Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до Авіакомпанії «Острієн Ерлайнз АГ» про захист прав споживача. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.06.2020 клопотання представника відповідача [PERSON] про передачу справи за підсудністю задоволено. Матеріали справи за позовною заявою [PERSON] до Авіакомпанії «Острієн Ерлайнз АГ» про захист прав споживача передані за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Ухвалою Подільського районного суду від 19.05.2021 справу за позовною заявою [PERSON] до Авіакомпанії «Острієн Ерлайнз АГ» про захист прав споживача було прийнято до провадження судді Петрова Д.В. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним було придбано квитки на рейси відповідача класом обслуговування «Бізнес-клас» за маршрутом Зальцбург - Відень із вильотом із Зальцбурга 17.01.2020 о 08:10 та Відень-Київ із вильотом 17.01.2020 о 09:50. Рейс Зальцбург - Відень було затримано на 40 хвилин, у зв`язку з чим позивач не встиг на стикувальний рейс Відень-Київ. Про затримку рейсу позивача попереджено не було. Позивач зазначає, що йому самостійно вдалося вирішити питання вильоту до Києва, альтернативний рейс до Києва виконувався авіакомпанією «Міжнародні авіалінії України», а клас обслуговування «Бізнес-клас», авіакомпанії МАУ, на думку позивача, гірше, ніж клас обслуговування «Бізнес-клас» відповідача. Позивач стверджує, що бездіяльністю відповідача щодо забезпечення його прибуттям до Києва завдано шкоду його здоров`ю, оскільки після прильоту позивач захворів та змушений був викликати невідкладну медичну допомогу, у зв`язку з чим позивач поніс витрати в розмірі 5 200 гривень. Позивач також просить стягнути моральну шкоду у розмірі 140 тис. гривень у зв`язку зі стресом, оскільки його не було повідомлено про причини затримки, його родина хвилювалася, він змушений був відкладати ділові зустрічі. 26.07.2021 на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому відповідач проти позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні всіх позовних вимог. У відзиві відповідач зазначив, що рейс за маршрутом Зальцбург - Відень було затримано у зв`язку з організацією повітряних потоків та погодними умовами в аеропорту призначення. Відповідач не заперечує втрату позивачем стиковки на рейс Відень - Київ, проте зазначає, що відповідачем було забезпечено перебронювання квитка для позивача на рейс МАУ. Відповідач, посилаючись на ч. 1 ст. 17 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень (надалі - Монреальська конвенція) стверджує, що хвороба позивача не може вважатися тілесною шкодою викликаною подією, що сталася на борту літака, а тому кошти, витрачені позивачем на виклик невідкладної допомоги, відшкодуванню не підлягають. Із посиланням на Монреальську конвенцію та практику Верховного Суду відповідач зазначає, що відшкодуванню підлягають лише фактичні збитки, тому моральна шкода не підлягає компенсації. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в клопотанні на адресу суду представник позивача просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, надав відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, у задоволенні позову просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Cудом встановлено, що позивач придбав квиток №257-2154421425 на наступні рейси відповідача: OS920 Зальцбург - Відень 17.01.2020 о 08:10, OS661 Відень - Київ, 17.01.2020 о 09:50. Рейс Зальцбург-Відень було затримано на 55 хвилин, тому позивач не встиг на наступний рейс Відень-Київ. До Києва позивач летів в той же день рейсом авіакомпанії МАУ. В матеріалах справи містяться замовлення на надання медичної допомоги, датовані 18.01.2020 та 19.01.2020, позивач витратив 5 200 гривень на оплату медичної допомоги, які останній просить стягнути з відповідача як матеріальні збитки. Згідно з витягом із системи бронювання відповідача затримка рейсу OS920 Зальцбург - Відень 17.01.2020 о 08:10 була спричинена через обмеження управління повітряним рухом через погодні умови в аеропорту призначення. Відповідачем 17.01.2020 було здійснено перебронювання на рейс PS846 авіакомпанії МАУ, що не заперечується позивачем. Квитків на рейс авіакомпанії МАУ, які б підтверджували, що позивач придбав їх самостійно за власний кошт, позивачем не надано. Позивачем не надано доказів інших прямих витрат у зв`язку з затримкою рейсу та продовженням подорожі рейсом авіакомпанії МАУ. Отже, з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу договору міжнародного повітряного перевезення і затримки виконання рейсу. Вказані обставини регулюються Авіаційними правилами України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених наказом Державної авіаційної служби України №1239 від 26.11.2018 (надалі - Правила повітряних перевезень пасажирів), Повітряним кодексом України та Монреальською конвенцією. Відповідно до пункту 1 розділу XIV Правил повітряних перевезень пасажирів авіаперевізник може затримати або скасувати рейс як з комерційних причин, так і з причин, які не залежать від нього. Відповідно до пункту 2 глави 3 розділу IV Правил повітряних перевезень пасажирів авіаперевізник, скасовуючи або затримуючи рейс, повинен надавати пасажирам на їх запит пояснення щодо підстав скасування чи затримки рейсу. За потреби забезпечення своєчасної пересадки трансферних пасажирів на стикувальні рейси авіаперевізник за першої можливості повинен запропонувати їм альтернативні маршрути перевезення. Відповідно до пункту 3 глави 4 розділу Правил повітряних перевезень пасажирів якщо затримка рейсу перевищує п`ять годин, пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до абзацу другого пункту 2 глави 2 цього розділу, що включає зміну маршруту, яка має здійснюватися за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості чи до кінцевого пункту призначення - у пізніший час за бажанням пасажира та за умови наявності вільних місць. У матеріалах справи міститься відповідь відповідача на претензію позивача, в якій зазначено, що рейс було затримано через організацію потоків повітряного руху, а позивачу було запропоновано альтернативний рейс PS846 за маршрутом Відень - Київ. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, відповідач надав позивачу пояснення щодо причин затримки рейсу та здійснив для нього перебронювання на альтернативний рейс до Києва, як передбачено Правилами повітряних перевезень пасажирів. Твердження позивача про те, що йому довелося самостійно організовувати переліт до Києва, не знайшли свого підтвердження доказами. Щодо класу обслуговування, то сторонами не заперечується, що позивач летів рейсом авіакомпанії МАУ за маршрутом Відень-Київ у класі обслуговування «Бізнес». Відповідно до пункту 4 глави 7 розділу ІІІ Правил повітряних перевезень пасажирів у разі пониження класу обслуговування авіаперевізник зобов`язаний якомога раніше повідомити про це пасажира та запропонувати компенсацію з урахуванням положень глави 5 розділу XV цих Авіаційних правил. Клас обслуговування позивача понижено не було, Правила повітряних перевезень пасажирів не передбачають компенсації за різницю у класі обслуговування «бізнес» різних перевізників. Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу XXVI Правил повітряних перевезень пасажирів Авіаперевізник відповідає за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира, виключно у разі, якщо подія, яка стала причиною загибелі або тілесного ушкодження, відбулася на борту повітряного судна або під час посадки чи висадки пасажира на/з борт(у) повітряного судна. Відповідно до частини 1 статті 17 Монреальської конвенції перевізник є відповідальним за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира, тільки за умови, що подія, яка стала причиною загибелі або ушкодження, відбулася на борту повітряного судна або під час посадки чи висадки пасажира. Судом встановлено, що згідно із замовленнями позивача останнім було викликано невідкладну медичну допомогу 18.01.2020 та 19.01.2020 на адресу, що не є адресою аеропорту, до якого прибував рейс позивача. У позовній заяві позивач стверджує, що у зв`язку із затримкою рейсу і тривалим перебуванням в аеропорту в м. Відень, він захворів на гостру респіраторну вірусну інфекцію. До матеріалів справи не додано підтвердження наявності хвороби у позивача, замовлення про надання медичної допомоги такої інформації не містять. Позивачем не надано доказів, що хвороба була спричинена подією, що відбулася на борту повітряного судна або під час посадки чи висадки пасажира. Акти про події на борту судна або події під час посадки чи висадки, які б могли спричинити хворобу, про яку стверджує позивач, у матеріалах справи відсутні. Отже позов в частині стягнення з відповідача майнової шкоди у розмірі 5 200 гривень за оплату викликів невідкладної медичної допомоги задоволенню не підлягає. В частині вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації моральної шкоди розмірі 140 тис. гривень у зв`язку із затримкою рейсу OS920 Зальцбург - Відень, то суд вважає, що позов в цій частині також не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами склалися договірні відносини з приводу міжнародних повітряних перевезень. Відносини міжнародних авіаперевезень регулюються Конвенцією про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, яка вчинена 28 травня 1999 року у м. Монреаль, ратифікована Законом України N 685-VI від 17 грудня 2008 року і набрала чинності 6 травня 2009 року (надалі - Монреальська конвенція). Відповідно до ст. 29 Монреальської конвенції «Підстави позову», під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов щодо заподіяння шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією конвенцією. При будь-якому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню. Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №761/13278/18 правовідносини сторін у галузі міжнародних авіаперевезень пасажирів та багажу не регулюються цивільним законодавством України, та/або Законом України «Про захист прав споживачів», тому що ці правовідносини належать до галузі міжнародного повітряного права та, відповідно, регулюються спеціальною міжнародною конвенцією, а саме Монреальською конвенцією про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28 травня 1999 року. Оскільки моральна шкода не належить до фактичних збитків, вона не підлягає стягненню з відповідача. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, суд надходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed