Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

У квітні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що навчається. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідачем вона проживала в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2001 року до розірвання шлюбу 07.04.2014 року. Вказує, що з відповідачем є син [PERSON] , [INFO] . Підставою звернення до суду з даним позовом стало те, що достатніх коштів на утримання сина [PERSON] у неї не вистачає, так як її доходи складаються тільки з заробітної плати продавця магазину овочів. Син на цей час навчається на 1 курсі в Національному університеті «Львівська політехніка» денної форми навчання на умовах контракту. Відповідно до Договору №560-3 від 02.08.2019 року про надання освітніх послуг між Національним університетом «Львівська політехніка» та нею, як фізичною особою, плата за весь термін навчання (4 роки на здобуття ступеня бакалавра) складає 81200 гривень. Син [PERSON] власних доходів немає. На даний час зросли ціни на продукти харчування, одяг, плату за комунальні послуги та інше. Щомісяця на повсякденні потреби сина (продукти харчування, проїзд в громадському транспорті, витрати на навчальні засоби, предмети особистої гігієни, оплата за проживання в гуртожитку та інше) вона витрачає по мінімуму приблизно 5000 гривень. Крім цього, витрати на придбання одягу та взуття для сина щорічно складають приблизно не менше 10000 грн. Відповідач сплачував аліменти на утримання сина до його повноліття в розмірі 1/3 частки його заробітку, тобто до 07.04.2020 року. 26.08.2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що станом на сьогоднішній день у нього відсутня можливість надавати допомогу [PERSON] , адже він працює на посаді старшого прапорщика НАСВ імені Петра Сагайдачного, а розмір його заробітньої плати не є великим, що підтверджується відповідною довідкою. Крім того вказав, що у нього народилося та перебуває на утриманні ще троє малолітніх дітей: [PERSON] , 2016 року народження, [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] , 2016 року народження. Зазначає, що його дружина: [PERSON] працює, але отримує заробітну плату у мінімальному розмірі, який не є достатнім для забезпечення нормального проживання наших спільних дітей. Вважає за необхідне зазначити, що він також потребую коштів на лікування та реабілітацію, адже отримав захворювання пов`язане з проходженням військової служби та змушений постійно відшукувати кошти на лікування. Враховуючи наведене, стверджує, що причини свідчать про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на повнолітню дитину, що продовжує навчання, а відтак просить відмовити у задоволенні позовної заяви. 03.09.2020 року позивачка подала до суду заяву, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подачі позову до суду і до виповнення йому 23 річного віку або закінчення навчання. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14.05.2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , який на момент розгляду справи повнолітній, що підтверджується вказаним свідоцтвом. Відповідно до довідки від 12.08.2019 року №1771В [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання. Як вбачається з договору №560-3 від 02.08.2019 року, укладеного між НУ «Львівська політехніка» та [PERSON] , [PERSON] є студентом даного навчального закладу, навчається на умовах контракту денної форми навчання за спеціальністю «124 Системний аналіз». Також встановлено, що повнолітній [PERSON] перебуває на утриманні позивачки, самостійних доходів немає, у зв`язку з тим, що навчається на денній формі навчання, а тому потребує матеріальної допомоги відповідача. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає повнолітня дитина, яка продовжує навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень, викладених в п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 16.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.12, ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, обов`язок обох батьків утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пре`явлення позову, а саме: з 07.04.2020 року Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України вважає, що з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 840,80 грн. судового збору, оскільки позивачка при зверненні до суду з даним позовом звільнена від його оплати.

Outcome: approved