Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

у липні 2018 року позивач звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що на підставі Державного акту на право власності на землю вона є власником земельної ділянки площею 5,33 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області. Звернувшись до Міжрайонного управління у Карлівському та Машівському районах ГУ Держгеокадастру у Полтавській області щодо отримання витягу з Держаного земельного кадастру про земельну ділянку, їй стало відомо, що її земельна ділянка зареєстрована на інших людей: [PERSON] та [PERSON], на праві спільної часткової власності, по ? частці кожному. Позивач вважає, що її земельна ділянка була передана відповідачам помилково, а саме, при оформленні спадщини після померлої [PERSON], яка має тотожне з її, позивача, прізвище та ім'я. У зв'язку з наведеним позивач просить скасувати розпорядження голови Машівської РДА від 28.03.2016 р. за №64 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. [PERSON], гр. [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області в повному обсязі, скасувати реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності 14168651 за власником [PERSON], яке вчинене 14.04.2016 р. приватним нотаріусом Машівського районного нотаріального округу Полтавської області Довгань А.М. та реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності 14168672 за власником [PERSON], яке вчинене 14.04.2016 р. приватним нотаріусом Машівського районного нотаріального округу Полтавської області Довгань А.М. У судове засідання позивач не з'явилася, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином та завчасно, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, в якій позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.45,59,60). Відповідачі та треті особи у судове засідання не з'явилися, натомість направили заяви про розгляд справи без їх участі, відповідачі-1,2 позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задовольнити (а.с.46,49),представник відповідача-3 при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.61), третя особа при вирішенні позову покладається на розсуд суду (а.с.56). Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що [PERSON] - позивач по справі є власником земельної ділянки площею 5,33 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Ряськівської сілсьської ради Машівського району Полтавської області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який виданий на підставі розпорядження Машівської районної державної адміністрації від 20.02.2004 року №97 на дівоче прізвище позивача [PERSON], яке вона після укладення шлюбу змінила на [PERSON] (а.с.6,7). З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що земельна ділянка площею 5,33 га кадастровий номер [NUMBER] зареєстрована на [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по ? частині кожному (а.с.8,9). Як убачається з розпорядження голови Машівської РДА Полтавської області №64 від 28.03.2016 р., було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON], гр. [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області; виділено в натурі земельну ділянку площею 5,3302 га ріллі з кадастровим номером [NUMBER] гр. [PERSON] (1/2 частину), гр. [PERSON] (1/2 частина) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за рахунок земель, які перебували в колективній власності КСП «Оріль» на території Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області та рекомендовано вищевказаним особам посвідчити своє право власності на ? успадкованої земельної ділянки у встановленому законодавством порядку (а.с.13). На звернення до Машівської РДА Полтавської області з проханням скасувати вищевказане розпорядження позивач отримала відмову (а.с.14). Згідно з п.1 ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За положеннями статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 125 ЗК України (в редакції, чинній на момент набуття позивачем у власність земельних ділянок) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Статті 116, 118 ЗК України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади. Частиною 5 ст. 116 ЗК України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз'яснено, що, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. В силу ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. «г» ч. 3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. За таких обставин, з огляду на те, що виділення земельної ділянки в натурі відповідачам [PERSON] та [PERSON] відбулася з порушенням встановленого ЗК України порядку, оскільки на той час земельна ділянка не була вільною, тому оскаржуване розпорядження не відповідає вимогам закону та порушує права позивача на її земельну ділянку, у зв'язку з чим спірне розпорядження Машівської районної державної адміністрації та реєстрація права власності за відповідачами [PERSON] та [PERSON] підлягають скасуванню, а позовні вимоги [PERSON] задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved