Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що внаслідок скоєного [PERSON] злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме - дорожньо-транспортної пригоди, позивачу були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, матеріальна та моральна шкода. Посилаючись на викладене, з урахуванням уточнень просив стягнути на його користь з [PERSON], ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» матеріальну шкоду в сумі 18 284,28 грн., яка складається з: відшкодування втраченого заробітку (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності - 7153,00 грн., витрат на лікування - 3131,28 грн., виплаченого відшкодування пошкодженого автомобіля - 8000,00 грн.; та моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн., а всього - 28 284,28 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечував. Представник відповідача ПрAT «СК «AXA Страхування» у судове засідання не з'явився, надав суду заперечення, у якому просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі у зв'язку з тим, що ні позивач, ні його представник до ПрAT «СК «AXA Страхування» з заявою про настання страхового випадку та заявою на виплату не звертались, будь-яких документів не надавали. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи і надані докази, суд встановив наступне. 26 серпня 2011 року, близько, 02 год. 10 хв., [PERSON], будучи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем «TOYOTACOROLLA», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по пр-ту Косіора в м. Харкові на ділянці дороги в бік пр-ту Орджонікідзе, навпроти будинку № 15 по вул. Кармелюка, грубо порушив вимоги п. 12.2 та п. 12.3 ПДР України, не впорався з керуванням автомобіля, що призвело до наїзду на автомобілі марки «Volkswagen passаt», державний номерний знак 210579, та «ВАЗ-2108», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок чого постраждали працівники ДАІ та водій автомобіля марки «ВАЗ-2108» [PERSON] Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.05.2012 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, вирок набрав законної сили. Відповідно до вимог ст. 61 ЦК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно висновку судово-медичної експертизи [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров'я. Внаслідок отриманих ушкоджень позивач перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мєщанінова, що підтверджується випискою № 27463 від 06.11.2011 р. Йому було завдано матеріальної шкоди, яка включає в себе матеріальні витрати на придбання медикаментів та лікарських препаратів, що підтверджується наданими чеками. Крім того, внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «ВАЗ-2108», державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], і яким керував [PERSON] під час ДТП на підставі довіреності 03.07.2010 року. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи, проведеної в рамках кримінальної справи, розмір матеріальної шкоди, спричинений власнику вказаного вище автомобіля становить 6285,74 грн. Відповідач [PERSON] частково відшкодував позивачу шкоду у сумі 200 доларів США, що за курсом НБУ на час відшкодування складало 1600,00 грн., та 2 500,00 грн., що підтверджується копією чеку від 29.11.2012 року та не оспорюється сторонами. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «АХА страхування» (поліс № АА/4636478). Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) врегульовано відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За статтею 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] не звертався до ПAT «СК «АХА Страхування» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. Таким чином, саме [PERSON] повинен відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП [PERSON] Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Визначаючи відшкодування цієї шкоди [PERSON], суд виходить з того, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у лікарні невідкладної допомоги з 26.08.2011 року по 09.09.2011 року, тому з урахуванням мінімальної заробітної плати за цей період часу, сума відшкодування становить 519 грн. 47 коп. В результаті ДТП [PERSON] було завдано також моральної шкоди, яка виразилася в тому, що він був вимушений тривалий час лікуватися, пережив сильне нервове потрясіння, зазнав труднощі під час пересування та задоволення своїх фізіологічних потреб. Протягом кількох місяців був порушений нормальний спосіб життя його та його сім'ї. Частинами 1, 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд, враховуючи характер, тривалість та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, істотність вимушених змін у його житті, вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на його користь моральну шкоду у розмірі 7000,00 грн. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести шляхом надання належних і допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. До справ даної категорії такі випадки не відносяться. Ані позивачем, ані його представником не надано доказів того, що розмір матеріальної шкоди, спричинений власнику автомобіля «ВАЗ-2108», державний номерний знак [NUMBER], складає суму більшу, ніж зазначено у висновку експерта. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо витрат [PERSON] на придбання медикаментів та лікарських препаратів, то згідно наданих представником позивача документів: призначень лікаря, квитанцій і чеків на придбання ліків, витрати на лікування [PERSON] становлять 1015,00 грн. (а.с. 121-125, 128). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що внаслідок ДТП з вини відповідача [PERSON] [PERSON] завдана матеріальна шкода, яка складається з: витрат на лікування в розмірі 1015,00 грн., витрат за пошкоджений автомобіль - 6285,74 грн., відшкодування втраченого заробітку (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності - 519,47 грн., а всього - 7820,21 грн.; та моральна шкода в розмірі 7000,00 грн. Враховуючи, що [PERSON] у добровільному порядку відшкодував позивачу шкоду в загальному розмірі 4100 грн., з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 3720,21 грн. та моральна шкода в розмірі 7000,00 грн. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial