overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 04 червня 2004 року він з відповідачкою знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаємних почуттів, через те, що вони різні люди, з різним світоглядом, від чого між ними постійно виникали непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. [PERSON] вказує, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачкою не підтримує, близько півроку вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Спору стосовно виховання дитини на розподілу майна між ним та відповідачкою не існує. [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Спору стосовно виховання дитини та розподілу майна між нею та позивачем не існує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 червня 2004 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 461 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20 травня 2014 року). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24 січня 2006 року). Спір про місце проживання дитини відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 21 вересня 1996 року він з відповідачкою знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини у подружжя не склались через відсутність взаєморозуміння та втрату почуття любові. З липня 2011 року сторони не проживають разом. Спору стосовно розподілу майна між ними немає. У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 вересня 1996 року у Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1346 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21 вересня 1996 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17 квітня 1997 року). Спір про місце проживання дитини відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка позов визнала, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що 29.04.2007 він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, у зв'язку з чим протягом останніх двох років шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені. Подружніх відносин вони не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. Причиною припинення шлюбних відносин є несумісність їхніх з відповідачкою характерів, відмінність поглядів на життя, неможливість дійти єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем. Відповідачка не цікавиться проблемами сім'ї та проживає за власними інтересами, на ґрунті чого між ними виникали сварки при вирішенні різних питань життя їхньої сім'ї, ігнорувала його думки з цього приводу. Зусилля, які докладались ним для збереження сім'ї та шлюбу виявились марними. За таких обставин примирення між ними неможливе. Просить шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, строк на примирення просить не давати. Відповідач у судове засідання надіслала заяву про те, що справу просить розглянути в її відсутність, позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу згідна, строк для примирення просить не давати. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у тому числі права та інтереси дитини, оскільки проживання дитини в сім'ї, де відсутні любов, злагода, взаєморозуміння і взаємоповага, є сварки і взаємна неприязнь між батьками гірше впливають на дитячу психіку, ніж проживання дитини з одним із батьків, і примус батьків до спільного проживання всупереч їх волі та обставинам, що склалися, приведе до порушення прав дитини на належні умови життя, що є важливішим, ніж збереження шлюбу батьків. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 ''Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції'' у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 08 червня 1985 року відділом РАЦС Фастівського МРУЮ між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження II-БК № 459939. Подружнє життя у сторін не склалось, через різні характери почали виникати непорозуміння та сварки, що призвело до руйнування сім'ї. Від подружнього життя мають двох повнолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. З відповідачем подружніх стосунків не підтримує та примирення між сторонами неможливе. Позивач вважає що сімя стала носити формальний характер, тому просить розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не зявилася, надав суду заяву, що проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглядати справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 червня 1985 року відділом РАЦС Фастівського МРУЮ між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження II-БК № 459939. Подружнє життя у сторін не склалось, через різні характери почали виникати непорозуміння та сварки, що призвело до руйнування сім'ї. Від подружнього життя мають двох повнолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Подружніх сторони стосунків не підтримують. Позивач вважає що сімя стала носити формальний характер, тому просить розірвати шлюб. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 10 листопада 2001 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З 2003 року вони з відповідачкою шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає, що примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій вказала, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про можливість розгляду справи без її участі, в якій вказала, що з позовними вимогами згодна. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 листопада 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Полтави, про що зроблений актовий запис № 158. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. З 2003 року сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо; примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Згода про місце проживання та утримання неповнолітньої дитини між ними досягнута. Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачкою [PERSON] він перебуває в шлюбі, який зареєстрований 20.11.1982 р. Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області. Даний шлюб у них був не першим. Від спільного життя с відповідачкою вони не мають неповнолітніх дітей Фактично шлюбні відносини між позивачем [PERSON] В,Т. та відповідачкою [PERSON] припинились 30 років тому. Причиною розірвання шлюбу є взаємне непорозуміння, а також з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, ведення спільного господарства, втрати почуття кохання та поваги один до одного. Подальше сумісне життя з відповідачкою та примирення позивач вважає неможливим. Спір щодо майна, що є спільною сумісною власністю на даний час відсутній. На підставі вищевикладеного просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] У судове засідання зявився позивач [PERSON], повністю підтвердив всі обставини, які викладені в позовній заяві, додатково пояснив, що питання про розподіл майна в судовому порядку не розглядається, а причину його звернення до суду пояснив тим, що відповідачка добровільно в органи РАЦС для розірвання шлюбу, відмовляється приходити, тому позивач просив суд задовольнити його позовну заяву, розірвавши шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання зявилась відповідачка [PERSON] , яка пояснила, що шлюбні відносини між позивачем та нею припинились не 30 років тому, а десь 3-4 роки. Спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя в судовому порядку на даний час не вирішується тільки на даний час. Також пояснила, що позивач [PERSON] на протязі всього подружнього життя зраджував її. Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20 листопада 1982 року Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис №125, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС № 499828, виданим 20.11.1982 року. Від шлюбного життя сторони не мають неповнолітніх дітей. Спір щодо поділу майна, яке є спільною власністю подружжя буде вирішений сторонами в подальшому. Шлюбні відносини між сторонами припинилися з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, втрати почуття кохання та поваги один до одного. Подальше сумісне життя з відповідачкою та примирення позивач вважає неможливим. Відповідачка також пояснила, що шлюбні відносини припинились та позивач на протязі всього подружнього життя зраджував її. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 02 серпня 2006 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з кінця 2012 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18 липня 2014 року сторонам надавався строк для примирення. У судовому засіданні позивач після строку на примирення позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачка своє право на участь у судовому засіданні не використала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 02 серпня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 02 серпня 2006 року актовий запис № 778 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть з кінця 2012 року. Спір щодо місця проживання дитини [PERSON] відсутній. Встановивши, що позивач після терміну на примирення наполягає на розірванні шлюбу, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.01.2014 року він позичив відповідачу 20000 грн. на строк до 18 травня 2014 року, а 01 квітня 2014 року - 1200 грн. на строк до 31 травня 2014 року, про що остання написала розписки, однак у визначений строк грошові кошти не повернула, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 21200 грн. та понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до положень ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 207, 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України зобов'язання за договором позики повинні виконуватись обома сторонами. Одностороння відмова від їх виконання не допускається. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір є укладеним з моменту передачі грошей, і укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Договір позики може бути оформлений у формі письмової розписки. Судом встановлено, що 20 січня 2014 року [PERSON] позичила у [PERSON] 20000 грн. на строк до 18 травня 2014 року, а 01 квітня 2014 року - 1200 грн. на строк до 31 травня 2014 року, про що було надано письмові розписки, однак боргу у встановлений строк не повернула. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, факт написання розписки та укладення договорів позики не оспорила. Зважаючи на викладені обставини, на підставі вищевказаних норм матеріального права, враховуючи, що позивач правомірно вимагає від відповідача повернення суми позики, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

у липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Гадяцької міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи, що у [INFO] року померла його баба [PERSON], яка на випадок своєї смерті заповіла йому домоволодіння по [ADDRESS]. У встановлений законом шестимісячний строк позивач з заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки захворів та тривалий час лікувався, тому звернувся до суду. В судове засідання сторони не з'явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Суд встановив, що 20 жовтня 2004 року в м. Гадяч [PERSON] залишила заповіт, яким належний їй житловий будинок з господарчими будівлями по [ADDRESS] заповіла [PERSON] [INFO] року в с. Сватки Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно довідки Гадяцької міської ради на дату смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори після смерті [PERSON], [PERSON] з заявою про прийняття спадщини не звертався. Відповідно довідки Римарівської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини [PERSON] перебував на лікуванні з 20.04.10р. по 30.04.10р. з діагнозом гострий обструктивний бронхіт. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини захворювання [PERSON] Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як строк пропущений з поважних причин і вказана обставина не дає змоги скористатися правом на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

у липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади Лютенської сільської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи, що у лютому 2008 року помер його дядько [PERSON] Після смерті дядька відкрилася спадщина на земельну ділянку, але у встановлений законом шестимісячний строк позивач з заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки захворів та тривалий час лікувався, тому звернувся до суду. В судове засідання сторони не з'явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Суд встановив, що [PERSON] народився [INFO] року в с. Лютенька Гадяцького району, його батьками є [PERSON] та [PERSON] Рідним братом [PERSON] є [PERSON] Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 3,070 га. [INFO] року в с. Лютенька [PERSON] помер, а [INFO] року в с. Лютенька Гадяцького району помер [PERSON] Згідно довідки Лютенської сільської ради на дату смерті [PERSON] проживав один [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] справа не відкривалася. Відповідно довідки Лютенської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини [PERSON] перебував на лікуванні з 22.08.08р. по 30.08.08р. з діагнозом остеохондроз поперекового відділу хребта. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини захворювання [PERSON] Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як строк пропущений з поважних причин і вказана обставина не дає змоги скористатися правом на спадщину.

Outcome: approved