Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просила встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав, а саме спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] з серпня 2003 року по день її смерті за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування заяви вказала, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини померлої увійшла земельна ділянка площею 1,79 га. Зазначає, що на момент смерті [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] , однак фактично проживала із заявником по [ADDRESS] , тому вважає себе такою, що прийняла спадщину в силу вимог статті 1268 ЦК України. Будучи спадкоємцем за заповітом, заявник вирішила реалізувати свої спадкові права та звернулася до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте їй було відмовлено у зв`язку з неможливості довести факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому звернулася до суду. Представник заявника - адвокат Соловей О.В. у вступному слові заяву підтримав з підстав, викладених у ній. Заінтересована особа - Новоушицька селищна рада, Хмельницької області надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти заяви не заперечила. Процесуальні дії у справі 30 липня 2021 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів та виклик свідків, в порядку статті 294 ЦПК України, суд витребував з Новоушицької селищної ради Хмельницької області інформацію щодо фактичного та зареєстрованого місця проживання [PERSON] в період з серпня 2003 року по вересень 2004 року. 30 серпня 2021 року справа не розглядалась у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці. 04 жовтня 2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою заявника та представника заявника. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] , 27 липня 2004 року заповіла усе належне їй майно і взагалі все те, що їй буде належати і на що вона буде мати право [PERSON] , тобто заявнику (арк.спр.6). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( арк.спр.7). Згідно \~з копією\~державного акту\~на право\~приватної власності\~на землю\~серії Р1\~№804853\~від 30 серпня 2002 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 1,79 га, розташованої на території Івашковецької сільської ради (арк.спр. 8). Заявнику нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт спільного проживання з померлим, про що свідчить постанова нотаріуса від 08 липня 2021 року (арк.спр.9). Також суд\~установив,\~що спадкова\~справа після\~смерті [PERSON] \~не заведена (арк.спр.26-27). Даними довідок № 294, 295 від 11 червня 2021 року підтверджується, що спадкодавець [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.10). Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав показання про те, що у 2004 році померла [PERSON] . Останні два-три роки вона проживала у своєї родички [PERSON] . [PERSON] померла в будинку [PERSON] , адреси не пам`ятає. Згодом свідок змінив показання та зазначив, що не пам`ятає точно де проживали [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала показання про те, що заявник [PERSON] є її родичкою. Померла [PERSON] також була родичкою [PERSON] рідна сестра матері. [PERSON] була одинокою, сім`ї не мала та проживала в [ADDRESS] одна. Приблизно у 2001-2002 роках у [PERSON] виникли проблеми з чоловіком, тому остання разом із дітьми перейшла проживати спочатку до своєї матері в [ADDRESS] , де проживала декілька місяців, а далі [PERSON] прийняла її до себе, і заявник з дітьми перейшли проживати до будинку [PERSON] , де разом вели спільно господарство, [PERSON] допомагала доглядати дітей [PERSON] . [PERSON] за життя місце проживання не змінювала. Після смерті [PERSON] [PERSON] продовжує проживати у будинку [PERSON] . Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обґрунтовуючи свою заяву, [PERSON] вказала, що є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , що було встановлено судом під час розгляду справи, заяву про прийняття спадщини після смерті останньої у визначений законом строк не подавала, проте вважає себе такою, що прийняла спадщину в силу постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини другої статті 76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положеннями частини другої статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Надаючи оцінку наявним у справі доказам, суд зазначає, що видана Новоушицькою селищною радою довідка за № 294 підтверджує лише місце проживання спадкодавця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Доказів проживання заявника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] суду не надано. Інших доказів, що підтверджували б факт проживання заявника [PERSON] разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з серпня 2003 року по день смерті останньої суду не надано, не здобуто таких і в процесі розгляду справи. Водночас показаннями свідка [PERSON] такі доводи заявника повністю спростовані. Показання свідка [PERSON] є суперечливими, тому суд такі відхиляє. Довідку №448 (без дати) (арк. спр. 11) та довідку № 68 від 28 вересня 2021 року (арк.спр. 35) Новоушицької селищної ради, згідно яких [PERSON] проживала без реєстрації з племінницею [PERSON] по [ADDRESS] , суд до уваги не бере, оскільки такі сформовані на підставі пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , яких суд безпосередньо допитав у судовому засіданні і дані свідки у судовому засіданні не підтвердили таку обставину. Письмові підтвердження свідків [PERSON] та [PERSON] (арк.спр. 12), суд також вважає неналежним доказом, оскільки вони не є показання свідків у розумінні частини першої статті 90 ЦПК України та не є письмовими доказами в розумінні статті 95 ЦПК України, окрім того суд допитав безпосередньо вказаних свідків у судовому засіданні. На підставі належним чином оцінених доказів, суд дійшов висновку, що заявник не довела належними та допустимими доказами своїх вимог, а тому у задоволені заяви слід відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed