overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 16 жовтня 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області зареєстровано шлюб (актовий запис № 171). Від шлюбу у них 23 травня 2013 року народився син [PERSON]. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося через суттєві розбіжності поглядів. Більше чотирьох місяців вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливим, тому просить шлюб розірвати. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з»явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, та просить розірвати шлюб. Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання також не з»явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 16 жовтня 2012 року між [PERSON] (до шлюбу Гулей) О.В. та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис №171). Від цього шлюбу у сторін 23 травня 2013 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Оскільки сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, враховуючи визнання відповідачем позову, що свідчить про небажання зберегти сім»ю, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, й розірвання шлюбу не призведе до порушення їх особистих та майнових прав, а також прав їх дитини, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 22 березня 2013 року між ними зареєстровано шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя. Оскільки вона не підтримує з відповідачем подружніх стосунків, не веде спільного господарства, тому вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є не можливим та суперечить її інтересам. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлений позов та наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що даний шлюб суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив, вказавши, що не згоден на розірвання шлюбу з [PERSON], а тому просить даний шлюб зберегти. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 22 березня 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис №193). Від шлюбу у сторін 07 березня 2013 року народився син. Сторони хоча й проживають за однією адресою, однак не підтримують подружніх стосунків, мають різні бюджети, не ведуть спільного господарства. Для примирення подружжя Сидоренко судом було надано двохмісячний строк на примирення, однак по закінченню цього строку позивачка наполягає на розірванні шлюбу та не бажає зберегти сім»ю. Враховуючи, що подружжя [PERSON] не примирилось й позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній її волі, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, а також прав їхньої дитини, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати. При розподілі судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243, 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що зареєструвала 10 лютого 2013 року з відповідачем шлюб, від якого мають неповнолітню доньку Софію, [INFO], яка на даний час проживає з нею. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає неможливим подальше збереження сімї і не бажає цього, а тому просила суд розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище Дідур. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, подавши суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 лютого 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб виконкомом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 122775 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню доньку Софію, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 4). Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сімю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що зареєструвала 25 травня 1985 року з відповідачем шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, відповідач не піклувалася про побудову сімейних відносин, внаслідок чого постійно виникали суперечки та конфлікти. Такі стосунки призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім'ї і не бажає цього, також вважає своє рішення продуманим та остаточним, тому просила суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилася, подавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи був належно повідомлений, про що свідчить розписка про одержання поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 травня 1985 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 34, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213 - 215, 224 - 228 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 10.02.2009 року і проживали разом до травня 2015 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, зловживанням відповідачем спиртними напоями. В судове засідання позивач не зявилася, однак від неї надійшла заява згідно якої позовні вимоги просить задоволити, термін на примирення не надавати, а справу слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, по не відомій суду причині про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи. На підставі ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного, розходження поглядів на сімейні відносини, зловживанням відповідачем спиртними напоями, сторони не підтримують шлюбні стосунки та мешкають окремо. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення один місяць і за цей період відносини між сторонами не змінилися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 26.07.2009 року і разом проживали до липня 2015 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилася донька [PERSON]М, [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, зловживання відповідачем спиртними напоями. В судове засідання позивач зявилася, позовну заяву підтримала і просила її задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, на підставі ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, сторонни по справі тривалий час не підтримують шлюбні стосунки та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення два місяця і за цей період відносини між сторонами не змінилися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 27.11.2009 року. Від данного шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, застосування відповідачем фізичного насильства та нехтування сімейними цінностями. В судове засідання позивач зявилася, подану позовну заяву підтримала і просила її задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання зявилися, протии задоволення позову не заперечили. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на сімейні відносини, застосування відповідачем фізичного насильства та нехтування сімейними цінностями. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення два місяця і за цей період відносини між сторонами не змінилися

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; дитину залишити на вихованні позивача до її повноліття; після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище [PERSON]; стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 19.02.2011 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Починаючи з травня 2015 року з відповідачем припинили шлюбні відносини, проживають окремо, через зловживання відповідачем алкогольними напоями, вчинення насильства в сім'ї. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.02.2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Дубрівської сільської ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.02.2011 року (а.с. 6). Від спільного сумісного проживання народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу та визнав позовні вимоги, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дитину суд залишає на виховання з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та залишення на виховання для позивачки малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те, що відповідач, який є батьком їхньої доньки [PERSON], [INFO], проживає окремо і матеріальної допомоги їй на утримання дитини не надає. Позивач просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти в розмірі 500 грн, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення донькою повноліття. В судове засіданнія пердставник позивача з'явився, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання з'явилася, позовні вимоги визнала частково, просила визначити розмір стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в мінімальному розмірі. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що в сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.07.2015 року. Дитина проживає разом з матір'ю, знаходяться на повному її забезпеченні, що підтверджується довідкою виданною Рудською сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області № 240 від 16.07.2015 року. Обов'язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей, передбачений ст.180 СК України, однак даний обов'язок відповідач не виконує та матеріальної допомоги позивачу з приводу утримання неповнолітньої дитини як її батько не надає.. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вище викладене, та те, що [PERSON], ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, то суд приходить до висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно і до досягнення донькою [PERSON] повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дітей посилаючись на те, що відповідач, який є батьком їхніх дітей [PERSON]. [INFO] та [PERSON], [INFO] проживає окремо і матеріальної допомоги їй на утримання дітей не надає та ухиляється від своїх прямих обовязків. Позивач просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн., на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач зявилася, позовні вимоги підтримала та просила задоволити. Відповідач в судове засідання зявився, просив розмір стягнення аліментівв твердій грошовій сумі визначити в меншому розмірі. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON]. [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії 1-СР № 129194 від 04.05.2011 року, серії 1-БВ № 217982 від 14.03.2014 року. Діти проживають разом з матірю, знаходяться на повному її забезпеченні. Обовязок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей, передбачений ст.180 СК України, однак даний обовязок відповідач не виконує та матеріальної допомоги позивачу з приводу утримання малолітніх дітей як їх батько не надає. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вище викладене, та те, що відповідач ніде не працює, у нього нерегулярний дохід, суд приходить до висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі по 450 грн, на кожну дитину, щомісячно, і до повноліття [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial