Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

у листопаді 2014 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила зняти арешт з майна - квартири [ADDRESS], яка належить їй на праві власності. В обґрунтування вимог позивач вказала на те, що відповідач 16 квітня 2010 року виніс постанову про арешт вказаної квартири та оголосив заборону її відчуження для забезпечення примусового виконання виконавчого документа, виданого 30 листопада 2007 року Голосіївським районним судом м. Києва. Зазначила, що арешт на її майно було накладено у зв'язку з виконавчим документом, виданим судом, в той час як на сьогодні виконавче провадження закінчено у зв'язку з фактичним повним виконанням, згідно довідки органу ДВС виконавчий документ на виконанні не перебуває, а саме: виконавче провадження знищено. Оскільки підстави для накладення арешту на її майно відпали, тому просить зняти арешт з такого майна, оскільки відповідач відмовляється це робити. Позивач в судове засідання не з'явилась. Від представника останньої надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та зазначенням того, що позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, виходячи з обставин, викладених в позовній заяві (а.с. 41). Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, проте, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також додатково повідомив про те, що на виконанні у ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві перебував виданий 30 листопада 2007 року виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь КП «ЖЕО-103» боргу в розмірі 2 680,38 грн. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було накладено арешт згідно постанови № АА184765 від 16 квітня 2010 року на все майно боржника. 30 листопада 2010 року на підставі п. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція) державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, а саме виконавче провадження в подальшому відповідно до п. 9.9. Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» № 2274/5 від 25 грудня 2008 року було знищено (а.с. 39). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що на виконанні у ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві перебував виконавчий лист № 2-3746/13 від 12 травня 2009 року, виданий Голосіївським районним судом м. Києва на примусове виконання рішення суду від 30 листопада 2007 року про стягнення з [PERSON] на користь КП «ЖЕО-103» боргу в розмірі 2 680,38 грн. (а.с. 6-9). В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було накладено арешт згідно постанови № АА184765 від 16 квітня 2010 року на все майно боржника. Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. З матеріалів позову встановлено, що на сьогодні виконавче провадження закінчено у зв'язку з фактичним повним виконанням, згідно довідки органу ДВС виконавчий документ на виконанні не перебуває, а саме виконавче провадження знищено, тобто обставини, що стали підставою для накладення державним виконавцем арешту на майно [PERSON], на сьогодні усунуті. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших, ніж передбачені частинами 1-4 цієї статті, випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки підстави для арешту майна боржника відпали. На підстав зазначеного та

Outcome: approved