Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У листопаді 2016 року заявник [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту дати народження та вважати правильною дату народження [INFO]. В обґрунтування вимог, викладених у заяві, зазначено про те, що при отриманні заявником Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 26,133, 135 Сімейного кодексу України від 17 листопада 2016 р. № 00017335920, виявлено, що Баранівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було допущено помилку в даті його народження, тобто не [INFO], а [INFO]. Згідно зі Свідоцтвом про народження, виданого Дубрівським сільЗАГС Баранівського району Житомирської області 27.10.1959 [NUMBER], [PERSON] народився [INFO]. Згідно з даними паспорта [NUMBER], виданого Московським РУГУ України в м. Києві 03.06.1997 року, [PERSON] народився [INFO]. Дата народження [PERSON] [INFO] також підтверджується заявою матері [PERSON], нотаріально засвідченою нотаріусом Баранівського районного нотаріального округу Присяжнюком В.О. та зареєстрована в реєстрі від 17.11.2016 за № 2581. Листом Баранівська комунальна центральна районна лікарня Житомирської області від 18.11.2016 № 1426 зазначено, що згідно номенклатури справ терміни збереження історії пологів складає 25 років, журнал обліку новонароджених у пологовому відділенні складає 25 років, тому в архіві дані документи щодо дати народження [PERSON] відсутні. З метою усунення неправильності запису про народження [PERSON] звернувся до Баранівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, але у відповідь отримав роз'яснення про неможливість внесення змін до актового запису цивільного стану № 78 від 27 жовтня 1959 р., зареєстрованого в Реєстрі 18 червня 2011р. за № 00043583212, в зв'язку з документальною непідтвердженістю, і можливістю внесення змін до Реєстру лише за рішенням суду. З урахуванням викладеного, актовий запис № 78 від 27 жовтня 1959 р., внесений в Реєстр актів цивільного стану громадян від 18 червня 2011р. за №00043583212 є неправильним. Внесення змін до актового запису про народження має для [PERSON] юридичне значення. У судовому засіданні заявник підтримав вимоги, викладені у заяві, та просив їх задовольнити. Заінтересована особи свого представника не забезпечила у судове засідання, про день, час повідомлені судом в установленому законом порядку. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України передбачено встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], його батьками є [PERSON] - батько, [PERSON] - мати, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданими Дубрівським сільЗАГС Баранівського району Житомирської області (а.с. 7). Згідно з даними паспорта [NUMBER], виданого Московським РУГУ України в м. Києві 03.06.1997 року, [PERSON] народився [INFO] (а.с.4-6). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 26,133, 135 Сімейного кодексу України від 17 листопада 2016 р. № 00017335920, встановлено, що Баранівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було допущено помилку в даті народження [PERSON], тобто не [INFO], а [INFO] (а.с.12). З метою усунення неправильності запису про народження [PERSON] звернувся до Баранівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, однак отримав роз'яснення про неможливість внесення змін до актового запису цивільного стану № 78 від 27 жовтня 1959 р., зареєстрованого в Реєстрі 18 червня 2011р. за № 00043583212, в зв'язку з документальною непідтвердженістю, і можливістю внесення змін до Реєстру лише за рішенням суду. Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази зібрані по справі, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення є обгрунтованою, оскільки наданими суду доказами підтверджується факт того що останній народився саме [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved