Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог (а.\~с. 17-18), просив зняти арешт із усього рухомого та нерухомого майна, яке належить йому на праві власності, окрім земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер: 3221287201:01:075:0053, номер запису про обтяження 10146429, підстава виникнення обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, серія номер: 28406373, виданий 23.08.2011, видавник: державний виконавець ВДВС Броварського МРУЮ; власник: [PERSON] . В обґрунтування позову зазначав, що на виконанні у Броварському міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №\~28406373 із примусового виконання виконавчого листа №\~2-913/11, виданого 17 серпня 2011 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 27 січня 2011 року і до досягнення нею повноліття. У межах даного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Заборгованість по аліментах виникла у зв`язку з тим, що у 2015 році він приймав участь в антитерористичній операції, має статус учасника бойовика бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим йому 19 жовтня 2015 року Управлінням персоналу штабу військової частини [NUMBER] . На даний час уся заборгованість по аліментах на дитину ним погашена. Згідно із п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Таким чином, вказаною нормою Закону передбачена можливість зняття арешту з майна боржника в разі погашення ним заборгованості по сплаті аліментів, які є періодичними платежами. Не зняття арешту з майна порушує його право власності на належне йому майно та перешкоджає реалізувати свої права щодо користування та розпорядження цим майном. З метою усунення перешкод у реалізації його прав щодо користування та розпорядження своїм майном та в якості гарантії забезпечення сплати аліментів до повноліття дочки, вважає, що під арештом може залишатися належна йому земельна ділянка площею 0,12 га, кадастровий номер 3221287201:01:075:0053, цільове призначення: для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартість якої становить 126147 грн., що забезпечить покриття розміру аліментів до повноліття дитини, при цьому інше майно необхідно звільнити з-під арешту. Представник позивача адвокат Головненко Д.О. у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач у справі Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ) та третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечення на позов до суду вони не подавали. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що на виконанні у Броварському міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №\~28406373 з примусового виконання виконавчого листа №\~2-913/11, виданого 17 серпня 2011 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 27 січня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. У межах виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Листом від 04 лютого 2019 року за вих. №\~2096 відповідач Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби повідомив [PERSON] про неможливість вирішення питання про зняття арешту з майна позивача в межах відкритого виконавчого провадження, рекомендовано звернутися до суду. Із інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22 липня 2019 року за №\~174589302 вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,12 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, кадастровий номер 3221287201:01:075:0053, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також із вказаної інформації видно, що 30 серпня 2011 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №\~28406373 від 23 серпня 2011 року, виданої державним виконавцем ВДВС Броварського МРУЮ Хуторним Віктором Юрійовичем, накладено арешт на все нерухоме майно позивача [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 56 Закону України Про виконавче провадження арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно із п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови №\~5 від 03 червня 2016 року Про судову практику в справах про зняття арешту з майна роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Суд встановив, що обтяження у виді арешту всього нерухомого майна [PERSON] державним виконавцем ВДВС Броварського МРУЮ Хуторним В.Ю. було накладено 23 серпня 2011 року при відкритті виконавчого провадження №\~28406373 з примусового виконання виконавчого листа №\~2-913/11 від 17 серпня 2011 року про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 грн., щомісячно. Із розрахунку заборгованості згідно із вказаним виконавчим листом, виданим державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Цахло О.А., вбачається, що станом на 01 січня 2019 року у [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті аліментів на дитину, з цього часу по серпень 2020 року він своєчасно виконує рішення суду та сплачує аліменти на дитину в повному обсязі. У даному випадку виконання рішення суду є триваючими, протягом декількох років, до досягнення дитиною повноліття. На час розгляду справи заборгованість по сплаті аліментів на дитину відсутня, отже на теперішній час підстав для арешту майна боржника не існує, оскільки рішення суду [PERSON] виконується. Відповідно до висновку про експертну оцінку земельної ділянки №\~12-07/18 від 03 липня 2018 року вартість належної позивачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,12 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221287201:01:075:0053, становить 126147 грн. Належності позивачу [PERSON] на праві приватної власності іншого рухомого чи нерухомого майна судом не встановлено. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи відсутність у позивача [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів на дитину, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зняття арешту з усього належного йому рухомого та нерухомого майна ґрунтуються на вимогах закону, проте підлягають задоволенню лише частково. Суд вважає, що оскільки державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження накладено арешт на нерухоме майно, тому зняттю підлягає арешт лише з нерухомого майна, окрім вказаної вище земельної ділянки, позов у частині зняття арешту з рухомого майна позивача [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки такий не накладався. На підставі викладеного,

Outcome: partial