Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1 500 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила про те, що з 28.01.2005 року сторони у справі перебувають у шлюбі, у період якого у останніх народився син - [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2013 року відносини між сторонами у справі значно погіршились, у зв'язку із чим позивач разом з дитиною виїхала проживати окремо від відповідача. З часу окремого проживання сторін у справі, дитина знаходиться на утриманні матері, батько не приймає участі в матеріальному утриманні дитини. Відповідач заперечуючи проти позову, в порядку ст. 31 ЦПК України звернувся до суду із зустрічним позовом про оспорювання батьківства, в якому просив виключити відомості про нього як про батька малолітнього [PERSON], з актового запису про народження дитини № 33 від 13.01.2010 року. Зазначив, що не є біологічним батьком дитини, оскільки на час ймовірного зачаття не підтримував шлюбних стосунків з позивачем. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Заперечували проти задоволення зустрічного позову, зазначили, що відповідачу під час реєстрації народження дитини було достеменно відомо, що він не є біологічним батьком малолітнього [PERSON], однак останній погодився зареєструвати дитину та виховував останнього до моменту припинення шлюбних відносин між сторонами у справі. Вислухавши пояснення сторін у справі, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 28.01.2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис за № 44, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 28.01.2005 року (а.с. 4). [INFO] народився [PERSON], що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 13.01.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до даних свідоцтва, батьками малолітнього [PERSON], 2010 року народження, є сторонами у справі - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Звертаючись до суду із зустрічним позовом про оспорювання батьківства по відношенню до малолітнього [PERSON], 2010 року народження, відповідач [PERSON] зазначає, що не є біологічним батьком дитини, оскільки на час ймовірного зачаття дитини не підтримував із матір'ю дитини шлюбних стосунків. Не заперечуючи проти факту відсутності кровного споріднення між [PERSON] та малолітнім [PERSON], 2010 року народження, позивач [PERSON] зазначає, що вказана обставина, а саме, що [PERSON] не є біологічним батьком малолітнього [PERSON] була відома [PERSON] ще до народження дитини, про вказану обставину останній достеменно знав і під час реєстрації народження дитини, з'явився разом із позивачем до відділу державної реєстрації актів цивільного стану та добровільно надав згоду на здійснення запису про його батьківство. За змістом положень ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. З витребуваної копії актового запису про народження [PERSON], 2010 року народження, № 33, складеного 13.01.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що для реєстрації народження дитини до відділу реєстрації надано медичне свідоцтво про народження № 10/25 від [INFO], видане Київським міським пологовим будинком № 1. Відомості про батька дитини внесено на підставі актового запису про шлюб № 44 від 28.01.2005 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (графа 17 актового запису). Допитані в ході судового розгляду свідки [PERSON] та [PERSON], які проживали разом зі сторонами у справі у період їх спільного проживання та після народження - з малолітнім [PERSON], підтвердили той факт, що відповідачу у справі - [PERSON] до народження малолітнього [PERSON] було відомо, що він не є біологічним батьком дитини, однак останній не бажав розлучатись з [PERSON], разом з останньою звернувся до відділу реєстрації актів цивільного стану та зареєстрував малолітнього сина, а в подальшому виховував останнього як свого сина. Відповідно до ч. 5 ст. 136 Сімейного кодексу України, не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої ст. 123 цього Кодексу. В ході судового розгляду справи позивачем доведено ту обставину, що в момент реєстрації [PERSON] батьківства відносно малолітнього [PERSON], 2010 року народження, [PERSON] знав, що не є біологічним батьком малолітнього [PERSON], внаслідок чого не має права оспорювати своє батьківство по відношенню до малолітнього [PERSON] згідно ч. 5 ст. 136 Сімейного кодексу України. Крім того, судом також встановлено, що з часу окремого проживання сторін у справі малолітній [PERSON], 2010 року народження, перебуває на утриманні матері [PERSON] Доказів добровільного надання матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина, відповідачем надано суду не було. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів в твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 СК України визначається в разі коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі. Станом на час розгляду справи у суду відсутні докази наявності у відповідача інших утриманців. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, враховуючи те, що батько перестав надавати допомогу на утримання малолітньої дитини, інших малолітніх осіб та/або непрацездатних осіб на утриманні не має, суд надходить до висновку про те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина, оскільки зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем. При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, а також розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», та надходить до висновку про те, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн., щомісячно, починаючи з 21.11.2016 року і до повноліття дитини. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved