Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

У липні 2020 року представник позивача, яка представляє інтереси [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Позовна заява мотивована тим, що позивач була прийнята на роботу в СТОВ «Липівка» Томашпільського району Вінницької області на посаду будівельника. В 1976 року зборами колгоспу СТОВ «Липівка» с. Липівка Томашпільського району Вінницької області [PERSON] було надано квартиру, яка розташована по [ADDRESS] . З 1976 року по даний час вона проживає в даній квартирі. Позивач відкрито та безперервно володіє даною квартирою, проживає в ній більше 10 років. З моменту вселення в квартиру за свої кошти проводила поточні та капітальні ремонти житлового будинку. Регулярно сплачує комунальні послуги. Позивач вимушена звернутися до суду, який просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу слухати без її участі, позов визнає. Від Липівської сільської сільської ради надійшла заява, в якій сільська рада позов визнає й не заперечує проти його задоволення, просять справу розглянути без участі представника сільської ради. З письмових пояснень свідка [PERSON] та свідка [PERSON] видно, що [PERSON] в 1976 році була надана квартира за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира була передана [PERSON] безкоштовно, оскільки вона працювала будівельником в СТОВ « Липівка». З 1976 року з моменту надання квартири і по даний час [PERSON] проживає там. Суд, розглянувши заяву представника позивача, представника відповідача, письмові пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які\~ дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] . [PERSON] (а.с.5). З довідки № 198 від 25.06.2020 року виданої комунальним підприємством «Могилів-Подільським міжрайонним бюро технічної інвентаризації» видно, що на 25.06.2020 року об`єкт нерухомого майна квартири [ADDRESS] складається з : двох житлових кімнат, коридору, кухні. Згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності і на дане майно не зареєстровано (а.с.4). Як видно з копії паспорта серії [NUMBER] [PERSON] прописана в [ADDRESS] з 11 вересня 1976 року (а.с 3). З довідки № 178 від 10 березня 2020 року видно, що головою домогосподарства по [ADDRESS] є [PERSON] (а..с5) Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить на праві власнсті іншій особі. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не забороненні законом, зокрема із правочинів. Право власності вважаєтсья набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Основною підставою для застосування набувальної давності як підстави для виникнення права власності у користувача майном є те, що майно щодо якого ставиться таке питання є таким, що не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Враховуючи, що вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах. [PERSON] добросовісно володіє квартирою більше десяти років, проводить поточні ремонти та сплачує всі комунальні платежі, протягом всього періоду володіння квартирою ніхто не оскаржував право позивача на володіння та користування цим майном. При цьому протягом вищевказаного періоду позивач володіла даною квартирою безперервно, що підтверджується письмовими поясненнями свідків. Аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved