Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У листопаді 2015р. ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 07.09.2011 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримала кредит у сумі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між нею та Банком кредитно-заставний договір. Відповідач умови договору належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 23.09.2015р. має заборгованість у сумі 29053,70 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 8313,25 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 9,16 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 5450,25 грн., пені 13421,34 грн., штрафів 500,00 грн. (фіксована частина), 1359,70 грн. (процентна складова). Позивач, посилаючись на ст.ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також стягнути судові витрати у розмірі 1218 грн. Представник позивача [PERSON] (за довіреністю) в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, а в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.38-39). За даними сектору адресно-довідкової роботи Бердянського відділу Національної поліції України відповідачка [PERSON] змінила прізвище на «Абросімова». Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином через засоби масової інформації (а.с.46). Причини неявки суду не повідомила, не подала заяви про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти позову не надала. Суд, на підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному порядку. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 07.09.2011р. між ПАТ «Акцент-Банк» та Кувшиновою (потім [PERSON]) С.О. був укладений договір споживчого кредиту. У заяві позичальника №А33ВСС9G7Т0129 від 07.09.2011р. остання надала свою згоду на те, що ця Заява разом з запропонованими ПАТ «Акцент-Банк» Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір (а.с.6). З заяви позичальника (а.с.6) вбачається, що вона отримала в банку кредитні кошти у сумі 15000 грн. на споживчі цілі. Кредит був наданий на строк до 06.09.2014 р. За умовами договору позичальник зобовязалася сплачувати банку проценти за користування кредитними коштами у розмірі 0,12% річних, щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту 300 грн. щомісяця. Позичальник зобовязався здійснювати погашення кредиту у період з 15 по 25 число кожного місяця шляхом внесення щомісячний платіж у сумі 717,45 грн. За умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с.7-13), а саме п.5.1 і п.5.3 передбачено право банку нараховувати пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу, та обовязок позичальника при порушенні ним строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Пунктом 5.5 Умов сторони встановили термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів тривалістю 5 років. Таким чином судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір споживчого кредитування. Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач умови договору належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 23.09.2015р. має заборгованість у сумі 29053,70 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 8313,25 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 9,16 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 5450,25 грн., пені 13421,34 грн., штрафів 500,00 грн. (фіксована частина), 1359,70 грн. (процентна складова). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань (п. 3.2.2. та п. 3.2.3. даних Умов) по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с.12). У той самий час, згідно з пунктом 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) сторонами передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань передбачених договором більш ніж на 30 днів (а.с.12). Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів в загальному розмір 1859,70 грн. необхідно відмовити з зазначених підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-Банк» суми боргу в розмірі 27194 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 8313,25 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 9,16 грн., заборгованості по комісії за надання фінансового інструменту - 5450,25 грн., пені 13421,34 грн., суд приходить до висновку про їх задоволення. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути компенсацію судового збору у розмірі 1218,00 грн.

Outcome: partial