Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

У липні 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Вказувала, що 17 червня 2017 року біля будинку № 37 по вул. Мамина-Сибіряка в м. Маріуполі в результаті падіння дерева був пошкоджений її автомобіль ЗАЗ-DEAWOO. Зважаючи на відсутність сильного вітру та інших природних явищ стихійного характеру, вважає, що випадок трапився через недбалість відповідача зі здійснення контролю за зеленими насадженнями на прибудинковій території. Просила стягнути з відповідача збитки в сумі 5500 грн. та 5000 на відшкодування моральної шкоди. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що дерево не перебуває на балансі підприємства, не було визнано аварійним, а тому у ЖКП «КК «Кальміуська» не було підстав для його видалення. Позов не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків законом віднесено витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року розяснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, необхідно мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобілю ЗАЗ-DEAWOO, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.9). Факт падіння дерева було зафіксовано актом ЖКП КК «Кальміуська», згідно з яким 17.06.2017 року об 11 годині 30 хвилин біля підїздів 1, 2 будинку № 37 по вул. Мамина-Сибіряка в результаті сильного вітру відбулось падіння дерева на автомобіль, який належить [PERSON] При візуальному огляді виявлено, що дерево зелене з сухим гіллям, на місці розлому ствола виявлені сліди пошкодження короїдами, всередині ствол трухлявий. Позивачка в свою чергу склала акт, у якому в присутності свідків зафіксувала, що автомобіль [NUMBER] отримав такі ушкодження: вмятина та подряпини заднього лівого крила, вмятина даху, вмятина капоту, вмятина передньої правої стійки, а також безліч подряпин (а.с. 18). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що крона дерева була наполовину висохлою, після його розлому вони побачили, що серцевина дерева була трухлявою. Згідно зі ст. 1192 ЦК розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з рахунком, складеним ФОП [PERSON] 20.07.2017 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 5500 грн. (а.с.14). Фактичні обставини справи, характер пошкоджень автомобіля та вартість відновлювального ремонту підтверджується наданими позивачкою доказами і не оспорюється відповідачем. Стосовно причин досліджуваної пригоди суд зважає на те, що за повідомленням Маріупольської гідрометереологічної обсерваторії 17 червня 2017 року в часовий проміжок з 09-00 по 12-00 годину (час пригоди) швидкість вітру становила 5 м/с, пориви 7 м/с. За прийнятою Всесвітньою метрологічною організацією шкалою Бофорта така швидкість вітру кваліфікується як «слабкий вітер», за якого листя і тонкі гілки дерев постійно колишуться, а його пориви до 7 м/с як «помірний вітер», який піднімає пил і сміття, призводить в рух тонкі гілки дерев. Зважаючи на це суд вважає непереконливим твердження відповідача про те, що причиною розлому дерева став сильний вітер. За змістом п. 9.1.12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, затверджених Наказом Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105 (далі Правила) аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров'я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі. Як убачається з досліджених судом доказів, дерево, гілка від якого впала на автомобіль позивачки, мало значну частину сухих гілок у верхній частині крони та трухляву серцевину стовбура, що й стало причиною його розлому. Виконавчий комітет Маріупольської міської ради визначив лише двох потенційних балансоутримувачів дерев за зазначеною адресою (а.с. 49). Водночас, за офіційним повідомленням відповідача дерева, які знаходяться у дворі будинку № 37 по вул. Мамина-Сибіряка в м. Маріуполі на балансі ЖКП «КК «Кальміуська» не обліковуються (а.с. 50), не перебувають вони також на балансі МКП зеленого будівництва (а.с. 51). За таких обставин суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (далі - [PERSON]), згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 21 якого до об'єктів благоустрою населених пунктів належать прибудинкові території, а елементами благоустрою є, зокрема, зелені насадження на прибудинкових територіях. Частиною 4 статті 28 Закону передбачено, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров'ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб. Відповідно до статті 25 та частини 7 статті 28 Закону утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Пунктами 9.1.11 та 9.1.13 Правил встановлено, що на вулицях і площах населених пунктів у процесі обстеження зелених насаджень необхідно виявляти аварійні дерева і потенційно аварійні гілки. З метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди (розділ 12). Водночас, згідно з п. 3.8.2 Правил відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об'єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об'єктів, яким у даній справі є відповідач, який з огляду на очевидні ознаки аварійності дерева повинен був вжити заходів до його видалення. Бездіяльність відповідача у цьому питанні знаходиться у безпосередньому причинному звязку із заподіянням позивачці шкоди і свідчить про його вину у формі недбалості. Відповідно до ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Таким чином, наявність моральної шкоди в результаті пошкодження майна презюмується і не вимагає доведення. На відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд стягує з відповідача 1000 грн., вважаючи таку суму розумною і справедливою компенсацією заподіяних позивачці страждань. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки пропорційно до задоволених позовних вимог слід стягнути витрати з оплати судового збору в сумі 768, 00 грн.

Outcome: partial