Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У квітні 2021 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ВТБ Банк» Стрюкова І.О. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр «ІНГЕОКОМ», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про застосування наслідків недійсності правочину. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що на підставі рішення правління Національного банку України від 27 листопада 2018 року № 796-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 листопада 2018 року № 3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації» та делегування повноважень тимчасового адміністратору банку. Розпочато процедуру виведення банку з ринку. В подальшому на підставі рішення Правління Національного банку України від 18 грудня 2018 року № 849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 3392 «Про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку - Шевченку О.В. В подальшому рішенням дирекції Фонду № 2706 від 24 жовтня 2019 року змінено уповноважену особу ліквідатора на Стрюкову І.О . Рішенням виконавчої дирекції від 17.11.2020 року № 1957 продовжено повноваження ліквідатора до внесення запису про припинення банку до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб. З 28 листопада 2018 року АТ «ВТБ Банк» здійснює свої повноваження на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 12 листопада 2018 року на рахунок [PERSON] № [NUMBER] , відкритий в АТ «ВТБ Банк» в межах гарантованої суми відшкодування було перераховано грошові кошти з рахунку ТОВ «Науково-виробничий центр «ІНГЕОКОМ» № [NUMBER] , відкритий в АТ «ВТБ Банк» в розмірі 42 000 грн. з призначенням платежу «Надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі згідно договору № 1/11-18 від 12.11.2018 року». На підставі наказу № 32-од від 29 листопада 2018 року створено комісію з перевірки документів пов`язаних з укладанням АТ«ВТБ Банк» протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, в тому числі карткових) з вкладниками, а також обставин зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб АТ«ВТБ Банк». За результатами якої виявлено 135 операцій, які на підставі ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» мають ознаки нікчемності. Наказом уповноваженої особи № 92/1-од від 30 травня 2019 року затверджено результати перевірки та визнано нікчемним правочин щодо перерахування грошових коштів в сумі 42 000 грн. з поточного рахунку ТОВ «Науково-виробничий центр «ІНГЕОКОМ» № [NUMBER] на рахунок [PERSON] № [NUMBER] відкриті в АТ«ВТБ Банк» на підставі ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Посилаючись на положення ст. 216 ЦК України позивач просить суд застосувати наслідки нікчемного правочину шляхом повернення з рахунку [PERSON] № [NUMBER] відкритого АТ«ВТБ Банк» на рахунок ТОВ «Науково-виробничий центр «ІНГЕОКОМ» № [NUMBER] , відкритий в АТ «ВТБ Банк» грошових коштів в розмірі 40 580,00 грн. В судовому засіданні представник позивача - Чернюка В.В. підтримав заявлені позовні вимоги з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Науково-виробничий центр «ІНГЕОКОМ» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Зауважив, що договір про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі згідно договору № 1/11-18 від 12.11.2018 року, на виконання якого проведено перерахунок грошових коштів укладений 12 листопада 2018 року, тобто за довго до введення тимчасової адміністрації. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений, причини не явки суду не відомі. Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази наявні в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням правління Національного банку України від 27 листопада 2018 року № 796-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 листопада 2018 року № 3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації» та делегування повноважень тимчасовому адміністратору банку. Розпочато процедуру виведення банку з ринку (а.с.16). Рішенням Правління Національного банку України від 18 грудня 2018 року № 849-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 3392 «Про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку - Шевченку О.В. (а.с.17). Рішенням дирекції Фонду № 2706 від 24 жовтня 2019 року змінено уповноважену особу ліквідатора на Стрюкову І.О . Рішенням виконавчої дирекції від 17.11.2020 року № 1957, продовжено повноваження ліквідатора до внесення запису про припинення банку до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб (а.с.18-19). Згідно виписки по особовим рахункам за 12 листопада 2018 року на рахунок [PERSON] № [NUMBER] , відкритий в АТ«ВТБ Банк» перераховано грошові кошти з рахунку ТОВ «Науково-виробничий центр «ІНГЕОКОМ» № [NUMBER] , відкритого в АТ «ВТБ Банк» в розмірі 42000 грн. Призначення платежу «Надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі згідно договору № 1/11-18 від 12.11.2018 року. Даний факт також підтверджується випискою по рахунку ТОВ «Науково-виробничий центр «ІНГЕОКОМ» (а.с.10-11). Згідно повідомлення про нікчемність правочину від 31 травня 2019 року адресованого ТОВ «Науково-виробничий центр «ІНГЕОКОМ» та [PERSON] уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ВТБ Банк» Шевченко О.В. повідомляє про нікчемність транзакції (операції) від 12 листопада 2018 року, відповідно п. 7 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с.12-15). Спір між сторонами виник з приводу наявності правових підстав для застосування наслідків нікчемного правочину, транзакції по рахункам проведеним 12 листопада 2018 року між відповідачами на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у вигляді повернення грошових коштів на рахунок ТОВ «Науково-виробничий центр «ІНГЕОКОМ» в попередній стан. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. По-перше, суд не може погодитися із твердженням позивача, щодо визнання нікчемним правочину у вигляді транзакції по перерахунку грошових коштів з рахунку ТОВ «Науково-виробничий центр «ІНГЕОКОМ» на рахунок [PERSON] , які були відкриті в АТ«ВТБ Банк», з огляду на наступне. Згідно з частиною першою ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних права та обов`язків. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» розрахунковими банківськими операціями є рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи. Отже, за своєю правовою природою перерахування грошових коштів з рахунку на рахунок не є правочином в розумінні вищезазначених правових норм, а є банківськими операціями, які не можуть бути визнані нікчемними. Проведення банківських операцій є результатом правочинів, тобто цивільно-правових угод, які в цьому випадку позивачем не оспорюються та є дійсними в силу правової презумпції, закріпленої у статті 204 ЦК України. Правовий висновок відносно того, що банківська операція з перерахування грошових коштів не є правочином, а тому не може бути визнана недійсною (нікчемною), висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 755/7957/16-ц, провадження № 14-209цс18, які згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги чинності правочину. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Такий правочин не створює ніяких юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 ЦК України). Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України в разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Звертаючись до суду із позовними вимогами, представник позивача, як на правову підставу нікчемності проведеної транзакції, для застосування наслідків її нікчемності посилався на положення п. 7 ч. 3 ст. 38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Проте, згідно положення зазначених вимог законодавства правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав, зокрема, серед іншого, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7 ч. 3 ст. 38). Однак, згідно досліджених матеріалів справи, жодної угоди між банком та відповідачами укладено не було. Транзакція перерахування коштів відбулась на підставі договору №1/11-18 від 12.11.2018 року про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги між ТОВ «Науково-виробничий центр «ІНГЕОКОМ» та [PERSON] , отже не може бути визнана нікчемною на підставі даних норм діючого законодавства, тому що не розповсюджує свою дію на правовідносини між господарюючими суб`єктами та їх працівниками. Окрім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано суду рішення уповноваженої особи на підставі якого затверджено висновки комісії про визнання нікчемними надої транзакції з метою дослідження відповідності її статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Зі змісту наведених правових норм вбачається, що дії Фонду по виявленню правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, мають бути вчинені виключно під час запровадження тимчасової адміністрації банку. Проте, Наказ уповноваженої особи № 92/1-од від 30 травня 2019 року яким затверджено результати перевірки, на який посилається в позовній заяві позивач, суду не надано. А з огляду на дату його прийняття, та з урахуванням дати з якої розпочато процедуру ліквідації з 19 грудня 2018 року суд приходить до висновку, що проведена перевірка з метою виявлення нікчемних правочинів в період процедури ліквідації не відповідає нормам статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 18 жовтня 2019 року у справі № 826/17410/16 (адміністративне провадження № К/9901/47192/18), від 26 травня 2020 року у справі № 826/17586/16 (адміністративне провадження № К/9901/48533/18), що на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України застосовується до спірних правовідносин. На підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених позовних вимог, тому в задоволенні позовних вимог уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Стрюковій І.О. до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр «ІНГЕОКОМ» про застосування наслідків недійсності правочину, слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує ст. 141 ЦПК України та відмову в задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з чим понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed