Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від фактичних шлюбних відносин мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому сторони не ведуть спільного господарства, дитина знаходиться на повному утриманні у матері. Відповідач не надає допомогу на утримання сина, у зв'язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше передбаченого чинним законодавством мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/5 частини від всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, відзив не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивачки, відповідно до ст.ст. 280-289 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від фактичних шлюбних відносин мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 04 січня 2017 року Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1. Наразі сторони не ведуть спільного господарства, дитина знаходиться на повному утриманні та проживає разом із матір'ю, що підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про реєстрацію місця проживання особи №02.3-12/14692 від 09 листопада 2017 року. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Оскільки відповідач є батьком малолітнього сина, який проживає разом з позивачкою, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Позивачка несе витрати по утриманню та вихованню дитини, однак, не має достатніх коштів для забезпечення всіх потреб. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Так, згідно з частиною 1 статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідач офіційно працює на посаді старшого майстра на ТОВ «ОТІС ТАРДА». Разом із цим, відомості про наявність рухомого та нерухомого майна, інших утриманців у відповідача відсутні. Враховуючи, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину, є працездатним, може надавати допомогу, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення на користь позивачки з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\4 частини від всіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23 липня 2018 року. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, суд також приходить до висновку про задоволення позову у цій частині з наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з частини 4 статті 84 Сімейного Кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 статті 80 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи спір про розмір аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд виходить з положень ч.1 ст.80 СК України, які передбачають можливість присудження за рішенням аліментів одному з подружжя у частці від заробітку другого з подружжя та враховує матеріальне становище платника аліментів, який офіційно працевлаштований та має сталий дохід, відсутність інших непрацездатних осіб на утриманні відповідача, окрім дитини та дружини, матеріальне становище одержувача аліментів (позивача), яка не працює у зв'язку з доглядом за дитиною і власних доходів не має, відтак, на переконання суду, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати з 23 липня 2018 року до моменту досягнення їх сином [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до [INFO], що буде справедливим та співмірним. В силу п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки в силу ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір»за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 1409,60 грн.

Outcome: partial