Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання в якому вказувала, що з 24 квітня 1999 року по 10 вересня 2008 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає з позивачем, досяг повноліття, проте навчається, а саме є студентом Інституту комп`ютерних технологій, автоматики та метрології Національного університету «Львівська політехніка». Навчається за денною формою. Строк закінчення навчання 30 червня 2021 року. Також позивач вказувала на те, що син знаходиться на її повному матеріальному утриманні та в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на те, що [PERSON] є працездатною особою, інших осіб не утримує, аліменти на утримання інших осіб не сплачує, а тому позивач вважала, що він має змогу та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 квітня 2019 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково в заяві зазначала, що [PERSON] має задовільний стан здоров`я, доходів не отримує. Відповідач має задовільний стан здоров`я, інших осіб не утримує, аліменти на утримання інших осіб не сплачує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач в своїй заяві проти цього не заперечувала. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи також вбачається, що останній досяг повноліття, проте навчається, а саме є студентом Інституту комп`ютерних технологій, автоматики та метрології Національного університету «Львівська політехніка». Навчається за денною формою. Строк закінчення навчання 30 червня 2021 року. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається із роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15 травня 2006 року\~\~«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] мешкає разом з матір`ю (а.с. 7), проте навчається, несе витрати на навчання, при цьому не працює, доходів не отримує, тобто потребує матеріальної допомоги від батьків. В матеріалах справи відсутні докази щодо особи відповідача, що б вказували на відсутність у нього можливості утримувати повнолітнього сина. В зв`язку з наведеним, суд прийшов до висновку, що відповідач може приймати участь в матеріальному утриманні сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved