Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 10 листопада 2012 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Оскільки подружнє життя у них не склалося, на грунті взаємних непорозумінь, небажання рахуватись з інтересами один одного постійно виникали сварки, почуття любові та поваги один до одного ними втрачено, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просить шлюб розірвати. Позивач, будучи належно повідомленою про день час та місце розгляду справи, 17 грудня 2014 року подала до суду заяву про можливість слухання справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує (а.с. 13). Відповідач, будучи належно повідомленим про день час та місце розгляду справи, 17 грудня 2014 року подав до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності, заявлені вимоги визнає (а.с. 14). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 10 листопада 2012 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 153, видане 17 грудня 2013 року виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 18 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київської області, актовий запис № 466, від спільного шлюбу у сторін 08 жовтня 2013 року народився син- [PERSON] (а.с. 8). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Між сторонами досягнуто згоди про те, що дитина буде проживати разом з матір'ю. Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач просив судові витрати на відповідача не покладати.

Outcome: approved