Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

У листопаді 2014р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоснаб» (далі - ТОВ «Теплоснаб») звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що на балансі КП ЖКС «Черьомушки» знаходиться житловий будинок [ADDRESS]. На підставі договірних відносин з балансоутримувачем та ТОВ «Теплоснаб» до зазначеного будинку підключено теплопостачання. Відповідачі у справі зареєстровані та проживають в [ADDRESS]. Позивач зазначав, що відповідачі отримують та користуються комунальними послугами з теплопостачання. Особовий рахунок відкрито на [PERSON], яка мешкає разом із сином [PERSON], але останні оплачують послуги не у повному обсязі та несвоєчасно. У результаті чого станом на 11.04.2014р. утворилась заборгованість відповідачів перед позивачем з оплати за спожиті послуги у сумі 3945,46грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів. Представник ТОВ «Теплоснаб», діючий за довіреністю від 01.01.2014р., в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов за його відсутності в порядку заочного провадження, у зв'язку з неявкою відповідачів в судові засідання (а.с.15,22). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України. У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача та відповідача, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що спірні відносини регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. №1875-1У (далі-Закон №1875-1У). З матеріалів справи вбачається що квартира [ADDRESS], належить на праві власності відповідачам, які зареєстровані та проживають за зазначеною адресою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї та реєстрацію (а.с.7). Будинок під [ADDRESS], знаходиться на балансі КП ЖКС «Черьомушки». 01 жовтня 2011р. між КП ЖКС «Черьомушки» та ТОВ «Теплоснаб» було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді, згідно якого енергопостачальна організація взяла на себе зобов'язання постачати Споживачеві (житлові будинки - [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS]) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов'язувався сплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором і сплачувати різницю в тарифах по теплу і гарячій воді (а.с.12-14). Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Теплоснаб» є юридичною особою, яка керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с.6). Встановлено, що у 1997-1999рр. Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради зверталась до ТОВ «Стальканат» по допомогу в підключені та забезпечені теплом житлового будинку [ADDRESS] (а.с.10,11). На той період договори з мешканцями будинку [ADDRESS] не укладалися, однак оплата за спожите тепло здійснювалось та здійснюється на підставі норм ЖК УРСР. У 2007р. були укладені індивідуальні договори між котельною та мешканцями будинку [ADDRESS], але [PERSON], який в той час був основним квартиронаймачем квартири №144 відмовився від підписання договору, однак за отримане тепло розраховувався. Встановлено, що між ТОВ «Теплоснаб» та відповідачами відсутній письмовий договір про порядок розрахунків за отримане тепло та підігрів холодної води, проте такі послуги відповідачам надаються, а відповідачі їх приймають та частково оплачують. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на ім'я відповідачки [PERSON] в ТОВ «Теплоснаб» відкрито особовий рахунок [NUMBER] відносно надання комунальних послуг з теплопостачання (а.с.5). За таких обставин, суд вважає що ТОВ «Теплоснаб» має право вимоги до відповідачів відносно плати за надання житлово-комунальних послуг з теплопостачання, так як останні є споживачами цих послуг, які надаються ТОВ «Теплоснаб». Встановлено, що за заявою ТОВ «Теплоснаб» Малиновським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості (а.с.23). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.10.2014р. вказаний вище судовий наказ від 01.08.2014р. було скасовано (а.с.24). На підставі розрахунку, наданого позивачем, судом встановлено, що відповідачі мають заборгованість зі сплати комунальних послуг з теплопостачання за період з 01.03.2011р. по 11.04.2014р. в розмірі 3945,46грн. (а.с.5). У розрахунку наявні відомості про те, що відповідачі періодично проводили оплату зазначених послуг, однак не у повному обсязі, такий розрахунок відповідачами не спростовано. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов'язок відповідачів оплачувати надані послуги передбачено також п.12 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України, затверджених наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства № 65 від 01 липня 1994р. Статтею 32 Закону №1875-1У визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховуються виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Встановлено, що між сторонами немає письмового договору, проте послуги відповідачам з теплопостачання надавалися, а відповідачі їх приймали та частково оплачувала. Таким чином, відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих відповідачами послуг з теплопостачання. Отже, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідачів заборгованості з плати витрат з теплопостачання, станом на 11.04.2014р., в сумі 3945,46грн. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено при зверненні до суду судовій збір в розмірі 243,60грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках.

Outcome: approved