Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати за собою право власності на 1/2 частину квартири №55, що розташована в м.Таврійськ, Херсонської області, по вул.Івана Франка, 10, в порядку спадкування за законом, після смерті її матері [PERSON], яка померла 20.10.1999 року, посилаючись на те, що, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори, вона отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із необхідністю встановити місце відкриття спадщини та невизначенням частки померлої у спільній сумісній власності. У судове засідання представник позивачки не з`явилася, в письмовій заяві просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - виконавчого комітету Таврійської міської ради до суду не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], які також є спадкоємцями померлої [PERSON], надали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі, проти задоволення позову не заперечували претензій на спадкове майно, що є предметом позову, не заявляли, заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (Спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1,3,5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачці [PERSON] та її матері - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.1999 року, на праві спільної сумісної власності належить квартира №55, що розташована в м.Таврійськ, Херсонської області, по вул.Івана Франка, 10. , [PERSON] померла 20.10.1999 року (свідоцтво про смерть серії І-ИК № 611074 від 20.10.1999 року). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку вказаної вище квартири, спадкоємцями вказаного майна, є діти померлої [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Проте, останній помер 22.02.2013 року, за життя спадщину після смерті матері не прийняв, а [PERSON] та [PERSON] не мають жодних претензій щодо спадкового майна, що підтверджується їхніми власноруч написаними заявами. Позивачка [PERSON] після смерті спадкодавця спадщину прийняла фактично, оскільки на час смерті матері постійно проживала та в установленому законом порядку була зареєстрована у спірній квартирі. Відповідно до положень ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна. Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Новокаховської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, а позивачка вважається такою, що прийняла спадщину. Проте, їй рекомендовано звернутись до суду із заявою про визнання права власності на нерухоме майно, оскільки квартира, що розташована за адресою: м. Таврійськ, Новокаховської міської ради, вул.Івана Франка, 10/55 належить співвласникам на праві спільної власності без визначення часток. Відповідно до ст. 368 ЦК України,спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст. 370 ЦК України). Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, враховуючи, що [PERSON] після смерті [PERSON], відмови від спадщини [PERSON] та [PERSON], є єдиним спадкоємцем майна, яке залишилось після смерті її матері [PERSON], а саме: квартири, розташованої за адресою: Херсонська область, м. Таврійськ, вул. Івана Франка, 10/55, спадщину прийняла фактично, але не має можливості отримати свідоцтво на спадщину у встановленому законом порядку, оскільки у правовстановлюючому документі не визначено частки щодо кожного співвласника, за відсутністю спору щодо спадкового майна, суд вважає за можливе, виходячи з принципу справедливості судового рішення та рівності часток, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], оскільки позивачка в позасудовому порядку позбавлена можливості реалізувати свої майнові права. На підставі викладеного,

Outcome: approved