Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Одеський міський відділ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області), посилаючись на те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2007 року вона була призначена опікуном над недієздатним [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] з червня 2015 року проживає однією сім`єю з [PERSON] та [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого в книзі Одеського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, актовий запис №6977 від 02 серпня 2016 року, записаний [PERSON] , колишній чоловік [PERSON] Стверджувала, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Вказаним рішенням було встановлено, що [PERSON] з квітня 2013 року не веде спільного господарства з [PERSON] . Посилаючись на те, що [PERSON] визнає факт походження дитини [PERSON] від [PERSON] , позивачка просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Одеський міський відділ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області внести зміни в актовий запис №6977, в графу «Батько» замість: « [PERSON] », [INFO] , вказати: « [PERSON] », [INFO] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2019 року справу було передано до Малиновського районного суду м Одеси, за підсудністю. Ухвалою суду від 11 червня 2019 року було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 30-31). Ухвалою суду від 20 серпня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради (а.с. 46-47). Ухвалою суду від 19 вересня 2019 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 53-54). Позивач [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, у позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, раніше в судових засіданнях не заперечувала, що батьком дитини [PERSON] є саме [PERSON] (а.с. 56). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 68). Представник третьої особи Одеського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ в Одеській областів судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, раніше надавав заяву про слухання справи за його відсутності (а.с. 64, 66-67). Представник третьої особи Орган опіки та піклування МРА ОМР, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 65). Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 12, розділом третім Сімейного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються зазначені правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2007 року призначена опікуном над недієздатним [PERSON] (а.с. 14, 15, 17). Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 14 травня 2011 року Заводським відділом ДРАЦС Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №184, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 13). Судом встановлено, що [INFO] року, в період перебування у шлюбі з [PERSON] , у [PERSON] народився син [PERSON] , батьком якого в книзі Одеського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, актовий запис №6977 від 02 серпня 2016 року, записаний [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Згідно ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 16). Вищевказаним рішенням встановлено, що [PERSON] з квітня 2013 року не веде спільного господарства з [PERSON] , від шлюбу спільних дітей останні не мали, однак від позашлюбних відносин з іншим чоловіком у [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В обґрунтування позовних вимог, на підтвердження того, що батьком дитини [PERSON] , [INFO] , є саме [PERSON] , позивачка зазначила те, що [PERSON] особисто визнає факт походження дитини [PERSON] від [PERSON] та на те, що вони проживали з червня 2015 року однією сім`єю. Відповідно до ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України . Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до пункту 8 Постанови, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду насамперед установлено значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Відповідно доч. 1 ст. 143 ЦПК України, для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Приймаючи до уваги, що батьківство це факт походження дитини від певного чоловіка (батька) і в спірних правовідносинах є природнім, а не юридичним (на відміну від усиновлення), а тому виникає відносно дитини з моменту її народження, а судове рішення лише підтверджує даний факт для його юридичного оформлення. Згідно з ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У частині другій цієї статті закріплено, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно правової позиції у справі за №6-617цс17 Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 квітня 2017 року, відповідно до статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо інше не передбачено цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] своїм правом на подання заяви у відповідності до вимог ст. 129 СК України не скористався. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Для встановлення факту батьківства мають правове значення фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, ДНК тест. Враховуючи вищевикладене, на думку суду, під час розгляду даної справи стороною позивача не було доведено факт походження дитини [PERSON] саме від [PERSON] , клопотання про проведення експертизи, про виклик свідків заявлено не було, не було підтверджено належним чином факт проживання [PERSON] разом із [PERSON] , як до зачаття її дитини, так і після, спільного його виховання у даний час. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12. січня 2011 року 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Таким чином, вимоги позовної заяви щодо зобов`язання Одеського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області внести зміни в актовий запис №6977, в графу «Батько» замість: « [PERSON] », [INFO] , вказати: « [PERSON] », [INFO] є передчасними. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, щопозивачем не доведено обставини, на які вона посилається в своєму позові, таким чином суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 138 СК України передбачено право жінки, яка народила дитину у шлюбі, оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Судовий збір у справі становить 768, 40 грн., від сплати якого позивачка звільнена. На підставі ст. ст. 128, 129 СК України,

Outcome: dismissed