Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

у липні 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить виселити [PERSON] з належної їй квартири, яка знаходиться за адресою:[ADDRESS]. Позов мотивований тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею в цій квартирі проживає та зареєстрований її син [PERSON]. Останній зловживає алкогольними напоями, влаштовує сварки, бійки, що зумовило проживання в одній квартирі з ним неможливим. В утриманні квартири, оплаті комунальних послуг відповідач участі не приймає. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити, з підстав, викладених у ньому. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази\~ встановив наступне: згідно даних Свідоцтва про право власності на житло від 17.04.2000 року квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] 17.03.2001 року, видано Свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 10.10.01 року на ? частку квартири на імя [PERSON]. Відповідно до\~ст.156 ЖК УРСР\~члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у належному йому будинку, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої домовленності про порядок користування цим приміщенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК УРСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до\~ст.157 ЖК УРСР\~членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1\~ст.116 ЖК УРСР\~якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. \~\~\~\~\~\~\~ \~\~Як \~встановлено в судовому засіданні, позивач є матірю відповідача [PERSON] Як доказ щодо систематичного порушення правил співжиття відповідачем, неможливості проживання з ним в одній квартирі, позивачем надано постанову Октябрського районного суду м.Полтави від 22.02.2016 року, згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП та внаслідок малозначності вчиненого протиправного діяння до нього застосовано усне зауваження. Як вбачається з вказаної постанови, [PERSON] 30.12.2015 року близько 09 години за місцем свого проживання вчинив сімейну сварку зі своєю матірю [PERSON], в ході якої ображав нецензурною лайкою, відштовхував, погрожував застосуванням фізичної сили. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що вчинене [PERSON] правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП має ознаки малозначного. Згідно ст.ст.10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, суд вважає, що в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем не надано доказів того, що відповідач систематично порушує правила співжиття та з ним неможливо проживання в одній квартирі. Окрім цього, позивач повідомила суду, що іншого житла, окрім вказаного вище, у відповідача не має. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed