Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] , в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 02 листопада 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно «Тарифів банку». Однак, у порушення умов договору [PERSON] не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Станом на дату смерті позичальника існувала заборгованість у сумі 7770,18 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 7592,09 грн., відсотків 178,09 грн. Спадкоємцем після смерті позичальника є відповідач по справі [PERSON] . На підставі цього АТ КБ «ПриватБанк» був вимушений звернутися до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 7770,18 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» до судового засідання не з`явився, про день розгляду справи був повідомлений. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив не надала. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідачка своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 02 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 8000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». Як вбачається з актового запису про смерть №49 від 10 січня 2014 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Відповідно до копії реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів Претензій кредитора до ДНК, АТ КБ «Приватбанк» направлено до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори претензію кредитора відносно [PERSON] . Третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою отримана претензія до спадкоємців [PERSON] та зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів за №685/01-16 10 червня 2014 року. Третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою на адресу суду направлено копію спадкової справи до майна померлого [PERSON] , з якої вбачається, що 26 червня 2014 року до нотаріальної контори звернулась спадкоємиця [PERSON] - [PERSON] та надала заяву про прийняття спадщини з будь-якого рухомого та нерухомого майна.Того ж дня, від спадкоємиці [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь дочки [PERSON] . Відомості про отримання свідоцтва про право на спадщину відсутні. Згідно розрахунку заборгованості, наданого до суду, за договором №б/н від 02 листопада 2007 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] станом на дату його смерті, заборгованість становить 7770,18 грн., яка складається з тіла кредиту та заборгованості по відсоткам. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Згідно ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Оскільки позичальник (боржник) помер, то відповідати перед АТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.ст.1281-1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Також, згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Таким чином, позивач зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняв після нього спадщину, наявність спадкового майна та його вартість. Позивач зазначає, що спадкоємцем боржника у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, є відповідачка по справі, що підтверджується відомостями з нотаріальної контори. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, відповідачка, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є такою, що прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Отже, порушуючи питання про стягнення зі спадкоємця заборгованості за кредитом, позивач в порушення вимог ст. 1282 ЦК України будь-яких обґрунтувань та доказів щодо наявності та вартості спадкового майна не надає. Вказаний висновок суду узгоджується з висновком Верховного суду України, викладеного в постанові від 06 червня 2018 року по цивільній справі №533/370/16-ц. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності та вартості майна, прийнятого спадкоємицею у спадщину. Відсутність відомостей щодо наявності та вартості майна, отриманого у спадщину, визначеного його ринковою вартістю на час відкриття спадщини, в свою чергу позбавляє суд можливості вирішити позовні вимоги. Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «Привабанк». Згідно ч.4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Суд вважає за необхідне зазначити, що позивач дійсно дізнався про смерть [PERSON] та як зазначено в листі-претензії від 08 травня 2019 року, направив на адресу відповідачки вимогу про погашення заборгованості, а 17 травня 2014 року претензія кредитора була направлена на адресу Третьої Маріупольської нотаріальної контора в порядку ст. 1281 ЦК України. В якості підтвердження направлення адресатам претензій, суду було надано копії реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів Претензій кредитора до ДНК . Між тим, належних підтверджень вручення претензії відповідачці [PERSON] надано не було. Враховуючи викладене, оскільки позивачем не доведені позовні вимоги, в задоволенні позову слід відмовити саме з підстав його недоведеності. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме, сплачений позивачем судовий збір відносить за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed