Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що з 03 листопада 2001 року вона з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №1237. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років їх стосунки погіршились, втратили почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство не ведуть, у фактичних шлюбних відносинах не перебувають. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Вона не бажає продовжувати фактичні шлюбні відносини. Ураховуючи викладене, [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 03 листопада 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №1237. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В від 08 липня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи у суді, а саме за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі та судове повідомлення повістка. У відповідності до статті 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, а тому суд вважав за можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно статті 280 ЦПК України. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із частиною п`ятою статті 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2001 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві складено відповідний актовий запис № 1237, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 4). Від шлюбу у сторони у справі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 5-6). Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, при цьому зберегти сім`ю та відновити свої стосунки позивач не бажає. Сторони не звертались до суду з проханням надати їм строк для примирення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено, що право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. На підставі статей 2, 5-7, 10-12, 76-83, 141, 189, 200, 211, 258, 259 ЦПК України, статей 11, 27,104, 105,110, 111, 112 СК України, суд -

Outcome: approved