Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У липні 2017 року\~ позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обгрунтування позову зазначив, що стягнутий з відповідача на його користь за рішенням суду розмір аліментів на даний час є меншим, ніж мінімальний розмір аліментів на одну дитину, як це передбачено ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України в новій редакції. Саме з цих підстав просить суд ухвалити рішення, яким збільшити мінімальний розмір аліментів, який стягується з [PERSON] на його користь на утримання сина [PERSON], з 30 % до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме: стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.06.2016 року до досягнення дитиною повноліття. До судового засідання [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу у\~ його відсутність та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі документів. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не сповістила. Направлена за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача судова повістка повернута до суду з відміткою відділу звязку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне\~\~повідомлення сторони. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224\~ ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, вивчивши матеріали справи,\~ встановив наступні факти та правовідносини. Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 07 вересня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування\~ Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів задоволено частково. В задоволенні позову в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] відмовлено. В іншій частині позовні вимоги задоволено. Визначено місце проживання [PERSON], [INFO], з батьком, [PERSON] Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп. Додатковим рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 18 листопада 2016 року резолютивна частина рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 07 вересня 2016 року викладена у наступній редакції: Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. В задоволенні позовних вимог в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], та стягнення з [PERSON] аліментів у встановленій законом сумі та порядку на утримання [PERSON] відмовлено. В іншій частині позовні вимоги задоволено. Визначено місце проживання [PERSON], з батьком [PERSON],\~\~за місцем реєстрації останнього за адресою: [ADDRESS]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2016 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2016 року залишено без змін. 28 лютого 2017 року Ленінським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 642/3793/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, факт зобов'язання сплати аліментів на користь позивача встановлений судом та відкрито виконавче провадження, за яким стягується з відповідача на користь позивача грошові кошти на утримання дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином зобовязання по забезпеченню дитини мають обидва батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що син сторін по справі [PERSON], [INFO], проживає разом з батьком, позивачем по справі, та перебуває на його утриманні. Мати позбавлена батьківських прав, однак зобов'язана сплачувати аліменти. Сума, що стягується на дитину становить 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У заяві позивач зазначив, що він працює з 15.09.2017 року підсобним робочим у ТОВ «[PERSON] Строй» та отримує заробітну плату 3200 грн., що є недостатньою для матеріального забезпечення дитини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України в редакції закону від 17.05.2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього дочки, що продовжує навчання у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved