overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» звернулися до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 23.03.2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк»та [PERSON] було укладено кредитний договір № 776-002/07Р, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 28000дол. США. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 11,99 % річних, з кінцевим терміном повернення до 23.03.2031року. Оскільки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 605 964,26грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 9089, 46грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надавала, причини неявки не повідомила. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 07 травня 2008 року. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.05.2008 року, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своїм особистим підписом підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановленні однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку щомісяця в позичальник повинен надавати [PERSON] грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. У порушення умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим у останньої, станом на 31.05.2016р., утворилась заборгованість в розмірі 90826 гривень 74 копійок, з яких: 13599 гривень 07 копійок заборгованість за кредитом; 70005 гривні 96 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2658 гривень 56 копійок заборгованість за пенею та комісією, 250 гривень 00 копійок штраф (фіксована частина); 4313 гривень 18 копійок штраф (процентна складова). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

У липні 2016 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» при зверненні до суду з позовом до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, сплатило кошти на оплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року позовну заяву повернуто позивачу. ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулося до суду з заявою про повернення коштів за оплату судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що сплачені ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» кошти на оплату судового збору в у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягають поверненню, а заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

У липні 2016 року Томашпільський територіальний центр звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що 19 грудня 2012 року в с.Комаргород Томашпільського району Вінницької області померла хвора Томашпільського районного територіального центру соціального обслуговування [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 2,2442 га розташована на території Кислицької сільської ради Томашпільського району Вінницької області .Томашпільський територіальний центр по обслуговування ОНГ є спадкоємцем за заповітом . Однак центр пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, так як даний заповіт був випадково знайдений при ревізії документів, просить суд позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не з»явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи по суті у його відсутності , позов підтримує із наведених у позовній заяві підстав, просить суд його задовольнити. Від Кислицької сільської ради надійшла заява про розгляд справи по суті у відсутності представника останньої, відповідач позов визнає, не заперечує в його задоволенні. Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19 грудня 2012 року в с.Комаргород Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON]. Після смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,2442 га розташовану на території Кислицької сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Єдиним спадкоємцем за заповітом [PERSON] є Томашпільський територіальний центр по обслуговуванню ОНГ . Нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом позивачу відмовлено в зв»язку з пропуском шестимісячного строку подання нотаріальній конторі заяви про прийняття спадщини. Звертаючись із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, Томашпільський територіальний центр по обслуговуванню ОНГ, як на поважну причину пропущення цього строку послався , що їм не було відомо про існування заповіту. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, слід погодитися з доводами позивача про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини з вищенаведених у рішенні підстав. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

У липні 2016 році позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що протягом останніх років сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач вказує, що відповідач нехтує сімейними цінностями, переконана, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 жовтня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 264. Позивач в судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 жовтня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Києво- Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 264, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія І-ОК № 073588 від 18 жовтня 2008 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія І-ОК №116703, видане виконавчим комітетом Петропавлівсько- Борщагівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області, актовий запис - № 6. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

У липні 2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 10\~483,79 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В судове засіданні представник позивача не зявилася, в матеріалах справи надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 05 грудня 2012 року, відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, [PERSON] отримав кредит у розмірі 4924,90 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами і правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника, зокрема: стягнення пені в розмірі 0,1 % від заборгованості (п. 1.1.5.25). Також при порушені Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш, ніж на 30 днів, Позичальник зобовязався сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 1.1.5.32). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 09 червня 2016р. загальна заборгованість по кредитному договору перед банком становить 10\~483,79 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту 4348,29 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 2473,50 грн., заборгованість за пенею та комісією 3478,60 грн., 183,40 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю, а саме в сумі: 10\~483,79 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У липні 2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 11\~712,92 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В судове засіданні представник позивача не зявилася, в матеріалах справи надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 23 лютого 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами і правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника, зокрема: стягнення пені в розмірі 0,1 % від заборгованості (п. 1.1.5.25). Також при порушені Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш, ніж на 30 днів, Позичальник зобовязався сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 1.1.5.32). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 30 квітня 2016 р. загальна заборгованість по кредитному договору перед банком становить 11\~712,92 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту 303,11 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 7225,86 грн., 3150,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 533,95 грн. штраф (процентна складова) . (а.с. 4-5). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю, а саме в сумі: 11\~712,92 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У липні 2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 12266,82 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В судове засіданні представник позивача не зявилася, в матеріалах справи надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 17 грудня 2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами і правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника, зокрема: стягнення пені в розмірі 0,1 % від заборгованості (п. 1.1.5.25). Також при порушені Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш, ніж на 30 днів, Позичальник зобовязався сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 1.1.5.32). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 30 квітня 2016 р. загальна заборгованість по кредитному договору перед банком становить 12266,82 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту 5812,47 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 4567,15 грн., 826,88 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 560,32 грн. штраф (процентна складова) . (а.с. 4-5). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю, а саме в сумі: 12266,82 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

У липні 2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 14248,05 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В судове засіданні представник позивача не зявилася, в матеріалах справи надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 11 березня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами і правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника, зокрема: стягнення пені в розмірі 0,1 % від заборгованості (п. 1.1.5.25). Також при порушені Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш, ніж на 30 днів, Позичальник зобовязався сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 1.1.5.32). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 30 квітня 2016р. загальна заборгованість по кредитному договору перед банком становить 14248,05 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту 3961,68 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 9131,70 грн., 500 грн. штраф (фіксована частина), 654,67 грн. штраф (процентна складова) . Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю, а саме в сумі: 14248,05 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У липні 2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 14514,26 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В судове засіданні представник позивача не зявилася, в матеріалах справи надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 11 серпня 2011 року [PERSON], отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами і правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника, зокрема: стягнення пені в розмірі 0,1 % від заборгованості (п. 1.1.5.25). Також при порушені Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш, ніж на 30 днів, Позичальник зобовязався сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 1.1.5.32). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 30 квітня 2016 р. загальна заборгованість по кредитному договору перед банком становить 12230,43 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту 14\~514,26 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 8153,23 грн., 1713,20 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 667,35 грн. штраф (процентна складова) . (а.с. 4). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю, а саме в сумі: 14514,26 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved