Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

У квітні 2019 року позивачі звернулися до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилались на те, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрована їхня знайома, відповідачка [PERSON] . Однак з квітня 2018 року остання у вказаному житлі не проживає, оскільки з цього часу виїхала на постійне місце проживання в іншу країну. Зв`язок із нею вони не підтримують та точне місце її перебування їм не відоме. Зазначають, що реєстрація місця проживання [PERSON] у квартирі створює їм ряд перешкод та порушує їх право власності. Зокрема неможливість оформлення субсидії на оплату комунальних послуг; відповідач не бере участі у витратах по утриманню будинку в частині сплати всіх передбачених комунальних платежів, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих мешканців. У зв`язку із цим, вони змушені щомісяця здійснювати платежі за особу, яка фактично у вказаному житлі не проживає. Крім того, у них у подальшому можуть виникнути труднощі щодо відчуження належного їм на праві власності майна, оскільки там зареєстрована постороння особа. Просили позов задовольнити та визнати [PERSON] , такою що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Справа слухалась у відсутність позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. 23 травня 2019 року від позивачів через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, в тому числі і через розміщення на сайті суду оголошення про її виклик в судове засідання. Також, розгляд справи відбувався у відсутність представника третьої особи Відділу ведення реєстру територіальної громади міста Чернівецької міської ради, який в судове засідання не з`явився. 21 травня 2019 року від представника третьої особи Гомолінської Л.Е. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Вирішення спору залишила на погляд суду. Зважаючи на те, що у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивачі не заперечували проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що позивачам [PERSON] ( 1 /6), [PERSON] (1/6), [PERSON] (1/6) та [PERSON] (3/6) (1/6 на підставі договору дарування [PERSON] та 1/6 після смерті [PERSON] ) на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 16 грудня 2008р., Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.09.2017р. та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20 квітня 2019 року (а.с.13-15, 27-28). Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Разом з тим, позивачі не мають змоги вільно розпоряджатися своїм нерухомим майном. Так, згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) Відділу ведення реєстру територіальної громади м.Чернівців від 25.03.2019 року, а також відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернівецькій області від 16 квітня 2019 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Як вбачається із матеріалів позовної заяви, відповідачка [PERSON] , [INFO] не є членом сім`ї позивачів, а тільки їх знайомою (а.с.26). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання осіб такими що втратили право на користування житловим приміщенням. Згідно актів про не проживання особи за місцем проживання від 07.05.2018 року, 15.11.2018 року, а також акту №61 від 29.03.2019р., [PERSON] за місцем реєстрації - у квартирі [ADDRESS] з вересня 2017р. не проживає. Вказане також підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] (а.с.18-20). Як було встановлено судом, жодної домовленості між позивачами та відповідачем щодо користування житлом укладено не було. Отже, суд приходить до висновку про те, що реєстрація відповідачки у вказаному житлі чинить позивачам перешкоди у вільному розпорядженні та користуванні належним їй на праві спільної власності майном. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved