overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ізюмської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 29 січня 2016 року помер її батько [PERSON] 26 листопада 2015 року померла її бабуся [PERSON]. Померла бабуся [PERSON] за життя склала заповіт і заповіла все майно [PERSON] і [PERSON] Батько позивача звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але помер не оформивши її. Позивач [PERSON] не встигла вчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, просила визначити їй достатній строк для прийняття спадщини. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував.(а.с.31) Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи, клопотань або заяв не надала. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла 26 листопада 2015 року (а.с.17), [PERSON] помер 29 січня 2016 року.(а.с.16) За життя [PERSON] склала заповіт: -23 жовтня 2013 року посвідчений державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3-1282, відповідно до якого заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. (а.с.10) [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті свого сина [PERSON] до приватного нотаріуса [PERSON], а батько позивача після смерті [PERSON] звернувся до Ізюмської державної нотаріальної контори.(а.с.5) Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Капитолівської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач вказує, що пропустила строк на подачу заяви про прийняття спадщини з поважних причин та просить встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, проти позову не заперечують. Перевіривши матеріали справи судом було встановлено наступні факти. 27 вересня 2016 року померла [PERSON] Петрівна- мати позивача (а.с.6). Смерть [PERSON] підтверджено свідоцтвом про смерть серія 1-ВЛ №556156 від 27 вересня 2016 року.(а.с.6) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку №8 по вулиці Радянській з надвірними будівлями в селі Капитолівка Ізюмського району Харківської області , на приватизованій земельній ділянці розміром 0,1284 га - свідоцтво про право власності на 1/2 частку будинку видане Ізюмською держнотконторою 20 квітня 2015 року, реєстраційний номер 3-584 та зареєстрованому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 квітня 2015 року за №621301563228. (а.с.12,13) Інша 1/2 частина вище зазначеного будинку належить позивачці у справі [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом.(а.с.14) [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті матері [PERSON] Завідувачем Ізюмської державної нотаріальтної контори надано до суду повідомлення за вих.номером 2663/01-16 від 18.11.2017 року, де зазначено, що спдкова справа після серті [PERSON], яка померла 27 вересня 2016 року не заводилася. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно дост. 1272 ЦК Українивизначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленогост. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 03 травня 2014 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в виконкомі Донської селищної ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вказала, що з 2015 року подружні стосунки між нею та чоловіком припинені, кожен з них має різні погляди на шлюб та сім'ї. Сторони спільне господарство не ведуть, між ними втрато почуття любові та поваги. Вважала, що збереження їхньої родини неможливе, а тому просила її шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище Бадай. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з відомих суду причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. У звязку із неявкою відповідача в судове засідання судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 травня 2014 року сторони зареєстрували шлюб в виконкомі Донської селищної ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 346237. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 07.10.2014 року виконкомом Талаківської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на її користь в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 14 листопада 2009 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 637. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Вказала, що з 17 жовтня 2017 року з чоловіком однією родиною не проживають, оскільки [PERSON] зловживає спиртними напоями, через що між ними постійно виникають сварки, що негативно впливає на виховання дитини. Вважала, що збереження їхньої родини неможливе, а тому просила її шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з відомих суду причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 14 листопада 2009 року сторони зареєстрували шлюб в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 637, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 14.11.2009 року. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 29.01.2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 29 квітня 2006 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 215. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказала, що з 2016 року однією родиною з чоловіком не проживають, оскільки відповідач матеріально родину не утримує, через що між ними виникали сварки, що негативно впливало на виховання дітей. Вказані причини призвели до розпаду родини. Вважала, що збереження її сім'ї не можливе, у звязку із чим просила її шлюб із відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб із відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає, і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а нею при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн., то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України, такі витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту. Просила встановити факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначала, що перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який 04 листопада 2008 року був розірваний. Незважаючи на це, шлюбні відносини продовжилися, а [INFO] вона народила сина [PERSON]. Проте при реєстрації дитини відомості про батька записані відповідно до положень ст.135 СК України. [PERSON] мав намір оформити батьківство щодо сина, але [INFO] несподівано помер. Встановлення факту батьківства необхідно для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника. В судове засідання сторони та їх представники не з'явилися, представником позивача подано заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, надав заяву про можливість слухання справи у відсутності представника. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надав заяву про можливість слухання справи у його відсутність, просить відмовити у задоволенні заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Заявник [PERSON] є матір»ю [PERSON], [INFO]. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ст. 135 СК України. Згідно ч.1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір»ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. При вирішенні питання про можливість задоволення заяви суд враховує наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 04 листопада 2008 року був розірваний, незважаючи на це, шлюбні відносини продовжилися, що підтверджується довідкою Іршанської селищної ради № 132 від 25.04.2018 року, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно постійно проживала разом зі своїм колишнім чоловіком [PERSON] по день його смерті, а саме [INFO]. Вказане, на думку суду, може свідчити про походження дитини від [PERSON]. Приймаючи до уваги, що права заявника, а також неповнолітньої дитини можуть бути поновлені шляхом встановлення факту батьківства, суд вважає необхідним задовольнити заяву.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] посилаючись на Закон України «Про захист прав споживача» звернувся до суду із позовом до ФОП [PERSON] про стягнення збитків за неякісний ремонт автомобіля &#171;Toyota Land Cruiser 200&#187;, д/н [NUMBER]. В обґрунтування позову вказував, що належний йому автомобіль в березні 2017 року почав фіксувати помилку 4LO, при цьому майже повністю була втрачена потужність двигуна. З 27.03.2017 року по 31.03.2017 року ФОП [PERSON], який надає послуги з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів під торговою маркою Тандем-Авто провів роботи з зняття, чищення та встановлення клапану EGR. Вартість виконаних робіт склала 3000 грн., а запасних частин 225 грн. Не зважаючи на проведені роботи помилка 4LO продовжувала виникати до наступного звернення до ФОП [PERSON] із вказаною проблемою. Починаючи з 01.09.2017 року по 06.09.2017 року відповідач повторно проводив роботи з технічного обслуговування автомобіля &#171;Toyota Land Cruiser 200&#187;, д/н [NUMBER] загальною вартістю 2 648 грн. Оскільки несправність автомобіля не була усунута в Тандем-Авто, позивач був вимушений звернутися до ТОВ «Автосаміт на Столичному» після проведення робіт у якому несправність усунута і жодного разу не повторювалась. Вище вказане, на думку позивача, свідчить про те, що ФОП [PERSON] не проведено належним чином роботи з чищення клапану EGR, в результаті чого додатково також було пошкоджено ущільнююче кільце паливного шлангу, що спричинило витік дизельного пального. Загальна вартість збитків за твердженням позивача склала 5 873 грн. 66 коп., а моральна шкода спричинена душевними стражданнями у розмірі 5 000 грн. За таких обставин, позивач просив про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача, крім іншого, 640 грн. судового збору та 5000 грн. витрат на правову допомогу. Суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

У листопаді 2017 року[PERSON] предявив в суд позов до[PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначив, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано у Вовницькій сільській раді Млинівського району Рівненської області 03 лютого 2013 року, актовий запис №1. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось, так як у них різні характери, різні погляди на життя. Протягом останніх двох років разом не проживають. Сімя розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач не зявився, суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю. (а.с.13) Відповідач в судове засідання не зявилася, суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позов визнає повністю. (а.с.14) Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує протягом двох років. Заходи для збереження сімї сторонами не вживалися. Шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] та [PERSON] (Заявники) звернулись до суду із спільною заявою, де просять суд розірвати шлюб між ними, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують тривалий час, проживають окремо, у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я сторін розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. Спору щодо місця проживання дитини та її утримання на даний час немає. Ухвалою Шевченківського районного суду від 29 листопада 2017 року у цій справі було відкрито провадження та її було призначено для розгляду по суті за участю сторін. У судове засідання Заявники не з'явились, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Суд, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає спільну заяву подружжя такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 серпня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №1192 від 16 серпня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). 22 листопада 2017 року Заявники уклали нотаріально посвідчену заяву, відповідно до якої спору щодо утримання дитини не мають. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини,а тому заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] та [PERSON] (Заявники) звернулись до суду із спільною заявою, де просять суд розірвати шлюб між ними, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують тривалий час, проживають окремо, у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я сторін розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. Спору щодо місця проживання дітей та їх утримання на даний час немає. Ухвалою Шевченківського районного суду від 16 листопада 2017 року у цій справі було відкрито провадження та її було призначено для розгляду по суті за участю сторін. У судовому засіданні представники Заявників заяву підтримали, просили задовольнити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає спільну заяву подружжя такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 жовтня 2014 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №2446 від 03 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 14). Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 15). 20 жовтня 2017 р. заявники уклали нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], відповідно до умов якого батьки домовились, що до досягнення дитиною чотирнадцяти років вона буде проживати разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 18-19). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей,а тому заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved