Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

У листопаді 2016 року до Подільського районного суду м. Києва звернулася [PERSON] (надалі за текстом - позивач) з позовом про встановлення порядку користування квартирою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з 30.09.1979 року перебуває в шлюбі з [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), з яким вони проживають в одній квартирі за адресою [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що спільне подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося, через постійні конфлікти і сварки позивач не може належним чином користуватися спільною квартирою. Позивач просить виділити їй в користування кімнату площею 12,3 кв.м., відповідачу виділити в користування кімнату площею 17,4 кв.м., а решту приміщень, до складу яких входять кухня, ванна кімната, вбиральня, коридор та балкон, залишити у спільному користуванні позивача і відповідача. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21.12.2016 р. справу прийнято до провадження суддею Негановою Н.В., призначено до судового розгляду, встановлено строк для подання письмових заперечень. Відповідач письмових заперечень не подав, натомість подав зустрічний позов про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна, визнання майна особистою приватною власністю. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15.03.2017 року в прийнятті зустрічного позову відмовлено, оскільки ці позови не взаємопов`язані, і спільний їх розгляд не є доцільним. 15.03.2017 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла заява від [PERSON] про вступ у справу третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що він є сином позивача і відповідача, а також є співвласником квартири, у зв`язку з чим, просить встановити такий порядок користування квартирою: виділити позивачу житлову кімнату площею 12,3 кв.м., відповідачу і йому, [PERSON] , виділити житлову кімнату площею 17,4 кв.м., а решту приміщень залишити у спільному користуванні всіх співвласників. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2018 р. призначено суддю Гребенюка В.В. 23.11.2018 р. суддею Подільського районного суду м. Києва Гребенюком В.В. прийнято до розгляду цивільну справу, призначено судове засідання. Вислухавши пояснення позивача, її представника та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач і відповідач перебувають у шлюбі з 30.09.1979 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 30.09.1979, актовий запис № 4499 (а.с. 5). У шлюбі у них народився син [PERSON] (третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору), що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 17.01.1981 року, актовий запис № 198 (а.с. 11). У грудні 2003 року позивач, відповідач та третя особа приватизували житло (двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] ) в рівних частках, тобто по 1/3 частині на кожного, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 11.12.2003 року (а.с. 12-13). Згідно з технічним паспортом вказана квартира, загальною площею 51 кв.м., складається з 2-х окремих кімнат, житлова площа складає 29,7 кв.м., у тому числі 1 кімната - 12,3 кв.м., 2 кімната - 17,4 кв.м., кухня площею 8,4 кв.м., ванна кімната площею 2,7 кв.м., вбиральня площею 1,3 кв.м., коридор площею 8,9 кв.м., балкон площею 4,95 кв.м. (а.с. 14-16). Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ст. 355 ЦК України). Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ст. 358 ЦК України). Судом встановлено, що житлова площа спірної квартири становить 29,7 кв.м., тобто ідеальна частка кожного власника квартири становить 9,9 кв.м. жилої площі, однак, площа найменшої кімнати становить 12,3 кв.м., яку просить виділити в користування позивач. Виділяючи в користування позивачу кімнату жилою площею 12,3 кв.м., суд приймає до уваги ту обставину, що встановити інший спосіб користування житловим приміщенням неможливо з урахуванням інтересів усіх трьох співвласників та позовних вимог позивача та третьої особи, а також те, що кухня, коридор, комора, туалет, ванна кімната та балкон залишаються в загальному користуванні. Виходячи з принципу змагальності, встановленого ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, виходячи з встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову [PERSON] та виділення в їй в користування житлової кімнати площею 12,3 кв.м. в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи питання щодо позовних вимог третьої особи в частині виділення [PERSON] та [PERSON] житлової кімнати площею 17,4 кв.м., суд зазначає наступне. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 № 20 передбачено, що якщо неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Ураховуючи ту обставину, що матеріалами справи підтверджується право власності третьої особи на 1/3 частини в квартирі за адресою [ADDRESS] , суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову [PERSON] та виділення йому в спільне з відповідачем користування житлової кімнати площею 17,4 кв.м. у вказаній квартирі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial