Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У листопаді 2014 року ПАТ «Укргазбанк» звернулось до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувало на те, що 14 вересня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ акціонерного банку «Укргазбанк») до [PERSON] укладено кредитний договір №46/012-п/07/Д, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у формі не відновлювальної відкличної кредитної на споживчі потреби в сумі 80000 дол. США на термін з 14 вересня 2007 року по 13 вересня 2019 року зі сплатою відсотків за користування кредитом виходячи з 12,5% річних. З метою забезпечення виконання вище вказаного зобов'язання між банком та [PERSON] 14 вересня 2007 року укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого предметом іпотеки є земельна ділянка за кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0935 га та об'єкт незавершеного будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, відсоток готовності якого становить 79%, які розташовані за адресою [ADDRESS] та належать майновому поручителю. На момент звернення із позовом до суду вищевказане будівництво закінчено та рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.10.2010 року визнано право власності за [PERSON] на вказане нерухоме майно, а також на підставі вказаного рішення право власності було зареєстровано в ЧКОБТІ. У зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань по кредитному договору в частині сплати процентів та повернення кредиту рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.03.2012 року звернено стягнення на вказаний вище предмет іпотеки шляхом продажу його на прилюдних торгах в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №46/012-п/07/Д в сумі 64318,15 дол. США та 3100,72 грн. Крім того, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.07.2013 року стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором №46/012-п/07/д від 14.09.2007 року в розмірі 115 444, 92 дол. США. Позивачем було звернено до виконання виконавчі листи видані на підставі вище вказаних рішень суду, проте виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки було повернуто стягувачу. Крім того, майновим поручителем було порушено вимоги п. 3.3.4 договору іпотеки в частині обов'язкового страхування предмету іпотеки, зокрема термін дії договору страхування закінчився 23 листопада 2010 року та з цього часу договір пролонгований не був та новий не укладався, у зв'язку з чим на підставі п. 4.2 іпотечного договору позивачем було нараховано штраф в розмірі 45245 грн. Вказував на те, що 29 листопада 2013 року позивачу стало відомо про смерть майнового поручителя, який відповідно до наданого його донькою ([PERSON]) копії свідоцтва про смерть, помер [INFO], у зв'язку з чим банком було направлено на адресу Першої державної нотаріальної контори претензію в якій повідомлено про наявність зобов'язань померлого перед банком, проте жодних відомостей про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не отримано. Вважає, що у зв'язку з тим, що відповідач була зареєстрована по місцю проживання покійного [PERSON], вона на момент відкриття спадщини постійно проживала з спадкодавцем, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину. Посилається на те, що зобов'язання [PERSON] як майнового поручителя по зобов'язаннях [PERSON], що виникли на підставі договору іпотеки залишились невиконаними і належали останньому на момент відкриття спадщини та не припинились в частині повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору та договору іпотеки внаслідок його смерті. Станом на [INFO] заборгованість кредитному договору становить: 39412 дол. США - заборгованість по кредиту; 17205,65 дол. США - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 19657,70 дол. США - прострочено заборгованість по процентах; 8287,13 дол. США - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту; 9959,71 дол. США - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів; 45245 грн. - заборгованість по сплаті штрафу за несвоєчасне страхування заставного майна. На підставі наведеного, посилаючись на норми матеріального права, а також порушення прав банку на отримання можливості виконання рішення суду та погашення заборгованості, просив визнати відповідача такою, що прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], а саме житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, загальною площею 267,00 кв.м., житловою площею 108,00 кв.м. та земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0935 га, що знаходяться за адресою [ADDRESS]; звернути стягнення на вище вказане нерухоме майно, успадковане [PERSON]; суму грошових коштів отриманих від реалізації у встановленому законодавством порядку вказаного майна спрямувати на погашення заборгованості перед позивачем за кредитним договором №46/012-п/07/Д від 14 вересня 2007 року, яка складається з 94522,13 дол. США та 47065,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, а також вказав на те, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не з'явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести у її відсутності, а також не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частинами 1-3 ст. 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як убачається з матеріалів справи, 13 вересня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір №46/012-п/07/Д, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у формі не відновлювальної відкличної кредитної на споживчі потреби в сумі 80000 дол. США на термін з 14 вересня 2007 року по 13 вересня 2019 року зі сплатою відсотків за користування кредитом виходячи з 12,5% річних (а/с 33). Так, ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Зокрема, як убачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання вище вказаного зобов'язання, між позивачем та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0935 га та об'єкт незавершеного будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, відсоток готовності якого становить 79%, які розташовані за адресою [ADDRESS] (а/с 25). В подальшому, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.10.2010 року визнано за [PERSON] право власності на будинковолодіння по [ADDRESS], яке складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 267 кв.м., в тому числі житловою площею 100,8 кв.м., а також криниці№1, вигрібної ями №2,3, огорожі, всього загальною вартістю 811923 грн. (а/с 43-48). При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про іпотеку» після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. Крім того, факт належності [PERSON] земельної ділянки, що є предметом іпотеки підтверджується копією державного акту про право приватної власності на землю (а/с 42). Разом з тим, як встановлено судом, [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 5). Так, відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщину входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п.п. 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановл статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційно організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Так,судом встановлено, що відповідач постійно проживала разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, що підтверджується відміткою в її паспорті громадянина України, відповідно до якої 28.12.2010 року відповідач була зареєстровано в [ADDRESS], крім того дана адреса не зважаючи на те, що місце реєстрації інше, також вказана як місце постійного проживання спадкодавця у іпотечному договорі (а.с 23, 25). Крім того, як убачається з довідки ПП «Житлосервіс» від 25 квітня 2014 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи, [PERSON] з 28 грудня 2010 року по [INFO], по день смерті проживав за адресою [ADDRESS] (а.с 116). Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, ч. 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відтак, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому цивільним законодавством. При цьому, якщо до складу спадщини входить нерухоме майно, звернення спадкоємця до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, є його обов'язком, а не правом. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Таким чином, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом з тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Крім того, гідно п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Як було встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON], який помер [INFO], в установленому законом порядку, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. 114), однак станом на день розгляду справи свідоцтва про право на спадщину не отримала. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність перешкод у спадкоємця в оформленні права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування й відповідно отримання свідоцтва про право власності на спадщину, а також відсутні докази, які б вказували, що відповідач протягом встановленого строку відмовилась від прийняття спадщину, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову банку в частині визнання [PERSON] такою, що прийняла спадщину, до складу якої входить предмет іпотеки - будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельна ділянка. При цьому, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності перешкод у отриманні нею свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.03.2012 року задоволено позов ПАТ «Укргазбанк» до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №46/012-п/07/д від 14.09.2007 року64318 дол. США та 3100, 72 грн. пені за порушення умов кредитного договору звернено стягнення на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами та земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0935 га, що знаходяться за адресою [ADDRESS] (а/с 7). Постановою заступника начальника Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ від 30.12.2013 року виконавчий лист, виданий на підставі вказаного вище рішення суду, повернено стягувачу у зв'язку з відсутністю згоди на залишення за собою не проданого майна (а/с 18). Так, відповідно до Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частинами 1 та 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно з ст. 35 вказаного Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою вказаної статті визначено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Однак, як встановлено судом та підтверджується наявними у справі доказами, позивач вже використав своє право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки наявне рішення про звернення стягнення на спірні об'єкти нерухомості, яке набрало законної сили й відповідно не позбавлений права звернути його до виконання у порядку, визначному Законом України «Про виконавче провадження», а також ураховуючи те, що власник нерухомого майна помер та його спадкоємцем є відповідач, звернутися із відповідною заявою про зміну сторони виконавчого провадження на правонаступника боржника на стадії виконавчого провадження в порядку ст. 378 ЦПК України. За таких обставин, суд оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині звернення стягнення в рахунок погашення суми боргу за кредитним договором, укладеним між сторонами, на предмет іпотеки, успадкований [PERSON] після смерті іпотекодавця [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено На підставі вище викладеного та

Outcome: partial