Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

У липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про визнання заповіту недійсним. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Ще за життя її батько неодноразово висловлював бажання оформити спадщину на її ім'я. ЇЇ батько протягом тривалого часу хворів, і вона його доглядала.Але коли в його житті з»явилась відповідачка [PERSON], то вона почала перешкоджати їй у спілкуванні з батьком. 07 липня 2009 року було складено заповіт від імені її батька позивачки [PERSON] на користь відповідачки [PERSON]. Заповіт був оформлений та посвідчений в Першій Київській обласній державній нотаріальній конторі державним нотаріусом Коцюрбою Г.Г.Позивачка зазначала про те, що підпис на заповіті не належить спадкодавцю. Про заповіт позивачці стало відомо лише в 2015 році після відкриття спадщини та її звернення до нотаріальної контори. Позивачка вважала, що заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що цей заповіт, на думку позивачки, не був підписаний [PERSON] і не відповідає волі спадкодавця, що є достатньою підставою для визнання цього заповіту недійсним. На підставі вищевикладеного, позивач [PERSON] просила суд визнати заповіт [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, реєстровий номер 3-1655 від 7 липня 2009 року, недійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову і просила відмовити у його задоволенні. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, з»ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази і показання свідків у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Судом встановлено, що 07 липня 2009 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Коцюрбою Г.Г. було посвідчено заповіт [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за № 3-1655 на користь [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. 22 квітня 2015 року відповідач [PERSON], як дружина спадкодавця, звернулась до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини та оформлення необхідних документів, що підтверджується копією спадкової справи № 223/2015 до майна померлого [PERSON]. 21 липня 2015 року позивачка [PERSON], як донька спадкодавця, звернулась до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини та оформлення необхідних документів. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 44089443 заповіт, складений [PERSON], яким спадкодавець заповів все належне йому майно [PERSON], посвідчений 07 липня 2009 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Коцюрбою Г.Г., зареєстровано в Спадковому реєстрі за №47355360 Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою 07 вересня 2009 року та до моменту смерті спадкодавця ним не скасовано. Згідно з положеннями ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. 1251-1252 цього Кодексу. Положення ст. 1257 ЦК України передбачають вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 цього Кодексу, саме на момент вчинення правочину. Позивач [PERSON] зазначала, що заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що цей заповіт не був підписаний [PERSON] і не відповідає волі спадкодавця. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які надали наступні свідчення. Так, в судовому засіданні свідок [PERSON] надала свідчення суду, що вона є сестрою відповідачки [PERSON] Як вказувала свідок, відповідачка [PERSON] прожила зі спадкодавцем [PERSON] близько сімнадцяти років разом, з позивачкою у справі свідок не знайома. Вказала на те, що заповіт був написаний саме спадкодавцем, оскільки в тексті заповіту впізнала розмовний стиль чоловіка своєї сестри, оскільки він був російськомовним, а заповіт складав українською мовою. Спадкодавця [PERSON] весь час доглядала відповідачка, коли той був у лікарні. Позивачка та її діти не відвідували [PERSON], про що той розповідав свідку. Позивачку свідок ніколи не бачила вдома у спадкодавця. Відповідачку та її чоловіка [PERSON] свідок відвідувала в їх будинку декілька разів на рік. Під час складення заповіту свідок не була присутньою, однак їй було відомо про те, що на час його написання спадкодавець [PERSON] усвідомлював значення своїх дій та міг самостійно керуватись ними. Останній раз свідок бачила спадкодавця за день до його смерті, коли він перебував у лікарні, відвідувала ж його через день. Свідок також зазначала, що відповідач [PERSON] доглядала свого чоловіка і в лікарні, і вдома. [PERSON] розповідав свідку, що його внуки до нього не приходили, коли він був хворий. Свідок вказувала, що [PERSON] і її діти до батька в лікарню не приходили, на що він ображався. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав свідчення суду, що він є сином відповідачки [PERSON], з якою перебуває у добрих стосунках. З позивачкою жодних стосунків не підтримував, спадкодавець був його вітчимом. Як пояснив свідок, на час написання заповіту [PERSON] добре усвідомлював значення своїх дій, того дня він особисто з матір»ю підвозив їх до нотаріальної контори. У будинку вітчима ніколи не бачив позивачку. З приводу заповіту з вітчимом не спілкувався, про факт його написання дізнався від батьків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що є сусідкою позивачки [PERSON], зі сторонами перебувала в нормальних стосунках. З її слів, коли відповідачка розпочала проживати зі спадкодавцем [PERSON], спочатку все було нормально, однак пізніше почала помічати, як відповідачка навмисно примушувала спадкодавця вживати спиртні напої. Через паркан чула сварки між відповідачкою та спадкодавцем, в яких відповідачка закликала спадкодавця, щоб він заповів їй житловий будинок. Однак, одного разу влітку свідок чула від спадкодавця про намір скласти заповіт на користь позивачки. До того, як спадкодавець почав проживати з відповідачкою [PERSON], за спадкодавцем доглядала позивачка. Як вказала свідок, поведінка спадкодавця дуже змінилась після того, як він почав проживати з відповідачкою. Позивачка відвідувала батька, однак було помітно, що відповідачка налаштовувала його проти неї та її дітей. Свідок [PERSON] надав свідчення суду, що він працював разом з [PERSON] за його життя. [PERSON] йому розповідав, що хоче переписати спадщину на свою дочку. Дочка [PERSON] піклувалась про нього. У Шпитьківській лікарні він разом з [PERSON] проходили лікування в березні-квітні 2015 року. Свідок вказував, що [PERSON] заговорювався, розповідав про одне, а потім переключався на іншу тему. За [PERSON] [PERSON] йому нічого навіть не розповідав. Свідку нічого не було відомо про заповіт, який складений [PERSON]. [PERSON] надала свідчення суду, що [PERSON] доводився дідом свідку. Мати [PERSON] доглядала свого батька [PERSON]. Все життя дід виявляв бажання переписати спадщину на [PERSON]. Мати свідка і свідок не знали, що був складений за життя заповіт [PERSON]. Стосунки у [PERSON] і [PERSON] завжди були добрими. Свідок [PERSON] надав свідчення суду, що він часто провідував свого діда. [PERSON] дід не цікавив, а цікавило лише його майно. Дід [PERSON] казав свідку, щоб не переживали, бо все залишиться їм після його смерті. Про те, що був складений за життя дідом заповіт, нічого свідок не знав. Дід був хворий і часто напідпитку. [PERSON] був часто побитий, синці були на ньому, і дід не розумів, що з ним коється. Свідок зазначав, що його мати [PERSON] провідувала діда, коли той був у лікарні. З метою повного та всебічного розгляду даної справи ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 лютого 2017 року по справі судом було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені питання: Чи виконано підпис на заповіті від 07 липня 2009 року від імені [PERSON] на користь [PERSON] самим [PERSON] чи іншою особою? Особою якої статі підписаний заповіт від 07 липня 2009 року від імені [PERSON]? До якої групи людей за віком належить виконавець підпису на заповіті від 07 липня 2009 року? Чи перебувала особа, яка виконала підпис на заповіті від 07 липня 2009 року, у незвичайному стані? Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Ухвалою суду від 11 вересня 2017 року провадження у даній цивільній справі відновлено і призначено справу до розгляду з метою витребування оригіналів документів, необхідних для проведення експертизи. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 14.12.2017 року справу було повернуто до експертної установи для продовження проведення експертизи. Згідно Висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 2415/2416/18-32 від 03 липня 2018 року, досліджувані підписи від імені [PERSON], що містяться: в графі «ПІДПИС:» примірнику заповіту від 07.07.2009 /ВМІ №312102/, складеному від імені [PERSON] на ім'я [PERSON]; в графі «ПІДПИС:» у примірнику заповіту від 07.07.2009, складеному від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Підписи від імені [PERSON], що містяться у графі «ПІДПИС» у примірнику заповіту від 07.07.2009 від імені [PERSON] на ім'я [PERSON]; в графі «ПІДПИС» у примірнику заповіту від 07.07.2009, складеному від імені [PERSON], виконані самим [PERSON], будь-які діагностичні ознаки, що свідчать про вплив на [PERSON] в процесі виконання ним підписів, що містяться: в графі «ПІДПИС:» у примірнику заповіту від 07.07.2009/ВМІ №312102, складеному від імені [PERSON] на ім'я [PERSON]; в графі «ПІДПИС» у примірнику заповіту від 07.07.2009, складеному від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], якихось збиваючих факторів природного характеру (зокрема, незвичні умови виконання, незвичайний стан виконавця, тощо) або штучного характеру(зокрема, навмисна зміна особою ознак власного почерку) - відсутні. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] не надано суду належних і допустимих доказів в обгрунтування заявлених вимог, і тому позов не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене і

Outcome: dismissed