overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.11.1989 року між ним та відповідачем в Палаці урочистих подій м. Ворошиловград зареєстровано шлюб, за актовим записом № 1479. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З 2014 року сімейне життя поступово погіршилося. Позивач та відповідач разом не проживають, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач та відповідач мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Тому, подальше спільне життя в якості подружжя є неможливим. За таких обставин позивач вважає, що примирення неможливе, оскільки шлюб носить виключно формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити спільним інтересам. У підготовче судове засідання представник позивача не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та позивача, зазначив, що позов підтримує. Відповідач у підготовче судове засідання не з»явилася, надала відзив на позовну заяву та просила розглядати справу за її відсутності, зазначила, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи, що відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.05.2009 року між ним та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, за актовим записом № 710. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. З січня 2018 року сімейне життя поступово погіршилося. Позивач та відповідач разом не проживають, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач та відповідач мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Тому, подальше спільне життя в якості подружжя є неможливим. За таких обставин позивач вважає, що примирення неможливе, оскільки шлюб носить виключно формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити спільним інтересам. У підготовче судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов підтримує. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи, що відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 10.12.2018 р. вищезазначену справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. В обґрунтування позову зазначено, що 28.02.2003 року між ним та відповідачем [PERSON] Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, за актовим записом № 176. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, тривалий час кожен із подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, зникло взаєморозуміння щодо поглядів на сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Позивач вважає, що спільне проживання однією родиною та відновлення шлюбних стосунків неможливе. Врегулювати та відновлювати відношення, які неможливо назвати шлюбними та сімейними, позивач наміру не має. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за його відсутності. У підготовче судове засідання відповідач не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна заява відповідача про розгляд справи за її відсутності, в якій вказувала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Враховуючи, що представник відповідача у підготовчому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

у\~липні 2018\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 12 392 грн. 51 коп. та судового збору в розмірі 1762 грн. Ухвалою суду від 22.10.2018 року прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог\~ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на адресу поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін\~не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 21.06.2010 відповідач отримав кредит у розмірі 2700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 14.06.2018 виникла заборгованість в розмірі 12 392 грн. 51 коп., яка складається з наступного: тіло кредиту 1221 грн. 95 коп., нараховані відсотки за кредитом 5231 грн. 51 коп., нарахована пеня 4872 грн. 74 коп., а також штрафи (фіксована сума) 500 грн., штраф (процентна складова) - 566 грн. 31 коп. що підтверджується розрахунком (а.с. 5-7). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 12 392 грн. 51 коп., судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

у липні\~2018\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 12 744 грн. та судового збору в розмірі 1762 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась завчасно і належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.02.2014 [PERSON] уклала з ТОВ «Служба термінового кредитування» кредитний договір №140226-143554 та отримала кредит в розмірі 400 грн. Відповідно до п. 3.3 договору відповідач зобовязалась повернути отримані грошові кошти в розмірі 400 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 112 грн., що разом складає 512 грн., у строк до 11.03.2014. 11.03.2014 відповідач сплатила проценти за користування кредитом в сумі 112 грн. та пролонгувала договір строком до 25.03.2014. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 6.2 договору у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту, до позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки пені з розрахунку 2 % за кожен день прострочення платежу. Як вбачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 01.06.2018 року виникла заборгованість в розмірі 12 744 грн. 00 коп., яка складається з наступного: тіло кредиту 400 грн. 00 коп., відсотки 112 грн. 00 коп., пеня 12 232 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 9-35). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 12 744 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

у\~липні 2018\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 27577 грн. 91 коп. та судового збору в розмірі 1762 грн. Ухвалою суду від 31.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог\~ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялась про перебування в провадженні суду даної справи на адресу поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін\~не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 30.04.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 17.06.2018 року виникла заборгованість в розмірі 27577 грн. 91 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 1462 грн. 55 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 21138 грн. 90 коп., заборгованість за пенею та комісією 3187 грн. 04 коп., а також штрафи (фіксована сума) 500 грн., штраф (процентна складова) 1289 грн. 42 коп. що підтверджується розрахунком (а.с. 5-7). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 27577 грн. 91 коп., судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Представник позивача просив суд розглядати справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом через оголошення на офіційному сайті суду. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 15 листопада 1999 року [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] придбала квартиру №51 в м. Миколаїв по вул.Декабристів,38/1, яка належала відповідачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 18.10.1999 р., виданого ЖКУ ПО «Заря», зареєстрованого в МБТІ 25.10.1999 р., реєстр. №18241. Договір купівлі-продажу був зареєстрований на біржі нерухомості «Эдвайс-консульт» в журналі реєстрації біржових угод - реєстр. №728, зареєстрованого в ММБТІ 11.10.2000 року. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст. 220, 328, 334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 04 листопада 2008 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Подружні відносини між ними не склалися, внаслідок несумісності характерів, відсутності між ними взаєморозуміння та поваги один до одного, втрати інтересу до спільного подружнього життя. Шлюбні відносини між ними припинені. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивач надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. За заявою позивача суд ухвалив - розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Каховка Каховського міськрайонного управління юстиції Херсонської області, актовий запис №238. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Враховуючи той факт, що позивач категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомив про те, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначив, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть його інтересам. До судового засідання позивача надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання надав заяву про розгляд справи без її участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 31 жовтня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1646( а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с.6-7). Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved