Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона проживала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу на підставі договору про будівництво житлового будинку від 05.04.1956 року ними був побудований житловий будинок по [ADDRESS] . Будинок був прийнятий в експлуатацію 15.03.1989 року. Чоловік вирішив подарувати свою частку житлового будинку їх дочці [PERSON] та 02.02.1998 року уклав з нею договір дарування 49/100 часток житлового будинку. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Державний нотаріус визнав за нею право власності на 1/2 частку спадкового майна що залишилося як спільне майно подружжя, а інше майно було розподілено між спадкоємцями першої черги за законом: позивачці, сину [PERSON] та дочці [PERSON] . Спадкоємцям були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 51/200 частку житлового будинку в рівних частках. Вважає, що оскільки будинок був побудований у шлюбі, він належав їм з чоловіком у рівних частках. Тому вона мала право на 1/2 частку у праві власності будинку, а не на 1/2 частку від 51/100 частки, і тому спадкове майно складало 1/100 частку житлового будинку після того, як чоловік розпорядився своєю часткою у розмірі 49/100, подарувавши її. Просить визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.09.1999 року, видане державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , частково недійсним в розмірі 49/200 часток (спадкова справа № : 67/99, зареєстровано в реєстрі за № 3383) та визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.12.2006 року, видане державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори на ім`я [PERSON] , частково недійсним в розмірі 49/1200 часток (спадкова справа № 450/06, зареєстровано в реєстрі за № 4142). Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 17.07.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 29.07.2019 до Скадовського районного суду Херсонської області надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 30.08.2019 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. В підготовчому судовому засіданні 03.10.2019 задоволено клопотання представника позивача, витребувано з Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області копії спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] , а також копію нотаріальної справи щодо посвідчення договору дарування від 02.02.1998 року. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 09.12.2019 задоволено клопотання представника позивача, витребувано з Херсонського державного нотаріального архіву Херсонської області засвідчену копію нотаріальної справи щодо посвідчення договору дарування від 02.02.1998 року зареєстрованого в реєстрі за №213. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 24.02.2020 задоволено клопотання представника позивача, повторно витребувано з Херсонського державного нотаріального архіву Херсонської області засвідчену копію нотаріальної справи щодо посвідчення договору дарування від 02.02.1998 року зареєстрованого в реєстрі за №213. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 06.08.2020 закінчено підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду на 28.08.2020. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Вважає, що позивачка не дарувала свою частку [PERSON] , а тому просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Камчатний А.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що 02.02.1998 батько відповідачки [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] подарували [PERSON] 49/100 часток житлового будинку по [ADDRESS] . Оскільки власником вказаного будинку був записаний [PERSON] то й договір дарування уклав саме він. Позивачці [PERSON] було відомо про договір, оскільки вона була в нотаріуса та надала письмову згоду на дарування частки будинку. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про дату час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з вищенаведеного, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що за договором дарування від 02.02.1998, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання отримала в дар від [PERSON] 49/100 часток житлового будинок з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.3, 117). Домоволодіння, що відчужується за цим договором, належало дарувальнику [PERSON] . Документом, який підтверджує право власності дарувальника на відчужувану ним частку домоволодіння, є договір о наданні в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва особистого житлового будинку на праві приватної власності від 05.04.1956 року та акту прийняття до експлуатації заакінченого будівництвом житлового будинку забудовника [PERSON] від 24.02.1989 року (а.с.57-59, 59 на звороті - 60). Відповідно до свідоцтва про шлюб від 30.01.1947 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 30.01.1947 року актовий запис №13, та їм присвоєно прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.55). Відповідно до заяви [PERSON] від 02.02.1998 року поданої до Скадовської Державної нотаріальної контори Херсонської області та посвідченої державним нотаріусом, вона надала згоду на дарування чоловіком [PERSON] придбаного ними за час шлюбу 1/2 частки житлового будинку що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.118). [PERSON] помер [INFO] (а.с.54). Після його смерті з заявами про прийняття спадщини за законом звернулись: його дружина [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] (а.с.53, 53 на звороті, 54 на звороті). Державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області Куліш Л.Г., після смерті [PERSON] , [INFO] , видано його дружині свідоцтво про право власності на 1/2 частину спільного майна набутого подружжям під час шлюбу, а саме 1/2 частку від 51/100 часток, що складає 51/200 частку, домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.60 на звороті). Таким чином, після смерті [PERSON] , залишилась спадщина у вигляді 51/200 частки домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на яку 27.09.1999 року державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області Куліш Л.Г., видано свідоцтво на право на спадщину за законом, у відповідності до якого вказану 51/200 частку успадкували в рівних частках (тобто по 51/600) дружина [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] (а.с.61). [INFO] помер [PERSON] (а.с.69). Після його смерті з заявою про прийняття спадщини за законом звернулись його мати [PERSON] , та онук [PERSON] (а.с.68 на звороті). Після смерті [PERSON] , залишилась спадщина у вигляді 51/600 частки домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на яку 12.12.2006 року державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області Куліш Л.Г., видано свідоцтво на право на спадщину за законом, у відповідності до якого вказану 51/600 частку успадкували в рівних частках (тобто по 51/1200) мати [PERSON] та онук [PERSON] (а.с.81 на звороті, 83 на звороті). Згідно з ч.1 ст. 22 КЗпШС УРСР (який був чинний на момент укладання договору дарування) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Статтею 23 КЗпШС УРСР було передбачено, що майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов`язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі. Аналогічні положення містить і Сімейний кодекс України. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.. Згідно ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Оскільки судом встановлено, що 02.02.1998 року [PERSON] подарував [PERSON] 49/100 часток домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за нотаріально посвідченої згоди іншого співвласника - дружини [PERSON] , то суд доходить висновку, що він розпорядився саме спільним майном, нажитим подружжям за час шлюбу, а не особистою часткою в спільному майні подружжя, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Згідно за ст.141 ЦПК України у зв`язку з повною відмовою в задоволенні позову витрати позивача по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають і покладаються на нього.

Outcome: dismissed