Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

у листопаді 2012 р. позивач звернулась з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини витрат понесених нею у зв'язку із навчанням, хворобою та оздоровленням дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач - батько їх спільного сина [PERSON] не бере участі у вказаних витратах, які є для неї значними. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2013 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.09.2013 р., позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати за навчання, оздоровлення та лікування неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] р.н, в сумі 12980 грн. 74 коп., з них: 7750 грн. додаткових витрат за навчання неповнолітнього сина в спеціалізованій школі-гімназії № 191 ім. П.Г.Тичини за 2007-2008, 2008-2009, 2009-2010, 2010-2011, 2011-2012 навчальні роки; 2260 грн. додаткових витрат на навчання у І та II семестрах 2012-2013 навчального року в Економіко-юридичному училищі; 1469 грн. 50 коп. додаткових витрат на оздоровлення у період 2007-2009 р.р. у Ворзелі, «КАСА БЛАНКА», ДЛОК «Десна»; 1501 грн. 24 коп. додаткових витрат за лікування неповнолітнього сина. В частині позовних вимог щодо стягнення передбачуваних додаткових витрат за навчання неповнолітнього сина в розмірі 4 520 грн. 00 коп. - відмовлено. Також на користь позивача з відповідача стягнуто понесені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 159 грн. 17 коп. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.12.2013 р. рішення Печерського районного суду міста Києва від 22.03.2013 р., ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04.09.2013 р. - скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. При скасуванні вищевказаних судових рішень, суд касаційної інстанції зазначив, що установивши, що сума витрачених позивачкою додатково коштів, не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, а викликана особливими обставинами, й відповідач зобов'язаний брати участь у таких витратах, суд не зазначив у рішенні, які саме особливі обставини викликали такі витрати. При цьому, судом взагалі не досліджено питання сплати відповідачем аліментів на утримання сина й не з'ясовано відповідність розміру аліментів з дійсними витратами на утримання дитини. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з наведених в ньому підстав та просили задовольнити. В ході розгляду справи позивач в зв'язку з сплатою чергових платежів за навчання сина у І та II семестрах 2013-2014 навчального року в «Економіко-юридичному училищі» збільшила розмір позовних вимог на 4520 грн. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позов, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до роз'яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (т. 1 а.с.7). Дитина проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні, що відповідачем не заперечується. Позивач працює в ТОВ «Черемош» на посаді лікаря-стоматолога та розмірі її заробітної плати становить 1200 грн. на місяць (т.1 а.с. 37). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.11.2008 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 28 грудня 2006 року до повноліття дитини (т. 1 а.с.12-13). Згідно довідки Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 28.03.2014 р. № 345/15 станом на 01.04.2014 р. заборгованість відповідача зі сплати аліментів на користь позивача на утримання сина в розмірі 1500 грн. щомісячно становить 84275,80 грн. (т. 2 а.с.189-190). В судовому засіданні відповідач не заперечував наявність заборгованість по сплаті аліментів. Зазначив, що вона виникла через те, що позивач з власної ініціативи не отримує їх в повному обсязі. Разом з тим, як з наданих відповідачем копій квитанцій на підтвердження доводів сплати аліментів вбачається, що за період з дати ухвалення судового рішення по теперішній час, перерахування коштів на сплату аліментів має нерегулярний характер та не в повному обсязі, чим порушуються права дитини сторін - [PERSON] на достатній рівень життя для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, оскільки розмір заробітної плати позивача в 1200 грн. на місяць не може забезпечити достатній рівень життя дитини-підлітка. Вирішуючи питання про розмір суми, що підлягає до стягнення, суд вважає за необхідне стягнути 1/2 частину реально понесених позивачем витрат, оскільки обов'язок утримувати неповнолітніх дітей лежить на обох батьках. Так судовим розглядом встановлено, що син сторін [PERSON] в період з 2007 по 2012 р. навчався у Гімназії №191 ім. П.Г. Тичини з поглибленим вивченням іноземних мов. Рішенням батьківського комітету вказаної гімназії від 14.09.2006 р. (протокол №1) зобов'язано батьків фінансувати програму розвитку гімназії через добровільні благодійні внески, тому позивачкою щомісячно оплачувалося навчання сина у Гімназії за 2007-2008, 2008-2009, 2009-2010, 2010-2011, 2011-2012 навчальні роки в сумі 15500,00 грн. шляхом внесення благодійних внесків, що підтверджується квитанціями про оплату (т. 2 а.с. 35, т. 1 а.с. 15-25). Таким чином 1/2 частина додаткових витрат становить 7750,00 грн. У 2012 р. неповнолітній син сторін закінчив 9-ий клас Гімназії №191 ім. П.Г. Тичини з поглибленим вивченням іноземних мов та вступив до Економіко - юридичного училища при Київському університеті туризму, економіки і права. Згідно Договору №222-СД/д та Додатку до Договору від 31 серпня 2012 р. розмір оплати за весь період навчання - 3 роки (6 семестрів) становить 13 560,00 грн. (а.с.92, 93). За навчання дитини у І та II семестрах 2012-2013 навчального року, І та II семестрах 2013-2014 навчального року позивачкою сплачено 9040,00 грн., що підтверджується рахунком - фактурою №УТ-0003176 від 06.06.2012 р., рахунком - фактурою №УТ-0000831 від 11.01.2013 р., рахунком-фактурою № УТ-0005013 від 06.09.2013 р., рахунком-фактурою № УТ-0002153 від 12.03.2014 р. (т.1 а.с.26, 200, т. 2 а.с. 116, 196). 1/2 частина понесених додаткових витрат за навчання у І та ІІ семестрах І та II 2012-2013, 2013-2014 навчальних років становить 4520,00 грн. Із висновку ЛОР - лікаря та консультативного висновку ЛОР - лікаря вбачається, що син сторін прикріплений для диспансеризації та систематично проходить лікування в Українсько-Американському Медичному Центрі Св. Луки з приводу хронічного тонзиліту, дитині рекомендовано обстеження та лікування, крім того назначено профілактичне лікування та санаторно - курортне лікування на ПБК (т. 1 а.с.27, 28). На виконання рекомендацій лікарів та з метою запобігання загострення хвороби позивачка забезпечувала санаторно-курортне лікування сина. Так, з 01.06.2007р. по 08.06.2007 р. неповнолітній [PERSON] проходив оздоровлення на базі відпочинку «Ворзель» на р. Десні в с. Зазим'ї Київської області. Оплата за проживання становила 490,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 670 від 01.06.2007 р. 1/2 частина додаткових витрат на оздоровлення дитини на базі відпочинку «Ворзель» становить 122,50 грн. (т. 1 а.с.29). Окрім того, син сторін разом з позивачем перебував на оздоровленні на базі відпочинку в «КАСА БЛАНКА» Одеської області з 25.07.2009 року по 02.08.2009 року, оплата за перебування дитини на базі становила 1 350,00 грн. з вартістю дитячих квитків в сумі 244,16 грн. (т. 1 а.с. 30). Тобто, 1/2 додаткових витрат на оздоровлення дитини в пгт. Затока становить 675,00 грн.+122,00 грн.=797,00 грн. В червні 2009 року з метою оздоровлення сина [PERSON] мати забезпечила його перебування на оздоровленні в ДЛОК «Десна» й оплатила за перебування дитини 2200 грн. (т.1 а.с. 31, т.2 а.с. 37). 1/2 частина додаткових витрат на дитину становить 550,00 грн. (а.с.31). Таким чином, загальна сума 1/2 додаткових витрат на оздоровлення дитини в період з 2007-2009 р.р., яка підлягає стягненню із батька дитини становить 1469,50 грн. В жовтні 2009 року син сторін - [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в II інфекційному відділенні з діагнозом: Інфекційний мононуклеоз середньої тяжкості, що підтверджується випискою із МДКЛ№2 ІІ інфекційного відділення м. Києва (т. 1 а.с. 32.). На його лікування придбавались ліки, здійснювалися лабораторні дослідження, а всього позивачем понесені витрати на лікування сина в сумі 2620,45 грн., ? частина яких підлягає стягненню з відповідача та становить 1310,24 грн. (т.1 а.с.34-36), Таким чином, 1/2 загальної суми фактично понесених позивачкою додаткових витрат за навчання, оздоровлення та лікування неповнолітнього сина становить 15 240 грн. 74 коп. Судовим розглядом беззаперечно встановлено, що [PERSON], [INFO], є неповнолітнім, проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні, доходи якого, не можуть забезпечити нормальні матеріальні умови і достатній рівень життя дитини-підлітка, дитина навчається, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по сплаті аліментів в значному розмірі, що є на думку суду особливими обставинами, а тому потребує матеріальної допомоги. Підстави вважати, що відповідач відповідно до свого матеріального стану, стану здоров'я не спроможний надавати таку допомогу відсутні. При цьому, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що на відповідача має бути покладений обов'язок приймати участь у додаткових витратах, що складає 1/2 витрачених позивачем коштів на навчання, лікування, оздоровлення неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки сума грошових коштів, що складає предмет спору, визнана судом як додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, пов'язаними з навчанням, хворобою, оздоровленням дитини, в зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 216 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved