Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, посилаючись на ст. 120 ЗК України, просить визнати державний акт на право власності на землю для обслуговування будинку по [ADDRESS] недійсним; скасувати рішення Червоноградської міської ради № 388 від 05.03.2009 року про приватизацію земельної ділянки по [ADDRESS]; визнати недійсним договір дарування від 12.12.2009 року, зареєстрований за № 1-2113, посвідченого державним нотаріусом Заєць М.В. На обґрунтування позову послався на те, що розпорядженням Виконкому Червоноградської міської ради № 83 від 11.05.1972 року на позивача був переоформлений гараж біля будинку [ADDRESS]. У 2002 році позивач оформив право власності на цей гараж, у зв'язку з чим йому було видано свідоцтво про право власності на гараж. 15.08.2013 року на сесії Червоноградської міської ради позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку. У вересні 2013 року звернувся із заявою у Відділ Держземагентства у м. Червонограді про складання технічного завдання на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по [ADDRESS], гараж [NUMBER], однак у такому йому було відмовлено, оскільки земельна ділянка приватизована [PERSON]. Зазначає, що з 1972 року користується гаражем, зберігає в ньому своє майно та автомобіль. [PERSON], достеменно знаючи, що гараж є власністю позивача, скориставшись службовою недбалістю працівників землеустрою, приватизувала земельну ділянку, на якій побудований гараж. Після цього дану земельну ділянку [PERSON] продала своїй дочці. 06.10.2014 року відповідач [PERSON] подала зустрічну позовну заяву, у якій просить усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою шляхом зобов'язання [PERSON] демонтувати за свій рахунок самовільно встановлений гараж, розміщений на належній їй земельній ділянці. На обґрунтування позову послалась на те, що її матері - [PERSON] належав на праві власності будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який у подальшому їй був подарований матір'ю разом із земельною ділянкою. Вважає, що з їхньої сторони не було захоплення будь-якої частини земельної ділянки, оскільки вони правомірно отримали документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку. [PERSON] самовільно на частині їхньої земельної ділянки встановив гараж та протягом тривалого часу користується ним. Представники позивача за первісним позовом у судовому засіданні позов підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві. Крім того, пояснили, що у 1966 році [PERSON] було виділено земельну ділянку по [ADDRESS] під будівництво гаража, який у подальшому був оформлений на позивача. Останній ним користується. Гараж знаходиться біля будинку відповідача, за однією огорожею. У 2013 році позивач хотів приватизувати земельну ділянку під гаражем, однак дізнався, що така належить відповідачу. Земельна ділянка відповідачів була придбана після того як позивач побудував гараж. Коли проводився землеустрій, працівники відділу Держземагенства зобов'язані були узгодити межі з сусідами. Під час приватизації земельної ділянки, гараж вже знаходився на ній. Просять позов задовольнити. Зустрічний позов не визнали, тому просять у його задоволенні відмовити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, зустрічний позов підтримала. Пояснила, що земельну ділянку приватизувала у 2009 році, гараж вже був. Просить відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] просить відмовити у задоволенні первісного позову як безпідставного та, крім того, застосувати строк позовної давності. Зустрічну позовну заяву просить задовольнити. Представник Червоноградської міської ради у судовому засіданні пояснила, що рішення Виконкому Червоноградської міської ради відповідає чинному законодавству, оформлене належним чином, тому скасовуванню не підлягає. Реєстрацією нерухомості займалось МБТІ. Відомостей в Держземагентстві про гараж не могло бути. Вважає, що земельна ділянка приватизована законно, гаража там не повинно бути. При вирішенні зустрічного позову поклалась на думку суду. Представник Відділу Держземагентства у м. Червонограді у судовому засіданні пояснила, що земля під гаражем, який належить позивачеві за первісним позовом, була приватизована по межі огорожі. При проведенні приватизації земельної ділянки не було відомо, що гараж належить іншій особі, оскільки враховується лише те, кому належить будинок. У подальшому подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі за з'явилися у судове засідання, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України від 25.10.2001 року № 2768-III (у редакції від 01.01.2002 року) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Установлено, що [PERSON] є власником гаража [NUMBER] у [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на будівлі від 08.05.2002 року, виданого на підставі рішення Червоноградського міськвиконкому № 126 від 25.04.2002 року (а.с. 26). Доказів укладання [PERSON] будь-яких цивільно-правових угод чи договору оренди у зв'язку з набуттям ним у власність зазначеного гаража суду не подано, а у судовому засіданні з пояснень його представника [PERSON] встановлено, що такі не укладалися. За таких обставин [PERSON] не набув права власності на земельну ділянку унаслідок набуття ним у власність гаража [NUMBER] у [ADDRESS], що виключає неправомірність прийняття Червоноградською міською радою рішення від 05.03.2009 року № 388 у частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS]. Отже, ураховуючи недоведеність [PERSON] обставин, на які він посилався та з якими пов'язував наявність підстав для задоволення свого позову: визнання недійсним державного акта на право власності на землю для обслуговування будинку по [ADDRESS]; скасування рішення Червоноградської міської ради № 388 від 05.03.2009 року про приватизацію земельної ділянки по [ADDRESS]; визнання недійсним договору дарування від 12.12.2009 року, зареєстрованого за № 1-2113, посвідченого державним нотаріусом Заєць М.В. Посилання позивача на ст. 120 ЗК України є помилковим, оскільки здійснене у сучасній її редакції без урахування правил застосування норм матеріального права, відповідно до яких застосуванню підлягають ті норми, які діяли на час виникнення спірних відносин - оформлення права власності на спірний гараж. Отже, у задоволенні первісного позову необхідно відмовити як безпідставного. У зв'язку з цим питання про застосування наслідків спливу строку позовної давності за заявою представника [PERSON] за цим позовом втратило своє значення та така судом не застосовується. Також суд звертає увагу на ту обставину, що оформленню [PERSON] свого права власності на спірний гараж передували рішення Виконкому Червоноградської міської ради депутатів трудящих Львівської області від 21.10.1966 року № 312 (а.с. 12), згідно з яким [PERSON] було виділено земельну ділянку під будівництво гаража по [ADDRESS] за рахунок вільної ділянки, та розпорядження цього Виконкому від 11.05.1972 року № 83 (а.с. 11), відповідно до якого у зв'язку виїздом з м. Червонограда [PERSON] його власний гараж біля будинку [ADDRESS] переоформлено на [PERSON], який проживає у м. Червонограді та має власну автомашину. У судовому засіданні представником Червоноградської міської ради подано іншу копію рішення Виконкому Червоноградської міської ради депутатів трудящих Львівської області від 21.10.1966 року № 312, завірену Державним архівом Львівської області 30.09.2014 року (а.с. 99), з якої видно, що [PERSON] було виділено земельну ділянку під будівництво гаража по [ADDRESS] (а не « [ADDRESS]», як це зазначено у поданій [PERSON] копії цього самого рішення). Оглянувши вищевказані дві копії рішення Виконкому Червоноградської міської ради депутатів трудящих Львівської області від 21.10.1966 року № 312, судом відмічено, що у поданій [PERSON] копії рішення номер адреси вулиці проставлено від руки (написано вручну), водночас у копії, поданій представником Червоноградської міської ради такий номер набраний машинописним текстом. Давши оцінку цим копіям одного і того самого рішення, суд надає перевагу копії, поданій представником Червоноградської міської ради, завірену Державним архівом Львівської області 30.09.2014 року, та вважає її автентичною. Як наслідок, суд ставить під сумнів правомірність спорудження спірного гаража на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та подальше оформлення права власності на нього за позивачем. Щодо зустрічного позову, суд виходить з наступного. Відповідач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями (далі - домоволодіння) і наданої для будівництва та обслуговування цього житлового будинку і господарських будівель земельної ділянки, що знаходяться по [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 12.12.2009 року (а.с. 87), укладеного з [PERSON] (відповідачем), виходячи з даних про реєстрацію цього права (а.с. 58). Зазначені домоволодіння та земельна ділянка належали [PERSON] на підставі відповідно нотаріально посвідченого 19.08.2003 року та зареєстровано в БТІ 17.09.2003 року свідоцтва про право на спадщину та державного акта на право приватної власності на землю, серії ЯЖ № 583206, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.08.2003 року, державну реєстрацію якого проведено 20.08.2009 року. Як на підставу свого позову про демонтування самовільно встановленого гаража [PERSON] посилається на самовільне зайняття земельної ділянки. З таким твердженням погодитися не можна, оскільки, як було зазначено вище, земельну ділянку під будівництво гаража по [ADDRESS] було виділено на підставі рішення Виконкому Червоноградської міської ради депутатів трудящих Львівської області від 21.10.1966 року № 312 [PERSON], який, як визнали сторони у судовому засіданні, й здійснив будівництво спірного гаража, переоформлення якого на [PERSON] відбулося згідно з розпорядженням цього Виконкому від 11.05.1972 року № 83. При цьому слід зазначити, що унаслідок переоформлення спірного гаража користування ним без користування земельною ділянкою, на якій він знаходиться, було б неможливим. У зв'язку з цим суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що з боку [PERSON] мало місце самовільне захоплення земельної ділянки. Крім того, зазначена земельна ділянка станом на 11.05.1972 року не належала [PERSON], право власності на яку у її чоловіка, яке перейшло до неї у порядку спадкування, виникло лише на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.1991 року (а.с. 14). Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Як установлено судом, [PERSON] не здійснював будівництво спірного гаража, виходячи з пояснень його представників, [PERSON] та представника [PERSON], його спорудив [PERSON], а тому [PERSON] не є належним відповідачем за зустрічним позовом і в його задоволенні до нього слід відмовити.

Outcome: dismissed