Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В позові в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне. [INFO] помер його батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина до якої увійшла, зокрема, земельна ділянка площею 0,069 га., що розташована на території [ADDRESS] Він є спадкоємцем першої черги, інші спадкоємці відсутні, однак через відсутність реєстрації права власності на земельну ділянку за померлим йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить його позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надано суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача та визнання позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надано суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, ухвалення рішення на розгляд суду. Відповідно до норм Цивільного законодавства України спадкоємством є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,069 га на території [ADDRESS], діл. №1801-а, 1802-б, кадастровий номер земельної ділянки: І) [NUMBER] ІІ) [NUMBER], для ведення садівництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 17.03.2006 року. [INFO] [PERSON] помер, про що 12.07.2011 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №1093, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.07.2011 року. [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.05.2015 року справа №523/1397/15-ц. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ст.2 Закону України від 1.07.2004 р. №1952-1V «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. В той же час, здійснення державної реєстрації права власності в порядку, передбаченому цим законом, є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216-1218, 1221, 1225, 1233, 1261, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved