Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що на підставі договору дарування від 22 липня 2003 року їй належить 19/50 частки житлового будинку [ADDRESS] з відносними до нього надвірними господарськими будовами та спорудами. 31/50 частини зазначеного домоволодіння належить відповідачці [PERSON] Останнім часом вона з відповідачкою не може дійти згоди щодо питання спільного володіння та користування надвірними будовами та спорудами домоволодіння. Відповідачка періодично забороняє їй користуватися тими чи іншими будівлями, наприклад, вбиральнею літ. И-1, сараєм літ. З-1 та літньою кухнею літ. Ж-1, погребом літ. А1/п вважаючи ці об'єкти особистою власністю та стверджуючи, що позивачка не має жодного права на це майно. Через це у них часто виникають спори та конфліктні ситуації. За таких обставин, позивачка змушена звернутися до суду за захистом свого права власності, способом захисту свого права у цій ситуації, позивачка вбачає у розділі спільного домоволодіння та виділі в натурі частки кожному зі співвласників відповідно до розміру його долі у спільному домоволодінні. Враховуючи порядок користування спільним домоволодінням, що історично склався між позивачкою та відповідачкою, враховуючи розмір ідеальних часток, що належать кожному із співвласників у спільному майні, просила виділити їй в особисту власність: житлову прибудову літ. А1-1, загальною площею 52,2 кв.м., житловою площею 19,4 кв.м., яка складається з коридору 1, площею 2,5 кв.м., житлової кімнати 2, площею 7,8 кв.м., житлової кімнати 3, площею 11,6 кв.м., кухні-їдальні 10, площею 26,6 кв.м., санвузла 11, площею 3,7 кв.м., а також погріб літ. А1/п. Усі інші надвірні будівлі та споруди домоволодіння, просила виділити в особисту власність відповідачки. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, є визнання права. У відповідності до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно договору дарування, укладеного 22 липня 2003 року між [PERSON] та [PERSON], остання подарувала [PERSON] 19/50 частки жилого будинку [ADDRESS] з усіма відносними до нього надвірними господарськими будівлями і спорудами. Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за номером 1979. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7344423 МКП «Маріупольське БТІ» 26 травня 2005 року проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на 19/50 частини жилого будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 22 липня 2003 року, реєстраційний номер 1693451. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 23 вересня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]». З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивачка [PERSON] дійсно є власницею 19/50 частки житлового будинку [ADDRESS] з відносними до неї надвірними господарськими будовами та спорудами. Інші 31/50 частки вказаного вище житлового будинку з відносними до неї надвірними господарськими будовами та спорудами належить відповідачці [PERSON] Згідно технічного паспорту від 26 червня 2010 року, до складу домоволодіння [ADDRESS] входить житловий будинок літ. А-1, житлова прибудова літ. А1-1, літня кухня літ. Ж-1, сарай літ. З-1, вбиральня літ. И-1, погріб А1/п, огорожа № 1. Житлова прибудова літ. А1-1 має загальну площу 52,2 м.кв., житлову площу 19,4 м.кв, та складається з: коридору 1, площею 2,5 м.кв., житлової кімнати 2, площею 7,8 м.кв., житлової кімнати 3, площею 11,6 м.кв., кухні-їдальні 10, площею 26,6 м.кв., санвузла 11, площею 3,7 м.кв., а також погрібу літ. А1/п. Відповідно до частини 1 статті 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно частини 3 статті 358 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно частини 1 статті 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Враховуючи порядок користування домоволодінням [ADDRESS], що історично склався між позивачкою та відповідачкою, враховуючи розмір ідеальних часток, що належать кожному із співвласників у спільному майні, суд вважає, що справедливим, та таким, що не порушуватиме прав та законних інтересів жодної із сторін буде такий виділ часток в натурі. Позивачці [PERSON] має бути виділено в особисту власність житлову прибудову літ. А1-1, загальною площею 52,2 кв.м., житловою площею 19,4 кв.м., яка складається з коридору 1, площею 2,5 кв.м., житлової кімнати 2, площею 7,8 кв.м., житлової кімнати 3, площею 11,6 кв.м., кухні-їдальні 10, площею 26,6 кв.м., санвузла 11, площею 3,7 кв.м., а також погріб літ. А1/п. Відповідачці [PERSON] має бути виділено в особисту власність житловий будинок літ. А-1, літню кухню літ. Ж-1, сарай літ. З-1, вбиральню літ. И-1, огорожу № 1. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки, щодо виділу їй в натурі 19/50 частини жилого будинку [ADDRESS] з відносними до цієї частини надвірними господарськими будовами та спорудами.

Outcome: approved