Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

У липні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що 19.12.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди автотранспорту з правом викупу №1.19.12-19. Відповідно до п.1.1 Договору Позивач передає, а Відповідач приймає в строкове (до 15.12.2023) платне користування транспортний засіб Volkswagen Polo, номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить Позивачу на праві приватної власності. На виконання умов Договору 19.12.2019 Позивачем було передано автомобіль Відповідачу. На момент передачі автомобіль перебував в належному технічному стані, будь-яких недоліків, які перешкоджали ю його використанню за призначенням не було. 17.03.2020 з метою укладення договору добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) представник ПрАТ «СГ «ТАС» виїхав за місцем знаходження автомобіля та у присутності Відповідача провів огляд транспортного засобу за результатами якого було складено акт в якому було зафіксовано відсутність будь-яких пошкоджень автомобіля. 29.03.2020 Відповідачем було повернуто автомобіль Позивачу, що в силу положень п. 1.6 Договору вважається припиненням дії Договору, про що було складено Акт огляду транспортного засобу до Договору оренди транспорту з правом викупу №1.19.12-19 від 19.12.2019 у присутності двох свідків. В результаті огляду автомобіля було виявлено деформацію та подряпини частин транспортного засобу, які були відсутні на момент укладення Договору та передачі автомобіля в оренду. Відповідач відмовився здійснювати ремонт автомобіля або компенсувати вартість такого ремонту, а також відмовився від підписання акту, що підтверджується підписами свідків, зроблених в Акті. Відповідно до Звіту №29/03-ТЗ від 07.05.2020 вартість матеріального збитку, завданого позивачу в результаті пошкодження автомобіля складає 21987,94 грн. Вартість проведення автотоварознавчого дослідження складає 1500,00 грн. Тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 21987,94 грн., витрат за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1500,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та судовий збір. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача надіслав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги позову підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не відомі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] уклали Договір оренди автотранспорту з правом викупу №1.19.12-19. Згідно договору оренди автомобіля позивач передав відповідачу в строкове платне користування належний їй автомобіль марки Volkswagen Polo, номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Власником автомобіля марки Volkswagen Polo, номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно з п.1.7 Договору позичкодавець свідчить, що ТЗ перебуває в належному технічному стані, ТЗ оглянутий Користувачем до підписання даного договору. На момент огляду будь-яких недоліків, які перешкоджали б його використанню за призначенням, не виявлено. Користувач заявляє, що не має будь-яких претензій до Позичкодавця з приводу якісних технічних характеристик зазначеного ТЗ. Відповідно до Акту огляду транспортного засобу від 17.03.2020, складеного представником ПрАТ «СГ «ТАС», пошкодження у автомобіля марки Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] відсутні. Після повернення позивачу автомобіля у пошкодженому стані відповідач відмовився підписувати акт огляду транспортного засобу у присутності двох свідків. Згідно зі звітом №29/03-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 07.05.2020 вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті пошкодження транспортного засобу Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 21987,94 грн. Відповідно до п. 4.3 Договору якщо Користувачем було завдано шкоду ТЗ, Користувач повинен усунути такий збиток за свій рахунок. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із вимогами ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч.ч.1, 2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При цьому, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 № 4 роз`яснюється про те, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п.6 вказаної Постанови особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 779 Цивільного кодексу України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. За нормою ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500 грн., витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. та судовий збір в розмірі 840,80 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved