Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

У липні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів ТОВ «ФК «Фагор», ПАТ «Банк Михайлівський», в якому просить стягнути з ТОВ «ФК «Фагор» суму сплачених коштів за вимогою в розмірі 28 666,98 грн. з урахуваннях 3% річних та інфляційних втрат. Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що 19.07.2014 між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір про відкриття поточного карткового рахунку № [NUMBER] , з кредитним лімітом в розмірі 50 000 грн. 20.05.16 від ТОВ «ФК «Плеяда» вона отримала повідомлення про те, що між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда» укладено договір факторингу № 1905 від 19.05.2016, згідно з яким ПАТ «Банк Михайлівський» відступило ТОВ «ФК «Плеяда» право вимоги за кредитним договором № 200068569 від 19.07.2014, укладеним між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський». У подальшому, ТОВ «ФК «Плеяда» відступило ТОВ «ФК «Фагор» право вимоги за вказаним кредитним договором. На виконання вимог ТОВ «ФК «Фагор» про погашення наявної заборгованості за кредитним договором, яка утворилась станом на 20.05.2016, позивач сплатила у повному обсязі заборгованість за кредитом та штрафні санкції в розмірі 28 666,98 грн., про що 05.07.2017 ТОВ «ФК «Фагор» видало позивачу довідку про погашення в повному обсязі заборгованості за вказаним кредитним договором та про закриття кредитного договору. Однак, листом ТОВ «Кредит Експрес Юкрейн ЕЛ.ЕЛ.СІ» від 19.05.2017 повідомлено позивача про наявність заборгованості за тим же самим кредитним договором № 200068569 у розмірі 36 687,71 грн. Оскільки Фонд гарантування вкладів відмічає відсутність у ТОВ «ФК «Плеяда» та у ТОВ «ФК «Фагор» законних підстав для стягнення кредитної заборгованості з позичальників ПАТ «Банк Михайлівський» на свою користь на підставі нікчемних договорів факторингу № 1905 від 19.05.2016 та № 1 від 20.05.2016, що також зазначено у постанові Верховного суду від 27.02.2019 у справі № 826/8273/16, то позивач вважає, що безпідставно були витребувані з неї ТОВ «ФК «Фагор» кошти. У зв`язку з чим, позивач просить їх повернути на свою користь. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 серпня 2019 року вказану справу направлено до Печерського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю (а.с. 28). Ухвалою суду від 20.09.2019 відкрито провадження справі за правилами позовного (спрощеного) провадження без повідомлення сторін (а.с. 34). Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся. Згідно з відмітками поштових відділень судові повістки повернулися на адресу суду з неврученням за закінченням строку зберігання. У розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім`я відповідача вважається доставленою. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено ч. 4 вказаної статті Кодексу у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що 19.07.2014 між позивачем [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір про відкриття поточного карткового рахунку № [NUMBER] , з кредитним лімітом в розмірі 50 000 грн., у формі заяви (оферти) (а.с. 6). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з наявним в матеріалах справи листа за підписом директора ТОВ «ФК «Плеяда» [PERSON] . від 20.05.2016, адресованого позивачу [PERSON] , 19.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда» укладено договір факторингу № 1905, згідно з яким ПАТ «Банк Михайлівський» відступило ТОВ «ФК «Плеяда» право вимоги за кредитним договором № 200068569 від 19.07.2014, укладеним між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський». У подальшому, 20.05.2016 між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор» укладено договір факторингу № 1, згідно з яким ТОВ «ФК «Плеяда» відступило ТОВ «ФК «Фагор» право вимоги за тим же самим кредитним договором № 200068569 від 19.07.2014 (а.с. 10). Вказаним листом повідомлено позивача про наявність у неї перед ТОВ «ФК «Фагор» заборгованості за кредитним договором в розмірі 17 226,45 грн. (а.с. 10). На виконання вказаного листа та вимог ст. 1082 ЦК України позивач станом на 05.07.2017 сплатила у повному обсязі заборгованість за кредитним договором в розмірі 28 666,98 грн., про що 05.07.2017 ТОВ «ФК «Фагор» видано позивачу довідку про відсутність у неї заборгованості та про закриття кредитного договору (а.с. 11). Разом з тим, листом за підписом начальника департаменту примусового стягнення заборгованості ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн ЕЛ.ЕЛ.СІ» [PERSON] , адресованого позивачу повідомлено останню про обов`язок сплатити заборгованість за кредитним договором у розмірі 36 687,71 грн. до 25.06.2019 (а.с. 14). Обґрунтовуючи позов, позивач, посилається на наявність постанови Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 826/8273/16, у якій викладено позицію про відсутність у ТОВ «ФК «Плеяда» та у ТОВ «ФК «Фагор» законних підстав для стягнення кредитної заборгованості з позичальників ПАТ «Банк Михайлівський» на свою користь у зв`язку з нікчемністю договорів факторингу № 1905 від 19.05.2016 та № 1 від 20.05.2016, просить повернути їй сплачені кошти за вказаним кредитним договором в сумі 28 666,98 грн. з урахуваннях 3% річних та інфляційних втрат. Так, у вказаній справі відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року позов ТОВ «ФК «Плеяда» задоволено та визнано протиправними дії та рішення Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» Ірклієнка Юрія Петровича щодо: - встановлення нікчемності договору факторингу № 1905 від 19 травня 2016 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (ідентифікаційний код юридичної особи 38619024, місцезнаходження: 01001, м. Київ, провулок Рильський, 10-12/3) з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» (ідентифікаційний код юридичної особи 40210636, місцезнаходження: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 7, корпус 1, блок 2/8, каб.15); - поновлення відображення обліку у балансі Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (ідентифікаційний код юридичної особи 38619024, місцезнаходження: 01001, м. Київ, провулок Рильський, 10-12/3) кредитних договорів, права вимоги за якими були відступлені Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (ідентифікаційний код юридичної особи 38619024, місцезнаходження: 01001, м. Київ, провулок Рильський, 10-12/3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» (ідентифікаційний код юридичної особи 40210636, місцезнаходження: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 7, корпус 1, блок 2/8, каб.15) на підставі договору факторингу № 1905 від 19 травня 2016 року. а також скасовано наказ Уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» Ірклієнка Юрія Петровича № 37 від 30 травня 2016 року «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними»; скасовано розпорядження Уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» Ірклієнка Юрія Петровича № 9 від 01 червня 2016 року «Про відновлення договорів в ПО АБС Б2 Банку». Вказане рішення ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року та Вищого адміністративного суду України від 12 січня 2017 року постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року залишена без змін. Разом із тим, постановою Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 826/8273/16 скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року та Вищого адміністративного суду України від 12 січня 2017 року, провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» Ірклієнка Юрія Петровича, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський», [PERSON], про визнання протиправними дій, скасування наказу та розпорядження закрито. З тесту постанови Велика Палата Верховного Суду слідує, що зі змісту позовної заяви вбачається, що ТОВ «ФК «Плеяда» звернулося до суду за визнанням протиправними дій та рішення Уповноваженої особи щодо встановлення нікчемності договору факторингу. Згідно із ч. 1, 2, 10 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI Фонд (Уповноважена особа) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті. За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст. 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним не за рішенням Уповноваженої особи, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, яке прийнято Уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Така позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/24198/16, від 04 липня 2018 року у справі № 819/353/16 та від 05 грудня 2018 року у справі № 826/23064/15. Оскільки наказ (рішення) про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому внаслідок прийняття цього рішення не можуть порушуватися будь-які права таких осіб. Із зазначеного можна зробити висновок, що права ТОВ «ФК «Плеяда» в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи. Отже, встановлена правова природа згаданого рішення унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його протиправним, а тому вимога про визнання протиправними дій та скасування рішення Уповноваженої особи щодо встановлення нікчемності договору факторингу, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», не може бути розглянута у судах (у тому числі господарських). Водночас позивач як контрагент банку має інтерес у досягненні правової визначеності у питанні щодо того, кому саме належать вимоги до боржників - позивачу чи банку. Повідомлення банку означає, що банк оспорює права вимоги позивача до боржників, визначених у реєстрах права вимоги, і вважає їх належними банку. Належним способом захисту інтересу позивача у цьому разі є звернення до суду з вимогою про визнання його права вимоги до боржників (п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, абзац 2 ч. 2 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України). Враховуючи наведене, нікчемність договору факторингу № 1905 від 19 травня 2016 року, укладеного між ПТ «Банк Михайлівський» з ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда», та як наслідок нікчемність договору факторингу, укладеного ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор» на підставі договору факторингу № 1 від 20.05.2016 року, відповідно до ст. 1212 та ст. 216 ЦК України підлягають стягненню з ТОВ «ФК «Фагор» на користь позивача [PERSON] у сумі 28 668,98 грн., сплачені нею за нікчемним правочином. При цьому, положення ч. 3 ст. 1077 ЦК України, відповідно до якого виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом, до вказаних правовідносин не застосовується, оскільки відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про і про повернення виконаного за недійсним правочином. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved