overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У липні 2015 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що 27 листопада 2004 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №473. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. В сім'ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з березня 2015 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибула, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 27 листопада 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №473. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. В сім'ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з березня 2015 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

У липні 2015 року до суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначала, що з 12 лютого 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні не приймає. Просила стягнути [PERSON], [INFO], на її користь на утримання дитини, доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 25%, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову не заперечували, просили задовольнити. Судом достовірно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №64. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні не приймає. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно вимог ч.3 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку, (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідач не подав до суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, на підставі встановлених фактів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

У липні 2015 року до суду звернулась [PERSON]. з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, вказує, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2014. сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені у серпні 2014 року по причині різних характерів, поглядів на життя та вирішення сімейно-побутових проблем. Просила шлюб розірвати, прізвище залишити - [PERSON]. Відповідач [PERSON]. проти позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 26 липня 2014 року, який зареєстрований в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 640. Сімейно-шлюбні відносини сторони остаточно припинили у серпні 2014 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя та вирішення сімейно-побутових проблем. Сторони проживають окремо. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Через неприязні стосунки сторони не можуть домовитися про розірвання шлюбу у органах ДРАЦС. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Прізвище позивачки [PERSON] необхідно залишити - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

У липні 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2010 року. Сторони мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати, місце проживання дітей визначити з нею, прізвище їй залишити [PERSON]. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач проти позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 02.10.2010 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 860. [INFO] народився [PERSON] та [INFO] народилась [PERSON], батьками яких є [PERSON] та [PERSON]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з березня 2015 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Строк на примирення сторонам надавався, одна вони його не досягли. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Місце проживання дітей сторін - малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], необхідно визначити з матір'ю. Згідно ст. 113 СК України прізвище позивачки [PERSON] необхідно залишити - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У липні 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 1996 року. Від сумісного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з травня 2015 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Просила шлюб розірвати, прізвище їй залишити [PERSON]. Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечував, надав суду заяву про визнання позову. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 19 липня 1996 року у Палаці шлюбів м. Кременчука, актовий запис № 513. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з травня 2015 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище позивачки [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У липні 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2012 року. З квітня 2015 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати. Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не прибув. Про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки, суд не повідомляв. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 25 квітня 2012 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 177. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з квітня 2015 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У липні 2015 року до суду звернулась [PERSON] із вищевказаним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно починаючи з 29.07.2015 і до закінчення донькою навчання, а саме до 30.06.2016 року. Відповідач в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не прибула, про слухання справи повідомлялась належним чином, просить суд слухати справу за її відсутності, проти позову не заперечує. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, оцінюючи надані докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно зі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу на період навчання. Судом встановлено, що обставини викладені в позові, мають місце. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на повному утриманні позивачки. З 01.09.2013 року [PERSON] є студенткою Коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського І рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2016 року. Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина суд визначає у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, на підставі встановлених фактів, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29.07.2015 року і до закінчення [PERSON] навчання, а саме до 30.06.2016 року. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України необхідно з відповідача на користь держави стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

У липні 2015 року до суду із вказаною заявою звернувся [PERSON] Просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу свідоцтво про право власності на житло від 08.04.2004 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Заявник підтримала заяву і просить її задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи комунального підприємства «Квартирне управління» проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 08.04.2004 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради видано свідоцтво про право власності гр. [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У вищезазначеному документі імя заявника вказано «Ганна», в той час, як в свідоцтві про народження вказано «Анна», у паспорті громадянина України імя заявника зазначено «Анна». При зверненні заявником до КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Полтавської області у виправленні помилки було відмовлено, оскільки, так як надані документи, паспорт, свідоцтво про народження (копії яких надано) отримані заявником пізніше ніж вищезазначене свідоцтво про право власності. Факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло від 08.04.2004 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) підтверджується наступними доказами: відміткою в паспорті про місце реєстрації, де зазначено: м. Кременчук, квартал 274[ADDRESS]., свідоцтвом про народження [PERSON]. (а.с. 5, 9). Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно для розпорядження майном на власний розсуд заявника. Представник заінтересованої особи не подала належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин. Таким чином, заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки не була спростована. Необхідно встановити факт належності [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) правовстановлюючого документу Свідоцтва про право власності на житло від 08.04.2004 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради, згідно з розпорядженням від 08.04.2004 року за № 128828/2.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

У липні 2015 року до суду із вказаною заявою звернулася [PERSON] Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], яка проживає з нею у квартирі [ADDRESS]. Рішенням суду від 25 січня 2012 року [PERSON] визнана недієздатною. На підставі вищезазначеного заявник просить суд встановити опіку над [PERSON] та призначити опікуна. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити і призначити її опікуном [PERSON] Представник органу опіки та піклування просив заяву [PERSON] задовольнити. Представник УСЗН Березанської міської ради до суду не з'явився, направивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 2 ст. 63 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно з ч. 1 ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що рішенням Березанського міського суду Київської області від 25 січня 2012 року [PERSON] було визнано недієздатною (а.с. 5). Матір'ю [PERSON] є [PERSON] (а.с. 12). Рішенням виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області № 47 від 26 травня 2015 року та висновком, доданим до нього, орган опіки та піклування Березанської міської ради, вивчивши питання щодо доцільності призначення [PERSON] опікуном над її недієздатною дочкою [PERSON], прийняв рішення про доцільність призначення вказаної особи в якості опікуна [PERSON] і клопоче перед судом про таке призначення (а.с. 2-4). З висновку про стан здоров'я [PERSON] вбачається, що вона може бути опікуном своїй дочці (а.с. 22). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про призначення опікуна. На підставі ст. 55, 60, 63 ЦК України,

Outcome: approved