Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 11.09.2016 року [PERSON] взяв у неї в борг грошові кошти у сумі 6200,00 доларів США (що згідно курсу НБУ на 11.09.2016 року становило 161200,00 грн.), представивши розписку про отримання грошових коштів у зазначеній сумі. Борг відповідач зобов'язався повернути у термін до 30.09.2016 року. Але, як стверджувала позивач, кошти, отримані в борг у сумі 6200,00 доларів США, відповідач досі не повернув у повному обсязі, сплативши лише 7949,48 грн., безпідставно ухиляючись від виконання у повному обсязі зобов'язань, взятих на себе за договором позики від 11.09.2016 року. Оскільки [PERSON] прострочив виконання взятого на себе за договором позики зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі повернення позики, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу у розмірі 5965,15 доларів США, що згідно з курсом НБУ на 03.11.2016 року становить 152409,80 грн., а також судовий збір у сумі 1524,10 грн. У судовому засіданні позивач підтримала позов, просила суд задовольнити його в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 11.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] (позикодавець) передала [PERSON] (позичальник) грошові кошти у сумі 6200,00 доларів США. Ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладнення між [PERSON] та [PERSON] договору позики відповідачем було представлено розписку про отримання ним від позивача грошових коштів у сумі 6200,00 доларів США (а.с.7). Нормою ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України покладено на позичальника обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У розписці про отримання грошових коштів від 11.09.2016 року встановлено кінцевий термін повернення суми позики - 30.09.2016 року. У цей термін позичальник отримані в позику грошові кошти у повному обсязі не повернув, сплативши лише 7949,48 грн., ухилившись від виконання у повному обсязі зобов'язань, взятих на себе за договором позики від 11.09.2016 року. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 11.09.2016 року у сумі 5965,15 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 03.11.2016 року становить 152409,80 грн. У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1524,10 грн. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.15, 16, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved