Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Донецької міської ради про визнання права власності, в якому просять суд визнати за ними право власності по 1/2 частині трикімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 66,1 м2, житловою площею 38,3 м2. В обґрунтування заявленого позову позивачі посилалися на те, що у звязку з подіями, які відбулись у 2014-2015 роках у місті Донецьку, під час проведення антитерористичної операції позивачі вимушені були переїхати до іншого місця проживання. Згодом було виявлено, що під час переїзду було втрачено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. На звернення до Донецького обласного державного нотаріального архіву ГТУ юстиції у Донецькій області було повідомлено про неможливість видачі дублікату договору купівлі-продажу квартири, оскільки документи приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] на зберігання не передавалися. Звязатися особисто або поштою із самим приватним нотаріусом у м. Донецьку на сьогоднішній день не виявляється можливим. Відсутність правовстановлюючого документу позбавляє прав реалізувати свої правомочності власника нерухомого майна. У зв'язку з зазначеним, вони змушені звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання представник позивачів [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідач суду не надав. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом по справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири № 55 у будинку № 3 по вулиціТреньова в місті Донецьку на підставі договору купівлі-продажу квартири № 1377 від 01.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу. Місце проживання позивачів зареєстровано за адресою спірної квартири: [ADDRESS], що підтверджується копією довідки № [NUMBER] від 24.11.2014 року про взяття на облік внутрішнь переміщеної особи. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 103086325 від 08.11.2017 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за позивачами (по 1/2 частині за кожним). Донецький обласний Державний нотаріальний архів на звернення представника позивачів повідомив, що видати дублікат договору купівлі-продажу квартири № 1377 від 01.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], не можливо, оскільки документи приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] на зберігання не передавалися. Зазначене свідчить про те, що отримати дублікат правовстановлюючого документу не можливо. Вказані обставини позбавляють позивачів можливості реалізувати права власника майна. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що позовні вимоги позивачів доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, у звязку з тим, що позивачами було доведено той факт, що їм на підставі договору купівлі-продажу квартири № 1377 від 01.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved