Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу: Луцька Олена Анатоліївна про визнання права власності у порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивача. На випадок смерті [PERSON] склала заповіт, за яким заповідала усе належне їй майно [PERSON]. Після спливу шести місяців позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 17 липня 2015 року, нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я позивача на 11/20 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою, [ADDRESS]. Того ж дня, а саме 17 липня 2015 року, у нотаріуса позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 9/20 частин житлового будинку. Мотивуючи свою відповідь тим, що до спадкової справи не надано правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності померлої на зазначене майно. Разом з тим, нотаріусу було надано наступні правовстановлюючі документи, а саме: договір купівлі-продажу від 21.11. 1995 р., договір купівлі-продажу від 09.07.1996 р. та свідоцтво про право на спадщину від 23.11.2004 р надані нотаріусу та їх копії містяться у матеріалах спадкової справи. В зв'язку з тим, що у позивача відсутні інші правовстановлючі документи, просить визнати за ним право власності у порядку спадкування на 9/20 частин житлового будинку [ADDRESS] В судовому засіданні ухвалою суду від 14.12.2015 залучено до участі у справі в якості третіх осіб [PERSON], [PERSON]. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про заочний розгляд справи та задоволення позову в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. В письмових запереченнях, наданих до суду просить відмовити у задоволенні позову в зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на спірне майно, справу слухати без участі представника. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу: Луцька Олена Анатоліївна, [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку, заяв з приводу участі у розгляді справи не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER], актовий запис № 30 (а.с. 11). Свідоцтвом про народження від 24.08.1988 серія [NUMBER], актовий запис № 3022, підтверджується те, що [PERSON] була матір'ю [PERSON] (а.с. 12). 17 липня 2015 року, нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивачу на 11/20 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою, [ADDRESS]. ( ас.14). 17 липня 2015 року, позивачу постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 9/20 частин житлового будинку. Мотивуючи свою відповідь тим, що до спадкової справи не надано правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності померлої на зазначене майно. З матеріалів спадкової справи № 3-2015 від 16.03.2015, заведеної після смерті [PERSON], померлої [INFO] встановлено, що з заявою про прийняття спадщини звернувся позивач та треті особи [PERSON], [PERSON] (а.с. 25, 45,50). Разом з тим, листом нотаріуса від 17.07.2015 (а.с. 15) відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 9/20 частин житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] в зв'язку з відсутністю оригіналів правоустановчих документів. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Як встановлено судом, з наданої відповіді БТІ від 30.03.2015 (а.с. 13) 9/20 частин житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою № 10 від 31.03.1981 року № 5 ДН-4055. Враховуючи зазначені обставини, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, оскільки право власності на спірне майно було зареєстровано в установленому законом порядку. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. На випадок смерті [PERSON] склала заповіт, за яким заповідала усе належне їй майно [PERSON]. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. На підставі п.4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивачі в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не можуть, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на у порядку спадкування на 9/20 частин житлового будинку № 32 (тридцять два) по вулиці Молочанська в місті Києв ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 1216, 1217, 1218 1223, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, та

Outcome: approved