Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

У квітні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн., починаючи стягнення з дня припинення шлюбних відносин 30.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що дитина проживає разом із нею, знаходиться на її утриманні, а відповідач необхідної матеріальної допомоги не надає. Позивач в судовому засіданні на підставі домовленостей та взаємних поступок подала заяву про зменшення позовних вимог в частині суми щомісячного стягнення аліментів, зменшивши її розмір до 3 000,00 грн. Відповідач в судовому засіданні позов із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог визнав, не заперечував свого обов`язку утримувати дитину та зазначив що готовий сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн., щомісячно про що надав відповідну заяву. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи і надані докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2017 року, який розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.01.2020 року. Згідно свідоцтва про народження від 21.08.2018 року серії [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 7). В судовому засіданні з`ясовано та підтверджено сторонами, що [PERSON] із сином [PERSON] проживають окремо. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У позовній заяві позивач вважає за доцільне стягувати аліменти у твердій грошовій сумі вказуючи на нестабільність та неофіційність доходів [PERSON] , а останній не заперечує сплачувати кошти на утримання дитини у грошовій сумі, лише у меншому розмірі. Таким чином, суд визначає аліменти саме у твердій грошовій сумі враховуючи заяви і побажання сторін та обставини, що мають істотне значення для визначення їх розміру. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В свою чергу, зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Причому обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Таким чином, ініціюючи вимогу про стягнення певної суми коштів на утримання дитини, позивач має довести, що бажана сума до стягнення є принаймні половиною тієї суми, яка щомісячно витрачається на утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, в судовому засіданні [PERSON] подала заяву про зменшення позовних вимог в частині суми щомісячного стягнення аліментів, зменшивши її розмір до 3 000,00 грн., яку визнав відповідач. Згідно ч. 4. ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, оцінивши надані по справі докази, враховуючи визнання позову відповідачем та положення ст. 191 СК України, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частко, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, однак починаючи стягнення саме від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи те, що ні представником позивача ні представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати позивачем, та з іншої сторони відповідачем, коштів за надання їм правової допомоги, зокрема, не надано відповідних квитанцій, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, суд вважає за потрібне відмовити сторонам у стягненні таких витрат. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: partial