Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У липні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором №003-23064-261212 від 26.12.2012 року у розмірі кредитного ліміту в сумі 15000 грн. Вказував, що банк виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, а відповідач, скориставшись кредитною лінією, не виконує належним чином зобов'язання за Договором, в результаті чого станом на 14.05.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 28713,24 грн., яка складається з: тіла кредиту - 10894,00 грн., простроченому тілу кредиту - 4106,00 грн.; заборгованості за відсотками - 3011 грн. 63 коп., заборгованості за комісіями - 10701,61 грн. Зазначали, що в добровільному порядку відповідач суму боргу за договором кредиту не сплачує, у зв'язку з чим позивач звернувся з зазначеним позовом до суду. В судове засідання представник позивача Духота І.В., який діє на підставі довіреності від 06.02.2014 року (а.с.12) не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.2 зворотна сторона) у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час, дату і місце судового засідання повідомлялась належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України (а.с.17,21), причини неявки суду не повідомила. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 003-23064-261212 від 26.12.2012 року (а.с.4), відповідно до якого остання отримала ліміт кредитної лінії у розмірі 15000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням - ст. 610 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦПК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач, згідно розрахунку заборгованості за договором № 003-23064-261212 від 26.12.2012 (а.с.3) станом на 14.05.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 28713,24 грн., яка складається з: тіла кредиту - 10894,00 грн., простроченому тілу кредиту - 4106,00 грн.; заборгованості за відсотками - 3011 грн. 63 коп., заборгованості за комісіями - 10701,61 грн. У зв'язку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача сплачену ним суму судового збору, відповідно до платіжного доручення №352055960 від 19.06.2014 року у розмірі 287 грн. 13 коп. також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved