Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

У липні 2016 р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги тим, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 08-987А010-К від 22 вересня 2008 р. відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 89\~807,00 доларів США із сплатою 9,00 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 21 вересня 2015 р., а відповідач зобовязався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 22 вересня 2008 р. в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір застави № 08-987А010-3 предметом якого виступив автомобіль марки TOYOTA Land Cruiser, державний номерний знак [NUMBER]. В подальшому, додатковими угодами від 13 травня 2009 р. та 4 червня 2010 р. узгоджувались нові графіки погашення кредиту. Зазначає, що відповідач умови договору виконував не належним чином, внаслідок чого станом на 6 травня 2016 р. заборгованість відповідача перед позивачем станом на 6 травня 2016 р. становить 170\~073,14 доларів США, яка складається з: 76 899,94 доларів США заборгованість за кредитом; 42 261,33 доларів США заборгованість за відсотками; 37 993,38 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 12 918,48 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 170\~073,14 доларів США та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 64\~091,27 гривень. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Суду надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням, причину неявки не повідомив. Як вбачається з довідок поштового відділення на конвертах із поштовими відправленнями судових повісток на 1 вересня 2016 р. та 4 жовтня 2016 р., конверти були повернуті на адресу суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про фактичну відмову відповідача від отримання судових повісток на поштовому відділенні. Відповідно до частини восьмої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08-987А010-К від 22 вересня 2008 р. відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 89 807,00 доларів США зі сплатою 9,00 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 21 вересня 2015 р., а відповідач зобовязався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Кредитним договором встановлено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, пені та ін. умови. Зокрема, пунктом 3.3.7 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п 2.4, 2.5 цього договору. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору у разі прострочення позичальником термінів сплати відсотків, визначених в п. 2.4. кредитного договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п. 1.1., позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. 22 вересня 2008 р. в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладено договір застави № 08-987А010-3. Відповідно п. 1.1. договору застави предметом застави є рухоме майно, a саме: автомобіль марки TOYOTA Land Cruiser, № кузова JTMHY05J085002875, JTMHY05J085, державний номерний знак [NUMBER]. В подальшому, додатковими угодами від 13 травня 2009 р. та 4 червня 2010 р. узгоджувались нові графіки погашення кредиту. Позивач свої зобовязання за кредитним договором, встановлені п. 2.1 договору виконав шляхом надання відповідачеві кредитних коштів у сумі 89\~807,00 доларів США, підтвердженням чого є заява на видачу готівки № ав/5531316 від 22 вересня 2008 р., копія якої наявна в матеріалах справи. У зв'язку з порушенням\~\~відповідачем зобов'язань за вказаним договором, його заборгованість перед позивачем станом на 6 травня 2016 р. становить 170\~073,14 доларів США, яка складається з: 76 899,94 доларів США заборгованість за кредитом; 42 61,33 доларів США заборгованість за відсотками; 37 993,38 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 12 918,48 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків кредиту; 12 918,48 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків, що також підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, у разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. На порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, поточні платежі з повернення заборгованості по кредиту та проценти за користування кредитом у визначені договором строки не здійснював, у звязку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання. Згідно з умовами п.п. 3.3.8, 3.3.9 Кредитного договору, відповідач зобовязаний протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення кредитора згідно п.3.2.3 цього договору про невиконання вимог п. 3.2.3.1 3.2.3.6 цього договору, повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою. Крім того, як передбачено п. 3 додаткової угоди № 2 до кредитного договору, сторони домовились, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4.1 договору, та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, позичальник зобовязаний достроково погасити кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції у повному обсязі на 31 календарний день прострочення виконання зобовязань за договором. Погашення простроченої заборгованості за кредитом здійснюється на підставі п.2.5 Кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 525, 612, 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Оскільки відповідач користується коштами позивача тривалий час та має прострочену заборгованість за кредитним договором, яким передбачено й сплату відсотків за час фактичного користування кредитними коштами, тому позивач обґрунтовано просить стягнути з відповідача заборгованість та відсотки за користування кредитними коштами. Враховуючи, що кредит було отримано відповідачем в іноземній валюті, суд доходить висновку про можливість стягнення з відповідача коштів за кредитом та процентами в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533ЦК України. Відтак, позов підлягає задоволенню в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 08-987А010-К від 22 вересня 2008 р., станом на 6 травня 2016 р. яка складається з: 76 899,94 доларів США заборгованість за кредитом; 42 61,33 доларів США заборгованість за відсотками. Враховуючи, що кредит було отримано відповідачем в іноземній валюті, суд доходить висновку про можливість стягнення з відповідача коштів за кредитом та процентами в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533\~ЦК України. Що стосується вимог про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 12 918,48 доларів США, та пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 12 918,48 доларів США, то ці вимоги не підлягають задоволенню судом з таких підстав. Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 ро. № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»). Таким чином, максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні. Крім того, як було зазначено судом вище, сторони у п. 4.1 Кредитного договору узгодили розмір пені саме на рівні подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, діючої у період порушення. З наведеного позивачем розрахунку пені випливає, що пеня за несвоєчасне погашення кредиту нарахована за кожен місяць за період з 5 травня 2015 р. по 22 квітня 2016 р. та пеня за несвоєчасне погашення кредиту за травень 2015 р., серпень вересень 2015 р. та за квітень 2016 р. у доларах США, тобто в іноземній валюті, із застосуванням курсу іноземної валюти на дату формування розрахунку, а не у гривнях України за кожен день прострочення, як це передбачено умовами договору та вимогами діючого законодавства. Умовами договору також не передбачалось сплату пені у гривнях як еквіваленту долару США. Відтак, наданий позивачем розрахунок пені не може бути визнано судом обґрунтованим. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частинами першою третьою статті 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач в частині вимог про стягнення пені не довів обґрунтованості заявленого позову. Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 81\~161,27 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 2 993 691,33 гривень, що є 69,98 % від заявлених позовних вимог, тому слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 44\~905,37 гривень що є 69,98 % від 64\~091,27 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: partial