Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON], третя особа Уманська МС УДМС України в Черкаській області про усунення перешкод в користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації . В позові позивач вказує, що вона є власником будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] Уманського району Черкаської області . Даний факт підтверджується договором купівлі - продажу жилого будинку від 14 жовтня 1997 року, посвідчений державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Кучер О.І.. Відповідачка, [PERSON], попросила прописати її у будинку, оскільки без прописки не могла отримувати кошти на малолітніх дітей. Відповідачка на даний час постійно проживає у с. Бабанка. Діти [PERSON] ходять до школи у с. Бабанка. На її прохання знятися з реєстрації відповідачка постійно каже, що зробить це пізніше , оскільки у неї немає часу. Така ситуація тягнеться уже більше чотирьох років. У вказаному будинку в даний час ніхто не проживає. Однак, зараз в силу життєвих обставин їй необхідно продати свій будинок. А відповідач чинить їй перешкоди тим, що не знімається з реєстрації у її будинку. Таким чином, [PERSON] втратила право користування житловою площею, розташованою за адресою : [ADDRESS] Уманського району Черкаської області. Добровільно виписатися з домоволодіння відповідач не бажає, тому позивач вирішила звернутися до суду з відповідною позовною заявою. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. В своїх поясненнях вона вказала, що дійсно вже п'ять років, як вона не проживає [ADDRESS], а проживає в с. Бабанка Уманського району. Однак вона не згодна виписатись із вказаного будинку так як купила його у позивачки. Договір був укладений усно. Після того, як вона там жила і робила ремонтні роботи, позивач вирішила вигнати її з будинку. Позивач дала їй п'ять тисяч, про що нею була написана розписка, що притензій до [PERSON], вона немає . Отримавши гроші вона виїхала, однак виписуватись не буде, поки їй не повернуть гроші за ремонт, який вона робила в будинку. Представник третьої в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON], кожний окремо, показали, що [PERSON] є власницею будинку по [ADDRESS]. [PERSON] дійсно проживала у вказаному будинку, однак на сьогодні проживає в с. Бабанка Уманського району. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. [PERSON], [INFO], зареєстрована та є власником будинку по [ADDRESS] Уманського району Черкаської області, що підтверджується договором купівлі - продажу жилого будинку від 14 жовтня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Кучер О.І. ( а.с. - 8 ) та технічним паспортом ( а.с.9- 11). [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] згідно довідки, яка видана Оксанинською сільською радою № 287 від 14.07. 2014 року ( а.с.-12 ), але фактично по місцю реєстрації не проживає . Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] (покази свідків, пояснення відповідача). Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі 6-ти місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.391 ЦК України , власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Беручи до уваги викладені обставини та відповідні їм правовідносини, у зв'язку з тим, що відповідач добровільно покинула житлове приміщення і з 2009 року відсутня в будинку по [ADDRESS] Уманського району Черкаської області, проживає за адресою: Черкаська область Уманський район с. Бабанка, позовні вимоги в частині визнання такою, що втратила право користування житлом, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов в даній частині підлягає до задоволенню. Згідно наказу № 1077 від 22.11.2012 року «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування осіб в Україні здійснюється територіальними підрозділами ДМС України та адресно-довідковими підрозділами територіальних органів ДМС України з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних. Реєстраційний облік ведеться у межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці відповідного адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України або територіального підрозділу ДМС України. Таким чином позовна вимога щодо зняття з реєстрації [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.214 ЦПК України, рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed