Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

У липні 2020 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» (далі також - ТОВ «Авіакомпанія Скайап», авіакомпанія, перевізник, відповідач) про стягнення вартості невикористаних авіаквитків, неустойки, інфляційної складової, трьох процентів річних та компенсації в загальному розмірі 44 324,57 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 31.01.2020 позивач придбала чотири авіаквитки Booking number HPFB72, а саме: два квитки сполученням Київ-Барселона з вильотом 22.04.2020 та два квитки у зворотному напрямку з вильотом 26.04.2020 на ім`я [PERSON] , [PERSON] зі сплатою їх вартості електронними засобами на загальну суму 11 699 грн. Організовував політ відповідач у справі рейсами PQ741 та PQ742. 13.03.2020 на електронну адресу позивача надійшов лист з офіційної електронної пошти відповідача про те, що у зв`язку з оптимізацією польотів авіакомпанія скорочує польотну програму і скасовує виконання рейсів PQ742 Барселона-Київ по п`ятницям та неділях з 29.03.2020 по 24.05.2020. У вказаному листі відповідач запропонував позивачу як альтернативу зміну дати вильоту без додаткових доплат або повернення вартості придбаних авіаквитків. 17.03.2020 позивач направила на офіційну електронну адресу відповідача лист про прийняте рішення щодо повернення грошових коштів за придбані квитки. 26.03.2020 позивач повторно направила лист на офіційну адресу відповідача щодо необхідності повернення грошових коштів або зміну дати квитків. 26.03.2020 від відповідача надійшло повідомлення про зупинення надання послуг перевезення у зв`язку з виниклою форс-мажорною обставиною - введеними в Україні карантинними обмеженнями. В цьому ж повідомленні містилася пропозиція скористатися послугами авіакомпанії після закінчення дії форс-мажорних обставин без будь якої доплати або здійснити повернення квитка згідно з правилами тарифу. 09.04.2020 позивач звернулася до відповідача з офіційним листом про повернення грошових коштів за невикористані авіаквитки. 01.04.2020 на електронну адресу позивача надійшла відповідь про те, що запит оброблений і потрібно очікувати зарахування коштів за квитки на картку позивача протягом двох-трьох тижнів, проте станом на день подачі позову до суду кошти повернуто не було. Посилаючись на те, що відповідач порушив зобов`язання за договором про авіаперевезення та неправомірно, на порушення вимог нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини в галузі авіаперевезення, не повернув вартість невикористаних авіаквитків, чим прострочив виконання грошового зобов`язання, позивач просить стягнути: вартість невикористаних авіаквитків в сумі 11 699 грн.; інфляційну складову в сумі 58,57 грн.; три проценти річних в сумі 86,30 грн.; неустойку в розмірі 1% вартості продукції за кожен день затримки повернення коштів, нараховану на підставі частини 9 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів», в сумі 10 529,10 грн.; компенсацію, нараховану на підставі пункту 5 глави 2 розділу XV «Авіаційних правил», в сумі 12 451,60 грн., а також покласти на відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 9 500 грн. Ухвалою суду (під головуванням судді Цимбал І. К.) від 31.07.2020 відкрито провадження за цим позовом та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 22.10.2020. 01.09.2020 від ТОВ «Авіакомпанія Скайап» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив про невизнання позову в повному обсязі та мотивував свої заперечення такими обставинами. Позивач не повідомила авіакомпанію щодо обраного нею варіанту повернення коштів (у вигляді промокоду на 120% вартості невикористаного квитка або додаткових послуг на будь-якому регулярному рейсі авіакомпанії; повернення коштів на рахунок, з якого було придбано авіаквитки) та не було долучено документи, що посвідчують її особу, у зв`язку з чим у відповідача були відсутні правові підстави визначати з власної ініціативи варіант повернення коштів. Що стосується вимог про стягнення компенсації за скасування рейсу, то відповідно до частини 2 статті 103 Повітряного кодексу України обов`язковою умовою її виплати є присутність пасажира для проходження реєстрації у час, що передбачений правилами перевізника. В даному випадку рейс не відбувся у зв`язку з запровадженням органами державної влади України тимчасового обмеження перетинання державного кордону та карантину для запобігання поширенню коронавірусної інфекції, що є форс-мажорною обставиною, існування якої звільняє від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання. 05.10.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив. 15.10.2020 та 19.10.2020 від представника позивача [PERSON] надійшли заяви про забезпечення його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Судове засідання 22.10.2020 не відбулося у зв`язку із зайнятістю судді в іншому засіданні та розгляд справи було перенесено на 17.11.2020. 06.11.2020 від представника позивача [PERSON] надійшла заява про забезпечення його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 12.11.2020 та 13.11.2020 від представника відповідача [PERSON] надійшли клопотання про відкладення розгляду справи. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2020 справу передано до провадження судді Трусової Т. О. 14.04.2021 та 16.04.2021 від позивача надійшли заяви-повідомлення про зміну її прізвища у зв`язку зі вступом у шлюб з [PERSON] на Сокол. 14.04.2021 та 16.04.2021 від представника позивача [PERSON] надійшли заяви про забезпечення її участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 14.04.2021 дана заява залишена без задоволення з підстав відсутності технічної можливості забезпечити участь представника позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 20.04.2021 від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі позивача за наявними у справі матеріалами. 23.04.2021 від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі позивача за наявними у справі матеріалами. 21.04.2021 від представника відповідача Хобти Д. О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Зважаючи на те, що справа перебуває в провадженні суду тривалий час, що свідчить про достатність часу для викладення сторонами позицій у спірних правовідносинах і надання заяв по суті справи на обґрунтування таких позицій та повторність неявки представника відповідача в судове засідання, суд не встановив підстав для відкладення розгляду справи та дійшов висновку про можливість її розгляду за відсутності сторін та їх представників, за наявними матеріалами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 31.01.2020 позивач через сайт SkyUp з використанням власної банківської карти (безготівковий розрахунок) придбала у відповідача чотири авіаквитки на рейси PQ741 та PQ742 з датою вильоту 22.04.2020 сполученням Київ - Барселона та 26.04.2020 сполученням Барселона - Київ на ім`я Tetiana Kirichko, Olha Ruskykh вартістю 11 699 грн. (а.с. 8-12). 13.03.2020 на електронну адресу позивача надійшов лист з офіційної електронної адреси відповідача про те, що у зв`язку з оптимізацією польотів авіакомпанія скорочує польотну програму і скасовує виконання рейсів PQ742 Барселона-Київ по п`ятницях та неділях з 29.03.2020 по 24.05.2020. У вказаному листі відповідач запропонував позивачу як альтернативу зміну дати вильоту без додаткових доплат або повернення вартості придбаних авіаквитків. 17.03.2020 позивач направила на офіційну електронну адресу відповідача лист про прийняте рішення щодо повернення грошових коштів на рахунок, з якого була оплачена вартість придбаних авіаквитків. 26.03.2020 позивач повторно звернулася до відповідача з аналогічним листом про повернення грошових коштів. Цієї ж дати (26.03.2020) відповідач направив на електронну адресу позивача лист з повідомленням про те, що у зв`язку з форс-мажорною обставиною (повним обмеженням авіасполучення в Україні з 17.03.2020 по 03.04.2020 та продовження цього терміну по 24.04.2020) авіакомпанія змушена призупинити надання послуг перевезення на весь період карантинних обмежень, у зв`язку з чим пропонує скористатись її послугами після закінчення дії форс-мажорних обставин без будь-яких доплат або здійснити повернення вартості квитка згідно з правилами тарифу. 09.04.2020 позивач поштою направила на адресу відповідача письмову заяву про повернення коштів за авіаквитки із зазначенням у ній номера рахунку, на який слід перерахувати кошти, до якої додала копію свого паспорта. Листом від 21.04.2020 відповідач повідомив позивача, що за результатами розгляду заяви від 13.04.2020 їй пропонується обрати варіант повернення коштів за придбані авіаквитки та надати засвідчену копію документу, що посвідчують особу. 12.05.2020 позивач повторно звернулася до відповідача з письмовою заявою про повернення коштів за авіаквитки, до якої додала копію свого паспорта. З пояснень сторін вбачається, що на дату розгляду справи кошти за невикористані авіаквиткипозивачу не повернуті. Правовідносини з приводу перевезення пасажирів і багажу повітряним транспортом регулюються як загальними положеннями ЦК України, зокрема, нормами глави 63 «Послуги. Загальні положення» та глави 64 «Перевезення», так і спеціальними нормативно-правовими актами - Повітряним кодексом України та Правилами повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу, затвердженими наказом Державної авіаційної служби від 26.11.2018 № 1239. Так, відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 910 цього Кодексу за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Статтею 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Процедура повернення коштів за авіаквитки у зв`язку зі скасуванням рейсу визначена Правилами повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу (далі - Правила), пунктом 1 Розділу 2 Глави XVIIІ яких передбачено, що примусове повернення коштів або перебронювання без застосування штрафних санкцій здійснюється, зокрема, у випадку скасування, перенесення, затримки рейсу, на який у пасажира заброньовано місце та оформлено квиток. У разі примусового повернення сума коштів, що повертається пасажиру, має дорівнювати: якщо жодну частину квитка не використано,- сумі, що дорівнює повній вартості квитка за ціною, за якою його було придбано. Пунктами 1-6 Розділу 1 Глави XVIII Правил встановлено, що повернення коштів за невикористаний квиток (його частину) авіаперевізник здійснює за місцем придбання квитка або в головному офісі авіаперевізника (офісі з продажу перевезень авіаперевізника) і в тій валюті, у якій квиток було оплачено. Повернення коштів в Україні авіаперевізник здійснює в національній валюті. У разі, якщо оплату було здійснено електронними засобами переказу коштів (банківською карткою), кошти повертаються на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток. Повернення коштів здійснюється: особі, що зазначена у квитку,- у разі сплати за перевезення готівкою або банківським переказом; на рахунок підприємства, установи тощо - у разі сплати за безготівковим розрахунком; на рахунок власника банківської картки, якою оплачено перевезення (у разі припинення діяльності банку перерахування коштів може бути здійснено на рахунок в іншому банку); спонсору, що сплатив за перевезення,- у разі оформлення квитка за повідомленням про попередню оплату (Prepaid Ticket Advice - РТА). Повернення коштів здійснюється за умови пред`явлення документів, що посвідчують особу, та документів, що підтверджують право на отримання грошових сум, визначених у пункті 3 цієї глави. Повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення (пред`явлення квитків до каси за місцем їх оформлення, отримання авіаперевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком), а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Строк повернення коштів розраховується з дня, наступного за днем отримання авіаперевізником або агентом з продажу документів, необхідних для здійснення операції повернення коштів. Правилами перевезення авіаперевізника може бути передбачена вимога обов`язкового письмового звернення щодо повернення коштів. З відзиву на позов вбачається, що обов`язкову письмову форму вимоги про повернення коштів встановлено пунктом 19.1.6 Правил авіаперевезення в Авіакомпанії Скайп. Із точного тлумачення формулювань наведених положень Правил можна зробити висновок, що умова пред`явлення документів, які посвідчують особу пасажира, передбачає особисте з`явлення особи до авіаперевізника, що дійсно створює складність у її виконанні. Незважаючи на те, що законодавчі та нормативно-правові акти України не містять положень щодо засвідчення копій особистих документів, суд визнає обґрунтованою вимогу відповідача про надіслання пасажиром копії паспорта, засвідченої його власноручним підписом, як альтернативу його особистого з`явлення до авіакомпанії, оскільки така вимога сприяє ефективній реалізації права пасажира на повернення коштів за невикористаний квиток, не суперечить Національному стандарту ДСТУ 4163-2020 та цілком відповідає звичаям ділового обороту. Визначальним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (статті 12, 81 ЦПК України). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Докази згідно положень статей 77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. На підтвердження вимог позову позивачем надано, зокрема, заяви, направлені на адресу відповідача 09.04.2020 та 12.05.2020, з вимогою про повернення коштів, додатками у яких зазначено копії її паспорта, однак доказів, які б підтверджували, що ці копії були засвідчені особистим підписом позивача, суду не надано. Зважаючи на викладене, суд погоджується з доводами відповідача щодо недотримання позивачем визначеного нормативно-правовими актами механізму взаємодії пасажира та авіаперевізника у зв`язку з поверненням коштів за скасований авіарейс. Водночас з огляду на те, що до позовної заяви додано копію паспорта [PERSON] , яка у встановленому процесуальним законом порядку скріплена власноручним підписом її представника, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача коштів, сплачених за придбані авіаквитки на скасовані авіарейси PQ741 сполученням Київ - Барселона, що мав бути здійснений 22.04.2020, та PQ742 сполученням Барселона - Київ, що мав бути здійснений 26.04.2020. Вирішуючи вимоги позову про стягнення штрафних санкцій за невиконання зобов`язань, суд виходить з такого. Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Такими наслідками є, зокрема, сплата неустойки. За положеннями статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (частина 1 статті 547 ЦК України). Відповідно до статті 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Зміст наведених норм цивільного закону свідчить про те, що неустойка (пеня, штраф) нараховується лише в тих випадках, якщо їх сплата або відшкодування передбачені законом або договором. Повітряний кодекс України та Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажуне містять умови, за яких авіаперевізником пасажиру - користувачу послуги з авіаперевезення, має бути сплачена пеня за затримку повернення коштів за скасований авіарейс. Водночас вимоги позивача про стягнення пені обґрунтовані посиланням на положення частини 9 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачене, що у разі розірвання споживачем договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Погоджуючись з доводами позивача про те, що дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється також на повітряні перевезення, що прямо передбачено частиною 3 статті 101 Повітряного кодексу України, суд між тим зауважує, що предметом регулювання статті 12 цього Закону є правовідносини, що виникають з реалізації продукції, яка є річчю. В даному випадку позивач придбала у відповідача послуги авіаперевезення, які споживаються в процесі їх надання, а відтак на спірні правовідносини положення статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються. Зважаючи на викладене, вимоги позову про стягнення неустойки є очевидно необґрунтованими і неприйнятним з огляду на законодавство. Вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних заявлені на підставі статті 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції), а три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. Відтак обов`язковою умовою нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних є прострочення виконання боржником грошового зобов`язання. Стаття 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. З огляду на положення пункту 5 Розділу 1 Глави XVIII, пункту 2 розділу 2 глави XV Правил та діючі у відповідача Правила авіаперевезення, у спірних правовідносинах крайній строк повернення коштів за скасований авіарейс не мав перевищувати семи днів з дня, наступного за днем отримання авіаперевізником письмової заяви позивача про повернення коштів та інших документів, необхідних для здійснення цієї операції, зокрема, засвідченої особистим підписом позивача копії її паспорта. Водночас за обставинами справи установлено недоведення позивачем позивачем факту надання відповідачу усіх документів, необхідних для здійснення операції повернення коштів, у зв`язку з чим є недоведеними і вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних. Вимога позову про стягнення компенсації за скасований рейс обґрунтована посиланням на положення пункту 5 розділу 2 Глави XV Правил, яким передбачено, що якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, авіаперевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю 1500 кілометрів або менше; 400 євро - для рейсів дальністю понад 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. Право пасажира на отримання компенсації у разі скасування рейсу передбачене також нормами розділу XIIIПовітряного кодексу України, проте за змістом частини 2 статті 103 цього Кодексу таке право у пасажира виникає лише за умови, що пасажир має підтверджене бронювання на відповідний рейс та присутній для проходження реєстрації у час, що передбачений правилами авіаперевізника та письмово зазначений (включаючи електронні засоби), або, якщо час реєстрації не зазначено, не пізніше ніж за 45 хвилин до зазначеного часу відправлення, чи забронював рейс, який затримано/перенесено авіаперевізником або фрахтувальником повітряного судна (туроператором) на інший рейс незалежно від причин затримки/перенесення. За приписами частини 1 статті 105 Повітряного кодексу України право на отримання компенсації за скасований рейс виникає у пасажира теж за певних умов, зокрема, у разі, якщо його не поінформовано про скасування рейсу щонайменше за два тижні до запланованого часу відправлення. Окрім того, частина 3 цієї норми передбачає, що перевізник не зобов`язаний виплачувати компенсацію, якщо він може надати підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія непереборної сили або надзвичайна ситуація, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 на усій території України установлено карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020. Рішенням РНБО України від 13.03.2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», введеним в дію Указом Президента України від 13.03.2020 № 87/2020, на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок вжиття обмежувальних заходів, спрямованих на запобігання поширенню в Україні гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, зокрема, щодо закриття з 0 год. 00 хв 17.03.2020 протягом наступних двох тижнів пунктів пропуску через державний кордон України для здійснення регулярного пасажирського сполучення. Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 № 228 «Питання перевезень авіаційним транспортом» зі змінами, внесеними на підставі постанови від 25.03.2020 № 239, на період з 24.03.2020 до 24.04.2020 заборонено прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорожі з туристичною метою. Наведене означає, що загроза поширення коронавірусної хвороби та введені у зв`язку з цим в Україні карантинні обмеження не залежали від волі учасників спірних правовідносин, ця обставина мала характер непереборної сили та унеможливлювала виконання зобов`язань за договором перевезення. Ця обставина впливала також і на дії позивача, оскільки за умови повного зупинення авіасполучення в Україні вона в будь-якому випадку не змогла б скористатись послугами перевезення. Отже ураховуючи відсутність визначених нормативно-правовими актами умов для виплати компенсації за скасований рейс та наявність обставини непереборної сили, що об`єктивно унеможливлювало виконання зобов`язань за договором авіаперевезення, вимоги позову в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. Зважаючи на результат розгляду справи та ураховуючи, що позивач як споживач звільнена від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір за ставкою, встановленою Законом України «Про судовий збір» для фізичних осіб за вимогу майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial