Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

у липні 2013р. [PERSON] (надалі - позивач) звернулася в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Київської міської державної адміністрації, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, про визнання права власності та скасування свідоцтва про право власності та державних актів на право власності на земельні ділянки, пояснивши при цьому наступне. Позивачем [PERSON] за адресою домоволодіння: [ADDRESS], було побудовано два сараї під. літ. «Г» і літ. «Д» згідно розпорядження Голосіївської районної адміністрації «Про надання дозволу на прийняття в експлуатацію добудованих приміщень від 25.02.2004р. за № 165» та наданого Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на введення в експлуатацію закінченого будівництвом (розширенням, реконструкцією) приватного житлового будинку від 06.06.2005р. за № 219. Проте, згідно проведеного Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна у листі від 03.11.2005р. за № 308 розрахунку дольової участі співвласників в домоволодінні [ADDRESS], вищезазначені сараї під. літ. «Г» і літ. «Д» було враховано до частки [PERSON], а не до частки [PERSON] Разом з цим на підставі вищезазначеного розрахунку було визначено дольову участь співвласників у домоволодінні [ADDRESS], а саме: за [PERSON] 62/100 частини домоволодіння, за [PERSON] 26/100 частини домоволодіння, за [PERSON] 12/100 частини домоволодіння. При цьому згідно наведеного розміру часток [PERSON] отримав Свідоцтво про право власності від 20.04.2006р. на 62/100 частини будинку [ADDRESS]; [PERSON] отримала Свідоцтво про право власності від 20.04.2006р. на 26/100 частини будинку [ADDRESS]; [PERSON] отримала Свідоцтво про право власності від 20.04.2006р. на 12/100 частини будинку [ADDRESS], яку остання подарувала [PERSON] згідно Договору дарування частини житлового будинку від 30.05.2007р. Позивач пояснила, що у зв'язку із наведеним було безпідставно зменшено належну їй частину у будинку [ADDRESS]. Крім того позивач зазначила, що Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна у листі від 05.03.2014р. за № 30540 (И-2014) та від 11.04.2014р. за № 32498 (И-2014) було визнано наявність неточностей під час розрахунку часток співвласників будинку [ADDRESS] та визнано, що до частки [PERSON] необхідно враховувати сараї під. літ. «Г» і літ. «Д» та у будинку [ADDRESS] частка [PERSON] складає 41/100, частка [PERSON] складає 49/100, частка [PERSON] складає 10/100. Також позивач пояснила, що під час передання Київською міською радою у спільну часткову власність та при визначенні належних [PERSON] частки у розмірі 1/4, [PERSON] частки у розмірі 1/2, [PERSON] частки у розмірі 1/4 від земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд за адресою домоволодіння [ADDRESS], не було враховано дійсний розмір належної [PERSON] частки із урахуванням сараїв під. літ. «Г» і літ. «Д» на зазначеній земельній ділянці, для обслуговування яких остання виділялася. У зв'язку зі цим щодо наведеної земельної ділянки загальною площею 0,1 га було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку від 09.04.2005р. позивачем на 1/4 частку, [PERSON] на 1/2 частку, [PERSON] на 1/4 частку, яку остання подарувала [PERSON] згідно Договору дарування частини житлового будинку від 30.05.2007р. На підставі вищевикладеного позивач [PERSON] змінивши позовні вимоги просила суд: скасувати Свідоцтво про право власності від 20.04.2006р. Серії ЯЯЯ № 970873, видане [PERSON] проте що їй належить на праві приватної власності 26/100 частини будинку правовстановлюючі документи щодо домоволодіння [ADDRESS]; скасувати рішення Київської міської ради VI сесії ХХІV скликання від 23.12.2003р. № 324/1199 про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд в частині п. 49, щодо передачі у спільну часткову власність домоволодіння [ADDRESS], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія КВ № 130383, кадастровий номер земельної ділянки № 8000000000:79:003:0027, 1/4 частини від 0,1000 га земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] виданий на ім'я [PERSON]; скасувати Свідоцтво про право власності видане [PERSON] проте що йому належить на праві приватної власності 62/100 частини будинку [ADDRESS]; скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] виданий на ім'я [PERSON]; скасувати Свідоцтво про право власності видане [PERSON] (новий власник - [PERSON]) проте що йому належить на праві приватної власності 12/100 частини будинку [ADDRESS]; скасуватиДержавний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] виданий на ім'я [PERSON] (новий власник - [PERSON]); визнати за [PERSON] право власності на 41/100 домоволодіння [ADDRESS]; Визнати за [PERSON] прав власності на побудовані на території домоволодіння [ADDRESS] сараї (на плані Технічного паспорта позначено під літ. «Г» та літ «Д»). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги, а в наступному надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності у судовому засіданні якою проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON], повідомлений про дату та час судового розгляду шляхом виклику через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» (від 28.08.2014р. за № 156 (5285) у порядку ст.74 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки не повідомив суд. Відповідач [PERSON], повідомлений про дату та час судового розгляду шляхом виклику через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» (від 28.08.2014р. за № 156 (5285) у порядку ст.74ЦПК України, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки не повідомив суд. Третя особа Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Київської міської державної адміністрації повідомлене про дату та час судового розглядуу порядку ст.74ЦПК України, не направило свого представника у судове засідання, про поважність причин неявки не повідомило суд. Третя особа Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради повідомлений про дату та час судового розглядуу порядку ст.74ЦПК України, не направило свого представника у судове засідання, про поважність причин неявки не повідомив суд. У зв'язку з вищевикладеним суд ухвалив проводити заочний розгляд справи згідно ст. 224 ЦПК України та на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Врахувавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов повністю виходячи з наступного. Судом встановлено, згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], складеного від 19.08.2005р., за наведеною адресою розташовано зокрема сарай за літ «Г» побудований 1985 року та сарай за літ. «Д» побудований 1984 року. Разом з цим вбачається, що [PERSON] звернулася із заявою від 24.09.2003р. до Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації щодо прийняття в експлуатацію сараїв за лат. «Г» і літ. «Д». При цьому розпорядженням Голосіївської районної адміністрації від 25.02.2004р. за № 165 надано [PERSON] дозвіл на прийняття в експлуатацію сараїв за лат. «Г» і літ. «Д» на території будинковолодіння [ADDRESS]. Вбачається, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю надано дозвіл від 06.06.2005р. за № 219 [PERSON] на введення в експлуатацію закінченого будівництвом (розширенням, реконструкцією) приватного житлового будинку, зокрема щодо сараїв за лат. «Г» і літ. «Д». В свою чергу Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна у листі від 03.11.2005р. за № 308 при розрахунку дольової участі співвласників в домоволодінні [ADDRESS], вищезазначені сараї за літ. «Г» і літ. «Д» було враховано на користь [PERSON] із визначенням останньому 62/100 частини домоволодіння, а [PERSON] визначено 26/ частини домоволодіння без врахування сараїв за літ. «Г» і літ. «Д», а також визначено [PERSON] 12/100 частини домоволодіння. Судом встановлено, що згідно вищезазначеного розрахунку дольової участі [PERSON] було отримано Свідоцтво про право власності від 20.04.2006р. на 62/100 частини будинку [ADDRESS], а також було отримано [PERSON]Свідоцтво про право власності від 20.04.2006р. на 26/100 частини будинку [ADDRESS], було отримано [PERSON] Свідоцтво про право власності від 20.04.2006р. на 12/100 частини будинку [ADDRESS]. Вбачається, що в наступному [PERSON] подарувала [PERSON] наведені 12/100 частини будинку [ADDRESS] згідно Договору дарування частини житлового будинку від 30.05.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 468. Разом з цим судом встановлено, що Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна листом від 05.03.2014р. за № 30540 (И-2014) визнало, що під час проведення розрахунку часток співвласників будинку [ADDRESS], який проводило бюро в 2005 році на підставі листа Головного управління житлового забезпечення КМДА та заяв співвласників: [PERSON], [PERSON] і [PERSON], були допущені неточності. Одна з неточностей полягала в тому, що вартість сараїв за літ. «Г» і літ. «Д» була врахована в частку [PERSON], а згідно заяв співвласників, вартість сараїв за літ. «Г» і літ. «Д» необхідно було враховувати в частку [PERSON] При цьому вбачається, що Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна у листах від 05.03.2014р. за № 30540 (И-2014)та від 11.04.2014р. за № 32498 (И-2014) провело контрольний перерахунок часток співвласників в домоволодінні [ADDRESS], згідно якого визначило [PERSON]/100 частини домоволодіння без врахування сараїв за літ. «Г» і літ. «Д», а [PERSON] визначило 41/100 частини домоволодіння із врахуванням сараїв за літ. «Г» і літ. «Д», крім того визначило [PERSON]/100частини домоволодіння. Враховуючи наведене суд зазначає, що виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстраціївідповідного права до часу набрання чинності ЦК України від 01.01.2004р. та законом України«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. Аналогічне зазначено Верховним Судом України у листі «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р.», а також Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 1 листа «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» від 27.09.2012 за № 10-1387/0/4-12, а також у п. 3.1. листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13. При цьому згідноп. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, у зв'язку із чим положенняЦК України не застосовується до правовідносин щодо сараїв за літ «Г» і літ. «Д» побудованих у 1985 і 1984 році, а також правовідносин щодо виникли за заявою [PERSON]від 24.09.2003р. проприйняття їх в експлуатацію та у власність позивача. До того ж згідно ч. 4 ст. 3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Разом з цим відповідно до п. 2 постанови Кабінету міністрів України від 5 серпня 1992 р. за № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (чинної на час прийняття до експлуатації сраїв) визначено, що порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не включених до державного замовлення, визначається Урядом Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Державним комітетом у справах містобудування і архітектури. Згідно п. 4.3 Порядку приймання в експлуатацію об'єктів будівництва, затвердженого розпорядженнями Київської міської державної адміністрації від 01.03.1993 р. за № 249(чинної на час прийняття до експлуатації сраїв), дозвіл на введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку або окремих добудованих об'єктів та приміщень на території житлового будинку, виданий управлінням Держархбудконтролю, свідчить про їх прийняття в експлуатацію. Таким чином, оскільки спірні сараї за літ «Г» і літ. «Д» було побудовано у 1985 і 1984 році та за заявою [PERSON]прийнятовідповідним дозволом в експлуатацію до 01 липня 2004р., то право власності [PERSON] на зазначені сараї не підлягало обов'язковій державній реєстрації згідно ст. 4 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(який набрав чинності 01.07.2004р.) і виникло з моменту прийняття сараїв за літ «Г» і літ. «Д» в експлуатацію як закінчених будівництвом об'єктів нерухомого майна. Разом з цим, оскільки Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна під час розрахунку у листі від 03.11.2005р. за № 308безпідставно врахувало вищезазначені сараї за літ. «Г» і літ. «Д»як майно[PERSON]із визначенням останньому збільшеної частини домоволодіння у розмірі 62/100, та протиправно виключило спірні сараї зі складу майна [PERSON] із визначенням їй меншої частини домоволодіння у розмірі 26/100, а в наступному на підставі вказаного розрахунку [PERSON] отримав Свідоцтво про право власності від 20.04.2006р. на 62/100 частини будинку [ADDRESS] і[PERSON]отримала Свідоцтво про право власності від 20.04.2006р. на 26/100 частини будинку [ADDRESS], то позивач [PERSON]має право застосувати спосіб захисту свого майнового права, який визначено положеннями ЦК України від 01.01.2004р. При цьому суд зазначає, щовідповідно до п. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне визначено та закріплено положеннями ч. 1 ст. 321 ЦК України. Крім того згідно до ч. 2 ст. 318 ЦК України, усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. При цьому відповідно до ч. 1 і п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Положеннями ст. 392 ЦК України унормовано, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з цим в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження переоформлення [PERSON] раніше отриманого Свідоцтва про право власності від 20.04.2006р.у добровільному порядку на зменшену частинубудинку [ADDRESS] у розмірі 49/100розрахованої без урахування сараїв за літ. «Г» і літ. «Д», а також [PERSON] (правонаступником [PERSON]) Свідоцтва про право власності від 20.04.2006р. на зменшену частину будинку [ADDRESS] у розмірі 10/100, які було визначено останнім згідно контрольного розрахункуКиївським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майнау листах від 05.03.2014р. за № 30540 (И-2014) та від 11.04.2014р. за № 32498 (И-2014). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність визнати право власності [PERSON] на спірні сараї за літ. «Г» і літ. «Д» та на 41/100 частину домоволодіння [ADDRESS], а також скасувати Свідоцтва про право власності [PERSON] на 62/100 частини будинку [ADDRESS], Свідоцтва про право власності [PERSON] на 26/100 частини будинку [ADDRESS], Свідоцтва про право власності [PERSON] на 12/100 частини будинку [ADDRESS]. Крім того суд зазначає, згідно п. 1 і 49 рішення Київської міської ради від 23.12.2003р. за № 324/1199, земельну ділянкуплощею 0,1 га за адресою: [ADDRESS], було передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд [PERSON] в 1/2 частці, [PERSON] в 1/4 частці, [PERSON] в 1/4 частці. При цьому на підставі зазначеного рішення щодо наведеної земельної ділянки площею 0,1 га [PERSON] було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії КВ № 130381 від 09.04.2005р. на 1/2 частку у спільній власності, [PERSON] було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії КВ 130383 від 09.04.2005р. на 1/2 частку у спільній власності, а також згідно Договору дарування частини земельної ділянки від 05.07.2005р. за № 604 (ВСС № 796159) [PERSON] було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії КВ № 139002 на 1/4 частку у спільній власності. В свою чергу положеннями п. 4 ст. 120 ЗК України унормовано, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Таким чином частка [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: [ADDRESS], мала визначатися відповідно до частки [PERSON].у домоволодінні [ADDRESS] яка становить 41/100, із врахованимидо неї сараями за літ. «Г» (1985 року побудови) і літ. «Д» (1984 року побудови) які перебували у користуванні [PERSON] Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Крім того згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача та скасувати п. 49 рішення Київської міської ради за № 324/1199, а також виданий на ім'я [PERSON] Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії КВ № 130381 від 09.04.2005р., виданий на ім'я [PERSON]Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії КВ 130383 від 09.04.2005р., виданий на ім'я [PERSON]Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії КВ № 139002. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому згідно наявної у справі квитанції позивачем було здійснено витрати на оплату судового збору у сумі 243,6 грн., що підлягають відшкодуванню останньому шляхом їх стягнення із відповідачів.

Outcome: approved