Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

у листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 липня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району у м. Києві за актовим записом № 475 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. В обґрунтування позову зазначає, що від шлюбу дітей не мають. Вже більше ніж вісім років позивач та відповідач проживають окремо, мають різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства, втрачені почуття взаємної любові та поваги. Фактично шлюбні відносини припинились з 2007 року, спільне господарство не ведеться, один про одного не піклуються, мають окремий бюджет, проживають окремо. Позивач вважає, що зберегти сімейні стосунки які не ґрунтуються на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаєморозуміння є неможливим, оскільки відсутність перелічених факторів буде суперечити спільним інтересам. Не зважаючи на ті обставини, що сторони фактично вже чужі люди та не проживають разом понад 5 років, відповідач не бажає йти до органів державної реєстрації актів цивільного стану та розірвати шлюб, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду. В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представника позивача - [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, також у заяві зазначено, що позов підтримує, просить його задовольнити та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомлені, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 липня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району у м. Києві за актовим записом № 475 (а.с 5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин з 2007 року, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved