Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У липні 2015 року позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача 4 261 грн. 30 коп. заборгованості за кредитним договором від 20 грудня 2011 року, який було укладено між ПАТ «Платинум банк» і відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на невиконання позичальником своїх зобов'язань перед кредитором та на право вимоги позивача внаслідок укладення договорів про відступлення права вимоги між ПАТ «Платинум банк» і ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» від 08 жовтня 2012 року, між ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» і позивачем від 08 травня 2015 року. Рішенням Носівського районного суду від 06 серпня 2015 року у позові відмовлено з посиланням на те що, в порушення вимог ст. 1082 ЦК України, боржник не був повідомлений письмово про відступлення права грошової вимоги. В апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Позивач посилається на порушення судом норм процесуального права в частині вирішення судом питань про надання сторонами доказів, внаслідок чого судом зроблений поспішний і помилковий висновок щодо неповідомлення боржник по заміну кредитора. Крім того, позивач вказує на те, що відповідно до ст. 1082 ЦК України, наслідком неповідомлення боржника про заміну кредитора у грошовому зобовязанні є лише право боржника на погашення заборгованості первинному кредитору, але не позбавлення його обов'язку погашення заборгованості, а нового кредитора права стягнути борг. Письмових заперечень на апеляційну скаргу не надійшло. У судове засідання сторони не з'явились, будучи належним чином повідомленими по час і місце розгляду справи, про що свідчать розписки про вручення судових повісток позивачеві 21 вересня 2015 року і відповідачеві 19 вересня 2015 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без присутності його представника. Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції послався на ненадання позивачем доказу про письмове повідомлення відповідача про відступлення права грошової вимоги. Проте, погодитись із такими висновками суду не можна. Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначеним вимогам рішення не відповідає. Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] 20 грудня 2011 року укладено кредитний договір № 1193/2484SFPRРG7, сума кредиту за яким становить 4 030,53 грн., строк, на який надано кредит, - 30 місяців з щомісячним поверненням кредиту згідно графіку платежів встановленого додатком № 1 до Договору. Відповідач порушував графік платежів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 06 липня 2015 року становить 4 261 грн. 30 коп. За договором факторингу 1/15-ФКю від 8 травня 2015 року , що був укладений з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», та реєстру заборгованостей до цього договору вбачається, що ТОВ «Кредекс фінанс» набуло право вимоги до відповідача. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу № 2 від 8 жовтня 2012 року, що був укладений з ТОВ «ФК «Бізнесфінанс». ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» набуло право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу 20120926-Г від 26 вересня 2012 року, який був укладений з ПАТ «Платинум Банк» - первинним кредитором. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. Обґрунтованим є також посилання позивача на порушення судом норм процесуального права. Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Наслідком невиконання обов'язку суду, встановленого ч.4 ст. 10 ЦПК України, стало те, що докази про письмове повідомлення боржника про заміну кредитора додані лише до апеляційної скарги (а.с. 39-41).

Outcome: approved