Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

У листопаді 2016р. до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] (Позивач) до [PERSON] (Відповідач), у якій позивач просив розірвати шлюб між ним та Відповідачкою, який було зареєстровано у відділі реєстрації шлюбів м.Кумертау БАССР, актовий запис №573 Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 21 грудня 1985 року перебуває у шлюбі з Відповідачкою. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON], [INFO]. Разом з тим, спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, спільного господарства не ведуть. Позивач також зазначив, що на даний час дитина проживає з ним. У судовому засіданні Позивач позов підтримав та просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не направив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи, заяву, на підставі ч.1ст.225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 21 грудня 1985 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що 21 грудня 1985 року здійснено відповідний актовий запис №573 та видано Свідоцтво про укладення шлюбу. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - [PERSON], дружини [PERSON]. Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу від 21 грудня 2 року (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження від 22 травня 2002 року (а.с. 5). Також встановлено, що сторони не вбачають можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1.ст. 110 СК України). Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із заявлених позовних вимог та встановлених у судовому засіданні обставин вбачається, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, окремо ведуть господарство, тобто стали чужими людьми. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України з Відповідачки на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні до суду. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved