Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФОП [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті кошти в розмірі 8500 грн. Позов обґрунтовано тим, що в травні 2021 року позивач звернулася до відповідача з питань працевлаштування за кордоном в Болгарії. 26 травня 2021 року позивач здійснила оплату на зазначений представником відповідача у переписці картковий рахунок в сумі 8500 грн. Примірник договору позивач отримала кур`єрською службою лише 29 травня 2021 року, в якому не було прописано всіх умов за які сторони домовлялися при оплаті. Жодних послуг станом на 14.07.2021 року відповідачем позивачу не надано. 05 липня 2021 року та 08 липня 2021 року позивач попросила представника відповідача повернути їй сплачені 8500 грн. Через неповернення зазначених коштів, позивач була змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 19 липня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Згідно відзиву на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки сума грошових коштів в розмірі 8500,00 грн, яка перерахована позивачем на поточний рахунок відповідача, є оплатою інформаційно-довідкових послуг від 26.05.2021 року. Підтвердженням прийняття послуг по вказаному вище договору підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг від 26.05.2021 року. При цьому, у вказаному акті позивач та відповідач добровільно узгодили що позивач не має, і не матиме жодних майнових чи немайнових претензій до відповідача, стосовно наданих по такому акту послуг вартістю 8500,00 грн. Заслухавши пояснення позивача, ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини справи, суд встановив наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 26 травня 2021 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] було укладено договір № НКП-0013 на виконання інформаційно-довідкових послуг (а.с.7). Відповідно до п. 1.1 Договору № НКП-0013 від 26 травня 2021 року предметом договору є надання інформаційно-довідкових та консультаційних послуг щодо умов працевлаштування в іншій країні, а також підготовку пакету документів, необхідних для виїзду та отримання дозволу на проживання з правом навчання або роботи. Відповідно до п.3.2. Договору, плата за інформаційно-довідкові, консультаційні та додаткові послуги складає 8500 грн. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг до Договору № НКП-0013 від 26 травня 2021 року загальна вартість за надання консультаційно-довідкових послуг складає 8500 гривень (а.с.8). 26 листопада 2021 року сторонами було підписано Акт прийому-передачі наданих послуг від 26 листопада 2021 року. З Акту прийому-передачі наданих послуг від 05 листопада 2018 року вбачається, що Виконавець передав, а Замовник прийняв консультаційно-довідкові послуги: з питань підготовки необхідних для виїзду в країну призначення документів; з підготовки необхідного пакету документів на візу; з умов працевлаштування та виїзду. Підписанням цього Акту Сторони підтверджують факт належного та повного надання послуг Виконавцем відповідно до положень Договору № НКП-0013 про надання консультаційних послуг. Замовник підтверджує, що не має і не матиме жодних майнових чи не майнових претензій до Виконавця стосовно наданих послуг, вказаних у п. 1.1. цього Акту. За приписами статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. За положеннями ч. 1, ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Посилання позвача на переписку з відповідачем у соціальній мережі не впливає на умови підписаного та узгодженого сторонами договору в межах виконання якого було здійснено оплату послуг, які згодом були надані належним чином, про що свідчить власноручний підпис позивача. Позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження порушення відповідачем умов договору № ДНП-00132 від 05 листопада 2018 року на виконання інформаційно-довідкових послуг з умов працевлаштування, в той час як з боку відповідача надано докази належного виконання умов зазначеного договору в повному обсязі. Доводи позивача щодо безпідставного перерахування коштів на рахунок відповідача не відповідають наданим доказам та поясненням самої позивачки. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів є недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами. З огляду на відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed