Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернулася до Бердянського міськрайонного суду із зазначеним позовом до відповідача, в обґрунтування якого посилалася на те, що 05 жовтня 2015 року вона позичила [PERSON] 400 доларів США, про що вони уклали у письмовій формі договір позики, що підтверджується його розпискою від 05.10.2015 року. Курс долара по відношенню до гривні станом на 13 листопада 2015 року згідно розпорядження ПУМБ становить 24,10 грн. за один долар. Таким чином, 24.10 х 400 доларів США = 9640 грн. За договором позики відповідач зобовязався повернути їй грошові кошти до 07.11.2015 року, однак, у термін, передбачений договором, [PERSON]УВ. кошти не повернув та під будь яким приводом ухиляється від виконання зобовязання, на телефонні дзвінки не реагує. Вона є інвалідом ІІ групи, а тому потребує коштів на своє лікування, яке є коштовним. У звязку з тим, що відповідач зволікає щодо виконання свого обовязку, вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Посилаючись на вказані обставини та ст.ст. 1047, 1049 ЦК України, просила стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики в сумі 9640,00 грн. Позивач у судове засідання не зявилася, направила до суду заяву від 17.02.2016 року в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся за місцем реєстрації, проте конверти поверталися до суду за закінченням терміну зберігання, що відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням, тому суд відповідно до положень ст.ст.169, 224-226 ЦПК України через повторну неявку відповідача ухвалює рішення в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши в сукупності обставини та надані докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 05 жовтня 2015 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 400 доларів США та зобовязався повернути борг до 07 листопада 2015 року, що підтверджується оригіналом розписки, наданої для долучення до матеріалів справи позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Наявність оригіналу розписки у [PERSON] свідчить про те, що вона позичила відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 400,00 доларів США, що в еквіваленті на час звернення до суду становлять 9640,00 грн. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63 цс 13, яка, згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для усіх судів України. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі…) у строк та в порядку, що встановлені договором Враховуючи, що в строк, установлений договором, і до ухвалення рішення у цій справі, відповідач не повернув позивачу суму позики, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і стягненні з відповідача на користь позивача в національній валюті, відповідно до положень ст.99 Конституції України, ст.ст.192, 533 ЦК України, суми основного боргу в розмірі 9640,00 грн. Враховуючи, що відповідач, згідно з копією довідки управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради №355 від 03.04.2015 року, є інвалідом ІІ групи з дитинства, і була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду відповідно до п.9) ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то на підставі ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved