Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про відшкодування збитків. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.04.2021 року о 15:30 год. за адресою: м. Київ, провулок Рильський 10 (біля будівлі Міністерства юстиції України) відбувся прорив теплової мережі, внаслідок чого транспортному засобу VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер: [NUMBER] були завдані механічні пошкодження, а [PERSON] як власнику транспортного засобу - майнової шкоди, що стверджується електронними відео- та фото- доказами прориву тепломережі та копією висновку експерта № 01/06 від 09.07.2021 року. На місце події було викликано працівників поліції, якими за результатами огляду місця події було складено акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, схему місця прориву теплової мережі та відібрані пояснення (копій вказаних документів додаються). Враховуючи, що КП «Київтеплоенерго» не забезпечив вчинення ефективних та своєчасних дій з належного збереження, реконструкції та експлуатації майна, а саме теплової мережі на [ADDRESS] , яка перебуває в його господарському віданні - саме протиправна поведінка КП «Київтеплоенерго» стала причиною заподіяння [PERSON] майнових збитків. У зв`язку з чим, позивач просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 48 865, 72 грн., понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4 000 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 19 720 грн. Ухвалою суду від 28 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 17 листопада 2021 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. 20 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки згідно з договором на постачання теплової енергії № 033-0858-9 від 03.02.2002року та додатку № 5 теплова мережа від ТК 237/5б до вказаної будівлі обліковується за АТ «Українська фондова біржа». Підприємство не несе відповідальності за події, які сталися 03.04.2021р. на тепломережі та земельній ділянці (дорожньому покритті), оскільки вказані об`єкти (підземні та наземні) не закріплені на праві господарського відання за КП «Київтеплоенерго», а тому, відповідні права та обов`язки у КП «Київтеплоенерго» - відсутні. Вважає, що слід з`ясувати, за якими особами закріплені на праві господарського відання, вказані в позові, підземні та наземні об`єкти. Висновок експерта, з визначенням розміру матеріальних збитків 48 865,72 грн., на думку представника відповідача, не є належним та допустимим доказом, вказаний документ не повинен враховуватися при ухваленні рішення, і відповідно витрати позивача на звіт щодо проведення такої експертизи в сумі, не можуть стягуватися з підприємства. У діях КП «Київтеплоенерго» відсутній складу цивільного правопорушення, а тому підстав для задоволення вимог немає. 23 жовтня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив відповідача від позивача, відповідно до якої на АТ «Українська фондова біржа» як споживача послуг не покладено обов`язку із здійснення належного збереження, реконструкції та експлуатації майна, а саме теплової мережі на провулку Рильському в м. Києві. З 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» здійснює постачання теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення на провулку Рильському 10, м. Київ шляхом експлуатації теплотраси на провулку Рильському, м. Київ. Факт пошкодження транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер [NUMBER] внаслідок прориву теплової мережі КП «Київтеплоенерго», що відбувся 03.04.2021 за адресою: м. Київ. пров. Рильський 10 (біля будівлі Міністерства юстиції) було зафіксовано органами поліції. Докази (акт огляду, схема місця прориву, фото- відеодокази) на підтвердження вказаного факту долучені до позовної заяви. Також позивач зазначив, що КП «Київтеплоенерго» є правонаступником ПАТ «Київенерго», балансоутримувачем енергетичного комплексу міста Києва та здійснює теплопостачання по тепловій трасі, яка знаходиться на провулку Рильському, м. Київ та, зокрема, на провулку Рильському, 10 м. Київ (біля будівлі Міністерства юстиції, де відбувся прорив тепломережі), що підтверджується долученими до позовної заяви копією відповіді Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 062/06-13-3430 від 01.06.2021 на адвокатський запит; роздруківками відомостей з офіційного веб-сайту Prozorro щодо КП «Київтеплоенерго» як переможця конкурсу по наданню послуг теплопостачання на 2021 рік в адміністративному будинку за адресою: [ADDRESS] ;роздруківкою Договору про закупівлю товару (теплова енергія у гарячій воді/парі) № 320312 від 24.12.2020 за адресою: м. Київ. пров. Рильський 10 між КП «Київтеплоенерго» як учасник (постачальник) та Міністерством юстиції України (замовник/споживач). 25 жовтня 2021 року до судунадійшли письмові заперечення на відповідь на відзив від відповідача, які за своїм змістом є аналогічними відзиву. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Позивач є власником автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер: [NUMBER] . Згідно з висновком експерта № 01/06 від 09.07.2021 року вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер: [NUMBER] , на момент проведення дослідження складає: 48 865 грн. 72 коп. Підставою для задоволення позовних вимог позивач зазначила, що пошкодження належного йому автомобіля сталося внаслідок прориву на зовнішній тепловій мережі, що свідчить про знаходження теплової мережі у дефектному стані через неналежне впровадження заходів із запобігання виникнення дефектів теплових мереж з боку відповідача, що є порушення положень Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визнає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнання права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 та Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 759/4781/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 203/2378/14-ц та від 28 серпня 2019 року у справі № 638/20603/16. На підставі рішень Київради від 21.12.2000 року № 128/1105, № 129/1106, № 131/1108 між Київською міською державною адміністрацією з однієї сторони та АЕК «Київенерго» правонаступником якої є ПАТ «Київенерго», як енергопостачальником 27.09.2001 року укладено Угоду щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року,укладеної між Київською міською державною адміністрацією з однієї сторони та АЕК «Київенерго», КП «Київтеплоенерго визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського віддання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За рішенням Київської міської ради № 517/4581 від 24 квітня 2018 року «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією з однієї сторони та АЕК «Київенерго, з 01.05.2018 року у ПАТ «Київенерго» припинилось право управління та користування майном м. Києва, що забезпечує функціонування теплового блоку паливо енергетичного комплексу м. Києва і з вказаної дати володіє та користується вказаним майном КП «Київтеплоенерго». Основні організаційні і технічні вимоги до безпечної, надійної та економічної експлуатації джерел теплопостачання, теплофікаційних і тепловикористовувальних установок, теплових мереж, систем опалення та вентиляції, гарячого водопостачання, збирання і повернення конденсату, водопідготовки, в також засобів вимірювальної техніки встановлено Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71. Відповідно до п. 1.2. Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71, положення цих Правил поширюються на суб`єктів відносин у сфері теплопостачання (в тому числі, які мають власні джерела теплопостачання), що займаються виробництвом, передачею та постачанням теплової енергії або є споживачами теплової енергії незалежно від їхньої відомчої належності та форм власності, що є складовою частиною системи заходів щодо організації виробництва, перетворення, постачання та споживання теплової енергії. Згідно з п.п. 2.2.1 та 2.2.5 Статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради («Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго»), метою та предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподіл енергетичної енергії. Виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Пунктом 6.3.27 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71 встановлено, що організація, яка експлуатує теплову мережу, повинна систематично, за графіком, здійснювати контроль стану будівельних конструкцій, трубопроводів і устаткування, антикорозійного покриття і теплової ізоляції трубопроводів теплової мережі із застосуванням сучасних ЗВТ і методів діагностики. Слід вести облік,систематизацію та аналіз виявлених дефектів за видами устаткування, виявляти причини, розробляти і впроваджувати заходи до запобігання виникненню дефектів. У разі відсутності сучасних ЗВТ і методів діагностики, як виняток, можливим є застосування шурфовок. Аналіз вказаного нормативного акту свідчить, що саме до обов`язків відповідача входить здійснення контролю за станом тепломереж, враховуючи строки їх зносу. Судом за наслідком дослідження наданих позивачем доказів, зокрема акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, схеми місця прориву теплової мережі, які містять дату, адресу прориву теплової мережі, дані автомобіля позивача, який зазнав пошкоджень, складених органами поліції, фото- та відеодоказів, встановлено, що 03.04.2021 року о 15:30 год. за адресою: м. Київ, провулок Рильський 10 (біля будівлі Міністерства юстиції України) відбувся прорив теплової мережі, внаслідок чого було пошкоджено припаркований біля будівлі транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер: [NUMBER] , який належить позивачу на праві приватної власності. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що теплова мережа на якій відбувся прорив обліковується за АТ «Українська фондова біржа», з підстав недоведеності, оскільки балансоутримувачем енергетичного комплексу міста Києва комунальної форми власності, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.12.2017 № 1693 визначено саме КП «Київтеплоенерго». Судом встановлено, що відповідач здійснює постачання теплової енергії за відсутності конкуренції і займає монопольне становище на ринку транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами на території м. Києва. Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування висновку експерта № 01/06 від 09.07.2021 року, яким встановлено вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер: [NUMBER] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що особою, відповідальною за заподіяну в даному випадку шкоду, є відповідач, який не забезпечив вчинення ефективних та своєчасних дій з належного збереження, реконструкції, ремонту та експлуатації майна, а саме - теплових мереж біля житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , переданих йому в управління. З урахуванням викладеного позовні вимоги [PERSON] до Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню повністю. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата),підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів складу наданої професійної правничої допомоги, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За встановлених обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 19 720, 00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 908 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 4 000 грн., оплата яких підтверджується відповідними квитанціями, відшкодовується відповідачем позивачу.

Outcome: approved