Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.11.2003 року між нею та відповідачем Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб, за актовим записом № 1543. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що сімейне життя поступово погіршилося. Позивач та відповідач разом не проживають з лютого 2018 року, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач та відповідач мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Тому, подальше спільне життя в якості подружжя є неможливим. За таких обставин позивач вважає, що примирення неможливе, оскільки шлюб носить виключно формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити спільним інтересам. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 05.12.2018 р. відкрито провадження та призначено підготовче засідання у вказаній справі. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 15.01.2019 р. підготовче провадження у справі закрито та призначений судовий розгляд. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомлені, відзив на позовну заяву не подав. За наявних підстав суд може ухвалити заочне рішення, як це передбачено ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.11.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області за актовим записом № 1543 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 8). Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку із різними поглядами на сімейне життя та обов'язки, різні інтереси, перестали розуміти та довіряти один одному, із-за чого відбуваються постійні сварки та суперечки. Спроби примирення, що вживалися позивачем позитивних результатів не дали. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, примирення теж не можливе. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом з позивачем. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України , позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved