Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із позовом у якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 014/2560/73/58259 у розмірі 9 494,56 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 128 092,34 грн. та витрати понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 1 280,92 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 24 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/2560/73/58259. Згідно якого позивач надавав відповідачу кредит у вигляді не відновлювальної кредитній лінії з лімітом 14 592,00 дол. США та терміном на 72 місяці з 24 липня 2007 року по 24 липня 2013 року, з відсотковою ставкою 13,50 % річних. В свою чергу [PERSON] зобов'язувався здійснювати платежі, визначені сторонами, в касу позивача щомісячно до 15 числа кожного місяця в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Однак умови кредитного договору відповідач не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 22 вересня 2014 року складає 9 494,56 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 128 092,34 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив про його задоволення з викладених у ньому підстав. Відповідач позов визнав часткового, заперечував щодо стягнення з нього нарахованої пені. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, судом встановлено, що 24 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», назва якого змінена на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/2560/73/58259. Згідно даного договору ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов'язувався надати відповідачу кредит у вигляді не відновлювальної кредитній лінії з лімітом 14 592,00 дол. США та терміном на 72 місяці з 24 липня 2007 року по 24 липня 2013 року, з відсотковою ставкою 13,50 % річних. В свою чергу [PERSON] зобов'язувався здійснювати платежі, визначені сторонами, в касу позивача щомісячно до 15 числа кожного місяця в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 9-12). Відповідно до пункту 1.3. кредитного договору погашення кредиту здійснюється згідно графіка погашення кредиту в розмірі 1/72 від суми ліміту отриманого кредиту, а погашення відсотків здійснюється щомісячно. З пункту 9.1. кредитного договору випливає, що за порушення строків повернення кредиту відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором № 014/2560/73/58259, не здійснював щомісячне погашення кредиту та не вчинив жодних дій, які свідчили б про намір сплати простроченої заборгованості у добровільному порядку. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого суду позивачем випливає що в період з 24 вересня 2013 року по 22 вересня 2014 року відповідачем не здійсненно в рахунок погашення кредитної заборгованості жодного платежу (а.с. 5-8). Загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 22 вересня 2014 року становить 9 495,56 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 128 092,34 грн. і складається із: · заборгованість за кредитом - 1 156,28 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 15 597,88 грн., · заборгованість за відсотками - 341,99 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 4 613,35 грн.; · пеня за просточення погашення кредиту та відсотків - 7 997,29 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 107 881,11 грн. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України жодних доказів щодо недостовірних даних у розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 1 статті 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 2 статті 533 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по сумі кредиту та по відсоткам підлягають задоволенню, оскільки відсоткова ставка по кредиту була встановлена за домовленістю сторін, Кредитний Договір, підписаний як позивачем так і відповідачем; відповідач не вимагав від позивача зменшення відсоткової ставки по кредиту, не ставив питання про розірвання Кредитного договору чи визнання його недійсним. З усіма умовами банку щодо надання коштів відповідач ознайомлений, що підтверджується його підписом на відповідних документах. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені за прострочення кредиту судом зазначається наступне. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом. Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України врегульовано, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч.1 ст. 549 ЦК). Згідно пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що пеня за прострочення кредиту підлягає стягненню з [PERSON] за період з 24 вересня 2013 року по 22 вересня 2014 року у розмірі 2 619, 81 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 35 341 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача по справі на користь позивача підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 280 грн. 92 коп.

Outcome: partial