Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання фізичної особи - [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Донецька, громадянина України, РНОКПП - [NUMBER] , останнє відоме місце проживання якого [ADDRESS] , безвісно відсутнім. В обґрунтування заяви зазначила, що з [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. 28 грудня 2010 року заочним рішенням Київського районного суду м. Донецька шлюб між ними було розірвано. Від зазначеного шлюбу вони мають дитину, а саме доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею у м. Києві. За даними МВС України [PERSON] з 20 січня 2010 року перебуває у розшуку за скоєння злочину, відповідальність за який передбачена ч.3 ст.190 КК України. [PERSON] вона не бачила майже дев`ять років, та їй не відоме місце його перебування та проживання, так само донька не бачила свого батька. Однак існують труднощі в отриманні нотаріального дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі державного кордону України, в тому числі на відпочинок. В результаті озброєного конфлікту на Донбасі та у м. Донецьку, вона була вимушена виїхати з постійного місця проживання у м. Дніпро, а згодом переїхала разом з дитиною до м. Києва, де і проживає на теперішній час. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім їй необхідно для виїзду дитини за кордон на відпочинок, та оздоровлення. На даний час місце перебування [PERSON] не встановлене. У судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримують у повному обсязі та просять суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Донецької обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився,про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки, згідно ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно до ст.306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . В шлюбі у них [INFO] народилась донька [PERSON] (арк.с.5). 28 грудня 2010 року заочним рішенням Київського районного суду м. Донецька шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (арк.с.10). З відомостей МВС України Департаменту інформатизації (арк.с.22), вбачається що станом на 24 червня 2019 року за даними єдиної інформаційної системи МВС України, 20 січня 2010 року Ворошиловським районним відділом Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області [PERSON] , [INFO] оголошено в державний розшук за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Отже [PERSON] , дійсно відсутній за постійним місцем проживання більше одного року, а місце його перебування не встановлене. Рішення суду заявниці необхідно для виїзду дитини - [PERSON] , [INFO] , за кордон на відпочинок та оздоровлення. З урахуванням викладених обставин, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджуються доказами, які не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності. Разом з тим, згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою. Відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Згідно відомостей органу внутрішніх справ, що здійснюють розшук [PERSON] , дата його зникнення - 20 січня 2010 року . Заявник зазначає, що не бачила [PERSON] протягом дев`яти років. Таким чином останні відомості про місце перебування [PERSON] надходили у січні 2010 року, тому початком безвісної відсутності [PERSON] слід вважати 01 лютого 2010 року. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved