Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в обґрунтування якого зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2002 року по 2020 рік. Шлюб розірвано рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 серпня 2020 року. Від даного шлюбу мають двох синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 листопада 2011 року [PERSON] щомісяця сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей. 20 березня 2021 року [PERSON] став повнолітнім, однак продовжує навчатися у Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, щомісяця сплачує за навчання 2456 грн згідно з договором про навчання. Відповідач працює у Виробничому підрозділі «Локомотивне депо Основа» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на посаді машиніст електровоза та одержує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати спільних дітей. [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , який продовжує навчання у Харківському Національному Університеті імені В.Н Каразіна, в розмірі 1/4 однієї чверті заробітку (доходу), починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. [PERSON] надав суду заяву, у якій позовні вимоги визнав частково та просив призначити аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталися. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено обставини, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 квітня 2003 року міським відділім реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції. Відповідно до контракту М210/20-1242с від 22 вересня 2020 року Харківський національний університет імені В.Н. Каразіна здійснює навчання [PERSON] , [INFO] , за денною формою з метою отримання ступеня вищої освіти бакалавр. Згідно з\~договором про\~навчання у\~Харківському національному\~університеті імені\~В.Н.\~Каразіна № СУ-05/379(б) від 04 листопада 2020 року університет взяв на себе зобов`язання зарахувати [PERSON] на навчання на І курс та здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою міжнародних економічних відносин для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр. Освітня програма є акредитованою строком до 01 липня 2024 року. Відповідно до довідки №1090 від 16 березня 2021 року [PERSON] є студентом І курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти факультету міжнародних економічних відносин та туристичного бізнесу Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна денної форми навчання на контрактній основі. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їхніх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Наведеному відповідають і роз`яснення, викладені в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує, що відповідно до звіту про відрахування та виплати за період з січня 2021 року до серпень 2021 року [PERSON] , який працює у Виробничому підрозділі «Локомотивне депо Основа» Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», за вказаний період нараховано заробітну плату, інші доходи (виплати) у загальному розмірі 144715,17 грн. Разом з тим суд враховує, що у виконавчому провадженні № 33129705 на підставі виконавчого листа №2-5493/11 від 09 листопада 2011 року Дзержинського районного суду м. Харкова, з [PERSON] здійснюються відрахування із заробітної плати, а саме аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Водночас позивачем належними і допустими доказами доведено наявність потреби у матеріальній допомозі. Проаналізувавши зазначені вище обставини у їх сукупності, а також враховуючи, що відповідач є працездатною особою, не заперечував той факт, що має стабільний дохід, який дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, беручи до уваги, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини, та частково визнав позовні вимоги, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 14 квітня 2021 року і до закінчення навчання [PERSON] , але не довше ніж до 20 березня 2026 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідач частково визнав позовні вимоги, а позивач звільнений від сплати судового збору, то суд вважає необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 454 грн 00 коп.

Outcome: partial