Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

У липні 2015 року до Добропільського міськрайонного суду звернувся Добропільський міжрайонний прокурор в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом до Державного навчального закладу «Білицький професійний ліцей» про стягнення заборгованості по стипендії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в ході перевірки звернення учня вказаного навчального закладу - неповнолітнього [PERSON], [INFO], з питань захисту його прав та законних інтересів, вивчено інформацію, яка надійшла з ДНЗ «Білицький професійний ліцей» щодо нарахування учням закладу стипендій, встановлено, що згідно наказу про зарахування №3 «З-УДЗ» від 27 серпня 2013 року [PERSON] з 01 вересня 2013 року навчається в ДНЗ Білицькому професійному ліцеї. Батько студента - [PERSON] на день вступу сина до ліцею мав стаж підземних робіт більше 15 років. Неповнолітній [PERSON] щомісячно отримує стипендію на загальних підставах, яка була нижчою за рівень прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що суперечить вимогам ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». [PERSON] мав щомісячно отримувати стипендію з 01 вересня 2013 року по 31 листопада 2013 року у сумі 1147 гривень, з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року у сумі 1218 гривень, з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року у сумі 1218 гривень, з 01 січня 2015 року по 01 липня 2015 року у сумі 1218 гривень, тобто в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2013, 2014 та 2015 роки», в той час як відповідачем стипендія [PERSON] нараховувалася на загальних підставах. Вважає, що в наслідок неправомірних дій ДНЗ «Білицький професійний ліцей», [PERSON] недоотримав стипендію у розмірі 21835,41 гривень, яку просив стягнути з відповідача на користь [PERSON]. Також просив стягнути судові витрати. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2015 року у задоволенні позову Добропільського міжрайонного прокурора Донецької області в інтересах неповнолітнього [PERSON] до ДНЗ «Білицький професійний ліцей», третя особа: Служба у справах дітей Добропільської міської ради про стягнення заборгованості по стипендії, відмовлено. В апеляційній скарзі Прокуратура Донецької області, що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та не звернув увагу на те, що згідно з вказаним Законом саме державою гарантується право на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб. Також зазначає те, що відповідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону, отже закони України мають вищу юридичну силу і саме Закон має застосовуватись у тому випадку, коли йому суперечить підзаконний нормативно-правовий акт. Крім того висновок суду першої інстанції щодо відсутності у ліцею інформації щодо наявності у [PERSON] пільги, передбаченої ст. 5 Закону України «Про підвищення шахтарської праці», спростовується документами, наявними у матеріалах справи, а саме довідкою Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області від 10 липня 2015 року за № 7655/02. В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи, представник ДНЗ «Білицький професійний ліцей» подав заяву з проханням розглянути справу без його участі. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до виписки з Наказу ДНЗ «Білицький професійний ліцей» про зарахування №3 «З-УДЗ» від 27 серпня 2013 року [PERSON] зараховано до складу учнів зазначеного навчального закладу. Відповідно до довідки Управління Пенсійного Фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області №7655/02 від 10 липня 2015 року батько студента - [PERSON] на день вступу сина до навчального закладу мав стаж підземних робіт більше 15 років та пенсія якого обчислюється відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Згідно довідки №15 вбачається, що [PERSON] виплачувалась стипендія за період з вересня 2013 року по листопад 2014 року в розмірі 275 гривень, у грудні 2014 року в розмірі 292 гривні, у січні та лютому2015 року в розмірі 297,55 гривень, у березні 2015 року в розмірі 315,98 гривень, у квітні 2015 року в розмірі 332,75 гривень, у травні 2015 року в розмірі 368,78 гривень та у червні в розмірі 367,93 гривень. Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] в заяві під час повідомлення про себе і свою сім'ю не зазначив, що він має право на пільги, передбачені статтею 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Довідка про те, що батько [PERSON] - [PERSON] має підземний стаж роботи понад 15 років, що дає право синові отримувати підвищену стипендію рівну розміру прожиткового мінімуму, отримана позивачем лише 10 липня 2015 року і відповідачу не було відомо про його гарантоване право на виплату стипендії за рахунок коштів державного бюджету в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відповідно статті 5 Закону. З даним висновком суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вказаним вимогам судове рішення не відповідає. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України, від 02.09.2008, № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про професійно-технічну освіту» законодавство України про професійно-технічну освіту базується на Конституції України і складається з Закону «Про освіту», цього Закону та інших нормативно-правових актів. Гарантоване державою право, зокрема й на забезпечення стипендіями у порядку, встановленому КМ України і право на матеріальне забезпечення в період навчання також на умовах і в порядку, встановленому КМ України передбачено відповідно статтею 51 Закону України «Про освіту» та статтею 37 Закону України «Про професійно-технічну освіту». Та обставина, що довідка про наявність у батька [PERSON] - [PERSON] підземного стажу роботи понад 15 років, що дає право на отримання стипендії - рівної розміру прожиткового мінімуму, надійшла до відповідача 10 липня 2015 року, а до цього часу учбовому закладу не було відомо про гарантоване право [PERSON] на виплату стипендії у вказаному розмірі, не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки не позбавляє неповнолітнього [PERSON] гарантованого державою права на її отримання, відповідно до статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Тому, рішення суду про відмову в задоволенні позову в частині стягнення недоотриманих сум підлягає скасуванню, а порушене право позивача підлягає захисту. З довідки №15 вбачається, що [PERSON] виплачувалась стипендія за період з вересня 2013 року по листопад 2014 року в розмірі 275 гривень, у грудні 2014 року в розмірі 292 гривні, у січні та лютому2015 року в розмірі 297,55 гривень, у березні 2015 року в розмірі 315,98 гривень, у квітні 2015 року в розмірі 332,75 гривень, у травні 2015 року в розмірі 368,78 гривень та у червні в розмірі 367,93 гривень. Законами України «Про державний бюджет» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на період з 01 січня 2013 року по 31 листопада 2013 року становив 1147 гривень, з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2014 року становив 1218 гривень, з 01 січня 2015 року по 01 липня 2015 року такий мінімум становив 1218 гривень. Тобто [PERSON] весь зазначений вище період повинен був отримувати стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, який змінювався у певний період. Недоотримана сума стипендії, яка неправомірними діями ДНЗ «Білицький професійний ліцей» не була виплачена студенту [PERSON] складає 21835,41 гривень і саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи обсяг задоволених вимог Добропільского міжрайонного прокурора Донецької області в інтересах неповнолітнього [PERSON], а також положення ст.ст. 5, 6 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 511,56 гривень.

Outcome: approved