overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх їхніх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) не приймають участі в утриманні дитини. Позивач в своїй заяві просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідачі по справі є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] Суд встановив, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2014 року у справі № 359/228/14-ц [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно їхньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідачі у справі не приймають участі в утриманні дитини. Згідно рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради № 327 від 23.05.2014 року призначено опікуном над малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] рідну бабусю по матері громадянку [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що відповідачі не виконують свій обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, а також враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище відповідачів, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

у липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення авансу та штрафу за попереднім договором. [PERSON] зазначає, що у власності відповідача знаходиться житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,1225 га, кадастровий номер якої [NUMBER], цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, [ADDRESS]. Дані об'єкти нерухомого майна є об'єктом попереднього договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами. В підтвердження свого наміру придбати жилий будинок та земельну ділянку [PERSON] передано відповідачу аванс у сумі 211 533, 30 грн., що на день укладання договору становило 10 000, 00 доларів США. Однак в супереч досягнутим домовленостям основні договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки не були укладені з вини [PERSON], оскільки відповідачка у визначений час не виконала свого обов'язку з підготовки та представлення усіх документів, необхідних для укладання вказаних договорів. У зв'язку із невиконанням відповідачкою зобов'язань за попереднім договором, [PERSON] просила суд повернути їй аванс, сплатити штраф, що загалом складає 423 066, 60 грн. [PERSON] зазначає, що накладання арешту є необхідним, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду. Посилаючись на зазначені обставини [PERSON] просила суд накласти арешт на житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,1225 га, кадастровий номер якої [NUMBER], цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,1225 га, кадастровий номер якої [NUMBER], цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, [ADDRESS], належать [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується копіям договорів Дарування земельної ділянки та житлового будинку. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у зв'язку із чим суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] про забезпечення позову підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) не приймає участі в утриманні дитини. Позивач в своїй заяві просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Сторони по справі є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] Відповідач у справі не приймає участі в утриманні дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, а також враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України) не приймає участі в утриманні дитини. Позивач в своїй заяві просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. У звязку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Сторони по справі є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідач у справі не приймає участі в утриманні дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що відповідач не виконує свій обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, а також враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) не приймає участі в утриманні дитини. Позивач в своїй заяві просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Сторони по справі є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] Відповідач у справі не приймає участі в утриманні дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, а також враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України) не приймає участі в утриманні дитини. Позивач в своїй заяві просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У звязку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Сторони по справі є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідач у справі не приймає участі в утриманні дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що відповідач не виконує свій обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, а також враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась у суд з дійсною позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалось, виявилось різне сприйняття сімейного життя, несумісність характеру, відповідач не цінує сімейні відносини та не намагається їх зберегти. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу (а.с.13). В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, повідомлявся про місце, час проведення судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 08.09.2006 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції (а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем (а.с. 3). Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 жовтня 2007 року виконкомом Ракошинської сільської ради Мукачівського району, актовий запис № 42. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, мають різні погляди на життя та сім'ю, не підтримують сімейних стосунків, постійно виникають непорозуміння, зникли почуття поваги та любові, примирення між ними неможливо. Від шлюбу у них є донька [PERSON],[INFO], яку просить залишити матері на вихованні. Після розірвання шлюбу прізвище просить залишити [PERSON]. В судове засідання позивач не з»явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, просив відмовити в задоволення позову, вважає, що можливо зберегти сім»ю. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER], шлюб між сторонами було укладено 20.10.2007 року, актовий запис № 42. Від шлюбу у сторін є донька - [PERSON],[INFO]. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, примирення та збереження їх сім'ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02 травня 1987 року між нею та відповідачем у Чутівському райвідділі РАЦС Полтавської області, був зареєстрований шлюб, актовий запис № 29. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] народженні, які проживають з батьками. У зв'язку з тим, що кожен з них має різні характери та погляди на життя, сім'я розпалася. Сторони припинили шлюбні стосунки, віддалились один від одного. Вважає, що сім'я розпалась, налагодження сімейних відносин є неможливим та суперечить її інтересам, тому просила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 травня 1987 між [PERSON] та [PERSON] у Чутівському райвідділі РАЦС Полтавської області був зареєстрований шлюб, актовий запис №29. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] народженні. Спір про майно та місце проживання дітей не заявлено. У зв'язку з несумісністю характерів, різними поглядами на життя, сім'ю та ведення домашнього господарства, сторони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні та сімейні стосунки між ними припинені. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони миритися не бажають, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12 жовтня 2014 року між нею та відповідачем у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1552. Від шлюбу мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що кожен з них має різні характери та погляди на життя, між ними постійно виникали сварки, які призвели до розпаду сім'ї. Сторони припинили шлюбні стосунки, віддалились один від одного, проживають окремо. Вважає, що сім'я розпалась, налагодження сімейних відносин є неможливим та суперечить її інтересам, тому просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з»явилася, направила заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, на розірвання шлюбу згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1552. Від шлюбу сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Спір про майно не заявлено. У зв'язку з несумісністю характерів, різними поглядами на життя, сім'ю та ведення домашнього господарства, сторони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні та сімейні стосунки між ними припинені. Враховуючи те, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони миритися не бажають, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved