Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказував, що 14.08.2014 року між ним та [PERSON] укладено кредитний договір відповідно до умов якого останній отримав 5 500 грн. на споживчі потреби строком на 12 місяців та зобов'язався здійснювати щомісячні виплати за цим договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 14.08.2014 року були укладені договори поруки № К-005/0263/10/14 з [PERSON] та [PERSON], які зобов'язались відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. Посилаючись на порушення відповідачем умов повернення кредиту, позивач просив стягнути з останніх на свою користь 4 763,58 грн. заборгованості з яких: 3 292,90 грн. основного боргу; 589,47 грн. відсотків та 881,21 грн. пені, а також стягнути 2 436 грн. понесених збитків у вигляді витрат на юридичні послуги та 243,60 грн. судового збору. В заяві про збільшення розміру позовних вимог від 02.10.2015 року № 31804/15, позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь 8 568,14 грн. з яких 1 292,90 грн. основного боргу, 1 613,11 грн. відсотків нарахованих на суму основного боргу та 5 662,13 грн. пені., а також стягнути 2 436 грн. понесених збитків у вигляді витрат на юридичні послуги, 243,60 грн. судового збору та 400 грн. витрат за публікацію оголошення в газеті про виклик відповідачів в судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги підтримав у повному обсягу та щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Час Київщини», тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву частково з наступних підстав. Положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором невстановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. В силу вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 14.08.2014 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № К-005/0263/10/14 відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати кредит в сумі 5 500 грн., а відповідач (позичальник) повернути кредит та сплатити проценти за його користуванням (а.с.23). Вищевказаним кредитним договором були закріплені обов'язки до яких пунктом 2.4 віднесено, зокрема: погашати кредит та сплачувати нараховані проценти в порядку, визначеному розділами 4 та 5 цього договору; письмово повідомити кредитодавця про будь-які з обставин, що можуть вплинути на виконання ним своїх зобов'язань за цим договором не пізніше 10-ти календарних днів з моменту виникнення таких обставин. У випадку неповідомлення кредитодавця про будь-яку з наведених у договір обставин, позичальник за вимогою кредитодавця зобов'язаний сплатити кредитодавцеві штраф у розмірі 50 відсотків від суми кредиту вказаної в п. 1.1 договору, який сплачується окремо по кожній із зазначених обставин, а також достроково повернути суму кредиту, нарахованих процентів, пеню та штрафи згідно з даним договором. Згідно п. 4.4 договору, у випадках прострочення позичальником термінів платежів зазначених в таблиці №1 кредитодавець має право стягувати з позичальника пеню в розмірі одного відсотка від заборгованості по сплаті основної суми кредиту за кожний день прострочення платежів та нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором в частині дотримання строків повернення кредиту та сплати процентів в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 10.12.2015 року становить 8 568,14 грн. з яких 1 292,90 грн. основного боргу, 1 613,11 грн. відсотків нарахованих на суму основного боргу та 5 662,13 грн. пені. 14.08.2014 року в забезпечення виконання умов кредитного договору від 14.08.2014 року були укладені договори поруки № К-005/0263/10/14 (а.с.21, 22) з [PERSON] та [PERSON], які зобов'язались відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] всіх зобов'язань за кредитним договором. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед банком, а також заперечень щодо розрахунку боргу відповідачі суду не надали. З урахуванням наведених правових норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним зобов'язанням у повному обсягу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з матеріалів справи, правова допомога по даній справі пов'язана не з участю представника у судовому засіданні, а надавалася на стадії досудової підготовки не адвокатом, а суб'єктом підприємницької діяльності, тому вимоги позовної заяви в цій частині, з урахуванням відсутності детального розрахунку юридичних послуг, на думку суду є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 243,60 грн. судового збору, а також 400 грн. витрат за публікацію оголошення в газеті «Час Київщини». Враховуючи викладене,

Outcome: partial