Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про одержання грошової компенсації вартості майна, що є в спільній частковій власності, посилаючись на наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло сторони є співвласниками квартири [ADDRESS], де кожній з сторін належить по 1/5 частини квартири. Відповідачі протягом декілька років чинять позивачам перешкоди у користуванні власністю. Рішенням Апеляційного суду м. Києва у 2011 році було зобов'язано відповідачів не чинити перешкоди позивачам у користуванні власністю, та цим же рішенням було вселено позивачів у спірну квартиру, але вказане рішення не було виконане, з огляду на те, що після вселення позивачів, відповідачі змінили замки на вхідних дверях, чим продовжують чинити позивачам перешкоди у користуванні власністю. З огляду на те, що вказана квартира не може бути поділена в натурі, частки позивачів не можуть бути виділені, позивачі окремо без відповідачів не можуть володіти і користуватись належними їм частками, позивачі з врахуванням вимог ч.3 ст. 358, 364 ЦК України вимагають від відповідачів, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. З врахуванням поданої позивачами заяви про збільшення розміру позовних вимог та їх уточнення, позивачі просять, з врахуванням вимог ст.ст. 358, 364 ЦК України, постановити рішення про сплату на їх користь компенсації вартості майна, а саме 1/5 частини [ADDRESS], поклавши на кожного з відповідачів обов'язок сплати компенсації на користь кожного з позивачів у розмірі 87 018,95 грн., що становить 1/10 частку квартири, та стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Представник позивачів [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлений позов у повному обсязі з врахуванням поданих позивачами заяви про збільшення розміру позовних вимог та їх уточнення від 20.03.2014 року, та просив його задовольнити з підстав, заявлених у позові. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про місце, день і час розгляду позову була повідомлена належним чином. Звернулась до суду з заявою, в якій розглянути справу за її відсутності, підтримавши позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, вважає, що правових підстав для його задоволення немає. Вважає, що позивачі жодними належними та допустимими доказами не доводять факт перешкоджання їм у користуванні власністю, та не намагались вселитись у спірну квартиру. Позов також не підлягає задоволенню через неспроможність відповідачів сплатити на користь позивачів відповідну компенсацію. Також вважає, що дійсна вартість квартири є меншою, ніж та, яку зазначають позивачі. Крім того, з врахуванням вимог ч.5 ст. 319 ЦК України вважає, що позивачі використовують своє право власності на шкоду правам і інтересам відповідачів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про місце, день і час розгляду справи була повідомлена судом належним чином. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, причини своєї нявки суду не повідомила. З огляду на зміст заперечень поданих відповідачкою [PERSON], відповідачка позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні у зв'язку з безпідставністю заявлених позивачами позовних вимог. Заслухавши пояснення представників сторін, зміст заперечень відповідачів, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.11.2006 року, виданого комунальним підприємством «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району м. Києва, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], та відповідачам [PERSON], [PERSON] (в рівних долях). (а.с. 10). Тобто кожній з сторін на праві власності належить 1/5 частина спірної квартири. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до копії форми № 3 у квартирі [ADDRESS] зареєстрованами є сторони по справі (а.с. 11). Вказана квартира складається з трьох кімнат, жилою площею 45, 7 кв.м (кімнати площею 14,9 кв.м, 15,9 кв.м та 14, 9 кв.м), балкону 5, 2 кв.м, кухні, коридору, та інших допоміжних приміщень. Загальна площа квартир становить 69, 1 кв.м (а.с. 12). Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2011 року позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування, виділення у користування частини квартири, усунення перешкод в користуванні та вселення було задоволено частково. Зокрема судовим рішенням було вселено [PERSON], [PERSON], [PERSON] у квартиру [ADDRESS], та зобов'язано [PERSON], [PERSON] не чинити перешкод [PERSON], [PERSON], [PERSON] в користуванні квартирою [ADDRESS] та надати їм ключі від вхідних дверей зазначеної квартири. (а.с. 13, 14). Відповідно до копії акту державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2011 року було виконано. (а.с. 16). Разом з тим, відповідно до копії постанови про відновлення виконавчого провадження ВП № 29868183 від 26.03.2013 року, винесеної головним державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві виконавче провадження по виконавчому листу № 2-596, виданого 28.10.2011 року про вселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] у вказану квартиру було відновлено. Зокрема державним виконавцем було встановлено, що боржники [PERSON] та [PERSON] перешкоджають користуватись [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартирою [ADDRESS] шляхом заміни замка на вхідних дверях квартири, чим перешкоджають проживанню стягувачам а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] у квартирі, в яку їх було вселено згідно акту державного виконавця від 07.06.2012 року. (а.с. 17, зворот). Матеріали справи також свідчать пор те, що позивачі неодноразово, протягом 2011-2013 років, звертались до правоохоронних органів з заявами про чинення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS], яке відбувається з боку [PERSON], та [PERSON] (а.с. 20, 22, 23 зворот, 24,27, 29 зворот). Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном відповідної грошової компенсації. З огляду на наведене, суд вважає, що позивачами доведено факт перешкоджання їм у користуванні квартирою [ADDRESS], який здійснюється іншими співвласниками майна, а саме відповідачами по справі, тобто обмежено право позивачів, як співвласників квартири, на володіння та користування тією частиною спільного майна в натурі, яке відповідає їх часткам у праві спільної часткової власності, та відповідно до вимог закону позивачі мають право вимагати від відповідачів відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до висновку № 26 експертного будівельно-технічного дослідження складеного 18.12.2013 року технічна можливість виділу (поділу) в натурі частки в розмірі 1/5 або трьох часток на 1/5 кожна, що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] (по 1/5 кожному, з квартири [ADDRESS] відсутня (а.с. 130-138). Тобто, позивачами доведено суду факт неможливості виділу у натурі їх частки із майна, що є у спільній частковій власності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи з цих положень правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частково власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності. За неможливості такого виділу у зв'язку з неподільністю речі (ч. 2 ст. 183 ЦК України) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Виходячи з аналізу зазначеної норми у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України слід дійти висновку, що передбачене частиною другою цієї норми право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. При цьому зазначеною нормою передбачено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Позивачі є співвласниками спірної квартири, яким належить по 1/5 її частки квартири, які просять суд прийняти рішення про стягнення з інших співвласників - відповідачів по справі грошової компенсації вартості квартири, тобто стягнення з кожного з відповідачів по 1/10 частці вартості квартири [ADDRESS], на користь кожного з позивачів, а саме грошової компенсації частки, розмір якої визначено позивачами, виходячи з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна: житлового приміщення - квартири, ринкова вартість об'єкту оцінки станом на 07 лютого 2014 року (термін дії звіту до 07 серпня 201 року) - квартири [ADDRESS], яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON], та членам її сім'ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (в рівних долях), визначена у розмірі 776 653, 15 грн. (а.с. 167-190). Суб'єктом оціночної діяльності вартість об'єкта нерухомості також визначена в еквіваленті у доларах США та становить 89 188, 47 доларів США. Згідно офіційного курсу НБУ 100 доларів США станом на 18 березня 2014 року становить 975, 68 грн. (а.с. 225). Тобто станом на день проведення позивачами розрахунку вартості спірної квартири, її ринкова вартість становить 870 189, 48 грн. (89 188, 47 доларів США х 9, 7568 = 870 189, 48 грн.). З огляду на наведене, суд вважає, що розмір компенсації, який підлягає стягненню з кожного з відповідачів на користь кожного з позивачів дорівнює 87 018, 95 грн. Частка кожного з позивачів становить 1/5 частку, що від ринкової вартості квартири становить 174 037, 90 грн. (870 189, 48 грн. х 1/5 = 174 037, 90 грн.). Відповідно ринкова вартість 1/10 частки спірної квартири дорівнює 87 018, 95 грн. (870 189, 48 грн. х 1/10 = 87018, 95 грн.). Тобто розмір грошової компенсації, яка має бути стягнута з кожного з відповідачів на користь кожного з відповідачів, за частки позивачів у спільному майні становить 87018, 95 грн. Після сплати відповідної суми відповідачами на користь позивачів право власності позивачів на їх частку у спільному майні має бути припинено, з одночасним визнанням права власності на зазначену частку за кожним з відповідачів. З врахуванням викладеного суд приймає рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів та користь позивачів понесені позивачами і документально підтверджені ними судові витрати, а саме стягнути з кожного відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача [PERSON] по 2720, 50 грн., та стягнути з кожного з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача [PERSON] по 650 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved