Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] (надалі - позивач) витрати на утримання та догляд [PERSON], у розмірі 22277,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [PERSON], [INFO], був рідним дядьком позивача та батьком відповідача. У 2013 року [PERSON] переніс ішемічний атеротромботичний інсульт з тяжкими наслідками, внаслідок чого не міг повноцінно себе обслуговувати на потребував стороннього догляду. За проханням відповідача в обмін на її обіцянку в майбутньому відмовитись від спадщини батька на користь позивача, позивач [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON], а саме вела його домашнє господарство, здійснювала прибирання, готування їжі, прання, придбання та доставку продуктів харчування, здійснювала санітарно-гігієнічні процедури, супроводжувала [PERSON] до лікарні, надавала допомогу в оплаті комунальних послуг. Відповідач особисто участі у цьому не брала, проживаючи за межами України. У лютому 2015 року [PERSON] помер, а його спадщину прийняла відповідач як спадкоємець першої черги за законом. Своєї обіцянки відмовитись від спадщини на користь позивача відповідач не виконала. З урахуванням цього, посилаючись на ст. 1232 ЦК України, позивач звернулась до відповідача, як до спадкоємця, що прийняв спадщину, з вимогою про відшкодування витрат, понесених на утримання та догляд [PERSON], у розмірі 22277,00 грн. При цьому сума витрат розрахована позивачем, виходячи з тарифів на платні заходи соціальної послуги «догляд вдома», які надаються Комунальним підприємством «Територіальний центр соціального обслуговування» Оріхівської районної ради Запорізької області. Після відкриття провадження у справі, оскільки відповідач є громадянином [PERSON] Федерації і постійно проживає на її території, в порядку надання правової допомоги, ухвалою від 02.08.2017 року судом було направлено судове доручення компетентним органам [PERSON] Федерації щодо вручення [PERSON] копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками. У звязку з цим провадження у справі було зупинено. Документи про виконання вказаного судового доручення надійшли до суду 14.02.2018 року, а ухвалою суду від 19.02.2018 року провадження у справі було поновлено. Також у звязку з набранням чинності ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року, цією ж ухвалою судом було вирішено питання про перехід до розгляду цієї справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, а учасникам справи були встановлені строки для подання письмових заяв по суті справи. Правом на подання письмових заяв по суті справи учасники не скористались. В порядку підготовки справи до розгляду по суті судом було вирішено питання про виклик свідків, про яких заявила позивач, а також за клопотанням представник позивача, адвоката [PERSON], було витребувано з архіву Оріхівського районного суду Запорізької області цивільну справу №\~323/538/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від спадщини для огляду в судовому засіданні. Ухвалою суду від 11.04.2018 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до розгляду по суті. В ході судового розгляду позивач та її представник, адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримали, пославшись на факти та норми права, викладені в позовній заяві. Позивач пояснила, що відповідач сама просила доглянути за батьком, оскільки мала намір проживати у Росії, сама його привезла до села, добровільно пообіцяла в майбутньому віддати пай, що належав батьку. В подальшому відповідач нічим по догляду за батьком не допомагала, не приїздила, і навіть похованням [PERSON] займалась позивач. Лише позивач та члени її сімї доглядали за [PERSON], при чому робили це за власний рахунок, оскільки сам [PERSON], отримуючи пенсію, витрачав її на ліки та на оплату комунальних послуг. Також позивач зазначила, що документального підтвердження понесених нею витрат вона не має, а тому просить стягнути з відповідача звичайну вартість соціальних послуг по догляду за людиною, виходячи з фактично витраченого нею часу на догляд за [PERSON] Представник відповідача, адвокат [PERSON], позов не визнала та пояснила, що ствердження позивача про те, що [PERSON] не міг сам себе обслуговувати, як і те, що відповідач не брала участь у похованні батька, не відповідають дійсності, а протилежні факти встановлені Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.01.2017 року у справі № 323/538/16-ц, яким [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову про усунення [PERSON] від спадкування. Це рішення було залишено в силі апеляційним судом, а тому встановлені ним факти мають преюдиційне значення при розгляді цієї справи. Крім того, представник відповідача наполягала на тому, що позивач не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження понесених нею витрат, а тому позов не підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані ними докази, проаналізувавши відповідні норм матеріального права, суд приходить до такого. Матеріалами справи підтверджується, і учасниками не оспорюється, що [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] та дядьком позивача [PERSON], що також встановлено Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.01.2017 року у справі № 323/538/16-ц. 26.02.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії І-ЖС № 328565, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції в Запорізькій області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 8,4398 га, розташованої на території Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЗП № 030741 від 09.03.2005 року, що підтверджується матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON], копія якої знаходиться в матеріалах цивільної справи №\~323/538/16-ц. Як встановлено Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.01.2017 року у справі № 323/538/16-ц, до Оріхівської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулася донька спадкодавця [PERSON]\~ 04.08.2015 року та [PERSON] 14.08.2015 року, якій померлий являється рідним дядьком. Постановою Оріхівської державної нотаріальної контори від 16.12.2015 року [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з ненаданням нею правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 29.12.2015 року за [PERSON] було визнано право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, площею 8,4398 га, розташовану на території Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЗП № 030741 від 09.03.2005 року. Постановою Оріхівської державної нотаріальної контори від 02.12.2016 року [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], в звязку з тим, що даній справі також була подана заява про прийняття спадщини від імені [PERSON], яка є дочкою померлого і являється спадкоємцем першої черги, а [PERSON] спадкоємцем подальшою черги спадкування. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.01.2017 року у справі №\~323/538/16-ц було відмовлено у позові [PERSON] до [PERSON] про усунення від спадкування. Таким чином, відповідач у цій справі, [PERSON], є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовою підставою вимог у цій справі позивач визначив ст. 1232 ЦК України, якою передбачено, що спадкоємці\~зобов'язані\~відшкодувати розумні\~витрати,\~які були\~зроблені одним\~із них\~або іншою\~особою на\~утримання,\~догляд,\~лікування та\~поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відтак, процесуальний закон саме на позивача покладає обовязок довести, по-перше, самий факт понесених ним витрат, по-друге їх конкретний розмір у грошовому еквіваленті, і по-третє розумність цих витрат за даних конкретних обставин. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України), а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Позивач та її представник не надали жодного доказу, який підтверджував би певні фактичні витрати позивача у грошовому еквіваленті на догляд за [PERSON] Більше того, позивач безпосередньо підтвердила, що таких доказів у неї немає. Крім того, позивачем не надано жодних доказів наявності будь-яких домовленостей з відповідачем щодо догляду за її батьком, жодних доказів на підтвердження тривалості витраченого нею часу на догляд за [PERSON], а також, власне, не надано доказів на підтвердження того, що Комунальним підприємством «Територіальний центр соціального обслуговування» Оріхівської районної ради Запорізької області надаються відповідні соціальні послуги саме за тарифами, якими керувався позивач при розрахунку позовних вимог. Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], надали суду показання про те, що [PERSON] дійсно потребував сторонньої допомоги через перенесену хворобу, і що позивач таку допомогу надавала. Свідок [PERSON] (син позивача) також підтвердив, що він особисто брав участь у догляді за [PERSON], здійснював з ним санітарно-гігієнічні процедури. Однак про розмір понесених при цьому витрат свідок відомостей не надав. Факт перебування [PERSON] на диспансерному обліку в сімейного лікаря Малотокмачанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини з гіпертонічною хворобою 3 стадії, проходження ним в 2013 році лікування в Оріхівській ЦРБ та Запорізькій обласній лікарні, сторонами не заперечується. Разом з цим суд зауважує, що копія медичної картки амбулаторного хворого [PERSON], яка надана позивачем у цій справі, відрізняється від аналогічної медичної картки цієї ж особи, копія якої міститься у цивільній справі № 323/538/16-ц. Допитана в суді як свідок, сімейний лікар Малотокмачанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини [PERSON], підтвердила, що обидві картки заповнені нею, однак пояснити причини наявності одночасно двох медичних карток та неспівпадіння їх змісту не змогла. В будь-якому разі наявність у [PERSON] хворобливого стану, і навіть наявність відомостей про те, що позивач брала участь у догляді за ним, за відсутності належних та допустимих доказів розміру понесених нею витрат не надають підстав для стягнення з відповідача заявленої позивачем суми. За таких обставин заявлений розмір витрат , понесених позивачем, ґрунтується лише на припущеннях, що прямо заборонено у ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Беручи до уваги викладені вище обставини і мотиви, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутніх законних підстав для їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у позові покладаються на позивача. За змістом ст. 133 ЦПК України до судових витрат належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Стороною відповідача залучені до матеріалів справи документи на підтвердження витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу адвоката [PERSON]: Договір про надання правничої допомоги від 01.12.2017 року, [PERSON] виконаних робіт від 16.03.2018 року, квитанція до прибуткового касового ордеру від 16.03.2018 року. Згідно цих документів, понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката [PERSON] склали 6600,00 грн., та були повністю сплачені, в тому числі: 1600,00 грн. за правовий аналіз документів справи та надання консультації щодо подальших дій (з розрахунку по 800,00 грн. за одну годину роботи адвоката), та 5000,00 грн. за участь в судових засіданнях з розгляду цієї справи. Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки від позивача чи його представника не надходило жодних клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а розгляд цього питання з ініціативи суду чинним ЦПК України не передбачений, суд вважає за необхідне заявлені та підтверджені відповідачем витрати стягнути з позивача повністю. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. 1232 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved