Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

У листопаді 2014 року адвокат [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON], звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної злочином, посилаючись на те, що 10 травня 2011 року близьно 17 год. 20 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], а саме на 18 автодорозі Київ-Одеса водій автомобіля «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], рухаючись в середній смузі руху в напрямку м. Одеса, здійснюючи розворот в напрямку м. Київ, не переконався, що це безпечно, не зайняв крайнє положення по проїзній частині, створив аварійну обстановку, автомобіль «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], який рухався по крайній лівій смузі, в попутному напрямку, допустивши зіткнення з ним. Після зіткнення автомобіля «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем «Nissan Qashqai», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], яка знаходилася на смузі гальмування перед розворотом. Внаслідок ДТП пасажирка автомобіля «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], отримала тілесні ушкодження у вигляді забою поперекового відділу хребта, перелом 4-го хребця поперекового відділу. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER], № 78206 від 20 червня 2011 року вартість матеріального збитку, завданого [PERSON], як власнику зазначеного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, та з урахуванням середньої вартості нормо-годин відновлювальних робіт Київського регіону, складає 66 887 грн. 62 коп. 22 липня 2013 року відомості про дорожньо-транспортну пригоду внесено до ЄРДР за № 12013100200004109 щодо [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Таким чином, [PERSON] своїми діями, які полягали в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, завдав [PERSON] майнової шкоди. Враховуючи викладене, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 66 887 грн. 62 коп. В подальшому позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідачів [PERSON], ПрАТ «СК «Українська страхова група», третя особа [PERSON], про відшкодування шкоди. заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У вказаній заяві позивач зазначав, що 01 серпня 2008 року він купив у [PERSON] автомобіль марки «Honda Civic», 1996 року випуску, двигун № кузова [NUMBER], реєстраційний номер А [NUMBER], зареєстрований Васильківським РУВ 2-го МРВ ДАІ 12 квітня 2007 року по довіреності. Відповідно до довіреності від 01 серпня 2008 року [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), що мешкає в [ADDRESS], як власник вищезазначеного автомобіля на підставі усного безоплатного договору цією довіреністю уповноважив [PERSON], що мешкає в [ADDRESS], бути уповноваженим в усіх організаціях, підприємствах, установах, незалежно від підпорядкування та форм власності, в тому числі в органах Державтоінспекції, органах нотаріату, біржах, страхових компаніях, судових та правоохоронних органах з усіх питань щодо володіння, користування, зняття з обліку та розпорядження належним на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Васильківським РЕВ 2-го МРВ ДАІ 12 квітня 2007 року, автомобілем марки «Honda Civic», 1996 року випуску, зареєстрований Васильківським РУВ 2-го МРВ ДАІ 12 квітня 2007 року. Крім того, на ім'я [PERSON] був виданий тимчасовий реєстраційний талон [NUMBER] на вказаний автомобіль. Крім того, як зазначав [PERSON], ПрАТ «СК «Українська страхова група» досі не відшкодував позивачу матеріальну шкоду за настання страхового випадку за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та ПрАТ «СК «Українська страхова група» на його користь матеріальну шкоду у розмірі 66 887 грн. 62 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] поданий позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення. Представник відповідача ПрАТ «СК «Українська страхова група» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 серпня 2008 року [PERSON] довіреністю уповноважив [PERSON] бути його представником в усіх організаціях, підприємствах, установах, незалежно від підпорядкування та форм власності, в тому числі в органах Державтоінспекції, органах нотаріату, біржах, страхових компаніях, судових та правоохоронних органах з усіх питань щодо володіння, користування, зняття з обліку та розпорядження належним [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Васильківським РЕВ 2-го МРВ ДАІ 12 квітня 2007 року, автомобілем марки «Honda Civiс», 1996 року випуску, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованим Васильківським РЕВ 2-го МРВ ДАІ 12 квітня 2007 року. Для цього [PERSON] надав [PERSON] право керувати вказаним автомобілем, продавати, міняти, здавати в оренду, страхувати, укладати договори про відшкодування заподіяної автомобілю шкоди, отримувати належні гроші, в тому числі страхове відшкодування тощо, а у випадку ДТП представляти інтереси в усіх організаціях, підприємствах та в судових установах з питань, пов'язаних з експлуатацією та розпорядженням транспортним засобом з правами, які надані законом. Вказана довіреність видана з правом передовіри та виїзду за кордон строком на три роки, до 01 серпня 2011 року, та посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк І.О. за реєстровим № 8344. На ім'я [PERSON] був виданий тимчасовий реєстраційний талон [NUMBER], дійсний до 01 серпня 2011 року, на автомобіль «Honda Civiс», 1996 року випуску, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], з об'ємом двигуна 1590, синього кольору, і вказаний талон дає [PERSON] право керувати транспортним засобом за наявності свідоцтва про реєстрацію [NUMBER]. Відповідно до правил п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки» положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі визначених документів (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Згідно з полісом № ВС/9867991 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON], який діяв з 10 червня 2010 року по 09 червня 2011 року, вбачається, що ПрАТ «СК «Українська страхова група» застрахував цивільно-правову відповідальність [PERSON], та застрахованим транспортним засобом за цим Полісом є автомобіль «Toyota Corolla», номерний знак [NUMBER], номер кузова (шасі) [NUMBER], 2008 року випуску. За вказаним Полісом ліміт відповідальності страховика встановлений у розмірі 51 000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, та у розмірі 25 500 грн. за шкоду, заподіяну майну. Франшиза за Полісом встановлена у розмірі 510 грн. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог п. 1.4. ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. За вимогами п. 1.7. ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. За правилами п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. З викладеного вбачається, що сума страхового відшкодування за Полісом № ВС/9867991 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON], складає 24 990 грн., тобто ліміт відповідальності у розмірі 25 500 грн., зменшений на суму франшизи у розмірі 510 грн. Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 17 червня 2011 року вбачається, що автомобіль «Honda Civiс», належний [PERSON], яким керував [PERSON], отримав механічні пошкодження. Відповідно до звіту № 78206 про оцінку автомобіля «Honda Civiс», державний реєстраційний знак [NUMBER], від 20 червня 2011 року, вбачається, що оцінка проводилася на замовлення ПрАТ «СК «Українська страхова група» з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Honda Civiс», державний реєстраційний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, з урахуванням середньої вартості нормо-години відновлювальних робіт Київського регіону. Відповідно до вказаного висновку, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Honda Civiс», державний реєстраційний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та з урахуванням середньої вартості нормо-години відновлювальних робіт Київського регіону, складає 66 887 грн. 62 коп. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових колісного транспортного засобу підтверджується ремонтною калькуляцією із визначенням вартості складових частин, та вартістю нормо-години за виконання кожного виду робіт, необхідних для відновлення пошкодженого транспортного засобу. Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 липня 2014 року встановлено, що 10 травня 2011 року о 17 год. 20 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER], рухався по автодорозі Київ-Одеса в межах Києво-Святошинського району Київської області з боку м. Києва в напрямку м. Одеса. Рухаючись у вказаному напрямку по ділянці автодороги Київо-Одеса на 17 км + 576 м водій [PERSON] проявив неуважність, не слідкував за дорожньою обстановкою та її зміною, перед розворотом завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, перед перестроюванням не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не дав дорогу транспортним засобам, що рухалися в попутному напрямку, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Honda Civiс», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в результаті чого пасажирка автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого неускладненого компресійно-осколкового перелому 4-го поперекового хребця, який є тілесним ушкодженням середньої тяжкості. Відповідно до вказаного вироку [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у вигляді арешту строком на 4 (чотири) місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки. В цій частині ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області від 16 жовтня 2014 року вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 липня 2014 року залишено без змін. В матеріалах справи міститься Звіт з визначення вартості матеріальних збитків, нанесених власнику внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу, виконаний ФОП [PERSON] на замовлення Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області за постановою слідчого від 27 жовтня 2011 року про проведення оцінки транспортного засобу та визнання матеріальних збитків, завданих власнику внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу. Метою проведення оцінки є визначення ринкової вартості та вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу. Відповідно до вказаного звіту вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 67 378,00 грн. При визначенні вартості матеріальних збитків оцінювач зазначив, що така вартість складає суму вартості відновлювального ремонту та втрату товарної вартості внаслідок ремонту, однак зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Honda Civiс» було завдано матеріального збитку в розмірі 28 005,80 грн., що є значно меншою сумою, аніж сума коштів, яку [PERSON] необхідно витратити на відновлення пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди колісного транспортного засобу. Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. За правилами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлюють такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до положень п. 1.12. ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За правилами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За правилами ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, зокрема, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та вимог п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з вимогами п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. З матеріалів справи вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] керував автомобілем «Honda Civiс» на законних підставах, а тому відповідно до вимог чинного законодавства у нього виникло право вимагати відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки [PERSON], з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, керував автомобілем «Toyota Corolla» на законних підставах, з огляду на те, що незаконність керування транспортним засобом не випливає з вимог закону та не встановлена відповідним рішенням суду, згідно з вимогами законодавства шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, повинна відшкодовуватися саме ним, а тому вимога позивача [PERSON], заявлена до [PERSON] як до винної особи, є правомірною та ґрунтується на положеннях закону. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем, який відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважається застрахованим, то задоволенню також підлягає вимога щодо відшкодування шкоди, заявлена до ПрАТ «СК «Українська страхова група», оскільки в момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Toyota Corolla» був застрахований. Однак, суд не вбачає підстав для солідарного стягнення матеріальної шкоди з винної особи [PERSON] та страхової компанії ПрАТ «СК «Українська страхова група», оскільки відповідно до вимог закону солідарна відповідальність має місце за наявності спільної вини. З викладеного вбачається, що ПрАТ «СК «Українська страхова група» як страхувальник несе матеріальну відповідальність лише у межах страхової суми за відрахуванням франшизи, що прямо встановлено в страховому полісі. У зв'язку з цим суд відмовляє позивачу [PERSON] у вимозі про солідарне стягнення матеріальної шкоди, та зазначає, що страхова компанія повинна відповідати лише у межах визначеної страхової суми. Згідно з вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди також додаються витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Щодо питання про визначення вартості збитку, розмір яких підлягає відшкодуванню, суд зазначає наступне. В матеріалах справи наявні два звіти щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Однак, суд дійшов висновку, що обґрунтованим є застосування звіту, виконаного на замовлення ПрАТ «СК «Українська страхова група», оскільки він відображає реальну вартість ремонтних запчастин та робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля. Звіт, виконаний на вимогу слідчого, на думку суду не відображає повної вартості відновлювальних ремонтних робіт. У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь [PERSON] матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 66 887 грн. 62 коп., та зазначає, що така шкода має бути стягнута окремо з відповідача ПрАТ «СК «Українська страхова група» у розмірі ліміту відшкодування - 24 990 грн., а решта збитку у розмірі 41 897,62 грн. підлягає стягненню з [PERSON] як особи, вина якого у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, встановлена вироком суду. Судові витрати по справі слід стягнути з відповідачів пропорційно задоволеним вимогам в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial