Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 01 серпня 2010 року близько 11 годин по вул. Гамарника, 76 в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], та автомобіля [NUMBER]. Нею, [PERSON], на місце дорожньо-транспортної пригоди було викликано співробітників ДАІ, про що свідчить довідка. Згідно висновків ДАІ та постанови Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2010 року дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON]. Вина водія [PERSON] також підтверджується протоколом і схемою ДТП. Згідно Звіту № 1328 про оцінку майна (автотоварознавчого дослідження) вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 7605 грн. 85 коп.. Витрати на експертні послуги складають 300 грн.. Оскільки автомобіль [PERSON] було застраховано в ЗАТ «АСК «Інтертрансполіс», нею 18 листопада 2010 року було подано заяву (реєстраційний № 2142) та додані всі необхідні документи стосовно ДТП. Також нею були сплачені кошти на проведення експертизи стосовно пошкоджень її автомобіля. Протягом тривалого часу вона зверталась в ЗАТ АСК «Інтертрансполіс» щодо виплати їй матеріальних збитків, завданих ДТП, але декілька разів її просили надати постанову суду, потім довідку ДАІ, посилаючись на те, що даних документів немає, і вона надавала. Коли змінились реквізити банку, то вона письмово звернулась до ЗАТ АСК «Інтертрансполіс» з повідомленням про зміну реквізитів. Лист їй повернувся з повідомленням, що за вказаною нею адресою такої страхової компанії вже не існує. На даний час ЗАТ АСК «Інтертрансполіс» матеріальні збитки їй не відшкодував, її пошкоджений автомобіль [NUMBER] не відремонтовано. Її намагання самостійно розшукати ЗАТ АСК «Інтертрансполіс» по всім відомим її адресам успіху не мали. Вона вимушена звернутись в Національну компанію з питань регулювання ринків фінансових послуг, а також в Моторне (транспортне) страхове бюро України з проханням надати їй інформацію про місцезнаходження вищевказаної страхової компанії та про можливість їх впливу на ЗАТ АСК «Інтертрансполіс». Отримавши відповіді, які вона додає до позовної заяви, вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав і інтересів. Позивач [PERSON] вважала, що [PERSON], як власник джерела підвищеної небезпеки-автомобіля ВАЗ, 21063, д. н. АІ 55-12 АН, визнаний винним в ДТП, повинен їй відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду, яка складається з суми вартості відновлюваного ремонту її пошкодженого автомобіля-7605 грн. 85 коп., та витрати на експертні послуги-300 грн.. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на її користь завдану їй матеріальну шкоду внаслідок ДТП згідно з розрахунками автотоварознавчої експертизи в розмірі 7605 грн. 85 коп., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 300 грн., та понесені витати по сплаті судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп.. Також в поданому суду клопотанні позивач [PERSON] просила поновити їй строк звернення до суду на підставі вимог ст. 267 ЦК України, оскільки вона звернулась за захистом своїх прав до закінчення строку позовної давності і пропустила його не з її вини, так як з відповідним позовом про відшкодування матеріальної шкоди вона вже зверталась до Подільського районного суду м. Києва, де ухвалою суду від 10 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 листопада 2013 року, повернуто їй позовну заяву для подання до належного суду. Ухвалою суду від 06 грудня 2013 року судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України. Ухвалою суду від 27 грудня 2013 року судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача ЗАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс». У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав і заперечував проти його задоволення. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] (транспортного) страхового бюро України заперечував проти задоволення позову до відповідача [PERSON] (транспортного) страхового бюро України. У судове засідання представник відповідача ЗАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс» не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 серпня 2010 року близько 11 години [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Гамарника, 76 в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, та не справився з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Форд», д/н [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. п. 12.1., 2.10 Правил дорожнього руху України. Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2010 року, яка набрала законної сили, [PERSON] піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. Згідно Звіту № 1328 про оцінку майна (автотоварознавчого дослідження), складеного оцінювачем [PERSON] 08 липня 2013 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford Transit, держ. № [NUMBER], внаслідок пошкодження при ДТП, складає 7369 грн. 91 коп., вартість відновлювального ремонту складає 7605 грн. 85 коп., в т. ч. ПДВ-1267 грн. 64 коп.. Як вбачається з наявних матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON], як володільця транспортного засобу «ВАЗ-2106», за шкоду, заподіяну транспортним засобом автомобілем «ВАЗ-2106», державний номер [NUMBER], на момент дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 01 серпня 2010 року, була застрахована у ЗАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс» відповідно до Полісу серії ВЕ № 0515598 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії полісу з 24 лютого 2010 року по 23 лютого 2011 року включно. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Таким чином, ПрАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс» взяв на себе відповідальність по відшкодуванню шкоди, завданої [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді винною особою [PERSON]. Відповідно до вимог п. п. «г» ст. 41.1. Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика-учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов»язань за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Суду не надано було доказів, що ПрАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс» визнано банкрутом чи ліквідовано. Також згідно інформації ДП «Інформаційно-ресурсний центр» ПрАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс» не перебуває в процесі припинення. Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 16 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», від 01 березня 2013 року № 4, при пред»явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред»явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови до завдавача шкоди у відповідному розмірі. З огляду на викладене, суд не вбачає законних підстав для покладення на [PERSON] відповідальності щодо стягнення на користь позивача завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди в розмірі заявлених позивачем позовних вимог, а тому у задоволенні позову до відповідача [PERSON] слід відмовити. Також з наявних матеріалів справи суд дійшов висновку, що позивач не пропустила строк звернення до суду з даним позовом, оскільки [PERSON] вживала всіх заходів для захисту своїх прав шляхом звернення до компетентних органів, і тому суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, як того вимагає ст. 267 ЦК України.

Outcome: dismissed