Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 01 квітня 1997 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. До 2012 року сторони проживали разом, однак після цього у зв'язку з сформованими неприязними особистими взаєминами сторони почали проживати окремо, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені. З цього часу відповідач виїхав за межі м. Дніпра. Спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди сторін на сімейні відносини і обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, відсутність взаєморозуміння і довіри між ними. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Спір про поділ майна, що є спільною власністю сторін, відсутній. У зв'язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Також зазначила, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2012 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 квітня 1997 року Виконкомом Кожухівської сільської ради Літинського району Вінницької області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 01 квітня 1997 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Виконкомом Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області 11 грудня 1997 року, актовий запис № 63 (а.с. 8). Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди сторін на шлюбно-сімейні відносини, а також відсутність взаєморозуміння та довіри, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2012 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин судом встановлений факт порушення відповідачем права позивача на розірвання шлюбу, оскільки за взаємною згодою відповідач відмовляється розірвати шлюб. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved