Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

У квітні 2018 року позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 02.01.2017 р. о 02:30 год. на бул. Лесі Українки, 34/11 в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу BMW, д.н.з. [NUMBER] під керуванням власника [PERSON] та транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] , який належить Посольству Держави Ізраїль. Факт ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 3017005611652395. В результаті ДТП всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Транспортний засіб Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», відповідно до Договору добровільного страхування № 28-0107-16-01256 від 15.11.2016 р. 03.01.2017 р. до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся Страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи. 09.02.2017 р. ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі рахунку фактури № В000014377 від 04.01.2017 р., акту огляду пошкодженого майна від 03.01.2017 р. було складеного страховий акт № ДККА-54633. Позивач, як страховик потерпілої в ДТП особи, на вимогу виконання умов Договору добровільного страхування № 28-0107-16-01256 від 15.11.2016 р., на підставі рахунку фактури № В000014377 від 04.01.2017 р. та розрахунку до нього, на рахунок визначений страхувальником (рахунок СТО) було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 114 958,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2533 від 10.02.2017 р. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2017 р. по справі № 757/2507/17-п, винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП визнано [PERSON] . На дату скоєння зазначеної ДТП водій [PERSON] не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь кошти в порядку регресу в розмірі виплаченого страхового відшкодування 114 958,02 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.06.2018 р. цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди передано на розгляд Печерському районному суду м. Києва за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2018 року головуючим суддею у справі визначено Підпалого В.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.08.2018 р. позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивач у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяви про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.01.2017 р. о 02:30 год. на бул. Лесі Українки, 34/11 в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу BMW, д.н.з. [NUMBER] під керуванням власника [PERSON] та транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] , який належить Посольству Держави Ізраїль. Факт ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 3017005611652395 (а.с.11). В результаті ДТП всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Транспортний засіб Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», відповідно до Договору добровільного страхування № 28-0107-16-01256 від 15.11.2016 р. (а.с.7) 03.01.2017 р. до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся Страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи (а.с.8). 09.02.2017 р. ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі рахунку фактури № В000014377 від 04.01.2017 р., акту огляду пошкодженого майна від 03.01.2017 р. було складеного страховий акт № ДККА-54633 (а.с. 10). Позивач, як страховик потерпілої в ДТП особи, на вимогу виконання умов Договору добровільного страхування № 28-0107-16-01256 від 15.11.2016 р., на підставі рахунку фактури № В000014377 від 04.01.2017 р. та розрахунку до нього, на рахунок визначений страхувальником (рахунок СТО) було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 114 958,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2533 від 10.02.2017 р. (а.с. 18). Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2017 р. по справі № 757/2507/17-п, винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП визнано [PERSON] (а.с.9). На дату скоєння зазначеної ДТП водій [PERSON] не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦПК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Оскільки ПрАТ «СК «Українська страхова група» відшкодувало власнику автомобіля Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] Посольству Держави Ізраїль, завдану [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 114 958,02 грн., тому у нього виникло право регресної вимоги до [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення в порядку регресу з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» понесених витрат в сумі 114 958,02 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1762,00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на Відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved