Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Свої вимоги мотивує тим, що вона є правнучкою [PERSON], який помер [INFO] та був похований на території Куренівського кладовища у м. Києві. Його могила знаходиться поруч з могилами інших померлих родичів. Зазначила, що станом на сьогоднішній день у неї не збереглися документи, які б підтверджували факт смерті та поховання її прадіда на Куренівському кладовищі. Посилаючись на те, що для здійснення своїх прав та обов'язків користувача місця поховання її прадіда [PERSON], зокрема щодо впорядкування могили, встановлення надмогильної споруди, їй необхідно встановити факт, що вона є правнучкою [PERSON] та встановити факт його смерті та факт його поховання на Куренівському кладовищі, заявниця звернулася до суду з даною заявою. У судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали, з тих же підстав просили її задовольнити. Представник Подільського районного у м. Києві ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у м. Києві не з'явився, направив на адресу су заяву, в якій просять розглядати справу у відсутність представника відділу та при розгляді заяви покладаються на розсуд суду (а.с. 51). Представник Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви. Пояснила, що дійсно [PERSON] похований на території Куренівського кладовища у м. Києві, письмові документи по даним обставинам не збереглися. Заслухавши пояснення заявника та його представника, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що передбачено ст. 256 ЦПК України, у зв'язку з тим, що не зберігся актовий запис про реєстрацію смерті її прадіда [PERSON] та не збереглися інші документи, які б підтверджувати факт її родинних відносин з ним. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] вбачається, що в графі «мати» матір'ю записана «[PERSON]», в графі «батько» - «[PERSON]» (а.с.11 ). Після укладення шлюбу з [PERSON], дівоче прізвище заявниці змінилося з «[PERSON]» на «[PERSON]» ( а.с. 42). До шлюбу з [PERSON], який був укладений 22.07.1949 року, мати заявниці носила дівоче прізвище «[PERSON]» ( а.с. 19). У свідоцтві про народження матері заявниці [PERSON], в графі «мати» матір'ю записана «[PERSON]» ( а.с. 39-41). Батьками [PERSON] (бабуся заявниці) були «[PERSON]», 1883 року народження, який помер [INFO] та його дружина «[PERSON]», 1883 року народження, яка померла [INFO] (а.с. 7, 12). З відповіді Державного архіву м. Києва від 15.02.2016 року вбачається, що в книгах реєстрації актів про шлюб за 1925 рік (Петрівського (Подільського) ЗАГС) відомостей про шлюб між [PERSON] та [PERSON] не виявлено (а.с. 21). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК Україн суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно роз'яснення п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Як пояснив у судовому засіданні заявниця встановлення родинних відносин необхідно для отримання свідоцтва про смерть її прадіда. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правих підстав для задоволення вимоги про встановлення факту родинних відносин про те, що [PERSON] є правнучкою [PERSON], 1883 року народження. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 10, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суди можуть встановлювати, серед іншого, факти реєстрації смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис і відмовлено у його відновленні. При цьому встановлення факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті, яке полягає у з'ясуванні обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану. У судовому засіданні [PERSON] пояснювала, що її прадід [PERSON], помер [INFO] та був похований на території Куренівського кладовища у м. Києві. Його могила знаходиться поруч з могилами інших померлих родичів - іншого її прадіда, рідного брата [PERSON] - [PERSON], її прабабусі, її рідного брата та онука. Згідно листа Подільського районного у м. Києві ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 11.03.2016 року, проведеною перевіркою по первинним та поновленим актовим записам у відділі, актового запису про смерть [PERSON], 1883 року народження не виявлено (а.с. 26). Крім того, судом встановлено, що заявник виявляє волю щодо впорядкування могили свого прадіда, встановлення надмогильної споруди, яка зруйнувалася. У судовому засіданні [PERSON], яка є доглядачем Куренівського кладовища м. Києва пояснила, що [PERSON] похований на території Куренівського кладовища у м. Києві, письмовий архів є тільки з 1944 року. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» підпоховання в родинну могилу проводиться при умові надання документів: свідоцтва про смерть померлого; оригіналу свідоцтва про смерть чи свідоцтва про поховання першого похованого, або повторного свідоцтва про смерть. Судом встановлено, що заявник не може стати користувачем місця поховання свого прадіда відповідно до вимог зазначеної норми Закону, оскільки в неї відсутнє свідоцтво про смерть [PERSON] Таким чином, аналізуючи наведене, надані суду письмові докази в їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, показання свідків, обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заявником надано достатньо доказів для встановлення факту реєстрації смерті [PERSON], померлого [INFO] в м. Києві. При цьому суд, серед іншого враховує, що в судовому засіданні беззаперечно встановлена обставина наявності поховання [PERSON] на території Куренівського кладовища у м. Києві. На підставі викладеного та

Outcome: approved