Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 13.04.2016 року о 18 год. 40 хвилин на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 25 км. в напрямку міста Житомир сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Хюндай» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Субару» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/43 82/16-п водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. 05.05.2016 року власником автомобіля «Субару» д/н [NUMBER] замовлено звіт №264 про оцінку матеріального збитку завданого в результаті ДТП. Відповідно до вищезазначеного звіту вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 154 531,00 грн. У зв'язку з замовленням звіту позивачем були понесені витрати, що становлять 2000,00 грн. Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість відновлювального ремонту у сумі 154 531,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати пов'язані з проведенням експертизи у сумі 2000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 13.04.2016 року о 18 годині 40 хвилин [PERSON] на автодорозі М-06 Київ-Чоп 25 км, в напрямку міста Житомир, керував автомобілем «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER], при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «MAN 14.272», державний номерний знак [NUMBER], що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись та скоїв з ним зіткнення після якого автомобіль «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER], зіткнувся з автомобілем «SUBARU TRIBECA», державний номерний знак [NUMBER], який знаходився в полосі для гальмування з лівої сторони. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 (б); 10.3; 1.5 ПДР України і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.. Даний факт підтверджується постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.05.2016 року, відповідно до якої [PERSON] визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнути його до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень. Відповідно до Звіту № 264 про оцінку автомобіля «SUBARU TRIBECA», державний номерний знак [NUMBER] складеного ФОП [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля «SUBARU TRIBECA», державний номерний знак [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 154531,10 грн. Отже, враховуючи викладене, позивачу внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди шляхом механічного пошкодження автомобіля позивача завдано прямих збитків у розмірі 154531,10 грн. Згідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода , завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1188 Цивільного кодексу України передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до пн..4. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до пн..6. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пн. 14 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене відповідно до ст. 23, 1166, 1187, 1192 ЦК України, Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,

Outcome: approved