Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що вона на підставі рішення 16 сесії 24 скликання Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 29 квітня 2004 року № 218 отримала у власність земельну ділянку, кадастровий номер: 3221282801:01:007:0003, площею 0,9905 га для ведення особистого селянського господарства на території с. Зазимє Броварського району Київської області, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 056778, виданий 19 липня 2004 року Зазимською сільською радою Броварського району Київської області. При проведенні слідчих дій прокуратурою Вінницької області позивачу стало відомо про шахрайське заволодіння належної їй земельної ділянки невідомими особами. Надалі їй стало відомо, що заволодіння спірною земельною ділянкою відбулося на підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2008 року у цивільній справі № 2-1150/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на земельну ділянку в рахунок погашення боргу. Про розгляд даної справи та ухвалене судове рішення [PERSON] нічого відомо не було, судових повісток вона не одержувала, жодних угод з відповідачем не укладала й коштів у нього не позичала. 08 вересня 2008 року на підставі даного рішення суду на вказану ділянку було виготовлено державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серії ЯЖ № 678988 на імя відповідача [PERSON] Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02 серпня 2010 року рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2008 року у цивільній справі № 2-1150/08 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 вересня 2010 року (справа № 2-1137/10) дану справу передано за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області. 16 листопада 2010 року Броварським міськрайонним судом Київської області постановлено ухвалу, якою позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на земельні ділянки залишено без розгляду. Оскільки й даний час право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку не поновлено, виданий на імя відповідача державний акт на право власності на земельну ділянку не скасований та порушує її законні права та інтереси, позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678988 від 08 вересня 2008 року, виданий на імя [PERSON] на підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2008 року на земельну ділянку площею 0,9905 га, що розташована у селі Зазимє Броварського району Київської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221282801:01:007:0003; - скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,9905 га, що розташована у селі Зазимє Броварського району Київської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221282801:01:007:0003; визнати за [PERSON], що зареєстрована за адресою: [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], право власності на земельну ділянку площею 0,9905 га, що розташована у селі Зазимє Броварського району Київської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221282801:01:007:0003. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала письмову заяву, в якій просила слухати справу за її відсутністю та за участю її представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] до початку слухання справи по суті подав заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі й слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, через канцелярію суду подав заяву, в якій вказував, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить слухати справу за його відсутності. Від заступника начальника управління Держземагентства у Броварському районі Київської області [PERSON] надійшов лист, в якому управління просило розглянути справу за відсутністю його представника. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення 16 сесії 24 скликання Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 29 квітня 2004 року № 218 є власником земельної ділянки, кадастровий номер: 3221282801:01:007:0003, площею 0,9905 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства на території с. Зазимє Броварського району Київської області, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії КВ № 056778, виданого 19 липня 2004 року Зазимською сільською радою Броварського району Київської області (а.с. 10). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2008 року, ухваленим в цивільній справі № 2-1150/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на земельні ділянки, право власності позивача на зазначену земельну ділянку було припинено та визнано право власності на цю земельну ділянку за відповідачем [PERSON] 08 вересня 2008 року на підставі даного рішення суду у справі № 2-1150/08 на вказану земельну ділянку площею 0,9905 га, кадастровий номер 3221282801:01:007:0003, розташовану за адресою: село Зазимє Броварського району Київської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678988 на імя відповідача [PERSON], який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010832500508 (а.с. 11). Однак, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02 серпня 2010 року рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2008 року у цивільній справі № 2-1150/08 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції іншим складом (а.с. 15-19). Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 вересня 2010 року (справа № 2-1137/10) дану справу передано за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області (а.с. 20). 16 листопада 2010 року Броварським міськрайонним судом Київської області постановлено ухвалу, якою позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на земельні ділянки сільськогосподарського призначення залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України (а.с. 21). Із копії листа Управління Держземагенства у Броварському районі Київської області за № 29-1008-0.3-1067/2-15 від 17 червня 2015 року вбачається, що відповідно до відомостей Національної кадастрової системи Державного земельного кадастру спірна земельна ділянка кадастровий номер 3221282801:01:007:0003 обліковується за [PERSON] (а.с. 22). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. ст. 78, 116 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до вимог п. «г» ст. 140 ЗК України право власності на земельну ділянку припиняється у разі звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора. Проте, з матеріалів справи встановлено, що рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2008 року, на підставі якого видано оскаржуваний державний акт на право власності на земельну ділянку, скасовано. Таким чином, й на даний час право власності позивача на належну їй за законом земельну ділянку не відновлено. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 2 та п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У звязку з наведеним, зазначений вище державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678988, оформлений на імя відповідача [PERSON], підлягає визнанню недійсним. За правилами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). У ч. 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позову, а також те, що судове рішення, на підставі якого видавався державний акт про право власності на спірну земельну ділянку, скасоване, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та визнання їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, так, державна реєстрація права власності відповідача на спірну земельну ділянку підлягає скасуванню, а оспорюваний державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678988, виданий на імя [PERSON], - визнанню недійсним. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved