overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

У квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 01.09.1995 року Центральним відділом реєстрації актів м. Києва з Державним Центром, актовий запис № 1735 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вона вказує на те, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримуються, подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося, і поновлювати їх позивач не має наміру. Зважаючи на вищенаведене просив суд розірвати шлюб. Донька [PERSON], [INFO], за домовленістю сторін, після розірвання шлюбу проживатиме з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, але через канцелярію подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але через канцелярію подала заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01.09.1995 року у Центральному відділі реєстрації актів м. Києва з Державним Центром, актовий запис № 1735. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами не склались нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин, беручи до уваги відсутність волевиявлення подружжя щодо збереження сімейних відносин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на, в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи позов тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06.03.2015 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судовому засіданні, позов підтримала посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 06.03.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Коробко) розірвано (а.с. 6). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Із довідки № 356 від 15.04.2015 року виданої виконкомом Ленінівської сільської ради Менського району Чернігівської області, що [PERSON], [INFO] дійсно проживає спільно з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 5). Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. З таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

У квітня 2015 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що відповідач є батьком дитини, але матеріального допомоги не надає, тому просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON], [INFO] для утримання неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1 / 3 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини і до досягнення кожної з доньок повноліття, тобто до [PERSON] 17.04.2025 року та [PERSON] 22.07.2028 року. Позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду повідомлявся належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ОЛ № 061768, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.09.2003 року. Прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження дітей серії І-ОЛ № 099319 та серії І-ОЛ № 035962, [PERSON] народилась 17.04.2007 року та [PERSON] народилась 22.07.2010 року. Батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати у частці від заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 183 СК України, вказує, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

У квітня 2015 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області звернулася позивачка з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Позивач стверджує, що відповідач є батьком дитини, але матеріального допомоги не надає, тому просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON], [INFO] на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 09.04.2015 року та до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до 05.02.2016 року, а потім продовжити стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на доньку [PERSON], до досягнення нею повноліття, тобто до 14.04.2024 року. Позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти позовних вимог. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно свідоцтва про народження дітей серії І-ОЛ № 301816 та серії І-ОЛ № 021956, [PERSON] народилася 05.02.1998 року та [PERSON] народилася 14.04.2006 року. Батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 183 СК України, вказує, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

У квітня 2015 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області звернулася позивачка з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що відповідач є батьком дитини, але матеріального допомоги не надає, тому просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON], [INFO] для утримання доньки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1 / 3 частини доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 02.04.2015 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 24.03.2032 року. Позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ОЛ № 072962, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18.10.2013 року. Прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження дитини серії І-ОЛ № 160416, [PERSON] народилася 24.03.2014 року. Батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати у частці від заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 183 СК України, вказує, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У квітня 2015 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання представник позивача надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що містяться відповідні документи в матеріалах справи. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 23.08.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 926. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 22 листопада 2008 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Тому просив суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява в якій проти позову не заперечує та просить суд розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 22 листопада 2008 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

У квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 24 лютого 2000 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини сторони не підтримують, з 2014 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Тому просив суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява в якій проти позову не заперечує та просить суд розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 24 лютого 2000 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

У квітня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 05 липня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Сторони мають різні погляди на сімейне життя і на життя взагалі, майже три роки проживають окремо і спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння відсутнє. Тому, просила суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій проти позову не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 05 липня 2006 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved