Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернулася із позовом до Дніпропетровського національного університету імені [PERSON] про стягнення ненарахованої та невиплаченої стипендії, посилаючись на ті обставини, що її було зараховано до складу студентів на перший курс Дніпропетровського національного університету імені [PERSON] 01 вересня 2012 року на підставі пільги. Батько позивача мав стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля понад 15 років. Проте з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року Дніпропетровським національним університетом імені [PERSON] позивачу була нарахована мінімальна академічна стипендія, а тому було недонораховано та не виплачено грошові кошти в сумі 30\~449,51 грн з урахуванням індексу інфляції. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від представника відповідача до суду надійшли письмові заперечення, відповідно до яких представник відповідача посилався на різницю в розрахунках, проведених позивачем та відповідачем, відповідно до яких розмір недоплаченої стипендії позивача складає 16\~539,90 грн. замість 19\~895,64 грн., а компенсація втрат частини доходів з урахуванням індексу інфляції 8681,14 грн., замість 10\~553,87 грн. (а.с.51-54). Через канцелярію суду 17 листопада 2016 року представником відповідача було подано до суду заяву про застосування строків позовної давності оновлений розрахунок недоплаченої стипендії з урахуванням інфляційних втрат за період з вересня 2013 року по червень 2016 року, сума якої складає 22\~288,31 грн. (а.с. 75-83). Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Частиною. 3 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII визначено, що особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, можуть отримувати інші стипендії, призначені фізичними (юридичними) особами. Згідно із ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-V1 шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Судом установлено, що відповідно до наказу Дніпропетровського національного університету імені [PERSON] № 1014-с від 11 серпня 2012 року позивача було зараховано до складу студентів, прийнятих на навчання за державним замовленням за спеціальністю «Правознавство «6.030401» за денною формою навчання (а.с. 8). Батько позивача [PERSON] згідно із довідкою від 13 квітня 2012 року № 196 дійсно працював на ВП «Шахта «Алмазна» та має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті 22 роки 9 місяцві (а.с. 74). Згідно з листом, наданим ДНУ ім. Олеся Гончара від 13 червня 2016 року, позивача при вступі до університету було зараховано до університету поза конкурсом відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» і «Правил прийому до Дніпропетровського національного університету імені [PERSON] у 2012 році» (а.с. 9). Відповідно до ч. 4 ст. 261 ЦК України у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої дитини позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття. Як вбачається із матеріалів справи, на момент вступу до університету позивач була неповнолітньою, 18 років їй виповнилось 01 вересня 2013 році, а тому строк позовної давності позивачем не пропущено і тому заява про застосування судом строку позовної давності задоволенню не підлягає. У позовній заяві, де визначено розрахунок заборгованості з виплати її стипендії визначено вірно. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 1 липня - 1102 гривні, з 1 жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня - 1134 гривні; відповідно до ст. \~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 1 січня - 1147 гривень, з 1 грудня - 1218 гривень; згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить - 1218 гривень; відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» становлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень. У звязку з вищевикладеним з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року відповідачем було недонораховано та не виплачено грошові кошти в сумі 19\~895,64 грн. (а.с. 15-19). Відповідно до п. 5\~статті 62 Закону України «Про вищу освіту»\~розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок затверджено\~постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882 «Питання стипендіального забезпечення». З огляду на те, що\~ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»\~\~(в редакції від 05.07.2012), передбачено що особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи,\~\~не менш як 15 років, гарантовано виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Положення «Порядку призначення виплати стипендій», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882, на які посилається представник відповідача у письмових запереченнях, не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим законом «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до даної постанови, гарантовано виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи,\~\~не менш як 15 років. Аналогічний правовий висновок міститься у ряді постанов Верховного Суду України, а саме у постановах від 01 червня 2016 року № 6-929цс16 та № 6-1044цс16, у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2981цс15 та в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить відповідну норму права. Таким чином,\~Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008\~\~№ 345-V1\~має вищу юридичну силу ніж\~Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 № 882 «Порядку призначення і виплати стипендії», а невнесення відповідних змін до Постанови КМУ після прийняття Закону України не є підставою для порушення\~\~прав позивача на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом. З огляду на це суд вважає за необхідне відзначити, що позивач має гарантоване законом право саме на виплату стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, а отримана нею за високі досягнення у навчанні надбавка не може бути включена до цього розміру. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» стипендії відносяться до обєктів, що підлягають індексації. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Таким чином, враховуючи розрахунок, наданий позивачем (а.с. 20-35) загалом інфляційні втрати за недонораховану та не виплачену відповідачем стипендію становить 10\~553,87 грн. Відповідно до ч. 3\~ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів,\~\~чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, а з огляду на те, що на день винесення рішення редакція\~ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»\~не змінена та не виключена із Закону, то позивач має право на призначення йому стипендії у розмірі, визначеному Законом, тобто у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, то на підставіст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 551,21 гривень. На підставі викладеного, Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII,\~Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-V1\~,

Outcome: approved