Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її рідний батько [PERSON], у зв'язку з чим відкрилась спадщина на нерухоме майно, що складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS], яка належала померлому на праві власності. Спадкоємцями за законом першої черги є: [PERSON] - рідна донька померлого та [PERSON] - його дружина. Як зазначає позивач, дружина померлого [PERSON] була обізнана про хворобу та вкрай важке матеріальне становище свого чоловіка, свідомо та умисно не піклувався про свого чоловіка, не здійснювала жодної підтримки та ухилялася від надання останньому будь-якої допомоги. Водночас, позивач, на її думку, протягом хвороби померлого батька [PERSON] доглядала його та піклувалася про нього, надавала йому первинну медичну допомогу, та допомагала вести домашнє господарство. Також батько перебував на її повному матеріальному утримані. Вважає, що відповідач умисно ухилялася від утримання свого хворого чоловіка, внаслідок чого має бути усунена від права на спадкування за законом. Просить суд позов задовольнити повністю. Ухвалою суду від 22.12.2014 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучена донька спадкодавця - [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явився, але від представника позивача надійшла заява, в якій просить суд розглянути справу у відсутність сторони позивача без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Через канцелярію суду відповідач своєю письмовою заявою позовні вимоги визнала повністю, проти їх задоволення не заперечувала. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, свої пояснення щодо предмета спору суду не надали. З огляду на таке, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], є рідною дочкою [PERSON]. [INFO] помер рідний батько позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, що складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS], яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1134, виданого 25.11.1999 року Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради. Матеріалами справи, в тому числі спадковою справою № 56587029 (№ 9/2014), надісланою на адресу суду приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON], встановлено, що до першої черги спадкоємців за законом належать: позивач [PERSON] - рідна донька померлого [PERSON], відповідач [PERSON] - його дружина, а також [PERSON] - рідна донька спадкодавця. Положеннями статей 1216, 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з вимогами статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 цього Кодексу, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з матеріалів справи, у квартирі [ADDRESS] на час відкриття спадщини проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем донька [PERSON] та його дружина [PERSON] З огляду на таке, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину після померлого [PERSON] Із матеріалів справи, зокрема довідки про причину смерті № 1784 від 26.05.2013 року,вбачається, що [PERSON] помер від гострого трансмурального інфаркту нижньої стінки міокарда. Медичні документи, представлені позивачем, свідчать про те, що у померлого [PERSON] на протязі останніх трьох років було виявлено хворобу головного мозку, яка в подальшому вплинула на його можливість вести нормальне життя. Судом також встановлено, що не заперечувалось відповідачем у справі, дружина померлого [PERSON], яка була обізнана про хворобу та вкрай важке матеріальне становище свого чоловіка [PERSON], не здійснювала піклування про нього, не здійснювала ніякої підтримки та ухилялася від надання останньому будь-якої допомоги (матеріальної та моральної). Разом з цим, позивач протягом тривання хвороби головного мозку у свого батька [PERSON] та в момент, коли він знаходився у лежачому стані, постійно доглядала його і піклувалася про нього, неодноразово надавала йому первинну медичну допомогу, викликала карету швидкої медичної допомоги, а також допомагала вести домашнє господарство, купляла йому дороговартісні ліки, продукти харчування одяг та інші необхідні речі. У частині першій статті 55 та частині першій статті 75 СК України гарантовані обов'язки дружини (чоловіка) піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також матеріального підтримання один одного. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У своїх роз'ясненнях Пленум Верховного Суду України, викладених у постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 (пункт 6), вказав, що факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). Аналогічного висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, в якому зазначив, що усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (пункт 4). Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Виходячи із викладених обставин, доказів у їх сукупності та кожного окремо, та з урахуванням письмової заяви відповідача про визнання нею позову, суд вважає позовні вимоги про усунення від права на спадкування за законом доведеними, законними та обґрунтованими, внаслідок чого підлягають задоволенню.

Outcome: approved