Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Запорізька міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є наймачем квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] з 16.01.2018 не проживає у даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, її особистих речей в квартирі немає. При цьому комунальні платежі нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб, а тому на інші мешканці сплачують за відповідача комунальні послуги. Перешкод у користуванні квартирою позивач та треті особи [PERSON] і [PERSON] не чинили. З наведених підстав, згідно ст. 71 ЖК України позивачка просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , де остання зареєстрована але без поважних причин не проживає понад 6 місяців. В судове засідання позивачка не з`явилася, її представник звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилися. Відзив на позовну заяву не подала, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно у встановленому ЦПК України порядку. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Приписами статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , квартира є не приватизованою. В цій квартирі також зареєстровані батько позивачки [PERSON] , син [PERSON] та відповідачка [PERSON] , [INFO] . Згідно акту від 02.03.2019, комісія ОСББ «Рельєфна-6» встановила, що [PERSON] , [INFO] , з 16.01.2018 і по теперішній час за місцем своєї реєстрації не проживає. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2019 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав встановлено, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації зі своїми дітьми, її місцезнаходження невідоме. Вказані обставини дають підстави для висновку про те, що відповідачка не проживає у спірній квартирі понад рік без поважних причин. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язання, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем. А в разі спору - судом. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд прийшов до висновку, що відповідачка без поважних причин понад шість місяців не проживає за місцем реєстрації, а тому вона втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved