Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області, Лютарська сільська рада Ізяславського району Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що вона є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Батьком хлопчика є відповідач [PERSON] . Дитина проживає із позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням сина не займається, його життям, здоров`ям та навчанням не цікавиться, не відвідує його, не проявляє жодної зацікавленості у його подальшій долі, не надає матеріальної підтримки. Зважаючи на викладені обставини, [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Ухвалою судді від 24 квітня 2020 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12 червня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті на 26 червня 2020 року на 12 год. 30 хв. У судове засідання сторони та треті особи не з`явилися, про дату час та місце слухання справи повідомлені належним чином, у поданих до суду письмових заявах представники позивача та третіх осіб просять слухати справу за їх відсутності. Представник позивача адвокат Дацишина М. В. вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області Ткаченко Р. І. зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник третьої особи Лютарської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області вказує, що проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається із повідомлення Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області № 532 від 21 квітня 2020 року, місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS] . Надіслана [PERSON] судова повістка повернулася до суду із повідомленням про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Такі дані вказані у поштовому повідомленні, яке повернулося до суду у зв`язку з неможливістю вручення судової повістки на 26 червня 2020 року на 12 год. 30 хв. Іншої адреси свого місця проживання чи перебування [PERSON] суду не повідомлено. Тому, у зв`язку з відсутністю [PERSON] за адресою місця реєстрації суд вважає, що останній повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Однак, у раніше поданій до суду письмовій заяві вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Відтак, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін та третіх осіб. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та третіх осіб, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції 24 вересня 2005 року за актовим записом № 113. Шлюб між сторонами розірвано 22 серпня 2007 року. Від шлюбу позивач та відповідач мають сина [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції 24 вересня 2005 року, свідоцтвом про народження Олександра серії [NUMBER] , виданим Лютарською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 22 лютого 2006 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції 22 серпня 2007 року. З акту обстеження умов проживання від 13 березня 2020 року вбачається, що син сторін [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] у [ADDRESS] . Позивачем створено для дитини задовільні умови проживання, син має окрему кімнату, сім`я забезпечена необхідними меблями, побутовою технікою та продуктами харчування, в кімнатах охайно, стосунки в сім`ї доброзичливі. Батько з дитиною не проживає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям свого сина, не надає коштів на його утримання, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його здоров`ям та навчанням, підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Згідно з характеристикою Михлянської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів на [PERSON] та довідкою того ж навчального закладу від 12 березня 2020 року № 19, за весь час навчання батько дитини [PERSON] його навчанням не цікавився, батьківських зборів не відвідував. Вихованням хлопчика займається мама [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Лютарської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області за № 109 від 17 березня 2020 року на підставі рішення виконавчого комітету тієї ж сільської ради від 16 березня 2020 року орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Згідно з ст. 2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенції) держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї. Статтею 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У відповідності з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 4 статті 155 СК України визначено, що ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 з наступними змінами, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, не доглядає за сином, не займається його вихованням, піклуванням про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не забезпечує його матеріально, не відвідує сина у навчальному закладі, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав. Відтак, позов [PERSON] підлягає до задоволення. Крім того, з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved