Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У листопаді 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося у суд з позовом, в якому зазначає, що між банком та [PERSON] 30 липня 2011 року було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 3500 гривень зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписавши заяву, відповідач тим самим погодився на те, що разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а згідно з п. 2.1.1.7.6 при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Оскільки відповідач зобов'язань по договору не виконує, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 16934 грн. 20 коп., що утворилась станом на 31.08.2015 року, у тому числі: 3997 грн. 62 коп. - заборгованість по кредиту, 10854 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 800 грн. - заборгованість по пені та комісії і штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 782 грн. 58 коп. (процентна складова), і судові витрати у розмірі 1218 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, просив справу розглянути у його відсутності та у разі неявки відповідача постановити заочне рішення. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України (далі - ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та у встановлений законом або договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов'язанням. Судом встановлено, що 30 липня 2011 року [PERSON] підписав заяву про надання банківських послуг у вигляді надання універсальної кредитної картки зі встановленим на ній лімітом, який в будь-який момент банк має право збільшити або зменшити, із базовою відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 36 % річних із розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому відповідач висловив згоду на укладення договору саме у такій формі, про що свідчить його підпис на заяві позичальника, яка разом з Умовами і правилами надання банківських послуг в цілому складає договір надання банківських послуг. Згідно з п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсотках за користування ним, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с. 7, 8-31). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії. Згідно з п. 2.1.1.12.8. Умов та правил надання банківських послуг банк стягує комісію у відповідності з Тарифами банку (а.с. 7). Користуючись кредитними коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту відповідач [PERSON]П, свої зобовязання по їх поверненню та сплаті відсотків за користування ними не виконав, тобто порушив умови укладеного кредитного договору, у звязку з чим утворилася заборгованість по кредиту, розмір якої станом на 31.08.2015 року становить 16934 грн. 20 коп., з них: 3997 грн. 62 коп. заборгованість по кредиту, 10854 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 800 грн. заборгованість по комісії, а також штрафи: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 782 грн. 58 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-5), доказів на спростування якого відповідач суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] належить задовольнити повністю. На підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача належить стягнути понесені останнім та документально підтвердженні (а.с. 1) судові витрати у розмірі 1218 грн.

Outcome: approved