Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та, посилаючись на статті 1046,1047 ЦК України, просила стягнути з відповідача на її користь 1600,00 грн. боргу. Позивач та її представник [PERSON] суду пояснили, що з вини [PERSON] сталося затоплення нежитлового приміщення, де працює позивачка, із-за чого вийшов з ладу ноутбук марки ASUS-A3NQAS115901109. Відповідач погодився відшкодувати вартість ремонту ноутбука в сумі 1600,00 грн. у строк до 01 жовтня 2013 року, про що видав власноручну розписку, але своїх зобов»язань не виконав. [PERSON] позов не визнав. Не заперечував, що розписку від 02 вересня 2013 року про зобов»язання повернути [PERSON] 1600,00 грн. у строк до 01 жовтня 2013 року за ремонт ноутбуку написав він. Пізніше він дійшов висновку, що не винен у протіканні води з його квартири у приміщення офісу позивачки. Зазначав, що акт обстеження управляючою компанією не складався, тому доказів його вини у заподіянні [PERSON] майнової шкоди немає. Свідок [PERSON] повідомила суду, що 28 серпня 2013 року сталося протікання води з квартири відповідача у нежитлове приміщення у будинку [ADDRESS]. Вона викликала аварійну службу та разом з її працівниками відвідала розташовану поверхом вище квартиру [PERSON], який у той час сушив мокрі килимки. Пізніше [PERSON] разом із нею ходив до сервісного центру, дізнався вартість ремонту ноутбука та згодився її відшкодувати, про що написав розписку. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані ними докази, встановив такі фактичні обставини справи: 28 серпня 2013 року сталося затоплення нежитлового приміщення, що знаходиться у будинку [ADDRESS]. В результаті водою було залито ноутбук марки ASUS-A3NQAS115901109, власницею якого є позивачка [PERSON] Факт затоплення підтверджується довідкою ТОВ «Житлорембудсервіс», з якої вбачається, що працівниками магазину 28 серпня 2013 року викликалася аварійна служба (а.с. 26). У квартирі № 48, яка розташована поверхом вище, проживає [PERSON] 02 вересня 2013 року він погодився, що протікання води з його квартири 28 серпня 2013 року сталося через несправність унітазу, і зобов»язався у строк до 01 жовтня 2013 року повернути [PERSON] 1600,00 грн. за ремонт ноутбука (оригінал розписки, а.с. 48). Вартість такого ремонту підтверджується товарним чеком від 02 вересня 2013 року (а.с. 47 ). Вирішуючи спір, суд виходить із положень статті 214 ЦПК України про те, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про те, що правовідносини сторін не є договірними правовідносинами позики, що регулюються Главою 71 Цивільного Кодексу України. Правовідносини сторін є недоговірними (деліктними) зобов»язаннями відшкодування шкоди. До цих правовідносин підлягають застосуванню правові норми Глави 82 Цивільного Кодексу України. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Доказом вини відповідача [PERSON] у заподіянні шкоди позивачці є його власноручна розписка, яка узгоджується із іншими доказами у справі - показаннями свідка [PERSON], товарним чеком сервісного центру з ремонту комп»ютерної техніки, довідкою ТОВ «Житлорембудсервіс». Ці докази є належними, достовірними і достатніми для висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до статті 88 ЦПК України та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» суд вирішує питання про розподіл судових витрат. З [PERSON] на користь позивачки слід стягнути судові витрати: судовий збір в сумі 229,40грн. та витрати на правову допомогу в сумі 500грн. (в судових засіданнях, які відбувались 30.01., 14.03. та 17.03.2014 року, адвокат приймав участь загалом протягом 1-ї години 22 хвилин), а всього 729,40грн. судових витрат. На підставі викладеного, відповідно до статей 212-215, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved