Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просила встановити факт батьківства [PERSON] [INFO] померлого [INFO] року відносно неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], уродженця м. Чернігів, посилаючись на те, що в період з 2003 року по день його смерті вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] та вели спільне господарство. Оскільки вони проживали без реєстрації шлюбу, реєстрація народження дитини була проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. В актовому записі № 153 від 24.01.205 року у графі «батько» записано прізвище «[PERSON]», а ім'я та по батькові записано справжнього батька дитини - [PERSON]. Отже, при реєстрації народження її спільної з [PERSON] дитини їх син був записана як [PERSON]. [PERSON] завжди визнавав себе батьком народженої дитини, займався вихованням дитини, піклувався про моральне та матеріальне становище дитини, мав намір подати заяву про визнання себе батьком їх спільної дитини, але не встиг, оскільки [INFO] року помер, про що 11.04.2014 Відділом реєстрації смерті у м. Києві складено відповідний актовий запис № 6365. Встановлення факту батьківства необхідно для призначення пенсії по втраті годувальника та внесення відомостей до свідоцтва про народження. В судове засідання заявник не з'явилася. Представник заявника подала заяву про слухання справи у її відсутність. Представник Управління пенсійного фонду України у Печерському районі м. Києва та Відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції надіслали заяви про слухання справи за їх відсутності, у вирішенні спору поклалася на розгляд суду. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] з 2003 року по квітень 2014 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах із[PERSON], тобто спільно проживала разом з ним і була пов'язана з ним спільним побутом. Також вони мали взаємні права та обов'язки. [INFO] року в місті Чернігів народився [PERSON] і відповідно до актового запису про народження за № 153 від 24.01.2005 року зареєстрованим Відділом РАГС Чернігівського міського управління юстиції його батьками є мати - [PERSON] та батько - [PERSON], відомості про якого записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.6). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджено копією свідоцтва про його смерть, виданого на підставі актового запису № 6365 від 11.04.2013 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві. Згідно ч. 1, 2 ст. 36, ч. 1 ст. 39 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, в тому числі його дітям, які не досягли 18 років. На всіх членів сім'ї, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, призначається одна спільна пенсія. Згідно ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. При цьому заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. В судовому засіданні достовірно встановлено, що запис про батька дитини у свідоцтві про народження [PERSON] [INFO], через відсутність спільної заяви батьків було зроблено за вказівкою [PERSON], тобто на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України ппідставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Отже, з урахуванням досліджених письмових доказів, суд вважає встановленим спільне проживання заявника [PERSON] та [PERSON], як до народження дитини, так і після її народження, а також спільне виховання ними дитини. Крім того, зазначенням у свідоцтві про народження [PERSON] його по-батькові, а саме «[PERSON]», а в графі батько - ім'я та по батькові батька «[PERSON]»; фотознімками, де зафіксовано заявника, з заявником [PERSON] та дитиною в побуті, які суд визнає достовірними. На підставі викладеного, ст.ст. 128, 130, 135 СК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 213, 214, 218, 256 - 259 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved