overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

У липні місяці 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що 07 червня 2013 року померла його баба [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,43 га, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №236013 виданого Чорнухинською районною державною адміністрацією 05 квітня 2004 року. Спадкоємцем за законом майна [PERSON] являлася його мати [PERSON], яка померла раніше спадкодавця, 15 грудня 2002 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем своєї баби за законом тому має право на спадкування майна померлої, земельної ділянки, Просить суд визнати право власності на земельну ділянку за ним. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі. Проти позову не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з»явилися суд вважає за можливе розглянути цивільну справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що 07 червня 2013 року померла баба позивача [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина земельна ділянка площею 2,43 га, яка належала покійній на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №236013 виданого Чорнухинською районною державною адміністрацією 05 квітня 2004 року. Спадкоємцем першої черги, в розумінні ст.1261 ЦК України майна [PERSON] є [PERSON] Мати позивача померла раніше спадкодавця, 15 грудня 2002 року. Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Із свідоцтва про народження позивача видно, що його мати [PERSON]. 19 листопада 1994 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] та змінив своє прізвище на «Нестеренко». Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 29 січня 2015 року вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON]. Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 29 січня 2015 року вбачається, що [PERSON] вийшла заміж 05 червня 1971 року за [PERSON] та змінила своє прізвище на «Кісіль». Оскільки [PERSON] є спадкоємцем майна своєї баби за законом, він має право успадкувати його, земельну ділянку. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При ухваленні рішення суд бере до уваги відсутність спору, а також те, що іншого шляху реалізувати своє право власності на земельну ділянку у позивача немає, тому вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

У липні місяці 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що 22 квітня 2008 року померла його баба [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, що складається з земельної ділянки площею 2,26 га, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №138052 виданого Чорнухинською районною державною адміністрацією 21 квітня 2005 року. Позивач є спадкоємцем майна померлої, за заповітом, тому має право на спадкування його майна, земельної ділянки, просив суд визнати право власності на земельну ділянку за ним. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, прохав суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з»явилися суд вважає за можливе розглянути цивільну справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що 22 квітня 2008 року померла баба позивача [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина земельна ділянка площею 2,26 га, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №138052 виданого Чорнухинською районною державною адміністрацією 21 квітня 2005 року. За заповітом, посвідченим секретарем Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області від 14 липня 2006 року, [PERSON], заповіла своє майно [PERSON]. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем майна своєї баби [PERSON] за заповітом, він має право на спадкування майна померлої земельної ділянки площею 2,26 га. Позивач має бажання прийняти спадщину, але через відсутність оригіналу Державного акту на землю не зміг своєчасно оформити право на спадщину скориставшись послугами нотаріуса. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.» При ухваленні рішення суд бере до уваги відсутність спору, а також те, що іншого шляху реалізувати своє право власності на земельну ділянку у позивача немає, а тому вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

У липні місяці 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина - житловий будинок із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], і належав їй на праві приватної власності. Позивач [PERSON] є спадкоємцем своєї матері за законом, тому має право на спадкування майна померлої, житлового будинку із господарськими будівлями. Просив суд визнати право власності на житловий будинок із господарськими будівлями за ним. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що [INFO] року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина - житловий будинок із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В зв»язку з відсутністю правовстановчих документів на будинок не має можливості оформити його скориставшись послугами нотаріуса. Просив суд визнати право власності на житловий будинок із господарськими будівлями за ним. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі. Проти позову не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина - житловий будинок із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], власником якого є [PERSON], що підтверджується витягом з по господарської книги №08 за 2011-2015 роки Вороньківської сільської ради від 31 травня 2016 року. Позивач є сином померлої [PERSON] і відноситься відповідно до ст.1261 ЦК України до першої черги осіб, які спадкують майно за законом, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем майна своєї матері [PERSON] за законом, він має право на спадкування майна померлої - житлового будинку із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. У матеріалах справи міститься відмова у вчиненні нотаріальних дій нотаріуса Чорнухинської державної нотаріальної контори Карбан Л.М. в зв»язку з відсутністю правоустановчих документів на майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.» Суд бере до уваги відсутність спору, а також те, що іншого шляху реалізувати своє право власності на будинок у позивача немає, а тому вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

У липні місяці 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що [INFO] року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина - житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок відсутній він не мав змоги оформити відповідні документи на своє ім'я і змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Сестра [PERSON] та брат [PERSON] відмовились від спадщини на користь позивача. В позовній заяві просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідач, представник Чорнухинської селищної ради, в судове засідання не з'явився. Суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. Отримати свідоцтво на право на спадщину спадкоємцю немає можливості в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що стало причиною звернення до суду. Іншого шляху для оформлення спадщини немає. Позивач є спадкоємцем майна [PERSON] за законом і має право на спадщину, що залишилася після її смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». Таким чином, є всі достатні підстави для визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташованого за адресою [ADDRESS] за [PERSON] При ухваленні рішення суд бере до уваги відсутність спору, а також те, що іншого шляху реалізувати своє право власності на житловий будинок у позивача немає, а тому вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

У липні місяці 2016 року позивач звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 22 жовтня 2011 року уклали шлюб, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 2155. Від шлюбу дітей не мають. Подружні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння, протилежних поглядів на шлюб та сім»ю, що призвели до припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягає на його задоволенні. Просить не надавати терміну для примирення, оскільки це повторне звернення до суду про розірвання шлюбу, збереження сім»ї є неможливим та шлюб за таких обставин підлягає розірванню. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав наполягає на його задоволенні, просить не надавати строку для примирення, так як сім»я розпалась остаточно і збережена бути не може. Суд, заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що сторони 22 жовтня 2011 року уклали шлюб, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 2155. Від шлюбу дітей не мають. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, припинили шлюбні відносини та наміру їх відновлювати не мають, спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд не вбачає підстав для надання строку для примирення подружжю, вважає, що сім»я збережена бути не може і шлюб підлягає розірванню. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

У липні місяці 2016 року позивачка [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В підтвердження своїх позовних вимог вказала, що 18 липня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чорнухинського районного управління юстиції Полтавської області. Від спільного проживання дітей не мають. Із-за постійних суперечок і конфліктів подружнє проживання надалі, позивачка вважає недоцільним. Шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Просила суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб, прізвище після розірвання шлюбу змінити на «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився про день час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь, належним чином. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, не піклуються один про одного, тому подальше збереження сім?ї і примирення сторін не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

У липні місяці 2016 року позивачка [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Обґрунтовуючи свої вимоги [PERSON] вказала, що 26 лютого 2011 року з відповідачем по справі зареєструвала шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області. 11 листопада 2013 року шлюб сторони розірвали. Від спільного проживання мають доньку: [PERSON], [INFO], яка перебуває на диспансерному обліку в лікаря-оториноларинголога має хронічний аденотонзиліт. Відповідач вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги не надає. Просила суд стягувати аліменти з [PERSON] на її користь на утримання доньки - [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень щомісячно до досягнення повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги змінила, просила суд стягувати аліменти з відповідача на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень, щомісячно. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] з 26 лютого 2011 року по 11 листопада 2013 року. Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження, батьком якої, записаний [PERSON]. Відповідач вихованням дитини не займається, добровільно матеріальну допомогу на утримання своєї доньки не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1,2,3 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання своєї доньки так як він працездатний і має можливість приймати участь у матеріальному забезпеченні своєї дитини. Позивачка доглядає за хворою дитиною, не працює і потребує матеріальної допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

У липні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що домоволодіння №31 по вул. Скрябіна у місті Дніпрі належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори. У вказаному домоволодінні зареєстрований її син, [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач з 2015 року в домоволодінні не проживає, за комунальні послуги не сплачує, жилою площею квартири не користується. Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилою площею домоволодіння №31 по вул. Скрябіна у місті Дніпрі. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся шляхом оголошення в газеті «Вісті Придніпровя», про причини своєї неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину ВСХ №239483 реєстр 3-1687 від 09.06.2006, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, позивачу на праві особистою приватної власності належить домоволодіння №31 по вул. Скрябіна у місті Дніпрі. В домоволодінні зареєстрований син позивача, [PERSON], проте з 2015 року, він в домоволодінні не проживає, жилою площею домоволодіння не користується, за комунальні послуги не сплачує. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, як відповідач з 2015 року не проживає в домоволодінні №31 по вул. Скрябіна у місті Дніпрі, суд вважає його таким, що втратив право користування жилою площею цього домоволодіння.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У липні місяці 2017 року [PERSON]. звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, дитина знаходиться на її утриманні, свої батьківські обов'язки щодо утримання своєї доньки відповідач не виконує, дитина знаходиться на утримання матері. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить на підставі ст. 180-183 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення за минулі роки до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обов'язки щодо утримання дитини відповідач не виконує. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При встановленні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також його можливість надавати утримання. Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід сягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

У липні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на її утриманні, свої батьківські обовязки щодо утримання своєї дитини відповідач не виконує. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить на підставі ст. 180-183 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них 06 липня 2014 року народилася донька, [PERSON]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обовязки щодо виховання та утримання дитини, відповідач не виконує. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved