Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та відповідачем був укладений договір підряду. За умовами договору відповідач мав у строк до 26 березня 2016 року виготовити та встановити навіс та веранду жилого будинку відповідно до специфікації. Загальна вартість робіт на час підписання договору становила 75\~000 грн. У подальшому їх вартість була збільшена відповідачем через необхідність посилення металевої конструкції та становила 88\~500 грн. На виконання умов договору вона сплатила відповідачу аванс в розмірі 61 920 грн. Також ними була погоджена нова дата виконання роботи, а саме до 24 травня 2016 року. У порушення вимог договору відповідач не виготовив та не встановив навіс та веранду у погоджений ними строк. У подальшому відповідач постійно обіцяв виконати умови договору, а потім просто повернути сплачені кошти. На час подачі позову до суду відповідач умови договору не виконав, коштів не поверну. Оскільки відповідач порушив зобовязання він має їй сплатити пеню в розмірі 5 480 грн., та сплачений нею авансові платежі в розмірі 61\~920 грн. Через неправомірні дії відповідача їй було завдано і моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 10\~000 грн. Просила суд розірвати договір №03-03-2016 від 03 березня 2016 року; стягнути з відповідачів на її користь сплачений аванс в розмірі 61\~920 грн., пеню в розмірі 5480 грн. та на відшкодування моральної шкоди 10\~000 грн.; судові витрати покласти на відповідачів. У судове засідання позивачка не зявилась. Подала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд задоволити позов у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] та представник ТОВ «Арт-метал 2007» не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. При розгляді справи судом встановлено, що 03 березня 2012 року між ТОВ «Арт-метал 2007» (виконавець) та [PERSON] (замовник) укладено договір підряду №03-03-2016, за яким виконавець зобовязувався виготовити, доставити, змонтувати скляний навіс, а також здійснити його монтаж на обєкті замовника в с.Віто Поштова Києво-Святошинського району Київської області відповідно до індивідуального замовлення та специфікації за цінами та на умовах, визначених даним договором, а замовник зобовязувався прийняти та оплатити виконану роботу. У п.5.2 договору встановлено, що виконавець виконує роботи у терміни три тижні з дня оплати авансу. Відповідно до п. 2 договору вартість робіт становить 75\~000 грн.; перша частина платежу становить 52 500 грн. та решта суми в розмірі 22\~500 грн. протягом пяти днів з моменту підписання Акту прийому-передачі виконаних робіт. На виконання умов договору [PERSON] відповідно до умов п. 2.1.1. перерахувала грошові кошти в розмірі 61\~920 грн., що підтверджено платіжним дорученням від 05 березня 2016 року на суму 37\~500 грн., та від 11 квітня 2016 року на суму 24\~450 грн., а також виписками по рахунку. За ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Права та обовязки сторін визначені в п. 3 договору. Так, замовник зобовязувався після підписання договору передати виконавцю аванс, підписати акт прийому-передач виконаних робіт, прийняти виконану роботу та провести повний розрахунок. При цьому замовник має право вимагати від виконавця виконання робіт у встановлений договором термін. Виконавець зобовязувався якісно та у строки виконати роботи, та має право отримати від замовника оплату за виконану роботу. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. За ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що виконання її в строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитись від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частини роботи та відшкодувати йому збитки, завдані розірванням договору. Ст. 526 КЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Порушення зобовязання у розумінні ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» гарантує право споживача на належну якість продукції шляхом зобовязання виконавця передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. З матеріалів справи встановлено, що у строк до 24 травня 2016 року роботи не були виконані, кошти в розмірі 61\~920 грн. не повернуті. Оскільки виконавець у встановлений строк роботи не виконав, причини неможливості виконання суду не повідомив, тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про розірвання договору та стягнення сплачених платежів з ТОВ «Арт-метал 2007» в розмірі 61\~920 грн. В частині стягнення коштів з відповідача [PERSON] суд відмовляє, оскільки виконавцем по даному договору є ТОВ «Арт-метал 2007». За ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. За правилом ст. 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих неналежним виконання зобовязання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У п. 4.5 договору підряду передбачено, що в разі невиконання зобовязань щодо строків виготовлення замовлення, виконавець має сплатити замовнику штраф в розмірі 0,1% від вартості замовлення за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Перевіривши подані суду докази, розрахунки, враховуючи, що основний розмір замовлення становить 61 920 грн., відповідач заперечень суду не надав, суд вважає за можливе стягнути з виконавця ТОВ «Арт-метал 2007» штраф в розмірі 5 480 грн.. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Виходячи зі змісту вищезазначеного, при вирішенні вказаного спору, у судовому засіданні підлягала обовязковому встановленню наявність самої такої шкоди; протиправна, винна поведінка у формі дій або бездіяльності відповідача; причинний звязок між діями або бездіяльністю відповідача та наслідками, у вигляді шкоди, що були заподіяні позивачеві. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст.22 Закону України «Про захист прав споживача» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження заподіяння відповідачами моральної шкоди, тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, що їх понесли. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 674 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved