Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] з заявою, в якій просить встановити факт того, що батьком дитини [PERSON], який народився 02.11.2002 року в м. Бердянську Запорізької області, є [PERSON], [INFO], який помер 05.06.2015 року в м. Бердянську, зобовязати відділ ДРАЦС по м. Бердянську Бердянського МРУЮ у Запорізькій області внести зміни до актового запису №796 від 27.11.2002 року про народження дитини [PERSON], а саме змінити запис про батька «Ташев Артем Іванович» на «[PERSON], [INFO]». В обґрунтування заяви зазначила що з 1996 року вони з [PERSON] мешкали однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, спільно робили покупки необхідні для їх сімї, купували одяг та інші побутові речі. Згодом вона завагітніла від [PERSON] та 02.11.2002 року народила сина [PERSON] 27.11.2002 року вона зареєструвала народження сина у відділі РАЦС Бердянського МРУЮ. Запис про батька дитини в актовому записі №796 був записаний за її вказівкою. Не зважаючи на те, що [PERSON] не звернувся до відділу РАЦС з заявою про своє батьківство, він завжди визнавав себе батьком дитини. На протязі всього часу вагітності [PERSON] виявляв турботу про неї, допомагав по господарству, купував фрукти та ліки, одяг для майбутньої дитини, відвідував її та дитину у пологовому будинку. Після виписки з пологового будинку [PERSON] забрав її з дитиною та привіз до своїх батьків, які мешкали [ADDRESS]. У 2003 році вони разом переїхали на постійне місце проживання у квартиру [INFO], де мешкали разом до моменту смерті [PERSON], 05.06.2015 року. [PERSON] займався вихованням сина, опікувався ним, цікавився його успіхами у школі, купував йому іграшки та дитячі книжки, утримував його матеріально. Батьківство померлого [PERSON] відносно [PERSON] підтверджується також висновком молекулярно-генетичного аналізу ДНК. Встановлення факту батьківства необхідно для прийняття спадщини неповнолітнім [PERSON] після смерті [PERSON] Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] (а.с.27, 28) в судовому засіданні заяву підтримали посилаючись на обставини викладені в ній. Додатково суду пояснили, що після виписки з пологового будинку [PERSON] забрав [PERSON] з дитиною та привіз до своїх батьків, які мешкали [ADDRESS]. В помешканні заявника, по вул. Ульянових 9, в квартирі №7, робився ремонт. У 2003 році вони разом переїхали на постійне місце мешкання у вказану квартиру по вул. Ульянових, де мешкали до моменту смерті [PERSON], 05.06.2015 року. Місце проживання чоловіка було зареєстровано за адресою проживання його матері. [PERSON] завжди визнавав себе батьком [PERSON], виконував батьківські обовязки щодо сина, але до відділу РАЦС з заявою про реєстрацію його батьком дитини за життя не звернувся. Спочатку причиною був спір про імя дитини і [PERSON] з цих причин не захотів йти до РАГСу, а потім це питання вже не виникало. У травні 2015 року [PERSON] потрапив у лікарю з тяжкою травмою, перебував у непритомному стані. З метою підтвердження батьківства [PERSON]І вона вирішила провести тест ДНК на батьківство і звернулася до медичного центру «ДІА-сервіс». Медичною сестрою було здійснено забір біологічних матеріалів у [PERSON] і [PERSON]. За наслідками проведеного дослідження ДНК батьківство [PERSON] підтверджено. Просять заяву задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] та її представник [PERSON] (а.с.25, 26) в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечують посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях (а.с.21). Додатково [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та її син [PERSON] зійшлися і стали проживати разом з 1996 року. Син забирав [PERSON]Є з дитиною з пологового будинку. Після народження дитини протягом пяти місяців вони проживали у неї. У цей час [PERSON] з її чоловіком робили ремонт в квартирі [ADDRESS]. Після закінчення ремонту [PERSON] з [PERSON] та дитиною переїхали жити у вказану квартиру. Син купляв холодильник, телевізор, антену, пральну машину, меблі у цю квартиру. Артем визнавав [PERSON] своїм сином, називав його сином, а дитина називала його батьком. Чому син не був зареєстрований батьком [PERSON] одразу після його народження не знає. Знає, що син згодом пропонував [PERSON] зареєструвати сина на себе, але остання відмовилася посилаючись на те, що дитина вже звикла до свого прізвища. З [PERSON] вона спілкувалася, забирала його з дитячого садка, гуляла з ним. Але онуком вона його не вважає бо аналіз ДНК було проведено без її згоди, результати аналізу вона не визнає. Спору про право між нею та позивачкою на сьогодні не має. Проти визнання факту батьківства [PERSON] щодо [PERSON] вона заперечує тільки з тих підстав, що [PERSON] за життя сина не хотіла реєструвати його місце проживання у своїй квартирі, а також тому, що вона відмовилася сама реєструвати [PERSON] батьком дитини, посилаючись на те, що дитина звикла до свого прізвища. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради [PERSON] вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні було зясовано і не заперечувалося заінтересованою особою [PERSON], що [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON], забрав дитину з пологового будинку, займався його вихованням, матеріально забезпечував. [PERSON] і [PERSON] з 1996 року жили однією сімєю, вели спільне господарство, опікувалися один одним і своєю дитиною. Додатково суду пояснила, що вона особисто проводила з дитиною бесіду, в ході якою зясовано, що [PERSON] дуже засмучений через смерть [PERSON], якого сприймав своїм батьком. [PERSON] вважає своєю бабусею. Представник відділ ДРАЦС у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.20, 38, 39). Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд встановив наступне. У постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено наступне: - пункт 3: « Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. - пункт 7: « У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матірю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи». У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам розяснено наступне: «Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України ( 2006-07 )… Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття». Згідно зі ст.ст.234, 256 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [PERSON] звернулася до суду, в порядку окремого провадження, з заявою про встановлення факту батьківства [PERSON], який помер 05 червня 2015 року, і якого вона вважає батьком дитини [PERSON], [INFO]. Таким чином до спірних правовідносин застосовуються норми ст.53 КпШС України. За ст. 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 1996 року проживали однією сімю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, турбувались один про одного. У 2002 році [PERSON] завагітніла. 02.11.2002 року народила сина [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з актового запису №796 від 27.11.2002 року про народження [PERSON], складеного відділом ДРАЦС по м. Бердянську, при державній реєстрації народження [PERSON] відомості про батька «Ташев Артем Іванович» були внесені за заявою матері (а.с.41), відповідно до ст. 55 КпШС України. [PERSON] у період вагітності цивільної дружини і після народження дитини визнавав себе батьком [PERSON]. Забрав дружину разом з сином з пологового будинку, опікувався сином, займався його вихованням, забезпечував матеріально. З 2003 року [PERSON] разом з [PERSON] та сином [PERSON] мешкав у квартирі [ADDRESS], до самої його смерті. Встановлені обставини не заперечуються заінтересованою особою [PERSON] 19.05.2015 року [PERSON] було госпіталізовано до травматологічного відділення Бердянської міської лікарні з діагнозом: відкрита черепно-мозкова травма, де 05.06.2015 року він помер (а.с.6, 9). За ініціативою [PERSON], 02.06.2015 року було проведено забір біологічних матеріалів у [PERSON] та [PERSON] для проведення тесту ДНК на батьківство. За наслідками проведеного тесту 26.09.2015 року експертною установою Естонії « ASPER BIOTECH» складено звіт відповідно до якого [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] з вірогідністю 99,99% (а.с.10-12). Суд, з огляду на положення ст.59 ЦПК України, не може прийняти цей звіт як допустимий доказ у цій справі, оскільки дослідження здійснено іноземною установою, повноваження якої на проведення таких досліджень не підтверджено у судовому засіданні. Факт визнання померлим [PERSON] свого батьківства щодо дитини [PERSON] було підтверджено також показаннями свідків, які були допитані у судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] мешкала з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] по вул. Ульянових. Шлюб між [PERSON] та її чоловіком не був зареєстрований. Вони вели спільне господарство та займались вихованням сина. Артем називав [PERSON] сином. Оглянувши у судовому засіданні фотокартки №7,8 впізнала на зображених та показала суду [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] суду показала, що знайома з [PERSON]Є більше сорока років. Знає [PERSON] з 1995 року. У 1996 році [PERSON] і [PERSON] стали проживати разом [INFO]. Коли у них в 2002 році народився [PERSON], вони жили у [PERSON]. Потім знову переїхали жити на вул. Ульянових, 9. [PERSON] був зареєстрований по вул. Піонерській, але завжди мешкав з [PERSON] [PERSON] радів, що у нього народився син, він займався вихованням дитини, піклувався про неї. Дитина дуже схожа на батька, [PERSON] завжди казав, що це його дитина. Чому [PERSON] не був записаний батьком дитини, вона не знає. Свідок [PERSON], сусідка заявника з 1989 року, суду показала, що [PERSON] жила з [PERSON] з 1996 року однією сімєю по сусідству з нею по вул. Ульянових, 9. В період вагітності [PERSON] казав, що це його дитина та дуже цьому радів. Забирав дружину з дитиною з пологового будинку. Артем займався вихованням сина, гуляв з ним, відводив до дитячого садка, піклувався про нього. Він завжди визнавав своє батьківство, але чому не був записаний батьком дитини не знає. Бабуся [PERSON] спілкувалася з [PERSON], забирала дитину з дитячого садка. Свідок [PERSON], оглянувши предявлені заявником фотографії впізнала на зображених на фото №7 осіб та показала суду, що це [PERSON] забирає з пологового будинку [PERSON] з сином. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], сусідка заявника з 2004 року, суду показала, що знає [PERSON] як бабусю [PERSON], яка приходила в гості, забирала його до себе, гуляла з ним. [PERSON] та [PERSON] з сином мешкали однією сімєю в квартирі [ADDRESS]. Вони вели спільне господарство, опікувались один одним і дитиною. Артем займався вихованням сином, водив і забирав його з дитячого садочка, оскільки [PERSON] працювала допізна. Свідок [PERSON] суду показала, що вона знайома з заявником з 2000 року. Знає, що [PERSON] та [PERSON] мешкали разом в будинку Наталиної матері. Потім вона завагітніла. Артем визнавав себе батьком дитини, розповідав, що відвіз дружину в пологовий будинок. Потім казав, що у них народився син. Він забирав дитину з пологового будинку, піклувався про сина, займався його вихованням. Пояснила, що на фото №1 з правого боку зображений її чоловік [PERSON] з дочкою, а з лівого - [PERSON] з сином [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що знає заявника та її чоловіка [PERSON] з 2000 року. Часто спілкувалися, зустрічалися на свята. Наталя та Артем мешкали однією сімєю, вели спільне господарство. Коли [PERSON] завагітніла, [PERSON] піклувався про неї, чекав народження дитини. Коли [PERSON] народила дитини, вона разом з [PERSON] і родичами [PERSON] забирали її з пологового будинку. Артем завжди визнавав себе батьком [PERSON], піклувався про нього, займався вихованням. Свідок [PERSON], оглянувши предявлені фотографії (а.с.47-48), суду показала, що фото №7 зроблено коли [PERSON] забирали з пологового будинку, вона також була присутня на цій події. На фото №6 зображені [PERSON], його батько та [PERSON], на фото №5 [PERSON] з сином [PERSON]. Встановлення факту батьківства заявниці необхідно для оформлення спадщини неповнолітнього сина після смерті батька. З довідки Бердянської державної нотаріальної контори від 05.01.2016р. (а.с.42) вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №569/2015. З заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON], яка діяла від імені неповнолітнього [PERSON] З пояснень заявниці [PERSON] і заінтересованої особи [PERSON] вбачається, що між ними не існує спору про право. За таких підстав, суд приходить до висновку, що факт батьківства померлого [PERSON] щодо дитини [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому його необхідно встановити. При вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13, п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011р., підставою для внесення змін до актового запису цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства, в якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Таким чином, підлягають задоволенню вимоги заявника про внесення змін до актового запису про народження дитини [PERSON] в частині зміни запису про батька дитини « Ташев Артем Іванович» на «[PERSON], [INFO]».

Outcome: approved