Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

У липні 2016 року позивач - ПАТ «УКРСОЦБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 30 липня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №990/03-15, згідно умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості в межах максимального ліміту в сумі 450 000,00 грн., зі сплатою 16% відсотків річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 29 липня 2022 року, на умовах визначених Договором кредиту. Відповідно до Додаткового договору №1 від 07 грудня 2007 року до Договору кредиту № 990/03-15 від 30 липня 2007 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], сторони домовились, що надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами, зі сплатою 16 відсотків річних, в межах максимального ліміту заборгованості до 700 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості до 29 липня 2027 року, на умовах визначених Договором кредиту. Відповідно до Додаткового договору № 2 від 14 липня 2009 року до Договору кредиту № 990/03-15 від 30 липня 2007 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], сторони домовились, що надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами, зі сплатою 18% відсотків річних, в межах максимального ліміту заборгованості до 768 353,54 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості до 29 липня 2027 року, на умовах визначених Договором кредиту. 30 липня 2007 року між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк» (на теперішній час ПАТ «Укрсоцбанк») в забезпечення виконання зобов'язань за Договором Кредиту було укладено іпотечний договір № 706 від 30 липня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1881, згідно умов якого в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» було передано нерухоме майно (житлове приміщення), а саме: в житловому будинку літ. А-7[ADDRESS], яка складається з: 1-коридор, 2,4,5- кладові, 3,6,7 -житлові, 8-ванна, 9- туалет, 10-веранда загальною площею: 109,8 кв.м., житловою плогцею: 71,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Договору про внесення змін та доповнень №1 від 07 грудня 2007 року до Іпотечного договору № 706 від 30 липня 2007 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], сторони домовились, що надання Кредиту буде здійснюватися в межах максимального ліміту заборгованості до 700 000,00 гривень з кінцевим терміном повернення заборгованості до 29 липня 2022 року, на умовах визначених Договором кредиту. За взаємною згодою сторін цього Договору вартість Предмету іпотеки складає 1 010 000,00 грн. Право власності Іпотекодавця на Предмет іпотеки набуто на підставі свідоцтва про право власності б/н від 05.09.2002 року, видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.04.2002 р. за № 825. Відповідно до умов Договору кредиту (п. п. 3.3.7., 3.3.8., 3.3.10, 3.3.12), боржник взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобов'язань у визначений термін. Однак, Боржник порушив взяті на себе зобовязання і станом на 30.05.2016 року сума заборгованості по Договору Кредиту складає 2 120 084,04 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 710 033,54 грн. з якої: строкова заборгованість за кредитом - 459 643,54 грн.; прострочена заборгованість за кредитом - 250 390,00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 903 355,69 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 111 348,28 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам - 288 704,31 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 29 783,91 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 76 822,32 грн. Відповідно п. 4.1. іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором кредиту, позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Просили суд, звернути стягнення за іпотечним договором №706 від 30 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1881 згідно умов якого в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» було передано нерухоме майно (житлове приміщення), а саме: в житловому будинку літ. А-7[ADDRESS], яка складається з: 1-коридор. 2.4,5- кладові. 3,6,7 -житлові. 8-ванна. 9- туалет. 10-веранда загальною площею: 109,8 кв.м., житловою площею: 71,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]; визначити у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 41 Закону України «Про іпотеку», шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, початкову ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити вимоги Публічного акціонерноіо товариства «УКРСОЦБАНК» за кредитним договором № 32.2-990/03-15 від 30 липня 2007 року у розмірі 2 120 084,04 грн., та усі витрати, пов'язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки; стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]), на корисгь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, ОКНО 00039019. т/р 29091805130003, сплачений судовий збір за подання даного позову у розмірі 31 801,26 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Третя особа в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 990/03-15 (далі кредитний договір), згідно умов якого позивач надав [PERSON] кредит у вигляді траншів, зі сплатою 16 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному даним договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 450 000,00 гривень з відповідним графіком змін максимального ліміту заборгованості, в межах максимального ліміту заборгованості, та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом 29 липня 2022 року (а.с.11-16). Згідно даного договору, кредит наданий позичальнику на споживчі цілі з встановленням іпотеки. 07 грудня 2007 року сторони уклали Додатковий договір №1 до Договору кредиту № 990/03-15 від 30 липня 2007 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], згідно умов якого сторони домовились, що надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами, зі сплатою 16 відсотків річних, в межах максимального ліміту заборгованості до 700 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості до 29 липня 2022 року, на умовах визначених Договором кредиту, та збільшили вартість предмета іпотеки до 1\~010\~000,00 грн. (а.с. 18-19). 14 липня 2009 року сторони уклали Додаткову угоду № 2 до Договору кредиту № 990/03-15 від 30 липня 2007 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], згідно умов якої досягли згоди, що надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами, зі сплатою 18% відсотків річних, в межах максимального ліміту заборгованості до 768 353,54 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості до 29 липня 2027 року, на умовах визначених Договором кредиту (а.с. 20-21). Позивач свої зобов'язання за вищевказаним Кредитним договором № 990/03-15 від 30 липня 2007 року виконав належним чином, надавши [PERSON]кредитні кошти на загальну суму 390\~000,00 грн., шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, що підтверджується відповідними заявами на видачу готівки за період з серпня 2007 року по грудень 2007 року (а.с. 30-40) Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 572 ЦК України регламентовано, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. В якості забезпечення виконання зобов'язань, передбачених вищевказаним договором надання відновлювальної кредитної лінії № 990/03-15 від 30 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] (іпотекодавець), було укладено іпотечний договір №706, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 30 липня 2007 року за реєстровим № 1881, за яким іпотекодавець надав банку в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: в житловому будинку літ.А-7 квартира №28, яка складається з: 1-коридор, 2,4,5-кладові, 3,6,7-житлові, 8-ванна, 9-туалет, 10-веранда, загальною площею 109,8 кв.м, житлова площа-71,2 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS], право власності набуто на підставі свідоцтва про право власності б/н від 05.09.2002 року, видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення виконачого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.04.2002 року за № 825. Згідно п. 1.2 вказаного договору іпотеки, сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 600 000,00 грн. (а.с.22-25). В п.4.1, 4.2 вказаного іпотечного договору вказано, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобовязань за догором кредиту, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.24). 07 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до іпотечного договору№ 706 від 30 липня 2007 року, в якому зазначено, що за взаємною згодою сторін даного договору вартість предмету іпотеки складає 1\~010\~000,00 грн., а також сторони домовилися, що надання кредиту буде здійснюватися в межах максимального ліміту заборгованості до 700\~000,00 грн. з кінцевим терміном повернення - 29 липня 2022 року (а.с.26-27). 14 липня 2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено договір №1 про внесення змін до іпотечного договору №706, згідно якого пункт 4.5 договору викладено в новій редакції: «4.5 Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: 4.5.1 на підставі рішення суду; або 4.5.2. на підставі виконавчого напису нотаріусу; або 4.5.3. шляхом організації Іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому ст.6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним борговм та іпотечні сертифікати», або 4.5.4 на підставі цього застереження, яке є договором про задоволення вимог іпотекодержателя, відповіднл до ст.36 Закону України «Про іпотеку» одним із наступних способів: 4.5.4.1. шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечних іпотекою зобовязань в порядку, встановленому ст.37 ЗУ «Про іпотеку»; або 4.5.4.2. шляхом продажу предмета іпотеки іпотеко держателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку встановленому ст.38 ЗУ «Про іпотеку», за ціно, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна (а.с. 28-29). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору № 990/03-15 року відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобовязань, та припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом у строк обумовлений договором. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 30 травня 2016 року сума заборгованості [PERSON] за договором кредиту № 990/03-15 від 30 липня 2007 року складає 2 120 084,04 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 710 033,54 грн. (строкова заборгованість за кредитом - 459 643,54 грн.; прострочена заборгованість за кредитом - 250 390,00 грн.); заборгованість за простроченими відсотками - 903 355,69 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 111 348,28 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам - 288 740,31 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 29 783,91 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 76 822,32 грн. (а.с.7-10). У звязку з невиконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором, 01 червня 2016 року позивач направив на адресу відповідача вимогу в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку» № 08.406-297/9311 про погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 30 травня 2016 року становила 2\~120 084,04 грн. (а.с.42 44). Однак, вимога позивача залишилася не виконаною позичальником. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі на підставі укладених кредитного договору та договору іпотеки, яким забезпечено виконання кредитного договору, регулюються відповідними нормами\~Цивільного кодексу України\~та спеціального\~Закону України «Про іпотеку». Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку»,\~\~іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання,\~\~іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів. У відповідності до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена,- звернути стягнення на предмет застави у випадках, встановлених договором. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Як вже зазначалося, Відповідачу надсилалася відповідна вимога, яка залишилася без задоволення. Згідно п. 37 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Згідно пункту 4.5 договору №1 про внесення змін до іпотечного договору №706, посвідченого 30.07.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального окргу [PERSON] за реєстровим №1881, сторони обумовили наступне: іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: 4.5.1 на підставі рішення суду; або 4.5.2. на підставі виконавчого напису нотаріусу; або 4.5.3. шляхом організації Іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому ст.6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним борговм та іпотечні сертифікати». Сторони обумовили, що вартість предмета іпотеки складає 1\~010\~000,00 грн. (п. 1.2 згідно договру про внесення змін та доповнень №1 до іпотечного договору №706 від 30.07.2007 року). Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Пунктом 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Пунктом 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на наведене суд вважає, що можливо звернути стягнення за іпотечним договором № 706 від 30 липня 2007 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1881, на нерухоме майно (житлове приміщення), а саме: в житловому будинку літ. А-7[ADDRESS], яка складається з: 1-коридор. 2.4,5- кладові. 3,6,7 -житлові. 8-ванна. 9- туалет. 10-веранда загальною площею: 109,8 кв.м., житловою площею: 71,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~\~висновку, що позовні вимоги Позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 31 801,26 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі ст. 526, 527, 546, 572, 575, 589, 590, 592, 610, 629, 1046, 1047 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», та

Outcome: approved