Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

У липні 2015 року КС «ІСТОК» звернулась до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 31622,45 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.06.2014 року між КС «ІСТОК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ДК2-192, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 12000,00 грн., зі сплатою процентів 34,5% річних, на строк 365 днів. Відповідач зобов'язався сплачувати спілці нараховані проценти та частину кредиту в термін та розмірах, що визначено відповідним графіком розрахунків. Зазначив, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складає 31622,45 грн. В забезпечення кредитного договору, 27.06.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] та був укладений договір поруки, відповідно до умов яких поручитель поручився перед кредитодавцем за виконання позичальником обов'язку по зобов'язаннях, що витікають з кредитного договору №ДК2-192 від 27.06.2014 року. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27.06.2014 року між КС «ІСТОК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ДК2-192, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 12000,00 грн., зі сплатою процентів 34,5% річних, на строк 365 днів. В забезпечення кредитного договору, 27.06.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитодавцем за виконання позичальником обов'язку по зобов'язаннях, що витікають з кредитного договору №ДК2-192 від 27.06.2014 року. Встановлено, що КС «ІСТОК» виконала свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснила видачу кредитних коштів в сумі 12000,00 грн. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов'язання за договором №ДК2-192 від 27.06.2014 року належним чином не виконав. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань за вказаним кредитним договором, у нього перед позивачем станом на 27.06.2015 року виникла заборгованість в сумі 31622,45 грн., з яких: сума неповернутого кредиту 7441,25 грн.; сума несплачених відсотків 19679,20 грн.; сума інфляційних нарахувань 4502,00 грн. 26.05.2015 року та 09.06.2015 року у зв'язку з порушенням умов кредитного договору, відповідачам [PERSON] та [PERSON] були направлені лист-попередження про наявність заборгованості з вимогою погашення кредиту. Однак, вказані вимоги були залишені відповідачами без уваги. Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови кредитного договору №ДК2-192 від 27.06.2014 року, а тому з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 31622,45 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стаття 88 ЦПК України не передбачає солідарного стягнення судових витрат. Оскільки даних спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами в рівних частинах, а саме стягненню підлягає сума судового збору 158,12 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved