Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] на період його навчання, у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходів), на її користь щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною двадцять трьох років. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалась на те, що з 17 червня 1995 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 вересня 2010 року був розірваний. Від шлюбу мають повнолітню дитину -сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Син навчається у Дніпродзержинському економічному коледжі Дніпродзержинського технічного університету на ІІІ-му курсі у групі БО-111/9 на денному відділенні на бюджетній основі, який закінчує 30 червня 2014 року, у зв'язку з чим, потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Добровільно матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. Просить позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. У зв'язку з тим, що відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе у відповідності зі ст.224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, роз'яснити позивачці наслідки постановлення заочного рішення у відповідності зі ст.ст.228-232 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.198 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги. Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони мають можливість надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом на утримання аліментів мають як той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні. [PERSON] навчається у Дніпродзержинському економічному коледжі Дніпродзержинського технічного університету на ІІІ-му курсі у групі БО-111/9 на денному відділенні на бюджетній основі, який закінчує 30 червня 2014 року, у зв'язку з чим, потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Добровільно матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина який продовжує навчання не надає, є працездатним, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходів), до закінчення його навчання дитини, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 19 листопада 2013 року і до 30 червня 2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial