Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]», третя особа Реєстраційна служба [PERSON] районного управління юстиції Київської області, про визнання недійсним [PERSON] договору від 06 лютого 2007 року, посилаючись на те, що з 06 грудня 1986 року по 10 квітня 2009 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON]. 03 червня 2016 року під час слухання у [PERSON] районному суді Київської області справи № 369/8988/15-ц їй стало відомо наступне. 06 лютого 2007 року її чоловік в забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором № 28-15 від 06 лютого 2006 року уклав з відповідачем [PERSON] договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 479п. Відповідно до ст. 1 Договору в іпотеку відповідачу було передано житловий будинок з надвірними будівлями під номером 73 по вул. Зелена у м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області; земельну ділянку площею 0,1421 га під № 73 по вул. Зелена у м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, на якій розташований вищевказаний будинок. У зв»язку з посвідченням договору нотаріусом було накладено заборону на відчуження вищевказаного будинку та земельної ділянки, про що внесено реєстраційний запис № 480п/н. Позивач [PERSON] в позовній заяві зазначала, що про існування кредитного договору № 28-15 від 06 лютого 2006 року та іпотечного договору їй стало відомо лише 03 червня 2016 року. Вона не писала жодних заяв та не надавала згоду на укладення вказаних договорів. 10 квітня 2009 року її чоловік помер. Того ж року вона прийняла спадщину. Як вбачається з Державного акту на право власності на землю серії І-КВ № 109635, [PERSON] отримав у власність передану в іпотеку відповідачу земельну ділянку 03 жовтня 1997 року, тобто за час перебування у шлюбі з нею. Відповідно до вимог п. 5 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. (частину першу статті 57 доповнено п. 5 згідно із Законом № 4766-УІ від 17 травня 2012). Норма, вказана у п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України, з»явилась вже після укладення оспорюваного договору. Тобто, вказана земельна ділянка на момент її передачі в іпотеку мала статус майна, яке було спільною сумісною власністю дружини та чоловіка (її і [PERSON]Г.). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 при оспорюванні договору застави (іпотеки) суд має враховувати положення статті 578 ЦК України, згідно з якими майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою іншого з подружжя, який у разі пред»явлення позову про звернення стягнення на таке майно має бути залучений до участі у справі. Таким чином, укладений [PERSON] та відповідачем іпотечний договір є незаконним, оскільки її відповідна згода отримана не була. Через обтяження майна (будинку та земельної ділянки) обмежується її право володіти, користуватись і розпоряджатись належною їй на праві власності нерухомістю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Зміст оспорюваного Договору суперечить чинному законодавству, оскільки у п. 33 Договору іпотекодавець гарантував, що предмет іпотеки не перебуває у спільній сумісній (частковій) власності, що не відповідало дійсності, і ні відповідач, ні нотаріус правдивості цього твердження не перевірили чи «закрили очі» на оману. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила визнати недійсним [PERSON] договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 479п. У судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивача позов підтримали і просили його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав і заперечував проти його задоволення. У судове засідання представник третьої особи Реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Київської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, показання свідків, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України „Про іпотеку іпотека-вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні Іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно вимог ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Судом встановлено, що 06 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] і [PERSON] був укладений Кредитний договір № 28-15, відповідно до умов п. 1.1. якого Кредитодавець надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення. строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, на умовах, визначених цим Договором та Додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що складатимуть невід»ємну частину цього Договору. Згідно умов п. п. 1.1.1., 1.1.2., 1.1.3. Кредитного договору кредит надається в сумі 70 500 доларів США. Термін користування кредитом: до 18 год. 06 лютого 2012 року. Плата за користування кредитом-14% річних. Відповідно до умов п. 1.2. Кредитного договору кредит надається позичальнику на споживчі потреби. Згідно умов п. п. 1.3., 1.3.1. Кредитного договору забезпеченням виконання зобов»язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, неустойки (штраф, пеня), відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, а також інших витрат кредитодавця, виступає застава. В забезпечення виконання зобов»язань Позичальника за цим Договором в п»ятиденний строк з моменту підписання цього Договору укладається договір застави між кредитодавцем та позичальником. Умови передачі майна в заставу та звернення стягнення на заставлене майно регулюються нормами чинного законодавства України і відповідним договором застави. Відповідно до умов п. 1.4. Кредитного договору позичальник свідчить, що на момент підписання цього Договору не існує подій, що створюють загрозу належному виконанню цього Договору (судові спори, майнові вимоги третіх осіб тощо), про які він не повідомив кредитодавця. Згідно умов п. п. 2.1., 2.2., 2.3. Кредитного договору кредитодавець відкриває позичковий рахунок № 220305580122097/840 МФО 321637 в Першій Київській філії АТ ВАБанк, на якому буде враховуватися кредит, погашення та дострокове погашення Кредиту. Цей позичковий рахунок є для позичальника остаточним і обов»язковим для обліку руху сум, які позичальник повинен повернути кредитодавцю. Надання кредиту буде здійснюватися в доларах США шляхом перерахування всієї суми кредиту на поточний рахунок позичальника № 26207580123097/840 МФО 321637 в Першій Київській філії АТ ВАБанк. Повернення кредиту буде здійснюватися у готівковій формі на відкритий позичковий рахунок щомісяця, до 06 числа, починаючи з 06 березня 2007 року, в сумі 1915,25 доларів США 25 центів. Відповідно до умов п. 2.7. Кредитного договору погашення заборгованості позичальника за цим Договором здійснюється в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за нарахованими процентами; пеня за порушення строків повернення Кредиту та сплати процентів; штрафні санкції; прострочена заборгованість за Кредитом; строкова заборгованість за кредитом. Згідно умов п. п. 4.2., 4.3., 4.4. Кредитного договору у разі несвоєчасного погашення Кредиту, сплати процентів, визначених цим Договором, Позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1.3. цього Договору, за кожний день прострочення виконання за реквізитами, зазначеними кредитодавцем. У разі порушення позичальником вимог п. п. 3.3.3.-3.3.7., 5.2. цього Договору, Позичальник зобов»язаний сплатити Кредитодавцю штраф у розмірі 5% від суми Кредиту, визначеної в п. 1.1.1. цього Договору, за кожний випадок порушення за реквізитами, визначеними Кредитодавцем. У разі прострочення Позичальником виконання грошового зобов»язання за цим договором він зобов»язується на вимогу кредитодавця сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та подвійну процентну ставку за цим Договором, за реквізитами, вказаними Кредитодавцем. При розрахунку суми боргу, належної до сплати, з урахуванням встановленого індексу інфляції, який є меншим за одиницю, індекс інфляції приймається рівним одиниці. Відповідно до умов п.п. 1, 2 Додаткового договору № 1 до Кредитного договору № 28-15 від 06 лютого 2007 року від 30 листопада 2008 року сторони домовились викласти пункт 1.3. Кредитного договору в наступній редакції: «За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 17% річних. Сторони зобов»язуються протягом 2 робочих днів з дати підписання цього Додаткового договору забезпечити внесення відповідних змін до угоди, якою оформлено забезпечення зобов»язань Позичальника за Кредитним договором, а саме до Договору застави № 479п від 06 лютого 2007 року (у зв»язку із зміною розміру основного зобов»язання), а також до реєстрів обтяжень. 06 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] (АТ ВАБанк), як іпотекодержателем, і [PERSON], як іпотекодавцем, був укладений [PERSON] договір, предметом іпотеки в якому сторони визначили нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями (разом домоволодіння) під номером 73, що знаходиться по вул. Зелена в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області; земельна ділянка загальною площею 0,1421 га під № 73, що знаходиться по вул. Зелена в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, на якій розташований зазначений вище житловий будинок. Цільове призначення земельної ділянки-ведення ОПГ та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. На зазначеній земельній ділянці розташований житловий будинок (дерево), жила площа якого складає 40,1 кв.м., а загальна площа-59,3 кв.м., позначений на плані літ. «А», сарай(шл/блок позначений на плані літерою «Б», сарай (дерево), позначений на плані літерою «В», майстерня (бет/блоки), позначена на плані літ. «Г», душ (цегла), позначений на плані під літ. «Д», вбиральня (цегла), позначена на плані під літ. «Є»; навіс, позначений на плані під літерою «З», навіс, позначений на плані під літерою «Ж», навіс, позначений на плані літерою «К», огорожа (дерево, метал), позначена на плані під № 1.2, колодязь (з/бет., кільця, позначений на плані під № 3; замощення (асфальт), позначене на плані під № 4. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, надалі зазначені вище домоволодіння і земельна ділянка разом іменуються «Предмет іпотеки». Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві особистої власності. Відповідно до умов п. 2.1. [PERSON] договору Іпотекодавець з метою забезпечення виконання Основного зобов»язання, що випливає з Кредитного договору, цим передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки. Після укладення цього Договору за повідомленням Іпотекодержателя обтяження Предмету іпотеки підлягає державній реєстрації. Згідно умов п. 2.2. [PERSON] договору згідно з цим договором предметом іпотеки забезпечується зобов»язання позичальника у розмірах, зазначених у Кредитному договорі, що складається з суми кредиту, процентів за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, комісії, відшкодування збитків, витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки. Сторони домовились, що протягом дії цього Договору, у випадку збільшення загальної суми зобов»язання, а саме суми кредиту, що буде більше ніж 70500 доларів; процентної ставки в розмірі більше ніж 14 процентів річних; строк користування кредитом довше ніж до 18 год. 06 лютого 2012 року. Такі зміни будуть оформлені шляхом підписання додаткового договору, що має бути посвідчений нотаріально. На таке збільшення (зміну) зобов»язання позичальника буде поширюватися пріоритет, що був встановлений під час нотаріального посвідчення цього договору та державної реєстрації відповідних відомостей про умови обтяження предмету іпотеки до внесення відповідних змін до нього. Відповідно до умов п. 2.3. [PERSON] договору Іпотекодавець на підставі цього Договору забезпечує як виконання зобов»язання за кредитним договором, так і вимоги Іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов»язаних з пред»явленням вимоги за зобов»язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки, у випадку, передбаченому пунктом 5.6. цього Договору; штрафних санкцій, що передбачені умовами цього Договору та всіх збитків, завданих внаслідок порушення умов цього Договору. Згідно умов п. 2.6. [PERSON] договору ринкова вартість земельної ділянки, що є предметом цього договору, становить 444 900 грн., згідно з даними Звіту про незалежну оцінку земельної ділянки, яка розташована в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Зелена, 73, виконаного 01 грудня 2006 року експертом ТОВ «ІНВЕСТКОН»-суб»єктом оціночної діяльності, видана Державним комітетом України по земельних ресурсах на проведення землеоціночних робіт 17 травня 2005 року. Відповідно до [PERSON] № 239 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданим [PERSON] районним відділом земельних ресурсів Київського обласного управління земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах 01 лютого 2007 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 9 951 грн. 23 коп.. Згідно умов п. 2.7. [PERSON] договору узгоджена сторонами загальна оціночна вартість предмета іпотеки становить 712 505 грн.. Відповідно до умов п. 2.8. [PERSON] договору Іпотекодавець документально підтверджує право власності на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок, наданням Договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори, 01 жовтня 1980 року за реєстровим № 2612 та зареєстрованого Київським міжміським бюро технічної інвентаризації 02 грудня 1980 року в реєстрову книгу під № 3485, інвентарна справа № 4245; та на земельну ділянку наданням Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ № 109635, виданого Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району, Київської області, 03 жовтня 1997 року, на підставі рішення Виконкому Боярської міської ради народних депутатів від 17 червня 1997 року № 227/1, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6875/1680. В період дії цього Договору предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні Іпотекодавця. Згідно умов п. 3.6. [PERSON] договору Іпотекодавець засвідчує, що предмет іпотеки знаходиться у належному технічному, протипожежному, санітарному тощо стані, відповідно до вимог чинного законодавства України, а також відносно предмета іпотеки не розпочато реконструкції чи інших робіт, що потребують внесення відповідних змін до архітектурного проекту та/чи свідчать про знаходження предмета іпотеки у стані об»єкта незавершеного будівництвом. Відповідно до умов п. 4.1. [PERSON] договору Іпотекодавець згодний з тим, що протягом дії цього Договору він не має права без письмової згоди Іпотекодержателя вчиняти, опосередковано сприяти вчиненню нижчезазначених дій (в тому числі укладати відповідні правочини): зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт предмета іпотеки (зокрема, здійснювати перепланування) чи іншим способом змінювати цільове призначення (користування) предмету іпотеки; передавати предмет іпотеки в наступну іпотеку; відчужувати Предмет іпотеки. Згідно умов п. п. 6.1.1., 6.1.2., 6.1.3. [PERSON] договору у будь-який час протягом дії цього Договору за умови попереднього, не менш ніж за один робочий день, письмового повідомлення Іпотекодавця Іпотекодержатель має право перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та користування Предметом іпотеки; вимагати від третіх осіб припинення посягань на Предмет іпотеки, які погрожують йому знищенням або пошкодженням; вимагати від іпотекодавця вжиття за власний рахунок всіх необхідних заходів для належного збереження предмета іпотеки, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, належну експлуатацію та захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб. Відповідно до умов п. 8.1. [PERSON] договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов»язання по кредитному договору та/або невиконання, неналежного виконання обов»язків, встановлених цим договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов»язання, а в разі його невиконання-звернути стягнення на предмет іпотеки. З наявних матеріалів справ вбачається, що [PERSON] і [PERSON] з 06 грудня 1986 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Боярським МВК Києво-Святошинського району Київської області від 06 грудня 1986 року. 10 квітня 2009 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК № 150454, виданого виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14 квітня 2009 року. 24 грудня 2009 року державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON] видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому вказано, що на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємицею майна [PERSON], який помер 10 квітня 2009 року, є його дружина [PERSON], і спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,1421 га, розташованої за адресою: м. Боярка, Київської області, вул. Зелена, 73, наданої для ведення ОПГ та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, належної померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-КВ № 109635, виданого 03 жовтня 1997 року Боярською міською радою народних депутатів Київської області на підставі рішення виконкому Боярської міської ради народних депутатів Київської області від 17 червня 1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6875/1680. 11 січня 2011 року державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON] видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому вказано, що на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємицею майна [PERSON], який помер 10 квітня 2009 року, є його дружина [PERSON], і спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з ? частки житлового будинку № 73 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: м. Боярка, Київської області, вул. Зелена, належного померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Боярською міською радою Київської області на підставі рішення виконкому Боярської міської ради № 155/23 від 04 листопада 2008 року та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації [PERSON] районної ради Київської області» 10 листопада 2008 року за номером 3485 в книзі 3 відповідно до витягу № 20862113 про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Вказаний житловий будинок на плані земельної ділянки зазначений під літ. «А» (Р.П. 2008), цегляний, має розмір житлової площі-76,8 кв.м., загальна площа будинку-154 кв.м.. Біля будинку є сарай літ. «Б», сарай літ. «В», майстерня літ. «Г», душ літ. «Д», вбиральня літ. І», навіс літ. «З», навіс літ. «Ж». навіс літ. «К», огорожа № 1, 2, 7, 8; колодязь № 3; замощення № 4. вигрібна яма № 5, колодязь № 6, навіс літ. «М», альтанка літ. «О». Інвентаризаційна оцінка житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами складає 844875 грн. згідно з Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 25036114, виданим 14 січня 2010 року Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації [PERSON] районної ради Київської області», оцінка ? частину будинку-422437 грн. 50 коп.. На ? частку житлового будинку видане свідоцтво про право власності на ім»я дружини померлого [PERSON]. Основне свідоцтво про право на спадщину за законом видане Дзюбі [PERSON] районною державною нотаріальною контрою 24 грудня 2009 року за реєстровим № 1-3044. Слід зазначити, що з наявних матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 1980 року [PERSON] і [PERSON] уклали Договір купівлі-продажу, відповідно до умов п. 1 якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив будинок, що знаходиться в м. Боярка, Київської області, по вул. Зеленій під № 73. Будинок розташований на земельній ділянці розміром 1200 кв.м., має розмір жилої площі в цілому 28,9 кв.м.. Біля будинку є сарай літ. «В», «Г». Згідно умов п. 2 вказаного Договору продаж цей вчинено за 6500 крб., які продавець одержав від покупця повністю до підписання цього договору. 12 жовтня 2002 року [PERSON] бюро технічної інвентаризації був складений Технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: Київська область, м. Боярка, вул. Зелена, буд. 73 на ім»я [PERSON], відповідно до якого загальна площа будинку становить 51,1 кв.м., житлова-40,1 кв.м.. 03 жовтня 1997 року [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, відповідно до якого на підставі рішення виконкому Боярської міської ради народних депутатів від 17 червня 1997 року № 227/1 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1421 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території м. Боярка, вул. Зелена, 73, землю передано для ведення ОПГ та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Зазначені документи містяться в матеріалах кредитної справи № 28-15 від 06 лютого 2016 року, що надана суду представником ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». Слід зазначити, що згідно вимог п. 1 [PERSON] договору в іпотеку передано житловий будинок з надвірними будівлями (разом з домоволодінням: 2 сараї, майстерня, душ, вбиральня, 2 навіси, огорожа, колодязь, замощення) під номером 73 по вул. Зелена у м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м.., та земельну ділянку площею 0,1421 га під № 73 по вул. Зелена у м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, на якій розташований вказаний вище будинок. Проте, як вбачається з договору купівлі-продажу вказаного будинку від 01 жовтня 1980 року, у власність [PERSON] перейшов будинок, розмір житлової площі якого складав 28,9 кв.м., будинок було продано разом з двома сараями: літер В» і «Г». Як вказано у Договорі купівлі-продажу будинок розташований на земельній ділянці розміром 1200 кв.м.. Однак, в [PERSON] договорі і в технічній документації на будинок станом на час його передачі в іпотеку житлова площа будинку склала 40,1 кв.м., нумерація сараїв не відповідає літерам «В», «Г», як вказувалось у договорі купівлі-продажу. Під літерою «Г» вказана майстерня 1996 року побудови, під літерою «Б»-сарай 1990 року побудови, тобто здійсненої під час шлюбу. Згідно Державного акту на право власності на землю серії І-КВ № 109635 [PERSON] отримав у власність передану в іпотеку відповідачу земельну ділянку 03 жовтня 1997 року, тобто за час перебування у шлюбі з [PERSON]. Вказана в Акті площа земельної ділянки становить 0,1421 га, тобто не відповідає тій, що зазначена у договорі купівлі-продажу будинку, а саме 1200 кв.м.. Слід також зазначити, що відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, в тому числі, земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Норма, вказана у п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України, з»явилась вже після укладення оспорюваного [PERSON] договору, і вказана земельна ділянка на момент її передачі в іпотеку, набута [PERSON] у власність відповідно до Державного акту на право власності на землю, під час перебування ним у шлюбі з [PERSON]. Крім того, слід зазначити, в свідоцтві про право власності, виданого 11 січня 2011 року державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори, [PERSON] належить ? частина у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, набуте подружжям за час шлюбу. У свідоцтві також вказано, що спільне сумісне майно подружжя складається з жилого будинку № 73 по вул. Зелена, 73 у м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, площею 154 кв.м.. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], які надали свідчення суду з приводу даного предмету спору. Свідок [PERSON] надав свідчення про те, що він у 2008 році розмовляв з [PERSON] про будови і перебудови. Про внесені зміни до будинку до 2006 року [PERSON] нічого свідку не розповідав. На час смерті свого чоловіка [PERSON] [PERSON] була в поганому стані, приймала заспокійливі ліки. Свідок [PERSON] зазначала суду, що з часу укладення шлюбу нею, [PERSON], і її чоловіком [PERSON], як подружжям, будинок будувався постійно, за рахунок їхніх спільних фізичних і фінансових зусиль. Свідок [PERSON] зазначала суду, що у 2002 році подружжя Дзюби робили капітальний ремонт будинку, змінили вікна, двері, покрівлю. Будинок став більшим. До перебудови дах будинку був старим. Був покладений новий шифер у 2002 році. Таким чином, відповідач, укладаючи з [PERSON] іпотечний договір, не звернув уваги на суттєві розбіжності у документації стосовно площі будинку, нумерації і наявності об»єктів домоволодіння, та площі земельної ділянки. [PERSON] договір між [PERSON] і Банком укладений без згоди дружини іпотекодавця [PERSON]. В оскаржуваному [PERSON] договорі іпотекодавець в п. 3.3. Договору вказував, що предмет іпотеки не перебуває у спільній сумісній/частковій власності, що не відповідало дійсності, і відповідач не перевірив доводів [PERSON]. В матеріалах кредитної справи міститься довідка виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 04 грудня 2006 року № 3962, видана [PERSON], в тому, що [PERSON] мешкає по вул. Зелена, 73 в м. Боярка, і всього в будинку мешкає один чоловік [PERSON]. Представник відповідача подав суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій просив застосувати загальний строк позовної давності до позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки і відмовити у задоволенні позову. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, що його порушила. Згідно вимог ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Слід зазначити, що позивач [PERSON] зазначала, що 03 червня 2016 року під час розгляду справи в [PERSON] районному суді Київської області № 369/8988/15-ц їй стало відомо, що 06 лютого 2007 року її чоловік [PERSON] в забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором № 28-15 від 06 лютого 2006 року уклав з відповідачем [PERSON] договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 479п. Відповідно до вказаного [PERSON] договору в іпотеку відповідачу було передано житловий будинок з надвірними будівлями під номером 73 по вул. Зелена в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, та земельну ділянку площею 0,1421 га під № 73 по вул. Зелена у м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, на якій розташований вищевказаний будинок. У зв»язку з посвідченням договору нотаріусом було накладено заборону на відчуження вищевказаного будинку і земельної ділянки, про що внесено реєстраційний запис № 480п/н. Тому про існування іпотечного договору їй стало відомо лише 03 червня 2016 року. В матеріалах справи наявна заява [PERSON] від 14 квітня 2009 року за вх. № 540, в якій позивачка просила ВАТ «ВіЕйБі Банк» призупинити нарахування відсотків по кредитному договору 28-15 від 06 лютого 2007 року в зв»язку зі смертю позичальника Дзюби. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначала, що в її присутності була написана заява [PERSON] на вимогу представника банку 14 квітня 2009 року, як диктував представник. [PERSON] була в стресовій ситуації і приймала медичний препарат Гідозепам. В судовому засіданні [PERSON] і її представник вказували, що [PERSON] після смерті свого чоловіка була в стресовій ситуації і приймала медичні препарати. Представник відповідача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в судовому засіданні зазначав, що позивач [PERSON] знала про існування іпотечного договору задовго. На підтвердження вказаних доводів представник відповідача посилався на вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором від 08 травня 2012 року Однак, у вказаних вимогах про погашення заборгованості за кредитним договором, які направлялись позивачу [PERSON] відповідачем, відсутні відомості про існування [PERSON] договору, який укладався між [PERSON] і Банком. У вказаних вимогах про погашення заборгованості за кредитним договором йдеться мова про наявність укладеного між [PERSON] і Банком кредитного договору, і необхідності погашення [PERSON], як спадкоємцем після смерті позичальника [PERSON], саме заборгованості за кредитним договором. В заяві [PERSON] від 14 квітня 2009 року за вх. № 540 також йдеться мова про призупинення нарахування відсотків по кредитному договору. В заяві відсутні будь-які відомості, що позивачка [PERSON] знала про наявність [PERSON] договору від 06 лютого 2007 року. За таких обставин суд вважає, що доводи представника відповідача у заяві про застосування строку позовної давності є необгрунтованими, і на підставі наявних у справі доказів дійшов висновку, що позивач [PERSON] не пропустила строк звернення до суду з вказаним позовом. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За таких обставин суд, зясувавши дійсні обставини та аналізуючи зібрані в справі докази, показання свідків, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачем [PERSON] і представником позивача доведено і надано суду належні і допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог про визнання недійсним іпотечного договору, і тому слід визнати недійсним [PERSON] договір від 06 лютого 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 479 п. Оскільки позов [PERSON] задоволено, то підлягають стягненню з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» на користь [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved