Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 17.09.2012 року він передав відповідачу у позику грошові кошти в сумі 96000,00 грн. та на підтвердження отримання коштів нею надано розписку від 17.09.2012 року. Згідно розписки відповідач зобовязалася повернути йому грошові кошти до 01.10.2012 року, але коштів не повернула. Тому просить стягнути з неї заборгованість за договором позики в сумі 96000,00 грн., інфляційні нарахування в розмірі 73002,51 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі7677,37 грн. за прострочення виконання грошового зобовязання. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце рогляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та вказав про підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання також не зявилася, про час та місце рогляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) предає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Судом встановлено, що 17.09.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав у позику відповідачеві грошові кошти у розмірі 96000,00 грн., які вона зобов'язалася повернути позивачу до 01.10.2012 року, що підтверджується письмовою розпискою (а.с. 3). Однак у погоджений сторонами строк відповідач отримані в позику кошти позивачу не повернула. Таким чином, умови договору позики щодо повернення грошових коштів відповідачем не виконано, оскільки нею не надано суду доказів повернення позивачу всієї суми грошових коштів за договором. Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 96000,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час\~прострочення, а також три\~проценти\~річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений\~договором\~або законом. Оскільки відповідачем було прострочено виконання грошового зобовязання за договором позики, суд вважає також обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 7677,37 грн. за період з 01.10.2012 року по 31.05.2015 року, інфляційних нарахувань за цей же період у розмірі 73002,51 грн., з розрахунком яких суд погоджується. Тому за наведених обставин на відповідача має бути покладена цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобовязання, яка передбачена ст. 625 ЦК України у виді сплати трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних нарахувань. Так як позивач надав докази на підтвердження його звільнення від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1766,80 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved