Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

У листопаді 2012 року позивач звернулася до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа - Одинадцята київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання із померлою [INFO] [PERSON] однією сім»єю протягом 21 одного року до дня відкриття спадщини. Також, просила визнати поважною причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та встановити їй додатковий строк у два місяці для подання вказаної заяви. В обґрунтування позову вказувала, що з [PERSON] познайомилась і потоваришувала у 1983 році. У зв»язку з тим, що на той час у [PERSON] не було житла в м. Києві, де вона працювала, [PERSON] запропонувала жити у її квартирі. Грошей за квартиру [PERSON] не брала, а тому вони стали разом вести спільне господарство, а з 1990 року фактично проживали однією сім»єю як сестри. [PERSON] стверджувала, що спочатку вони проживали у двокімнатній квартирі [ADDRESS], яка була приватизована [PERSON] та її сином [PERSON] а згодом, [PERSON] обміняла вказану квартиру на однокімнатну квартиру [ADDRESS] у цьому ж будинку. Після переїзду в квартиру [ADDRESS] позивач та [PERSON] проживали в ній лише вдвох, свідченням чого за твердженням позивача є довідки ЖЕК №12 Мінського району м. Києва про реєстрацію [PERSON] у вказаних квартирах. [PERSON] отримавши у 2004 році в спадщину частину будинку в с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області переїхала до вказаного помешкання для постійного проживання разом із [PERSON], а квартиру останньої здавали в оренду за для можливості оплачувати її лікування. В грудні 2010 року стан здоров»я [PERSON] значно погіршився, при цьому [PERSON] була єдиною особою яка доглядала і опікувалася хворою в лікарні, а тому, відповідно, усі необхідні документи у зв»язку зі смертю [PERSON] лікарняний заклад видав саме [PERSON], яка й узяла на себе всі клопоти по похованню [PERSON] Таким чином, [PERSON] вважає себе спадкоємцем четвертої черги й зазначає, що фактично прийняла у спадок квартиру [ADDRESS]. За твердженням [PERSON] для поновлення своїх спадкових прав 21.05.2011 року нею укладено угоду з адвокатом [PERSON], однак останній недобросовісно виконував свої обов»язки, фальсифікував судові документи, що й стало причиною поважності пропуску строку прийняття спадщини, який на думку позивача підлягає поновленню. З огляду на зазначене та відмову Одинадцятої київської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] просила про задоволення позовних вимог. У судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Київська міська рада у письмових поясненнях до позову зазначала, що як відповідачі можуть фігурувати у справі лише у разі відсутності інших спадкоємців, при цьому просили розглядати справу за відсутності їх представника та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства. Одинадцята київська державна нотаріальна контора надіслала до суду заперечення проти позову в частині посилання [PERSON] на відмову нотаріальної контори у видачі Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв»язку з тим, що у даному випадку така Постанова не може бути винесена оскільки заява про прийняття спадщини з проханням відкрити спадкову справу не є нотаріальною дією, а є частиною нотаріального діловодства. При цьому, в решті позовних вимог нотаріальна контора не мала заперечень і просила розглядати справу за відсутності їх представника. В судовому засіданні після витребування спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] з»ясовано, що спадкоємцем першої черги за законом, який подав заяву про прийняття та прийняв спадщину є син померлої [PERSON] З огляду на зазначене, враховуючи позицію позивача та письмові пояснення Київської міської ради, клопотання [PERSON], в судовому засіданні неналежного відповідача Київську міську раду замінено на належного відповідача - [PERSON], який є спадкоємцем померлої за законом першої черги. Представники [PERSON] в судовому засіданні категорично заперечили проти позову [PERSON] вказуючи на недобросовісність останньої та намір безпідставно заволодіти спадковим майном померлої [PERSON] Крім того, акцентували увагу на тому, що прийняття спадщини спадкоємцем першої черги виключає право спадкоємців наступних черг на спадкування за законом. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно Договору міни від 01.11.1994 року [PERSON] та [PERSON] в результаті обміну житла набули право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 11, 128). У відповідності до Довідки КП «Житлосервіс «Куренівка» у Оболонському районі м. Києва №17847 від 14.08.2013 року та Лікарського свідоцтва про смерть №117 (а.с. 9, 109) [PERSON] була зареєстрована та проживала з 14.02.1995 року до дня смерті за адресою квартири [ADDRESS]. За ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Позивач посилається на своє право спадкування за законом після смерті [PERSON], оскільки проживала із спадкодавцем однією сім'єю протягом 21 одного року до дня відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона по справі зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Проте, в усіх письмових документах наданих суду, місцем проживання та реєстрації померлої [PERSON] зазначено квартиру [ADDRESS], а місцем проживання та реєстрації [PERSON] зазначено [ADDRESS]. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] з 04.08.1973 року (а.с 7). У відповідності до довідки КП «Житлосервіс «Куренівка» у Оболонському районі м. Києва від 14.08.2013 року №17847 (а.с. 109) [PERSON] за адресою квартири [ADDRESS] не зареєстрована і ніколи зареєстрованою не була. Суперечливими є твердження [PERSON] щодо проживання з [PERSON] однією сім»єю протягом 21 одного року до дня відкриття спадщини ще й тому, що в судовому засіданні з»ясовано та підтверджено самою ж [PERSON] сумнівне походження довідок (а.с 15, 16) начебто про її реєстрацію за адресою квартири [ADDRESS], отриманих зі слів позивача лише для її можливості відвідувати лікарняні заклади у м. Києві та випадково долучених до справи. У відповідності до ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника квартири належать особи зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. За якою членами сім'ї власника є дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім'ї власника квартири, крім іншого, зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири і придомової території та проведення ремонту. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено та не заперечувалося позивачем по справі, що вона в квартирі [ADDRESS] зареєстрована не була, з заявами до житлово-експлуатаційної контори про її постійне проживання в квартирі [ADDRESS] та про відповідне нарахування за комунальні послуги і на утримання будинку не зверталася. Так само як і [PERSON] не була зареєстрована та не зверталася до сільської ради щодо її реєстрації по [ADDRESS]. У відповідності до ст. 156 ЖК України, за згодою власника будинку (квартири) член його сім»ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім»ї. Суду не надано доказів вселення та проживання у встановленому законом порядку [PERSON] в квартирі [ADDRESS] так само як вселення та проживання [PERSON] в будинку по [ADDRESS]. Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Ст. 59 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Посилання позивача на Договори оренди квартири [ADDRESS] укладених начебто від імені [PERSON], а також квитанції про сплату коштів за комунальними платежами у вказаній квартирі (а.с. 17-30), так само як свідоцтво про поховання та Договір-замовлення на організацію та проведення поховання (а.с. 12-14) на думку суду не є належними і допустимими доказами на підтвердження факту проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім»єю до дня відкриття спадщини. Згідно відповіді станції швидкої медичної допомоги м. Боярки на адвокатський запит адвоката [PERSON], (а.с. 164) викликів до [PERSON] на станцію швидкої медичної допомоги Києво-Святошинського району з 2010 по 2011 роки за адресою [ADDRESS] не було. У відповідності до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] та Лікарського свідоцтва про смерть №117, а також довідки Київської міської клінічної лікарні №8 (а.с. 8, 9, 165) [PERSON] померла [INFO] перебуваючи на стаціонарному лікуванні в Лікарні №8 Оболонського району м. Києва з заключним діагнозом «Лімфогрануломатоз з ураженням печінки, селезінки, лімфатичних вузлів грудної, черевної порожнини, заочеревинного простору». З огляду на зазначене, відомості про стан здоров»я та діагноз померлої, відсутність викликів до [PERSON] швидкої допомоги в Києво-Святошинському районі, місце її лікування та смерті на думку суду спростовують факт постійного проживання останньої по [ADDRESS]. Суд критично ставиться до листа відповіді Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25.09.2013 року №1673/7, від 29.10.2013 року №1870/7 та Акту депутата Горенської сільської ради від 25.09.2013 року отриманих на запити адвокатів з огляду на те, що суперечливі відомості про начебто постійне місце проживання [PERSON] з 2005 року по 13.02.2011 року по [ADDRESS] отримані депутатом сільської ради через два роки після смерті [PERSON] при виїзді депутата на місце 25.09.2013 року і обстеження будинку. Викликають сумніви відібрані в судовому засіданні свідчення свідка [PERSON], [INFO], який підтверджуючи факт проживання позивача однією сім»єю із померлою з 1990 року у вказаний час був малолітньою особою. Також, суд критично ставиться до непослідовних та суперечливих свідчень допитаної в судовому засіданні у якості свідка [PERSON], яка підтверджувала факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім»єю до дня смерті останньої по [ADDRESS], при цьому зазначала, що лише раз на три місяці приходила на стрижку до [PERSON] і інколи бачила її в магазині. З матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що остання не залишила заповіту, при цьому спадкоємцем першої черги за законом, який подав заяву про прийняття та прийняв спадщину є син померлої [PERSON] За рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.04.2013 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11.06.2013 року [PERSON] поновлено строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON], чим й скористався [PERSON] при прийнятті спадщини. У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Спадкування за законом має на меті визначити гіпотетичну волю спадкодавця і, враховуючи вірогідність його близьких відносин саме з найближчими родичами, відповідно будує абстрактну модель черговості права на спадкування. Юридичні факти - це конкретні життєві обставини, з якими норма права пов'язує виникнення визначених юридичних наслідків. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України від юридичних фактів залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Таким чином, суд може встановити факти, якщо вони тягнуть за собою правові наслідки для заявника. [PERSON] звернулася до суду із вимогами встановлення факту її спільного проживання зі спадкодавцем однією сім»єю протягом 21 одного року до дня відкриття спадщини за для можливості в подальшому отримати спадщину як спадкоємець четвертої черги після смерті [PERSON], при цьому з огляду на наявність спадкоємця першої черги за законом не зазначає доказів одержання свого права на спадкування і не ініціює питання зміни черговості одержання спадщини. Суд не виключає можливості знайомства та спілкування [PERSON] із [PERSON], однак у даному випадку, підтвердження або ж спростування даних обставин, так само як факту проживання [PERSON] із спадкодавцем однією сім»єю не менше як п»ять років до часу відкриття спадщини за наявності спадкоємця першої черги, який прийняв спадщину, не тягне для позивача юридичних наслідків. З огляду на зазначене та положення ст. 1258 ЦК України, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім»єю протягом 21 одного року до дня відкриття спадщини та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - не підлягають до задоволення. Крім того, відмовляючи в задоволенні позову суд виходить із того, що [PERSON] знаючи про важку хворобу і адекватно сприймаючи оточуюче середовище та розуміючи значення своїх дій не була позбавлена можливості висловити свою волю про спадщину щодо [PERSON] Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed