Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON]І звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку будинку та 1/3 частку земельної ділянки, що розташовані за адресою: вул.Лисенко, 43-а в м.Марганець Дніпропетровської області. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є донькою [PERSON], яка померла 07.08.2012 року і після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку будинку та 1/3 частку земельної ділянки за адресою: вул.Лисенко, 43-а в м.Марганець Дніпропетровської області. Оскільки мати за життя заповіту не склала, інші спадкоємці першої черги за законом відсутні, просить визнати за нею, [PERSON], право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], та виділити 1/3 частину будинку № 43-а по вул.Лисенко в м.Марганець Дніпропетровської області та 1/3 частину земельної ділянки за тією ж адресою в натурі. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали й просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала й просила відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву. До початку судового розгляду справи по суті [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], третя особа з боку позивача: [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Марганецька державна нотаріальна контора, в якій просила усунути [PERSON] від спадкування на нерухоме майно померлої [PERSON] з тих підстав, що [PERSON] не має права на спадщину після своєї матері, оскільки вона відмовилася доглядати свою матір, яка була паралізованою. Весь клопіт по догляду, лікуванню та похованню лягли на неї, [PERSON] Відповідачка ніяких витрат не понесла, хоча мала можливість надавати матеріальну та фізичну допомогу. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України просила усунути відповідачку від спадкування. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти усунення її від спадкування, зазначивши, що вона народилася в спірному будинку, приймала участь в його облаштуванні, й, відповідно до закону має право на спадщину після смерті своєї матері. Крім того, матір вона не залишала, провідувала її щотижня, хоча позивачка й була проти цього. Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08.09.2015 року первісний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права на спадкування за законом та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа з боку позивача: [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Марганецька державна нотаріальна контора, про усунення від спадкування на нерухоме майно, обєднані в одне провадження. В судове засідання відповідачка за первісним позовом третя особа з боку позивача за зустрічним позовом [PERSON] не зявилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник Марганецької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Сторони не заперечували проти розгляду цивільної справи без участі [PERSON] та представника Марганецької державної нотаріальної контори. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження серія ЯС № 942017 [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] (а.с.5). 22.11.1969 року, у звязку з укладенням шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на «Донченко» (свідоцтва про одруження серія І-АБ № 014306, а.с.6). Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Марганецького міського суду від 04.03.2013 року по цивільній справі № 0424/2845/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, яке набрало чинності 14.03.2013 року, встановлені такі обставини: «[PERSON] помер 29 травня 2010 року. На день відкриття спадщини з ним були зареєстровані в [INFO] та проживали: його дружина [PERSON],\~неповнолітня донька\~[PERSON], [INFO], матір [PERSON], що підтверджується довідкою голови квартального комітету\~від 27.07.2010 року. [PERSON] в установлений законом строк звернулась із заявою про прийняття спадщини 31 серпня 2010 року, в якій зазначила, що спадкоємцями першої черги ще є мати померлого [PERSON]\~та дочка померлого [PERSON] 23 березня 2011 року [PERSON] подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину та зазначила, що інших спадкоємців немає. Відповідно до\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено\~\~в судовому засіданні [PERSON] не заявляла про відмову від спадщини, тому прийняла спадщину після смерті сина [PERSON] Також прийняла спадщину неповнолітня донька [PERSON]. 23 березня 2011 року\~державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно\~[PERSON]». Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04.03.2013 року по справі № 0424/2845/2012 за позовом[PERSON] до [PERSON] визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] 23.03.2011 року. Таким чином, спадкоємцями першої черги на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON], є: дружина померлого [PERSON], мати померлого [PERSON]\~та дочка померлого [PERSON] За ст.1267 ЦК України \~частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Тобто, після смерті [PERSON] спадкоємці успадкували по 1/3 частці будинку та по 1/3 частці земельної ділянки по вул.Лисенко, 43-а в м.Марганець Дніпропетровської області. Згідно свідоцтва про смерть (повторного) [PERSON] померла 07.08.2012 року. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину будинку 43-а по вул.Лисенко в м.Марганець Дніпропетровської області та на 1/3 частину земельної ділянки за тією ж адресою. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як встановлено судом і ніким не спростовано, спадкоємицею першої черги є [PERSON]. Спадкоємці другої та третьої черги відсутні. Отже, позивачка має право на спадщину за законом на 1/3 частку будинку № 43-а по вул.Лисенко в м.Марганець Дніпропетровської області та на 1/3 частку земельної ділянки за тією ж адресою, які належали померлій [PERSON] Що стосується вимоги [PERSON] виділити їй в натурі 1/3 частку будинку № 43-а по вул.Лисенко в м.Марганець Дніпропетровської області та 1/3 частку земельної ділянки за тією ж адресою, суд вважає за необхідне відмовити позивачці у її задоволенні з таких підстав. Відповідно до ст.364 співвласник має право на виділ у натурі частки із\~майна, що є у\~спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із\~спільного майна\~не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» розяснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Тобто, для визначення можливості поділу житлового будинку на ізольовані жилі приміщення повинна бути призначена будівельно-технічна експертиза. І тільки у разі технічної можливості такого поділу, суд може задовольнити вимогу про виділ частки в натурі. Позивачкою не заявлено клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, а отже, суд не може вирішити питання щодо виділу 1/3 частки будинку по вул.Лисенко, 43-а в м.Марганець. Позовні вимоги в частині поділу земельних ділянок є похідними від позовних вимог про поділ домоволодіння і їх задоволенні також слід відмовити, оскільки вирішення питання про поділ земельних ділянок до поділу в натурі домоволодіння є передчасним. Разом з тим, [PERSON] вважає, що [PERSON] повинна бути усунена від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], так як відповідачка не доглядала свою паралізовану матір, не надавала матеріальної допомоги для догляду за нею, хоча мала таку можливість. Дослідивши письмові докази, допитавши свідків, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно зі\~ст.1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.5\~ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи, згідно з вимогами\~ст.214 ЦПК України\~повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5\~ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування При цьому, під безпорадним станом, як це розяснено в абз.3 п.6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до ст.10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі\~ст.57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребувала допомоги відповідачки, а остання мала можливість її надати, проте ухилялась від обовязку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, необхідно зясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка [PERSON] мешкала окремо від спадкодавця [PERSON] За показаннями свідків, позивачка [PERSON] та її донька [PERSON] надавали допомогу та моральну підтримку [PERSON] Однак, при цьому позивачкою не надано належних та допустимих доказів того, що померла [PERSON] за життя зверталася до [PERSON] з проханням про надання їй допомоги за наявності такої допомоги з боку невістки та онуки, в тому числі матеріальної. Навпаки, свідки, допитані в судовому засіданні, свідчили про те, що відповідачка [PERSON] пропонувала своїй матері перебратися до неї в смт.Червоногригорівка, але остання відмовлялася, оскільки бажала жити і померти у своєму будинку. Крім того, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] регулярно, двічі-тричі на тиждень, провідувала свою паралізовану матір, привозила їй їжу, хоча матеріально і не допомагала позивачці доглядати [PERSON] Вказана обставина підтверджена показаннями свідків, поясненнями сторін. У звязку з викладеним суд вважає, що доводи позивачки про те, що [PERSON] відмовлялась від надання матері допомоги, є безпідставними та спростовуються поясненнями сторін та показаннями свідків. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.\~1218, 1220, 1222, 1224, 1261 ЦК України,

Outcome: partial