Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON], третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 23.07.2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. У шлюбі народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.01.2013 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишалася проживати із позивачем, спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з матір'ю та знаходитись на її повному матеріальному утриманні. З моменту припинення фактичних шлюбних стосунків, а саме з 2013 року відповідач не приймає жодної участі у вихованні, розвитку, лікуванні дитини. Також відповідач не надає матеріальної допомоги дитині, а щомісячні мінімальні витрати на дитину складають більше 3000, 00 грн. Просить суд позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], а також стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1000, 00 грн. щомісячно з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON]у судовому засіданні уточнили заявлені позовні вимоги, просили не стягувати з [PERSON]аліменти на утримання дитини, та підтримали позовну вимогу щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON]у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову в частині позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування. Суд, дослідивши доводи позивача та її представника, представника відповідача, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 23.07.2007 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №3128. У шлюбі народилася дитина - [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №3218, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 21.07.2009 року (а. с. 10). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.01.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджує копія зазначеного рішення (а. с. 11). Після розірвання шлюбу спільна дитина залишалася проживати із позивачем, спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з матір'ю, що підтверджується завіреною приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поліщук О. В. заявою (а. с. 12). Із відповіді Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська дитяча поліклініка №4» вих. №900 від 18.11.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS], перебуває під наглядом медичного закладу з народження. За період з 2013 року по теперішній час за медичною допомогою в поліклініку з хлопчиком зверталася мати, яка також здійснювала догляд за сином вдома під час захворювань, виконувала рекомендації лікаря щодо догляду, лікування дитини. Батько дитини в поліклініку за інформацією щодо стану здоров'я сина не звертався (а. с. 13). Як вбачається із відповіді ФО-П «[PERSON] вих. №20 від 04.11.2016 року, [PERSON] відвідував Дитячий центр [PERSON] «[INFO]» згідно договору, укладеного з його матір'ю - [PERSON] №027 про організацію тимчасового перебування дитини у групі центру. Стосовно батька дитини - [PERSON], адміністрація дитячого центру «[INFO]» не володіє достатньою інформацією, усі тематичні ранки за участю вихованців дошкільного закладу відвідувала мати хлопчика (а. с. 14). Із психолого-педагогічної характеристики [PERSON], наданої Харківським приватним навчально-виховним комплексом «Авторська школа Бойко» вбачається, що за період навчання дитини у даному закладі, педагогічний колектив школи мав можливість спілкуватися тільки з матір'ю дитини [PERSON] (а. с. 15). Оплата за навчання у Харківському приватному навчально-виховному комплексі «Авторська школа Бойко» здійснювала також лише мати - [PERSON], що підтверджують копії квитанцій (а. с. 16-17). Згідно інформації Харківської дирекції Поштамп-центр поштового зв'язку №1 вих. №09-07-1391 від 17.11.2016 року, згідно бази даних відділення поштового зв'язку Харків-166, за період з листопада 2015 року по 01.11.2016 року поштові перекази на ім'я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS], від [PERSON] в надходженні та виплаті не значаться (а. с. 18). Із відповіді Комунального закладу дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №399 комбінованого типу Харківської міської ради №42 від 17.11.2016 року видно, що батько - [PERSON] за період відвідування його сином дошкільного закладу не з'являвся, дитиною не цікавився. За період дитиною опікувалися мама - [PERSON] та бабуся - [PERSON] (а. с. 19). У відповідності із частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності із частиною 2 статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Як свідчать положення частини 4 статті 155 Сімейного кодексу України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний заклад або інший заклад в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Враховуючи викладене, а також висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, адже нехтування батьківськими обов'язками з боку батька принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивача та їхньої спільної дитини, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька у вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, проте вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved