Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. Свої вимоги мотивує тим, що вона разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками 69/100 частини комунальної квартири за адресою: [ADDRESS] (власники кімнат № 1, № 2 та № 3). Відповідач [PERSON] проживає в кімнаті № [ADDRESS] зазначеної квартири та сторони мають у спільному користуванні допоміжні приміщення, а саме спільний коридор площею 9,8 кв.м., комору площею 0,8 кв.м., комору площею 1,1 кв.м., кухню площею 10,3 кв.м. З 2016 року між нею та відповідачем існує домовленість про те, що комора площею 0,8 кв.м. знаходиться у користуванні відповідача, а комора площею 1,1 кв.м. - в користуванні позивача. Проте, відповідач відмовилась звільняти комору площею 1,1 кв.м. від своїх речей та перешкоджає їй користуватись нею. Просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні коморою площею 1,1 кв.м. у квартирі [ADDRESS] . Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що вона не визнає факт перешкоджання нею позивачу у користуванні коморою площею 1,1 кв.м. Зокрема, вона ніколи не обмежувала доступ позивачу до комори, ключі від неї не забирала, замки не змінювала. Крім того, твердження позивача про те, що саме вона має користуватися коморою площею 1,1 кв.м. є безпідставним, оскільки ніхто з власників не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Доказів на підтвердження виключного права позивача чи її родини на користування спірним допоміжним приміщенням площею 1,1 кв.м. суду не надано. Вона як співвласник зазначеного допоміжного приміщення квартири має право володіти та користуватися ним. Проти вимоги про стягнення витрат на правову допомогу також заперечує, оскільки до позову недоданий документ на підтвердження повноважень адвоката Вергун І.Т. як представника позивача (а.с. 80-86). З відповіді на відзив позивача вбачається, що твердження відповідача про те, що вона не чинить їй перешкод у користуванні коморою площею 1,1 кв.м. спростовується матеріалами перевірки Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві, яка проводиться на заявою [PERSON] від 13 листопада 2016 року. Перевіркою встановлено, що позивач та відповідач мають спір щодо права користування коморою площею 1,1 кв.м., кожна сторона наполягає на своєму праві користування коморою. Висновком від 13 листопада 2016 року запропоновано вирішити спір мирним шляхом або через суд (а.с. 116-117). З заперечень на відповідь на відзив відповідача вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову та підтримує викладене у відзиві на позовну заяву (а.с. 154-158). Треті особи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, направили до суду заяву, в якій просять розглядати справу у їх відсутність, вимоги позову підтримують в повному обсязі (а.с. 112). Тертя особа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 148). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях належить 69/100 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (власники кімнат № 1, № 2 та № 3), що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 02 листопада 2006 року (а.с. 11). Крім того, власниками 31/100 частини зазначеної квартири є [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 лютого 2008 року (а.с. 87). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. На підтвердження своїх доводів, позивач надала суду письмові докази. З відповіді КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» від 02 листопада 2016 року вбачається, що звернення [PERSON] стосовно взаємовідносин з сусідами розглянуто та рекомендовано звернутися з захистом свого права до суду (а.с. 37). Відповідно до відповіді Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 23 листопада 2016 року № 108-18913 звернення [PERSON] розглянуто та повідомлено про те, що виділення частки площі підсобних приміщень квартири у конкретне користування співвласникам квартири не передбачається можливим (а.с. 38). Позивачем надана суду копія матеріалів перевірки розгляду звернення [PERSON] Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (а.с. 118-128). З висновку про результати перевірки по заяві [PERSON] від 13 листопада 2016 року вбачається, що 20 жовтня 2016 року до Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернулась із заявою [PERSON] з приводу протиправних дій відносно неї сусідами з кімнати № 4-5, а саме останні зайняли приміщення у комунальній квартирі, яке їм не належить. У ході проведеної перевірки опитана [PERSON] пояснила, що зайняла спірне приміщення, оскільки має на це повне право та згідно плану квартири належить саме їй. Вважає, що [PERSON] безпідставно звинувачує її та зазначила, що її чоловік погрожував з цього приводу. Для вирішення питання по суті [PERSON] та [PERSON] рекомендовано вирішувати спірні питання мирним шляхом або у судовому порядку (а.с. 120). Вбачається, що між сторонами існує конфлікт з приводу користування коморою площею 1,1 кв.м. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача як співвласника квартири, ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6300 гривень. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 06 жовтня 2017 року між адвокатом Вергуном І.Т. та [PERSON] . укладено договір про надання правової допомоги № 06/10, за умовами якого адвокат зобов`язався здійснювати захист, представництво або надавати інші види правової допомоги (а.с. 18-19). 01 червня 2017 року між АО «Українське правозахисне агентство» та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги № 11/17, за умовами якого адвокат зобов`язався здійснювати захист, представництво або надавати інші види правової допомоги (а.с. 20-21). З акту про погодження виконавця до договору № 11/17 від 01 червня 2017 року вбачається, що виконавцем є адвокат Синиченко О.Ю. (а.с. 22). 06 жовтня 2017 року між АО «Українське правозахисне агентство» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору № 11/17 від 01 червня 2017 року, якою погоджено порядок оплати винагороди (а.с. 32). Крім того, у матеріалах справи міститься копія квитанції від 30 жовтня 2017 року про оплату за надання правової допомоги адвокатом за договором № 11/17 від 01 червня 2017 року в сумі 6300 гривень та акт виконаних робіт (наданих послуг) від 12 серпня 2019 року за договором про надання правової допомоги № 11/17 від 01 червня 2017 року (а.с. 162). Вбачається, що наданий позивачем акт виконаних робіт не містить детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6300 гривень задоволенню не підлягає. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved