Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Київської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її двоюрідна сестра [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS], яка належала померлій на праві власності. Позивачка є єдиною спадкоємицею [PERSON] Позивачка вказала, що у визначенні чинним законодавством строки вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, у неї відсутні правовстановлюючі документи на вказану квартиру. Крім того, позивачка зазначає, що змушена просити суд, встановити факт родинних стосунків із померлою [PERSON], оскільки, її мати та батько померлої були рідними братом та сестрою, проте, у неї відсутній підтверджуючий документ про родинні зв'язки із [PERSON], а саме: свідоцтво про народження батька померлої. Посилаючись на те, що у неї виникають труднощі в належному оформлені спадкових документів та були порушені її права на спадкування за законом, просить встановити факт родинних відносин, що вона та [PERSON] є двоюрідними сестрами та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS]. У судовому засідання представник позивачки позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила, що померла [PERSON] була двоюрідною сестрою позивачки [PERSON], оскільки її мати [PERSON] і батько померлої [PERSON] були рідними братом та сестрою. Їхніми батьками були [PERSON] та [PERSON]. Позивачка займалась похованням [PERSON], так як інших родичів у померлої [PERSON] немає. Єдиним спадковим майном померлої є квартира [ADDRESS]. Оригінали правовстановлюючих документів на вказану квартиру загубились, тому єдиним способом захисту спадкових прав [PERSON] було звернення до суду із позовом про визнання права власності на спірну квартиру та встановлення факту родинних відносин. Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника позивачки, свідка, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Міністерством внутрішніх справ Ізраїлю 01 травня 2013 року, у відповідності до ст. 30 Закону Ізраїлю про реєстрацію населення 1965 року, апостильованим в Консульському бюро Міністерства закордонних справ 21.05.2013 р. під [NUMBER] ( а.с. 12-14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту вказана квартира складається із 2-ох кімнат житловою площею 28,8 кв.м., одна кімната 17,4 кв.м., друга кімната 11,4, кухня площею 4,4 кв.м., вбиральні 0,9 кв.м., коридору 2,1 кв.м., балконом 3,0 (а.с. 32). Вказана квартира належала померлій [PERSON] на праві власності. Відповідно до довідки форми № 3 від 20.09.2013 року № 1824, виданої Комунальним підприємством «Центральний» Подільської районної в м. Києві ради власником особового рахунку в квартирі [ADDRESS] є [PERSON], в квартирі зареєстрованих осіб немає (а.с. 31, 34). 18 вересня 2013 року позивачка, у строки передбачені ЦК України, звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (а.с. 50). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] № 2/2013 року (а.с. 49-79). 11 листопада 2013 року ПНКМНО [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 75). Як пояснила у судовому засіданні представник позивача та вбачається з матеріалів справи, після смерті спадкодавця інших спадкоємців крім позивачки немає. Згідно Свідоцтва про народження померлої [PERSON], її батьками були [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво видане Подільським РАГСОм 12 березня 1956 р., актовий запис № 855 (а.с. 15). Батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим відділом РАГСу виконкому Печерської райради народних депутатів м. Києва 16 березня 1991 року (а.с. 21). 27 серпня 1956 року батьки [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданим Бюро записів актів цивільного стану Печерського району, актовий запис № 166, після розірвання шлюбу її мати залишила своє дівоче прізвище «[PERSON]» (а.с. 16). 10 лютого 1966 року [PERSON] було укладено шлюб із [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про одруження, виданим 10 лютого 1966 року Палацом одруження м. Києва, актовий запис № 1063 (а.с. 23). 29 листопада 1984 року [PERSON] було змінено ім'я та по-батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується Свідоцтвом про зміну прізвища, імені, по-батькові, виданим 24 листопада 1984 року Відділом РАГСу Радянського виконкому м. Києва, актовий запис № 56 (а.с. 22). Як вбачається із довідки Інституту мовознавства ім. О.О.Потебні від 21.11.1997 р. за № 131/1542 імена «[PERSON]» і «[PERSON]», а також по-батькові, що утворені від них «[PERSON]», «[PERSON]», «[PERSON]», «[PERSON]» є ідентичними, також є ідентичними імена «[PERSON]» та «[PERSON]», а також похідні від них по-батькові «[PERSON]», «[PERSON]» (а.с. 25). У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була особисто знайома із позивачкою та [PERSON] з 1958 року, їхні сім'ї були дуже дружніми, вказала, що є близькою подругою позивачки, вони разом навчались. Зазначила, що [PERSON] і [PERSON] двоюрідні сестри. Також свідок особисто була знайома із батьками [PERSON] та [PERSON], вони часто бачились на сімейних святах. У них була дружня родина. Потім [PERSON] з сім'єю уїхала до Америки. [PERSON] померла [INFO] в Ізраїлі, про її смерть вона дізналась від позивачки. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК Україн суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно роз'яснення у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити у розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Як пояснила у судовому засіданні представник позивача, встановлення родинних відносин необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] були рідними братом та сестрою, а їхнім батьком був [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим Печерським районним бюро РАГСу м. Києва, актовий запис № 70, а тому [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними сестрами. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до копії спадкової справи [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] Постановою від 11 листопада 2013 року приватним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка належала [PERSON], у зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на квартиру. Згідно роз'яснень у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи неможливість видачі Свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру, питання про визнання права власності підлягає вирішенню у судовому порядку. Згідно копії технічного паспорту та листа Київського міського бюро технічної інвентаризації квартира [ADDRESS] належала [PERSON] (а.с.64-66). У ч. 1 ст. 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки [PERSON] є двоюрідною сестрою померлої [PERSON], померла не мала інших спадкоємців, позивачка вчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої, позивачка в інший спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про визнання за позивачкою права власності на квартиру у порядку спадкування після померлої [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved