Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Вінницької міської ради та просила визначити позивачу додатковий строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , строком на три місяці з моменту набрання рішенням законної сили. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який згідно заповіту від 09.07.2010 року заповів [PERSON] земельну ділянку площею 0,847 га кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по [ADDRESS] . Позивач вказує, що з 1991 року перебуває за межами України та не знала про існування спадкового майна, а про заповіт дізналась тільки у 2019 році. Посилаючись на вказані обставини, вважала, що вона з поважних причин пропустила строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 10.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 03.05.2019 року позивачем замінено відповідача у справі, а саме на територіальну громаду в особі Вінницької міської ради. 10.05.2019 року представник Вінницької міської ради подав до суду письмові пояснення відповідно до яких просив відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Так позивач не надала належних та допустимих доказів, що їй не було відомо про смерть батька, а також доказів того, що її проживання за межами України у вказаний період було пов`язано з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для не вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку з чим позивач не виконала свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позові та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні з підстав викладених у письмових поясненнях. Судом встановлено, що 28.11.2001 року [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок за [ADDRESS] (договір дарування на 9 а.с.). [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть на 8 а.с.). Згідно заповіту посвідченого 09.07.2010 року [PERSON] приватним нотаріусом ВМНО Сьомкін І.В. належну йому на праві власності земельну ділянку площею 0,0847 га, що розташована по [ADDRESS] заповів [PERSON] (на 16, 17 а.с.). Відповідно до повідомлення Другої вінницької державної нотаріальної контори від 16.05.2019 року спадкова справа щодо [PERSON] , який помер [INFO] не заводилась (на 42 а.с.). Таким чином з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори [PERSON] не зверталась. Посилання позивача, що вона з 1991 року по 2019 рік перебувала за межами України, судом оцінюється критично, оскільки належними доказами не підтверджено. З наданої копії паспорту [PERSON] (на 5 а.с.) не можливо встановити дати перетину кордону та факт відсутності спадкоємця на території України. Згідно з частиною першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої, другої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо. Такі висновки щодо визначення поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини викладені у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі № 205/8697/16-ц. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Звертаючись до суду із даним позовом [PERSON] не надала належних та допустимих доказів того, що не подання у встановлені законом строки до нотаріальної контори письмової заяви про прийняття спадщини було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку з чим позивач не виконала свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилалась як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, приймаючи до уваги зміст ст. 377 ЦК україни та ст. 120ЗК України, суд вважає, що позивач не надала доказів порушення свого права та необхідності його захисту. Отже, пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку, тому в задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати належить залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed