overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У листопаді 2013 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 13 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 190. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що шлюб із відповідачем виявився невдалим, спільне сімейне життя не склалося так як виявилися різні характери та погляди на життя, у результаті чого постійно виникають непорозуміння та сварки. У зв'язку із викладеним позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем, а також просить стягнути із відповідача на свою користь понесені нею судові витрати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що останні три роки вона та відповідач не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Від спільного подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 13 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON]. Матеріалами справи встановлено, що від спільного шлюбу у сторін [INFO] року народився син - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 05 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У листопаді 2013 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 12 вересня 1997 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 417. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Заявник посилається на те, що з відповідачем не ведуть спільного господарства, подружніх стосунків не підтримують, але проживають на даний час разом. Позивач вважає, що примирення між ними не можливе і просить шлюб розірвати. В судове засідання з'явився позивач та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений через ЗМІ газету Урядовий кур'єр № 22 (5151) від 05 лютого 2014 року відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України, будь-яких заяв щодо розгляду справи не надав. Суд заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12 вересня 1997 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 417. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач з відповідачем не ведуть спільного господарства, подружніх стосунків не підтримують, але проживають на даний час разом. Як пояснив позивач в судовому засіданні та зазначено в позовній заяві питання щодо проживання дитини врегульовано мирним шляхом - дитина буде проживати з відповідачкою, при цьому доповнив, що на даний час вони проживають в одній квартирі з відповідачкою, але спільного господарства не ведуть та спору про поділ майна не мають, на дитину позивач надає відповідачці матеріальну допомогу та забезпечує продуктами харчування, так як дитина проживає з ними в одній квартирі. Згідно із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, що за обставин, які склалися на даний час між сторонами, приймаючи до уваги пояснення позивача, дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім'я між [PERSON] та [PERSON], фактично розпалася, збереження сім'ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім'ю не можливо. Суд з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, що склалися, вважає, позов таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 18, 105, 110 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У листопаді 2013 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначила, що з 03 грудня 2005 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2181. Від шлюбу мають дітей, сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Заявник посилається на те, що з відповідачем більше ніж два місяця вони не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. Позивач вважає, що примирення між ними не можливе і просить шлюб розірвати. В судове засідання з'явились позивач та відповідач. Позивач просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач зазначив, що питання про утримання дітей з позивачем вирішено мирним шляхом, діти проживають та будуть надалі проживати з матір'ю [PERSON], спору щодо поділу майна не має, тому повністю підтримує позовні вимоги. Суд вивчивши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 грудня 2005 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2181. Позивач з відповідачем більше ніж два місяці не проживають однією сім'єю, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спору щодо поділу спільного сумісного майна між подружжям не має. Питання щодо проживання дітей врегульовано мирним шляхом - діти будуть проживати з позивачкою. Згідно із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, що за обставин, які склалися на даний час між сторонами, приймаючи до уваги пояснення позивача та відповідача, дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім'я між [PERSON] до [PERSON], фактично розпалася, збереження сім'ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім'ю не можливо. Суд з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, що склалися, вважає, позов таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 18, 105, 110 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

У листопаді 2013 року до суду надійшла позовна заява Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», до Комісії по трудових спорах Відокремленого підрозділу Вагонної дільниці станції «Київ-Пасажирський» Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця (ДТГО «ПЗЗ»), [PERSON] про незаконне нарахування преміальної оплати за липень місяць 2013 року у меншому розмірі. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2014 року позовні вимоги Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» задоволені, вирішено: Скасувати рішення комісії по трудових спорах Відокремленого підрозділу Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» від 01.10.2013 про незаконне нарахування преміальної оплати за липень місяць 2013 року в розмірі 5% преміальної оплати, замість 15%, передбачених Колективним договором. Судом не зазначено щодо пред'явлених позовних вимог [PERSON] до Відокремленого підрозділу Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про незаконне нарахування преміальної оплати за липень місяць 2013 року. Тобто, вирішивши питання про скасування рішення комісії по трудових спорах Відокремленого підрозділу Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» від 01.10.2013 про незаконне нарахування преміальної оплати за липень місяць 2013 року в розмірі 5% преміальної оплати, замість 15%, передбачених Колективним договором, суд не вказав у резолютивній частині щодо вирішення питання позовних вимог [PERSON] до Відокремленого підрозділу Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про незаконне нарахування преміальної оплати за липень місяць 2013 року, так як вказана вимога була предметом розгляду. В судове засідання з'явився представник позивача проти задоволення вищезазначеного додаткового рішення не заперечує. Виходячи з положень п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд може ухвалити додаткове рішення, якщо, вирішивши питання стосовно вимоги, яка була предметом вирішення суду, не ухвалено рішення. З огляду на викладене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У листопаді 2013 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила розірвати шлюб, укладений з [PERSON], зареєстрований 07 листопада 2009 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. В обґрунтування вимог, викладених у заяві, зазначила про те, що причиною припинення сімейно-шлюбних стосунків стало тривале ув'язнення [PERSON], який перебуває під вартою з 06 квітня 2011 року. Крім того, останній вироком Голосіївського районного суду м. Києва 10 червня 2013 року засуджений до позбавлення волі на строк шість років. Дітей від шлюбу не мають. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заінтересована особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з вимогами, викладеними у заяві [PERSON] погоджується та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 07 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований 07 листопада 2009 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 383, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 07 листопада 2009 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 4). Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2013 року [PERSON] засуджений до позбавлення волі на строк шість років (а.с. 30). Згідно положень частини третьої статті 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи, зокрема, про за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам [PERSON] та [PERSON], у зв'язку із чим вимоги, викладені у заяві, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

У листопаді 2013 року заявник звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У заяві посилався на те, що він досяг пенсійного віку та звернувся до Пенсійного фнду для отримання пенсії, однак йому будло відмовлено, оскільки ім.»я по батькові зазначене в атестаті [NUMBER] від 20.07.1976 року та довідці від 25.09.2013 року за вих.. № 1024, виданій ПТУ № 26 м.Кременчука, не співпадає з ім»ям по батькові в паспорті громадянина України. Просив суд встановити факт належності йому атестату [NUMBER] від 20.07.1976 року, виданого Технічним училищем Полтавського облупрофтехосвіти УРСР м.Кременчука, та вважати дійсним його м»я по батькові як «Олексійович» у довідці, виданій 25 вересня 2013 року, виданій ПТУ № 26 м.Кременчука за вих.. № 1024. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав, просив задовольнити. Представник ГУПФУ в Полтавській області в судове засідання нез»явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність. Суд, заслухавши заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] в с. Телятники Козельщинського р-ну, Полтавської області, у графі батьки зазначені [PERSON] та [PERSON]. У свідоцтві про народження батька заявника серії [NUMBER] батько заявника зазначений як [PERSON], [INFO]. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 09 квітня 1999 року Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, заявника зазначено як [PERSON], [INFO], уродженець с.Нова Україна Козельщинського району Полтавської області. Відповідно архівної довідки від 11.02.2014 року № 06-14/16, с. Телятники Козельщинського р-ну, Полтавської області перейменовано у 1963 році на с. Нова Україна. Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера від 10.01.2007 року видана на ім»я [PERSON]. У атестат [NUMBER] від 20.07.1976 року виданому ПТУ № 26 м.Кременчука та у наказі про зарахування в училище і наказі про випуск - заявника вказано як [PERSON], [INFO]. Трудова книжка [NUMBER] видана на ім»я [PERSON], [INFO]. Військовий білет [NUMBER] та військове посвідчення серії [NUMBER] видане також на ім»я [PERSON], [INFO]. Вказані обставини унеможливлюють оформлення заявником пенсії. Тому, суд приходить до висновку про наявність підстав задоволення заяви [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

у листопаді 2013 року заявник звернувся до суду з даною заявою. Зазначив, що рішенням Постійно діючого третейського суду «Страховий» від 25.10.2013 року у справі № СЗ-01-35/2013 задоволено позов [PERSON] до Товариства з додаткової відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІТА». Суд вирішив стягнути з Товариства з додаткової відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІТА» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 7748,40 грн.; стягнути з Товариства з додаткової відповідальністю « СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІТА» на користь [PERSON] 11372,40 грн. та 764,83 грн. третейський збір, 150,00 грн. реєстраційний збір. Заявник просить суд видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду «Страховий» при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнська Третейська Ліга» в м. Києві від 25.10.2013 року у справі № СЗ-01-35/2013 та стягнути судові витрати. В судове засідання заявник не з»явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заявника. Представник ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІТА» в судове засідання не з»явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Проти видачі виконавчого листа не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Рішенням Постійно діючого третейського суду «Страховий» від 25.10.2013 року у справі № СЗ-01-35/2013 задоволено позов [PERSON] до Товариства з додаткової відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІТА». Суд вирішив стягнути з Товариства з додаткової відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІТА» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 7748,40 грн.; стягнути з Товариства з додаткової відповідальністю « СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІТА» на користь [PERSON] 11372,40 грн. та 764,83 грн. третейський збір, 150,00 грн. реєстраційний збір. Перевіривши дотримання вимог ст..389-10 ЦПК України, Закону України «Про третейські суди», прийшов до висновку про задоволення заяви [PERSON] та видачу виконавчого листа на примусове виконання вищезазначеного рішення третейського суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

У листопаді 2013 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатною його матір [PERSON] [INFO], стверджуючи, що та страждає психічним захворюванням, не може розуміти зна чення своїх дій та ними керувати. Визнання матері недієздатною потрібно для оформлення опіки. У судове засідання заявник не з'явився, до суду надав заяву де просив справу слухати у його відсутність, заяву підтримав, просив задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з»явився двічі, до суду надав заяву де просив справу слухати у його відсутність, заяву підтримав, просив задовольнити. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздат ною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усві домлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається з Акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №127ц від 23.04.2014 року, [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад шизофренію, параноїдної форми із безперервно - прогредієнтним типом перебігу та апато-абулічним типом дефекту. Ступінь виразності психічних розладів у [PERSON] така, що вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

У листопаді 2013 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності документу, зазначивши, що йому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 травня 1995 року № 2-1807 належить домоволодіння [ADDRESS]. Однак в зазначеному документі допущено помилку, а саме: в назві договору вказано - « Договір купівлі-продажу квартири», однак за змістом договору було здійснено купівлю-продаж домоволодіння, а також вказаний договір №2-1807 укладено 05 травня 1995 року, однак запис про засвідчення договору та підписи сторін договору державним нотаріусом Другої Маріупольської державної нотаріальної контори Романовою М.В. здійснено 02 березня 1995 року. У позивача виникла необхідність продати вказане домоволодіння, однак він отримав відмову в Реєстраційній службі Маріупольського МУЮ Донецької області, оскільки в договорі допущені зазначені помилки. За таких обставин, позивач був змушений звернулись до суду з вказаним позовом. В судове засідання заявник не з'явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змісту договору купівлі-продажу квартири №2-1807 від 05 травня 1995 року зазначено, що домоволодіння [ADDRESS] з усіма надвірними прибудовами належить [PERSON]. Між тим, в засвідчувальній частині вказаного договору державним нотаріусом Другої Маріупольської державної нотаріальної контори Романовою М.В. здійснено напис, що договір засвідчено 02 березня 1995 року. Відповідно до реєстраційного напису БТІ м.Маріуполя від 25 травня 1995 року удостовірено право власності на домоволодіння [ADDRESS] з усіма надвірними прибудовами на ім'я [PERSON]. Також заявником наданий технічний паспорт на зазначене домоволодіння на ім'я [PERSON]. Другою Маріупольською державною нотаріальною конторою надано копії зі сторінки запису про договір купівлі-продажу в Реєстрі нотаріальних дій за 05 травня 1995 року, реєстр №2-1807 щодо розбіжностей в даті посвідчення договору та вказано, що дійсно у вказаному договорі державним нотаріусом допущено помилку. Судом встановлено, що в договорі купівлі-продажу №2-1807 від 05 травня 1995 року домоволодіння [ADDRESS] помилково вказано в назві договору, а саме: вказано «Договір купівлі-продажу квартири», а також в засвідчувальній частині вказаного договору державним нотаріусом Другої Маріупольської державної нотаріальної контори Романовою М.В.помилкого здійснено напис, що договір засвідчено 02 березня 1995 року, в той час як правильним буде « 05 травня 1995 року». Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що відповідно до договору купівлі-продажу №2-1807 від 05 травня 1995 року позивач набув право власності на домоволодіння [ADDRESS]. Зазначений факт ніким не оспорюється і має для заявників юридичне значення.

Outcome: approved