Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, просить зобов'язати відповідача зарахувати на її користь незаконно списану суму грошових коштів у виді пенсії в розмірі 3250грн. з належного їй карткового рахунку. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилається на те, що 09.01.2013 між нею та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку, відповідно до умов якого, позивачці було відкрито рахунок за тарифним пакетом «Пенсійний» та надано платіжну картку типу «MasterCard Electronic». 11.01.2014 року приблизно о 18.10год. при спробі зняти з карткового рахунку нараховану Пенсійним фондом України суму пенсії в розмірі 3250грн. через банкомат, що розташований по [ADDRESS] останніх на рахунку не виявилось. 20.01.2014 вона звернулась до відповідача з заявою про повернення належних їй грошових коштів в сумі 3250 грн. Листами відповідача від 24.02.2014 та від 22.04.2014 їй було відмовлено та одночасно роз'яснено про необхідність звернутися з цього приводу до правоохронних органів. Зауважила, що вона не надавала відповідачу розпоряджень на списання з її рахунку будь-яких грошових коштів. Таким чином вважає, що дії відповідача щодо списання грошових коштів з рахунку позивачки є незаконними. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені у позові оставини, просила позов задовольнити. Додатово зазначила, що вказана сума грошових коштів була знята 10.01.2014 та 11.01.2014 у м. Донецьку, однак вона весь цей період знаходилась на робочому місці в м. Києві. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи свого представника в судове засідання не направив, причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за відсутності представника суду не надав. Надав письмові заперечення, згідно яких просив відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що транзакції у вказаний вище період не проводились представниками АТ «Ощадбанк», оскільки останні не мають доступу до платіжної картки та не володіють інформацією щодо персонального ідентифікаційного кода (ПІН-кода) держателя картки. Одночасно зазначає, що списання вказаної суми грошових коштів відбулось через банкомат, встановлений у м. Донецьк за допомогою платіжної картки із введенням відповідного ПІН-кода. Крім того зазначає про відсутність жодних доказів вини відповідача, а тому вважає позов безпідставним та необгрунтованим. Суд, враховуючи думку позивачки, на підставі ч.2 ст.169 ЦПК України, визнав можливим розгляд справи за відсутності представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом дослідження, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При з'ясуванні та встановлені обставин справи суд виходить з вимог ч.1 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, вимог ст.58, ст. 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів та положень ч.1 ст.61 ЦПК України, відповідно до якої, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 09.01.2013року між позивачем та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку, відповідно до умов якого, позивачці було відкрито рахунок [NUMBER] за тарифним пакетом «Пенсійний» та відповідно надано платіжну картку типу «MasterCard Electronic». (а.с.7-11) 20.01.2014 позивачка звернулась до відповідача із претензією, згідно якої повідомила останнього про відсутність нарахованих Пенсійним фондом України грошових коштів у виді пенсії в розмірі 3250грн. на вказаному картковому рахунку при спробі їх зняти 11.01.2014 через банкомат, який встановлений по бул. Т.Шевченка, 8 в м. Києві та відповідно просила повернути безпідставно списану вказану суму грошових коштів. (а.с.19-20) Листом відповідача від 22.04.2014 №20/03/123, останній відмовив позивачці у поверненні вказаної суми грошових коштів з підстав недоведеності факту компрометації означеної платіжної картки. (а.с.22) Статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Згідно із п.6.9 Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк», які доводяться шляхом публічного письмового оголошення установі банку, а також шляхом розміщення на офіційному сайті банку, що зазначено у договорі на відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, банк не несе відповідальності перед клієнтам за операції в банкоматах/платіжних терміналах, здійснені з використанням платіжних карток, для здійснення яких необхідно вводити ПІН-код, за винятком випадків їх технічної несправності. Як вбачається з наявних в наданих суду матеріалах справи даних, вказана сума грошових коштів була списана з карткового рахунку належного позивачці внаслідок здійснення правомірних транзакцій (із застосуванням платіжної картки належної позивачці), а не у зв'язку з технічними несправностями технічно-системного характеру, що виникли з вини відповідача. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що списання грошових коштів з карткового рахунку належного позивачці відбулось з вини відповідача суду не надано. Іншого судом не встановлено. Відтак відсутні підстави стверджувати про незаконне списання відповідачем 3250грн. з карткового рахунку належного позивачці. Твердження позивача про те, що вказана сума грошей була знята у період з 10.01.2014 по 11.01.2014 через банкомат, встановлений у м. Донецьку, тоді як вона в цей час знаходилась у м. Києві не свідчать про доведеність вини відповідача, яка полягає у незаконному списанні грошових коштів в сумі 3250грн. з рахунка позивачки. Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, позивачка не довела, що діями відповідача порушені її права та інтереси, а тому суд вважає відсутніми підстави для повернення позивачці грошових коштів в сумі 3250грн. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов безпідставним, необґрунтованим, а тому таким, що не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed