Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

У липні 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на малолітню дитину: [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказує, що вона з відповідачем 09.02.2013 року уклала шлюб, від якого 14.04.2013 року народилася донька [PERSON]. З січня 2018 року шлюбні відносини фактично припинились, на що вплинула нездатність її та чоловіка знайти спільні інтереси, які б обєднували їх як подружжя, крім того, вони перестали планувати та проводити разом відпочинок і дозвілля, а повсякденний побут, відсутність взаєморозуміння та інші проблеми в сім'ї призвели до того, що вони з чоловіком втратили почуття кохання та поваги один до одного. Дитина проживає з позивачкою, перебуває на повному її утриманні. Батько офіційно не працевлаштований, а тому не має стабільного заробітку. Крім того, в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, у звязку з чим позивачка звернулась з вказаним позовом до суду, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки та понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі: розірвати шлюб з [PERSON], стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 3000,00 грн. та понесені судові витрати у розмірі 704,80 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, надав відзив на позовну заяву, в якому не заперечує проти розірвання шлюбу. В частині позовних вимог про стягнення з нього аліментів, заперечує проти того, що він не надає матеріальної допомоги дитині, оскільки після сумісного проживання з позивачкою, він постійно надавав грошову допомогу на утримання дитини, але по мірі своїх фінансових можливостей. Просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 800,00 грн., що буде становити не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обґрунтовуючи це тим, що станом на теперішній час він не має роботи та намагається працевлаштуватись. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні просила розірвати шлюб, зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 09.02.2013 року між її довірителем та позивачкою, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 800,00 грн. щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Вислухавши думку учасників процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.110\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони 09.2.2013 року зареєстрували шлюб у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 36, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб І-ЖС № 121545 . Від вказаного шлюбу 14.04.2013 року народилася дитина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (І-ЖС № 225579), виданого 25.04.2013 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 424. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, позивачка вважає, що подальше спільне життя з чоловіком та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам доньки, а тому не бажає збереження сім'ї, на розірванні шлюбу наполягає. Вказані обставини не заперечувались відповідачем у відзиві на позов. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та доведеними, оскільки позивачка вважає, що між нею та [PERSON] відсутні почуття взаємної поваги та любові, подальше спільне життя не можливе, оскільки такі відносини будуть лише шкодити інтересам сторін у справі, інтересам їхньої дитини. Положеннями ч.2 ст.114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При вирішенні позову про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Згідно наданої суду Довідки ОСББ «Мурманська-3» від 19.06.2018 року, позивачка [PERSON] разом з донькою [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. Дитина перебуває на утриманні матері, домовленості з батьком, який проживає окремо, щодо участі в утриманні дитини сторони не мають. Згідно Відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/5160 від 16.07.2018 року, [PERSON], 200.07.1980 року народження зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно Довідки Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя №02-09/1324 від 19.06.2018 року, на обліку якого з 06.02.2018 року перебуває позивачка, остання має статус безробітної, що також підтверджується копією трудової книжки [PERSON] Позивачка в обґрунтування позову вказує, що розмір заявлених у позові аліментів 3000,00 грн. обумовлений тим, що вона вимушена сплачувати частину комунальних послуг за житло, в якому вона мешкає разом з дочкою, несе витрати, повязані з відвідуванням донькою дитячого садку, її харчуванням, придбанням їжі, ліків, одягу та інше. [PERSON] не працює, не має постійного заробітку, інших осіб на утриманні немає. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2\~ст.182\~СК України\~передбачено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.\~191\~СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Приймаючи до увагі встановлені судом обставини щодо матеріального стану сторін, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що вимоги позову про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі підлягають задоволенню, однак суд вважає, що заявлена позивачкою сума аліментів у розмірі 3000,00 грн. обєктивно не обґрунтована майновим станом платника аліментів [PERSON], а тому має бути\~\~зменшена до 1000,00 грн., що становитиме не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 12 та ст. 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні\~\~ права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу\~\~своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, доведеними належними і допустимим доказами, а тому підлягають задоволенню частково з вищенаведених підстав. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати, повязані із сплатою судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу у розмірі 704,80 грн., а також суд присуджує з відповідача стягнення судових витрат, повязаних з розглядом позову про стягнення аліментів у розмірі 704,80 грн. в дохід держави.

Outcome: partial