Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

У липні 2016 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулось до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалось на те, що 09.04.2008 року між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір №2103-004/08 відповідно до якого [PERSON] отримала кредит на споживчі цілі в сумі 340000 доларів США на строк до 06.04.2018 року зі сплатою 16 % річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення належного виконання вказаного зобовязання, 09.04.2008 року між сторонами було укладено іпотечний договір №2103-004/08-01 згідно якого в іпотеку передано нежиле приміщення зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 1044,80 кв.м., за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 47. За умовами іпотечного договору, у разі порушення позичальником зобовязання за кредитним договором чи іпотекодавцем за цим договором, а також інших обовязків позичальника/іпотекодавця, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя або шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами договору. Вказував на те, що свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконала належним чином, у звязку з чим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.11.2015 року з неї на користь банку стягнуто заборгованість в сумі 17304485,85 грн., проте вказана заборгованість не погашена, крім того на виконання умов договору продовжуються нараховуватись відсотки за користування кредитними коштами, а також штрафні санкції за порушення зобовязання. Так, станом на 20.04.2016 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 18919922 грн., з яких: кредит 332982 долара США; відсотки 390238,58 долари США; комісія за РО 104917,90 грн.; неустойка 413751,23 грн. Вважає, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки не є подвійним стягненням, оскільки забезпечувальне зобовязання має характер похідного від основного, заборгованість боржником не погашена, відповідно до умов договору продовжують нараховуватись відсотки та штрафні санкції, а тому права позивача порушені і підлягають захисту за рахунок майна, переданого в іпотеку. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права та умови договору, просив в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» за Кредитним договором № 2103-004/08 від 09.04.2008 року, що становить 18 919 922 (вісімнадцять мільйонів дев'ятсот дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот двадцять дві) грн. 23 коп., з них: кредит 332 982 доларів США 26 центів; відсотки 390 238,58 доларів США, 58 центів; комісія за РО 104 917,90 грн.; неустойка 413 751,23 грн., звернути стягнення на належне на праві приватної власності [PERSON] нежиле приміщення зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 1044,80 кв.м., що знаходиться за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вулиця Руська, 47 шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27т, код ЄДРПОУ: 19017842) від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський [PERSON]» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, витяг із Державного земельного кадастру, кадастровий план земельної ділянки) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у підрозділах Міністерства юстиції, Державній реєстраційній службі України (або її правонаступниках) та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату, Держгеокадастру, ДП Центр державного земельного кадастру, органах державної влади, місцевого самоврядування (зокрема у Центрах надання адміністративних послуг) або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки (зокрема, грошової оцінки земельної ділянки), а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу або передачі на продаж торгівельній організації надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - нежиле приміщення зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 1044,80 кв.м., що знаходиться за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вулиця Руська, 47 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на вказаний предмет іпотеки за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки будь-які довідки, які необхідні для виконання рішення суду, копії поземельних книг, технічну документацію, що є предметом іпотеки відповідно до Іпотечного договору №2103-004/08-01 від 09.04.2008 року, посвідченого призваним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу та зареєстрованого за номером 2728. Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції заявлені позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Не заперечував проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не зявилась, не зважаючи на те, що належним чином повідомлялась судом про час та місце розгляду справи за її зареєстрованим місцем проживання, про причини своєї неявки суд не повідомила та не направила відповідного мотивованого клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідачів, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Зі змісту ст.ст. 55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 09.04.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №2103-004/08, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 340000 доларів США на споживчі цілі на строк до 06.04.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14% річних та щомісячною платою за обслуговування кредиту в розмірі 1201 грн. 90 коп., що становить 0,07 % від суми кредиту (а/с 9). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. Згідно вимог ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомиммайном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; Судом встановлено, що з метою забезпечення належного виконання зобовязання за вказаним вище кредитним договором між сторонами 09.04.2008 року було укладено іпотечний договір №2103-004/08-01 згідно умов якого в забезпечення виконання основного зобовязання [PERSON] передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме нежиле приміщення зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 1044,80 кв.м., за адресою м.Чернівці, вул. Руська, 47 (а/с 14). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.11.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором від 09.04.2008 року в сумі 17304485,85 грн., а також судовий збір в розмірі 3654 грн. (а/с 26). У відповідності до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що станом на 15.08.2015 року за відповідачкою рахувалась заборгованості по вище вказаному кредитному договору в сумі 17304485,85 грн., яка складалась з наступного: 332\~982, 26 доларів США - прострочена неповернута сума кредиту, 3535996,95 доларів США прострочені відсотки за користування кредитом; 95302,70 доларів США комісія за РО, 2085388,05 грн. плата за пропуск платежів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки. За змістом п. 7.1, п. 7.2, п. 7.3 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку, якщо на момент настання строку (терміну) виконання зобовязань, вони не будуть виконанні (виконанні не належним чином) та у випадку, якщо інформація або документи, надані іпотекодавцем при укладенні цього договору, виявляться недостовірними та/або недійсними, у випадку не виконання та/або неналежного виконання зобовязань за Кредитним договором та цим договором, а також у інших випадках передбачених кредитним договором, цим договором та чинним законодавством України. Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах передбачених п. 7.2 цього договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється зокрема на підставі рішення суду шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-які особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач належним чином своїх зобовязань за кредитним договором не виконала та нею залишилось без виконання рішення суду про стягнення заборгованості, у звязку з чим станом на 20.04.2016 року за нею рахується заборгованість в розмірі 18919922 грн., з яких: кредит 332982 долара США; відсотки 390238,58 долари США; комісія за РО 104917,90 грн.; неустойка 413751,23 грн. (а/с 7-8). Як вбачається з правової позиції Верховного суду України у справі №6-1080цс15, яка є обовязковою для застосування відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня. Таким чином, позивачем вірно обрано спосіб захисту свого порушеного права у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, що забезпечено іпотекою нерухомого майна по вул. Руській, 47 в м.Чернівці. Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Відповідно до правової позиції, сформованої Верховним судом України у постанові №6-1205цс15 від 23.12.2015 року, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» і положенням пункту 4 частини першої\~статті 215 Цивільного процесуального кодексу України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). За таких обставин, позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині надання Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський [PERSON]» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, витяг із Державного земельного кадастру, кадастровий план земельної ділянки) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у підрозділах Міністерства юстиції, Державній реєстраційній службі України (або її правонаступниках) та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату, Держгеокадастру, ДП Центр державного земельного кадастру, органах державної влади, місцевого самоврядування (зокрема у Центрах надання адміністративних послуг) або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки (зокрема, грошової оцінки земельної ділянки), а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу або передачі на продаж торгівельній організації надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - нежиле приміщення зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 1044,80 кв.м., що знаходиться за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вулиця Руська, 47 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на вказаний предмет іпотеки за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки будь-які довідки, які необхідні для виконання рішення суду, копії поземельних книг, технічну документацію. Так, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» визначено обовязкові відомості, які мають бути зазначені в резолютивній частині рішення суду у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, серед яких відсутні вказівки про надання іпотекодавцю права отримувати інформацію щодо предмета іпотеки в державних органах, а також надання нотаріусу права зареєструвати право власності на предмет іпотеки за набувачем, при цьому при зверненні стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу, іподекодержателю надаються усі права продавця. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial