Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06 січня 1994 року, виданого фондом комунального майна Броварського міськвиконкому, їй та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] в рівних долях по ? частині кожному. [INFO] [PERSON] померла а її ? частину квартири успадкувала позивач. Відповідач [PERSON], як знайома позивача, на своє прохання була зареєстрована в зазначеній квартирі із метою працевлаштування. З моменту реєстрації відповідач до приміщення не вселялась і не мала на меті там проживати. Вирішити питання про скасування реєстрації в добровільному порядку є неможливим так як місце проживання [PERSON] позивачу не відоме. В зв'язку з вищенаведеним та з урахуванням наданої до суду позовної заяви про збільшення позовних вимог, [PERSON] просила усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття [PERSON] із реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], а також просила визнати право власності на вказану квартиру. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з'явилися. До суду представник позивача [PERSON] надала письмову заяви, у якій просила слухати справу у її відсутність, заявлений позов підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства. Причини не явки до суду не повідомлені. Відповідач відділ громадянства паспортної та імміграційної служби Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області в судове засідання представника не направили. До суду надали лист, в якому просили справу розглядати без їхнього представника та зазначили, що [PERSON], зареєстрована 15 квітня 2014 року за адресою: [ADDRESS], відповідно до пункту 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за згодою власника - [PERSON]. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06 січня 1994 року за № 15, яке видане фондом комунального майна Броварського міськвиконкому, на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.6-7). [INFO] померла [PERSON], а її майно яке складається із ? частини квартири [ADDRESS] успадкувала [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 липня 2013 року, посвідчене державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Журавською В.В., за зареєстроване в реєстрі за № 1-3075. Як вбачається із довідки комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора-5» від 08 липня 2014 року в квартирі [ADDRESS] в 2014 році зареєстрована без права на житлову площу [PERSON], [INFO] та в 2002 році з правом на житлову площу зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с.10). Із акту обстеження житлово-побутових умов від 08 липня 2014 року за № 81, складеного депутатом Броварської міської ради Михайловим О.М., та засвідченого свідками [PERSON] та [PERSON] вбачається, що під час обстеження житлово-побутових умов в квартирі [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] прописана та фактично проживає за вищевказаною адресою, також в цій квартирі прописана але не проживає [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основних свобод», статтями 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені статтями 16, 386, 391 ЦК України. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (стаття 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім?ї інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині усунення перешкод в користуванні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] не є членом сім'ї власника квартири [ADDRESS], цією квартирою не користується та не проживає в ній. Згідно із статтею 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] оформлено у встановленому чинним законодавством України порядку, це право власності не оспорюється, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити через необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Outcome: partial