Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач - [PERSON] через свого представника звернувся в суд з позовом до відповідача - [PERSON], третя особа Бердичівський районний сектор державної міграційної служби УДМС України у Житомирській області про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зо підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15.05.2009 року. У вказаному вище будинку крім позивача зареєстрована відповідачка, яка є його колишньою дружиною, шлюб з якою було розірвано у 2011 році. З того часу вона виселилась з будинку й там не проживає. Таким чином, позивач, враховуючи, що відповідач у будинку не проживає більше одного року, не сплачує комунальні рахунки, не несе витрат по його утриманню, вважає, що відповідач втратила право на користування зазначеним житлом, тому просить суд його позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заперечень не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду письмове заперечення на позов, просив суд розглядати бех їх участі. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідач з 2011 року не проживає за місцем своєї реєстрації у житловому будинку, який є власністю позивача, суд вважає, що вона втратила право на користування цим житлом. Крім того, відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір у розмір 243,60 гривень. На підставі викладеного, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved