Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, прочинаючи стягнення з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони з 2009 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народилася спільна дитина - син [PERSON] . Вказує, що син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Також, позивач зазначає, що відповідач з 2016 року добровільно не надає останній матеріальної допомоги на її утримання та на утримання сина. Крім того, позивач вказує, що на даний час знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною, інших джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на позивача, як дружину, з якою проживає дитина, так як знаходиться у працездатному віці. Враховуючи вищенаведене, просила позов задовольнити з наведених вище підстав. Ухвалою судді від 16.08.2019 року в справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглядати справу без її участі. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність заявлених вимог. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від цих відносин сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Також судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем, але її доходів на утримання дитини не вистачає, оскільки остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини не надає, у зв`язку з чим позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, прочинаючи стягнення з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Враховуючи встановлені судом обставини щодо перебування відповідача у працездатному віці, відсутності даних про наявність інших осіб на його утриманні, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на її утримання у розмірі ј частини його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з 22 липня 2019 року. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене вище, позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. З урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved