Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16.01.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., що зареєстрований в реєстрі за №14194, яким з позивача стягнуто заборгованість у розмірі 27075,00 грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія Профіт Капітал». Крім того, просила стягнути з відповідача на свою користь 1500,00 грн. витрат на правничу допомогу та 1382 грн. судового збору. Позивач зазначила, що у 2016 році між нею та ТОВ «ФК «Дінеро» було укладено договір на суму кредиту 3200,00 грн., який нею було погашено у вересні 2018 року. При цьому, ТОВ «ФК «Дінеро» відступило право вимоги спочатку ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», а потім відповідачу. Посилається, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки подані ТОВ «Фінансова компанія Профіт Капітал» приватному нотаріусу документи не підтверджували безспірність заборгованості позивача, а приватний нотаріус отримавши такі повинен був відмовити у здійсненні нотаріальної дії, оскільки такої заборгованості на час вчинення виконавчого напису не існувало. Враховуючи викладене, позивач просила задовольнити позов. 24.05.2021 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на правомірність вчинення виконавчого напису через безспірність заборгованості позивача та недоведеність позивачем фактичного понесення нею витрат на правничу допомогу. У відповіді на відзив від 04.06.2021 позивач, посилаючись на те, що відповідачем до відзиву так і не було надано доказів безспірності заборгованості, просила задовольнити позовні вимоги. Третя особа пояснення на позовну заяву до суду не подала. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, постановлено витребувати: у відповідача копії документів, що підтверджують безспірність заборгованість, копію кредитного договору, договору про відступлення прав вимог та витяг з кредитного рахунку, на підставі яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса №14194 від 26.01.2021; у приватного нотаріуса належним чином завірені копії матеріалів, на підставі яких вчинено виконавчий напис №14194 від 26.01.2021; у приватного виконавця належним чином засвідчену копію виконавчого напису, а також копію матеріалів виконавчого провадження. Того ж дня ухвалою про забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 14194 від 26.01.2021, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., за яким з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» стягнуто заборгованість у розмірі 27075,00 грн. до набрання судовим рішенням законної сили. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Про розгляд справи по суті сторони та третя особа повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, які містяться в матеріалах справи, та не врученим конвертом третій особі, в якій зазначено причину повернення «адресат відмовився». У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, копію виконавчого провадження № 64739353, та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Із матеріалів справи встановлено, згідно договору позики № 7793294 від 16.07.2018, підписаного сторонами з використанням електронних цифрових підписів, позивач отримала від ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» суму позики у розмірі 8000,00 грн. з річною відсотковою ставкою 467,20 % строком до 15.08.2018 (а.с.41-44). 26.01.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. винесено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 14194, про звернення стягнення з [PERSON] щодо заборгованості за кредитним договором 7793294 від 16.07.2018, укладеним з ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 03042017 від 03.04.2017, є відповідач, у загальному розмірі 27075,00 грн. за період з 07.12.2018 по 06.01.2021, з яких: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8000,00 грн.; - заборгованість за комісією - 0,00 грн.; - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом -19075,00 грн.; - строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн.; - строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн.; - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00грн.; - строкова заборгованість за штрафами та пенями - 0,00 грн. (а.с.31) Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. від 05.03.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 64739353 з примусового виконання документа, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №14194 від 26.01.2021, а постановою від 23.03.2021 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с.48,50). Також постановою приватного виконавця від 05.03.2021 постановлено стягнути з боржника суму основної винагороди у розмір 2707,50 грн. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюються Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, (далі - Порядок) та іншими нормативними актами. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік), для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні вимоги передбачено пунктом 3.1 глави 16 Порядку. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню правове значення має не лише перевірка додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком, а й перевірка доводів боржника в повному обсязі та встановлення обставин, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 та Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 207/1587/16 (провадження № 14-12559св18), 12.12.2018 у справі № 205/6301/16-ц (провадження 61-30321св18). Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №2 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача виписку з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості, або первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у написі є безспірним. Також, позивач у позовній заяві зазначає, що жодних повідомлень від відповідача про наявність заборгованості за кредитним договором вона не отримувала. В свою чергу, відповідачем не надано суду даних про те, що на адресу позивача було надіслано письмове повідомлення про порушення зобов`язання та що таке повідомлення нею було отримане. Вказані обставини свідчать, що позивач була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин та враховуючи, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», так як вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1382,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із позовом та заявою про забезпечення позову (а.с.1,18). При вирішенні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн., суд виходить з наступного. Так, відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статті 137 ЦПК України. Відповідно до частини другої цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. За приписами частин другої, третьої статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та адвокатом Гречаною Є.Й. було укладено Договір про надання правничої допомоги від 19.04.2021. Відповідно до пункту 3 цього Договору замовник сплачує адвокату 1500,00 грн. за реально виконану роботу. Згідно пункту 4.1 цього Договору, розмір оплати праці та умови та порядок розрахунків визначається сторонами договору за домовленістю. При цьому ані до позовної заяви, ані до відповіді на відзив позивач доказів понесення вказаних витрат на правничу допомогу не надала, у зв`язку з чим вимога про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає через недоведеність фактичного несення позивачем витрат на таку допомогу.

Outcome: partial