Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, яку 26 грудня 2016 року уточнила та остаточно просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] а у м. Дніпро, загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 41,0 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 19 грудня 2014 року. В обґрунтування позову зазначила, що вона з 19 лютого 1961 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 19 грудня 2014 року її чоловік помер. На момент його смерті, вони проживали разом за адресою: м. Підгородне, вул. Дніпровська, 82. З метою оформлення права на спадщину, яка залишилась після смерті її чоловіка, вона звернулася до Дніпровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та 13 травня 2015 року за її заявою було відкрито спадкову справу № 256/2015. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивачка, оскільки проживала на момент смерті разом із чоловіком, а їхні діти відмовились від прийняття спадщини після смерті батька на користь позивачки. До складу спадщини увійшла 1/3 частина квартири № 63 у буд. 15 а по вул. Будівельників у м. Дніпро. Вказане майно належить на праві спільної часткової власності (розмір частки кожного співвласника 1/3), сину позивачки [PERSON], спадкодавцю [PERSON], та позивачці. Постановою державного нотаріуса від 12 жовтня 2016 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 19.12.2014 року, оскільки у спадкодавця відсутні документи, які встановлюють його право власності на вищезазначену квартиру. Оскільки, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачки у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував у повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, але від завідуючої Дніпровської державної нотаріальної контори до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без участі їхнього представника. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У \~відповідності \~до \~ч. 1 \~ст. \~15 \~ЦК \~України, кожна \~особа \~має \~право \~на \~захист \~свого \~цивільного \~права \~у \~разі \~його \~порушення, \~невизнання \~або \~оспорювання. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії ІІІ-УР, виданого бюро РАГС Красногвардійського району м. Дніпропетровська. 19 грудня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 594647, виданим 24 грудня 2014 року Виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], сини [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки Дніпровської районної державної нотаріальної контори від 14 березня 2017 року, після смерті [PERSON], який помер 19.12.2014 року, відкрито спадкову справу. З заявою про прийняття спадщини за законом звернулась [PERSON], [INFO], а також з заявами про відмову від спадщини за законом, на користь [PERSON], звернулись [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1222 ЦК України, передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, єдиною спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] є позивачка [PERSON]. [PERSON] звернулася до Дніпровської міської районної державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка. Постановою державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори від 20 жовтня 2016 року, у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 09 грудня 2014 року, позивачці було відмовлено, у звязку з тим, що не підтверджується належність йому спадкового майна, а саме: квартири 63, у будинку 15 а, по вул. Будівельників у м. Дніпро. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з наданої позивачкою відповіді Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації № 9603 від 18.08.2015 року, станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: м. Дніпро, вул. Будівельників, буд. 15 а, кв. 63, містяться відомості про право власності громадянина [PERSON] на 1/3 частину вказаної квартири. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Статтею 1297 ЦК України, встановлено обовязок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.п. 4.12 розділу 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Підпунктом 4.15. розділу 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка позбавлена можливості надати правовстановлюючі документи на спадкове майно, оскільки вони були втрачені. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, оскільки позивачка позбавлена можливості оформити спадкові права після смерті свого чоловіка [PERSON], а правовстановлюючий документ на спадкове майно втрачений, суд вважає, що таке право підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. Отже, з огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 19 грудня 2014 року, право власності на 1/3 частину квартиру № 63 будинку № 15 а по вул. Будівельників у м. Дніпрі. На підставі викладеного,

Outcome: approved