Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

у липні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 15.04.2014 року. Від шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось. Впродовж року між ними виникали різного роду непорозуміння з приводу проведення часу дозвілля, відпочинку, витрачання коштів на забезпечення потреб сім'ї. Вони перестали розуміти один одного, з'явилося обопільне байдуже ставлення до взаємних прав та обов'язків, що виникають із шлюбу. Вищевказані обставини спровокували втрату почуття любові та взаєморозуміння. Майже рік разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення між ними не можливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Проте подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Вважає, що примирення між ними не можливе, оскільки вони разом не проживають протягом року. Вказала, що дитина після розірвання шлюбу проживатиме з нею. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, за місцем реєстрації. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав. Суд вважає за можливе у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України справу розглянути без участі відповідача, на підставі наявних в справі доказів, із винесенням заочного рішення по справі, оскільки відносно цього не заперечила позивач. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши письмову думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 15 квітня 2014 року, про що складено відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві відповідний актовий запис за № 202. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 15.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Від спільного проживання у сторін є донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER], виданим 02.09.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, протягом року разом, як сім'я, не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім'єю та відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для надання строку для примирення та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхньої дитини, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. Аналізуючи вищевказане, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved