Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

У листопаді 2014 р. позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є у спільній частковій власності, в натурі, припинення права спільної часткової власності. У подальшому позивач уточнила позовні вимоги, в останній редакції просила суд припинити право власності відповідача на 1/3 частини нежилих приміщень з №1-№7 (групи приміщень № 90-А) першого поверху літера А, загальною площею 101,00 кв. м. у будинку [ADDRESS] в м. Києва та на 1/3 частину машиномісця [NUMBER] загальною площею 15,6 кв. м. у паркінгу у будинку № 6 по вул. Ольгинській в м. Києві, та у зв'язку із неможливістю виділу в натурі частки із майна виплатити компенсацію за належну їй 2/3 частину на машиномісце № [NUMBER] загальною площею 16,10 кв.м. у підземній автостоянці будинку № 49-а по вул. Володимирській у м. Києві, визнати за відповідачем право власності на суму в розмірі 593300,00 грн., припинити її право на 2/3 частки від вказаної суми, зарахувавши її частку в рахунок компенсації за припинену частку відповідача у спільному майні. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2014 року, яке набрало законної сили, їй та відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить наступне майно: нежилі приміщення з №1-№7 (групи приміщень № 90-А) першого поверху літера А загальною площею 101,00 кв. м. у будинку [ADDRESS] в м. Києві; машиномісце [NUMBER] загальною площею 15,6 кв. м. у паркінгу у будинку № 6 по вул. Ольгинській в м. Києві; машиномісце № [NUMBER] загальною площею 16,10 кв.м. у підземній автостоянці будинку № 49-а по вул. Володимирській у м. Києві. За [PERSON] визнано право власності на 2/3 частини вказаного майна, за [PERSON] відповідно на 1/3 частину майна. Також за [PERSON] визнано право власності на 2/3 частини грошових коштів в розмірі 593 300,00 грн., що становить 395 533,33 грн. за [PERSON], визнано право власності на 1/3 частину суми 593 300,00 грн., що становить 197 766,67 грн. Однак через вкрай неприязні стосунки з відповідачем позивач не може здійснювати право спільної часткової власності. Відповідач позбавив [PERSON] можливості доступу до належного їй майна і тому остання не може володіти, користуватися належним їй на праві власності майном. Добровільно вирішити питання щодо поділу майна в натурі відповідач відмовляється. Оскільки майно, що є у спільній частковій власності є неподільним, позивач не може виділити свою частку із майна в натурі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його відсутності та безпосередньо [PERSON], підтримав позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання був належним чином повідомлений, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Суд, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2014 року, яке набрало законної сили, позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить наступне майно: - нежилі приміщення з №1-№7 (групи приміщень № 90-А) першого поверху літера А загальною площею 101,00 кв. м. у будинку [ADDRESS] в м. Києві; - машиномісце [NUMBER] загальною площею 15,6 кв. м. у паркінгу у будинку № 6 по вул. Ольгинській в м. Києві; - машиномісце № [NUMBER] загальною площею 16,10 кв.м. у підземній автостоянці будинку № 49-а по вул. Володимирській у м. Києві. За [PERSON] визнано право власності на 2/3 частини вказаного майна, за [PERSON] відповідно визнано право власності на 1/3 частину цього майна. Також за [PERSON] визнано право власності на 2/3 частини грошових коштів у розмірі 593 300,00 грн., що становить 395 533,33 грн., за [PERSON], визнано право власності на 1/3 частину суми 593 300,00 грн., що становить 197 766,67 грн. Відповідно до положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх учасників, а за відсутності згоди спір вирішує суд. [PERSON] посилається у позові на те, що спільне користування і володіння майном є неможливим, оскільки між позивачем та відповідачем склалися вкрай неприязні стосунки, також сторони не можуть досягнути домовленості щодо користування майном. Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. Позивач заявила вимогу про припинення належного відповідачеві права на частку у нежилих приміщеннях з №1-№7 (групи приміщень № 90-А) першого поверху літера А загальною площею 101,00 кв. м. у будинку [ADDRESS] в м. Києві та машиномісця [NUMBER] загальною площею 15,6 кв. м. у паркінгу у будинку № 6 по вул. Ольгинській в м. Києві. Положеннями ст. 365 ЦК України передбачено можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому, відповідачу належить право власності на 1/3 частину у вказаному майні, що є спільною сумісною власністю сторін, і порівняно з часткою позивачки, яка становить 2/3, є незначною і не може бути виділена в натурі. Відповідач забезпечений житлом у [ADDRESS], де він зареєстрований, що підтверджується даними про реєстрацію відповідача за вказаною адресою (а. с. 7), крім того вказане майно є нежилим. Спільне володіння та користування майном, яке є неподільним, за встановлених судом обставин є неможливим. Враховуючи наведені обставини та приймаючи до уваги наявність у відповідача права на інше майно, зокрема друге машиномісце, суд приходить до висновку, що припинення частки, належної відповідачеві у вказаному майні не завдасть останньому істотної шкоди, що є вирішальною обставиною в даному випадку. З огляду на викладене, враховуючи наявність всіх обставин, встановлених ч. 1 ст. 365 ЦК України, дотримуючись пропорційності між переслідуваною метою та позбавленням особи її власності, суд, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно до абз. 2 п. 2 ст. 364, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 364 право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав компенсацію, припиняється з дня її отримання. В судовому засіданні встановлено, що відповідач фактично володіє та користується машиномісцем № [NUMBER] в паркінгу будинку № 49 по вул. Володимирській в м. Києві,проте відповідної матеріальної компенсації позивачеві не сплачує, як це передбачено положеннями ч.2 ст. 358 ЦК України. Враховуючи те, що майно є неподільним, виділити у натурі належну [PERSON] частку із вказаного майна неможливо. Позивач згодна на отримання компенсації вартості своєї частки у вказаному майні. Обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права відповідає діючому законодавству. При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що відповідач має можливість виплатити вказану компенсацію позивачу і тому приходить до висновку, що задоволення позову в цій частині не призведе до обмеження прав відповідача за рахунок позивача. Відповідно до висновку оцінювача від 28 липня 2014 року про ринкову вартість нежилих приміщень з №1-№7 (групи приміщень № 90-А) загальною площею 101,00 кв. м. у будинку [ADDRESS] в м. Києва, їх ринкова вартість складає 1 857 825 гривень, що на дату оцінки еквівалентно 158 075 доларам США. (а. с. 36). Відповідно до Висновку оцінювача від 04 серпня 2014 року про ринкову вартість машиномісця [NUMBER] загальною площею 15,6 кв. м. у підвалі підземного паркінгу будинку № 6 по вул. Ольгинській в м. Києві, його ринкова вартість складає 561 555 гривень, що на дату оцінки еквівалентно 46 940 доларам США. (а. с. 52). Відповідно до Висновку оцінювача від 04 серпня 2014 року про ринкову вартість машиномісця № [NUMBER] загальною площею 16,10 кв.м. у підвалі підземного паркінгу будинку № 49-а по вул. Володимирській у м. Києві, його ринкова вартість складає 591 765 гривень, що на дату оцінки еквівалентно 49 465 доларам США. (а. с. 68). Таким чином, позивач [PERSON] має сплатити відповідачу вартість належної йому 1/3 частини нежилих приміщень з №1-№7 (групи приміщень № 90-А)загальною площею 101,00 кв. м. у будинку [ADDRESS] в м. Києва та 1/3 частини машиномісця [NUMBER] загальною площею 15,6 кв. м. у підвалі підземного паркінгу будинку № 6 по вул. Ольгинській в м. Києві в розмірі 806460 грн. (619 275 грн. + 187 185 грн.). В свою чергу, відповідач [PERSON] має сплатити компенсацію за належну позивачеві 2/3 частини машиномісця [NUMBER] загальною площею 16,10 кв.м. у підвалі підземного паркінгу будинку № 49-а по вул. Володимирській у м. Києві в розмірі 394 510 грн. Оскільки вартість частки нежилих приміщень і машиномісця [NUMBER] по вул. Ольгинській, 6 в м. Києві перевищує вартість частки машиномісця № [NUMBER] по вулиці Володимирській, 49-а у м. Києві, з [PERSON] необхідно стягнути грошову компенсацію різниці вартості майна. При цьому, згідно рішення Апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2014 року було визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частини коштів, що становить 395 533 грн. 34 коп., а за [PERSON] - 1/3 частину коштів, що становить 197 766 грн.67 коп., та постановлено стягнути з останнього на користь позивача 395 533 грн. 34 коп., витрачених ним без згоди дружини. Враховуючи те, що відповідач вказані кошти не сплатив, суд вважає за можливе визнати за відповідачем право власності на всю вказану суму - 593300 грн., припинити право позивача на 2/3 частки від вказаної суми, та зарахувати її частку в рахунок компенсації за припинену частку відповідача у спільному майні. З урахуванням сум, що підлягають стягненню між сторонами як компенсації, а також припиненням права позивача на 2/3 частину на кошти в розмірі 593300,00 грн., остаточно позивач має компенсувати частку відповідача у спільному майні в розмірі 16416,67 грн. Вказана сума внесена позивачем на депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва № 37311001002807 в ГУ ДКСУ в м. Києві (код 820019) 16416 (шістнадцять тисяч чотириста шістнадцять) гривень 67 копійок, що підтверджується квитанцією № 1710019 від 24 листопада 2014 року (а. с. 107). З огляду на викладене суд вважає, що такий поділ майна, що є у спільній частковій власності найбільш враховує права та інтереси усіх співвласників. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача в розмірі 3654,00 грн.

Outcome: approved