Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON], неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], залишити їй на виховання. На обгрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 10.05.1997 року. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями та перебуваючи у стані алкогольного спяніння поводить себе неадекватно. Відповідач втратив повагу до сімї, нехтує базовими сімейними цінностями. Вказує, що їй морально важко жити із відповідачем у шлюбі, такі стосунки суперечать її інтересам та інтересам їхньої дитини, оскільки остання постійно є свідком розмови її батьків на підвищеному тоні. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що з 10.05.1997 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Сімейне життя у сторін не склалося, позивач у позовній заяві вказує не негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї, позивач зазначає, що подальше перебування у шлюбі із відповідачем суперечить її інтересам та інтересам їхньої дочки. Заходи для збереження сімї, зокрема надання сторонам шестимісячного строку для примирення, очікуваного результату не дали. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позивач має право далі іменуватися шлюбним прізвищем. Стосовно позовної вимоги про залишення неповнолітньої дитини на виховання матері, суд,

Outcome: partial