в якому повідомив, що у неділю повністю відновлена горловина станції і вона готова до повноцінного функціонування, а також для врегулювання конфлікту вирішується питання щодо фінансової компенсації. Насправді, до цього часу істотні недоліки відповідачем не усунуті, ніякої компенсації не отримано, станція не працює він вимушений був придбати інше устаткування вартістю 4 500 грн., для тимчасового виконання функцій станції «ОАЗИС-5», що підтверджується накладною № 834 від 18 жовтня 2014 року. Посилаючись на те, що виконана робота відповідачем має істотні недоліки, станцію неможливо використовувати за цільовим призначенням, просив визнати недійсним п.9.1 договору, розірвати договір та відшкодувати збитки в сумі 73 038 грн., що складаються з вартості станції за цінами на час пред'явлення позову в сумі 47 685 грн., вартості проведення монтажних робіт і матеріалів в сумі 20 853 грн. та вартості тимчасового устаткування для очистки стоків в сумі 4 500 грн. Крім того, зазначав, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором належним чином і прострочив виконання робіт з 24 січня 2014 року по теперішній час. У п. 5 Договору зазначено, що дата закінчення монтажних робіт протягом трьох днів після їх початку. Монтажні роботи були початі 20 січня 2014 року й до цього часу належним чином не виконанні, прострочення виконання робіт становить 310 днів (з 24 січня 2014 року по теперішній час). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) ж визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Відповідач зобов'язаний сплатити на його користь пеню в розмірі три відсотка від вартості проведення робіт за кожний день прострочення, що становить 310 днів в сумі 193 932,90 грн. ( 20 853 * 3/100 * 310). Пункт 9.1 Договору повинен бути визнаний недійсним, оскільки відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, тим більше, що наведеним Законом чітко встановлена відповідальність виконавця за прострочення виконання робіт в розмірі трьох відсотків, а не 0,1 відсотка. Отже, відповідач повинен відшкодувати йому збитки, заподіяні неналежним виконанням своїх зобов'язань в сумі 73 038 грн. та сплатити пеню за прострочення виконання зобов'язання в сумі 193 932 грн., а разом в сумі 266 970,90 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просив позов задовольнити у повному обсязі. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини поважності неявки, суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що між позивачем та відповідачем 30 грудня 2013 року було укладено договір № ОС-12-30 (далі - договір) (а.с. 5-6). Відповідно до умов якого, відповідач зобов'язався поставити очисне спорудження типу «ОАЗИС-5» для очистки господарсько-побутових стоків, здійснити її монтаж і запуск. На виконання своїх зобов'язань за договором, позивач сплатив вартість товару в сумі 22 500 грн. та вартість робіт з монтажу станції, включаючи матеріали в сумі 20 853 грн., а разом в сумі 43 353 грн. Відповідач свої зобов'язання виконав 20 січня 2014 року з істотними недоліками, а саме: під час проведення відповідачем монтажних робіт була пошкоджена цілісність горловини станції, унаслідок цього порушена її герметичність і жорсткість, горловина станції пошкоджена в декілька місцях. Пошк¬дження відбулось у вигляді розриву пластика від верха горловини вниз довжиною до 50 см. і тріщинами у вигляді дуги від нижньої частини горловини до верху через компресорний відсік до нижньої частини горловини довжиною 140 см. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про усунення недоліків, однак недоліки відповідачем усунуті не були, а тому позивачем було придбано інше устаткування вартістю 4 500 грн., для тимчасового виконання функцій станції «ОАЗИС-5», що підтверджується накладною № 834 від 18 жовтня 2014 року (а.с. 16). Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.. 526 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 5 ст. 653 ЦК України передбачено, що якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (ч. 2 ст. 852 ЦК України). Ураховуючи те, що відповідач істотно порушив умови договору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання договору та стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 47 853 грн., що складається з 22 500 грн. вартість товару, 20 853 грн. вартість проведення монтажних робіт і матеріалів, 4 500 грн. вартість тимчасового устаткування для очистки стоків. Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що до розміру збитків повинно бути включено вартість станції у розмірі 47 685 грн., оскільки зазначена вимога не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та позивачем не надано суду доказів того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору позивачу було завдано збитки саме на цю суму. Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Частинами 1,2 ст. 18 Закону України передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст. 203 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п. 9.1 договору сторони несуть відповідальність за несвоєчасне виконання своїх зобов'язань по договору у вигляді пені у розмірі 0,1% від суми договору за кожен день прострочки. Оскільки розмір пені, визначений договором значно менший розміру пені за прострочення виконання робіт за договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання недійсним п. 9.1 договору (пеня) та про задоволення позовних вимог в цій частині на підставі ст. ст. 10, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. ст. 203 , 215 ЦК України. А тому, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня в розмірі три відсотка від вартості проведення робіт за кожний день прострочення, що становить 310 днів в сумі 193 932,90 грн. ( 20 853 * 3/100 * 310). На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на в дохід держави підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 417 грн. 86 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial