Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У листопаді 2014 року представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Тафіїв В.Ф. звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 28.3/927-КЕК-07 від 27.12.2007 року у розмірі 101 908,17 грн. Також представник позивача просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1019,10 грн. У судове засідання представник позивача - Тавровський С.Г., який діяв на підставі довіреності від 18.12.2013 року, не з'явився, однак подав до суду заяву, якою підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у позовній заяві, та з урахуванням того, що у позивача, у зв'язку з реструктуризацією, змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», який є правонаступником за всіма правами та обов'язками «Дельта Банк», стягнути заборгованість на користь ПАТ «Дельта Банк». Одночасно, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач - повторно не з'явився у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні відповідні поштові повідомлення, у зв'язку із чим суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. На підставі ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.04.2015 року ухвалено розгляд справи у заочному порядку. Розглянувши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: 27.12.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та громадянином [PERSON] було укладено кредитний договір № 28.3/927-КЕК-07, відповідно до якого відповідачу надавались кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 7 000дол. США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 25 % річних, з кінцевим терміном сплати кредиту 25.06.2009 року включно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - це будь - яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь - яка гарантія, будь - яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь - яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше на встановлено цим параграфом і не виходить із суті кредитного договору. Свої зобов'язання ВАТ «Кредитпромбанк» виконав у повному обсязі, відповідачу було видано кредит у розмірі 7 000 дол. США. 20.05.2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В свою чергу, згідно зі ст. 1056 1 ЦК України, якою було доповнено ЦК України згідно із Законом України від 12.12.2008 № 661-VI, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склались на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до п. 2.5.1 кредитного договору розрахунок суми процентів за користування кредитом починається з дня зарахування суми кредиту на зазначений у пункті 1.2 цього Договору рахунок, відкритий банком для обліку заборгованості позичальника за кредитом, наданим цим Договором, та здійснюється від суми фактичної заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.5.2 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються в дні їх сплати відповідно до умов цього кредитного договору, а також в останній робочий день місяця та у день повного погашення заборгованості за кредитом, але не пізніше дати, вказаної в п. 4.3 кредитного договору, виходячи з суми заборгованості на позичковому рахунку, який відкрито банком для обліку заборгованості позичальника, та процентної ставки, що встановлена цим кредитним договором. В разі, якщо день сплати процентів та погашення кредиту припадає на вихідний, святковий, неробочий день, нарахування процентів, погашення кредиту та сплата процентів здійснюється в перший робочий день, що є наступним за вихідним, святковим, неробочим днем. Відповідно до п. 2.5.3 кредитного договору при розрахунку суми процентів береться фактична кількість календарних днів користування кредитом в розрахунковому періоді та 360 днів в році. Відповідно до п. 2.5.4 кредитного договору, у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом у строк, встановлений у п. 4.4, останнє нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступного робочого дня за датою вказаною у п. 4.4, в подальшому проценти за користування кредитом не нараховуються. Відповідно до п. 4.4 кредитного договору позичальник зобов'язується сплачувати банку нараховані проценти за кредитом відповідно до умов кредитного договору, а також у день повного погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В свою чергу зобов'язання, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В порушення умов кредитного договору щодо порядку та строків погашення кредитного зобов'язання, вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, не погашає кредит, не сплачує відсотки. Станом на 15.10.2014 року загальна заборгованість по наданому відповідачу кредиту складає 101 908,17 гривень, у тому числі: прострочене тіло кредиту - 80 673,99 грн.; заборгованість за відсотками - 21 234,18 грн. Таким чином, [PERSON] неналежно виконував прийняті ним зобов'язання щодо погашення кредиту та процентів, передбачених умовами кредитного договору, внаслідок чого за відповідачем утворилась прострочена заборгованість за кредитом та прострочена заборгованість за процентами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до п. 5.3 кредитного договору № 28.3/927-КЕК-07 від 27.12.2007 року банк має право достроково стягувати кредит та проценти за період фактичного користування кредитом, виданим за цим договором, у разі: недотримання позичальником умов кредитного договору; ненадання позичальником відомостей, що стосуються його фінансового стану; надання в банк недостовірних відомостей або звітності; погіршення фінансового стану позичальника; при наявності виконавчих документів, рішень суду, будь-яких інших органів, що можуть призвести до невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань по цьому договору. Таким чином, приймаючи до уваги неналежне виконання позичальником договірних зобов'язань з повернення кредиту за кредитним договором № 28.3/927-КЕК-07 від 27.12.2007 року та сплати процентів за користування кредитними коштами, скориставшись наданим договором позивачу правом на повернення в такому разі кредиту, представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача загальної заборгованості у розмірі 101 908,17 гривень, у тому числі: прострочене тіло кредиту - 80 673,99 грн.; заборгованість за відсотками - 21 234,18 грн. Вирішуючи питання розподілу витрат, пов'язаних з розглядом справи суд виходить з того, що відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № 87598956 від 13.11.2014 року, позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 019,10 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved