Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом до відповідача [PERSON], [INFO], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивуються тим, що згідно свідоцтва на право власності на житло від 01.03.2003р. позивачка є власником квартири за № 85 в будинку № 19 по вул. Ново-Іванівська в м. Бердичеві Житомирської області (а.с.10). В належному позивачці на праві власності вищезазначений квартирі значиться зареєстрованим її колишній чоловік (відповідач по справі), шлюб з останнім було розірвано на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду від 22.03.2016р. (а.с.11). Тобто, вже тривалий час відповідач не користується правами і не несе обов'язків члена сім'ї власника у зазначеній вище квартирі, фактично за місцем реєстрації не проживає з квітня 2014р., нею не користується, що підтверджується актом відсутності відповідача від 13.06.2016р. (а.с.9). Будь-якої участі у витратах на утримання квартири та проведення ремонту відповідач також не приймає, плати за комунальні послуги не сплачує. Крім того, будь-яких договірних відносин з приводу користування вищезазначеною квартирою у відповідача з позивачкою, як з власницею, не існує. З метою усунення перешкод у здійсненні її права власності на вказану квартиру шляхом припинення права користування житловим приміщенням та наступного скасування реєстрації місця проживання відповідача, позивачка змушена звернутись за захистом своїх прав до суду. У судове засідання позивачка не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просила суд справу слухати у її відсутності, не заперечила проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у відповідності статей 74-76 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, причини його неявки суду не відомі, від нього не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази та проаналізувавши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло квартира, будинок відповідно до статей 379, 382, 405 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Проте, відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд також враховує те, що наявність реєстрації відповідача у вказаному житловому приміщенні обумовлює понесення додаткових витрат позивачці на сплату комунальних послуг. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. Враховуючи те, що відповідач без поважних причин не проживає у квартирі, її станом не цікавиться, не сплачує комунальні рахунки, суд дійшов висновку, що він втратив право на користування цим житловим приміщенням. Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Outcome: approved