Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя та визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири № 30 розташованої в будинку № 60 по вул. Кривбасівська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, визнати за відповідачем право власності на 1/2 частку вищезазначеної квартири, а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 796,42 грн. та витрати на проведення оцінки майна у розмірі 500 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 29.08.1999 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Перебуваючи в шлюбі 07 листопада 2003 року між відповідачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір міни, який посвідчений державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] 07.11.2003 р., реєстровий № 1-4010. Позивач вважає, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки на момент підписання договору міни від 07.11.2003 року відповідач мав у власності квартиру, що була придбана за період перебування у шлюбі з позивачем, власне яку і обміняв за вищевказаним договором на спірну на даний момент квартиру. У звязку з відсутності будь-яких усних чи письмових домовленостей про порядок поділу майна виникла необхідність вирішення спору у судовому порядку, тож позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду. На виконання вимог ч. 3\~ст. 122 ЦПК України, було направлено запит до адресно-довідкового бюро щодо встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. Ухвалою Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2018 року провадження по справі відкрито, призначено підготовче судове засідання на 17 жовтня 2018 року о 10 год. 00 хв. Ухвалою суду від 17.10.2018 року підготовче провадження по справі було закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі та проводити розгляд справи без застосування технічних засобів. \~ \~ \~ \~Відповідач звернувся до суду з письмовою заявою, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, просить суд проводити розгляд справи без застосування технічних засобів. Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1992 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії IV-КИ № 403280 (а.с. 20). \~ \~ \~ \~ \~Вперіод шлюбу, а саме 07.11.2003 року між відповідачем[PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір міни, який посвідчений державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] 07.11.2003 р., реєстровий № 1-4010, згідно якого відповідач поміняв належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 48,1 кв.м., житловою площею 33,0 кв.м., яка складається з двох жилих кімнат, розташованої на пятому поверсі пятиповерхового житлового будинку на належну громадянинові [PERSON] та громадянці [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., яка складається з двох кімнат, розташована на пятому поверсі пятиповерхового житлового будинку (а.с. 11). Спірну квартиру було зареєстровано 25.11.2003 року в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за [PERSON], про що в книзі 170П-273 був зроблений запис № 273, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 2083893 та копією технічного паспорту на квартиру (а.с. 12-13). Відповідно до\~ч. 1, 2\~ст. 22 КпШС України, ст.ст.\~60,\~61 СК України, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Подружжя має рівні права на майно. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2ст.70СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71СК України\~встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до\~ч.3ст.368 Цивільного КодексуУкраїни\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 372\~Цивільного кодексу\~України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Приймаючи до уваги позицію відповідача, який визнав позов в повному обсязі,\~\~

Outcome: approved