Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У липні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дочки з батьком. Позов обґрунтований такими обставинами. З 14 квітня 2004 р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], 2006 року народження. Протягом останнього часу їх сімейне життя не складалося та поступово погіршувалось з різних причин. Зокрема виявилось, що у них різні погляди на життя та сприйняття життєвих цінностей. Відтак подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам та інтересам дитини. Вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини з ним мотивовані тим, що відповідач має намір виїхати на заробітки до Російської Федерації і забрати з собою дочку. Проте дитина у себе вдома у м. Києві почувається цілком комфортно, вона звикла до домашньої обстановки, до школи та своїх друзів, а тому визначення її місця проживання з батьком буде відповідати її інтересам. Він не зловживає спиртними напоями і не має інших шкідливих звичок, сумлінно ставиться до виконання батьківських обов'язків, має у власності квартиру, роботу та достатній дохід для утримання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] позов визнала. Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування надала висновок про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком [PERSON] Заслухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим з огляду на такі обставини. Згідно з приписом частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Правовими підставами для задоволення заявленого [PERSON] позову є положення сімейного законодавства України, які визначають підстави для розірвання шлюбу та обставини, які беруться до уваги при вирішенні спору щодо місця проживання дитини. Так, відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За приписом статті 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання тому з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Зі змісту висновку органу опіки та піклування вбачається, що при вирішенні питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін було враховану думку самої дитини та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини. Отже враховуючи безумовне визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та відповідає інтересам дитини, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved