Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У листопаді 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та про витребування безпідставно здобутого майна. Заявник вказав, що 26.10.2015 р. відповідно до квитанції № NIARS39844 на розрахунковий рахунок № 26004482354 ТОВ ««Лізингова компанія «ВАШ АВТО»», що відкритий в АТ «[PERSON] Аваль м. Київ» (код банку отримувача 380805), ним, [PERSON], проведено перерахунок грошових коштів у сумі 50.000 (п`ятдесят тисяч ) грн. 00 коп., як оплата згідно договору Фінансового лізингу № 000956 за трактор (Адміністративний платіж згідно Договору Фінансового Лізингу № 000956 ІНН [NUMBER]), також при проведенні перерахунку заявником було понесені витрати з комісійної винагороди за проведену операцію по перерахунку грошових коштів за договором Фінансового лізингу № 000956 в розмірі 600,00 грн. Після цього, 26.10.2015 р. між ним, [PERSON], і ТОВ ««Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» було укладено було укладено Договір Фінансового Лізингу № 000956 з додатками, згідно якому предметом Лізингу є трактор «Беларус МТЗ 892». Перед підписанням Договору позивач спілкувався з менеджером щодо змісту Договору та написав заяву, в якій вказав бажаний транспортний засіб за ціною, яка влаштовує позивача, а саме: 155.000 (сто п`ятдесят п`ять тисяч) грн. На підставі цієї домовленості йому було надано рахунок на оплату з призначенням платежу «Адміністративний платіж згідно Договору Фінансового Лізингу № 000956 від 26.10.2015 р. в сумі 50.000 (п`ятдесят тисяч) грн. та 600 (шістсот) грн. за послуги банку». В усній формі представник відповідача роз`яснила, що позивач повинен спочатку сплатити передплату за транспортний засіб шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено Договір Фінансового Лізингу і протягом декількох днів відповідач передасть у користування Предмет Лізингу. Після сплати коштів позивач повернувся до офісу, щоб підписати Договір та Додатки до нього. Підписавши його, він побачив, що ціна, вказана в Договорі, відрізняється від тієї, на яку він розраховував, і вона значно більша. Коли він запитав у менеджера: чому така різниця, вона пояснила, що так потрібно, бо це акційна модель, вартість якої в договорі має вказуватись більша, аніж та, що в заяві. Окрім того, позивач запитав: де його Додаток № 3 з графіком погашення платежів і реально вказаною сумою? Менеджер сказала, що він отримає його разом з трактором за кілька днів і попросила чекати дзвінка. Через тиждень, так і не дочекавшись свого транспортного засобу, заявник зателефонував до компанії, де йому повідомили, що трактора за 155.000 (сто п`ятдесят п`ять тисяч) грн. немає, а є тільки по ціні, вказаній в договорі, на яку позивач не розраховував. На підставі викладеного, посилаючись на ст. ст. 11, 202, 206-208, 509, 526, 536, 625-628, 806, 1212, 1213, 1214 ЦК України, ст. ст. 4, 6 Закону України «Про фінансові послуги», ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. ст. 15, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», заявник просить суд визнати договір лізингу № 000956 з додатками від 26.10.2015 р. недійсним та стягнути з ТОВ ««Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» безпідставно здобуте майно, а саме: грошові кошти, сплачену комісію банку, а також судові витрати у справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав власні вимоги повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заявник не заперечує проти постановлення заочного рішення. Оповіщений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи представник відповідача у судове засідання жодного разу не зявився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову не надіслав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Тому 01.02.2016 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України). Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю із таких міркувань. У судовому засіданні безспірно зясовано, що 26.10.2015 р. відповідно до квитанції № NIARS39844 на розрахунковий рахунок № 26004482354 ТОВ ««Лізингова компанія «ВАШ АВТО»», що відкритий в АТ «[PERSON] Аваль м. Київ» (код банку отримувача 380805), позивачем [PERSON] проведено перерахунок грошових коштів у сумі 50.000 (п`ятдесят тисяч ) грн. 00 коп., як оплата згідно договору Фінансового лізингу № 000956 від 23.10.2015 р. за трактор (Адміністративний платіж згідно Договору Фінансового Лізингу № 000956 ІНН [NUMBER]). Окрім цього, при проведенні перерахунку заявником було понесені витрати з комісійної винагороди за проведену операцію по перерахунку грошових коштів за договором Фінансового лізингу № 000956 в розмірі 600,00 грн. Після сплати коштів того ж дня, 26.10.2015 р., між заявником [PERSON] і ТОВ ««Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» було укладено Договір Фінансового Лізингу № 000956 з додатками, згідно якому предметом Лізингу є трактор «Беларус МТЗ 892». Відповідно до умов Договору Лізингодавець бере на себе зобов`язання придбати предмет лізингу (Беларус МТЗ 892, зазначений у специфікації, що є Додатком № 2 до Договору) у власність та передати Предмет Лізингу у користування Лізингоодержувачу на умовах, передбачених Договором. Перед підписанням Договору позивач спілкувався з менеджером щодо змісту Договору та написав заяву, в якій вказав бажаний транспортний засіб за акційною ціною, яка влаштовує позивача, а саме: 155.000 (сто п`ятдесят п`ять тисяч) грн. На підставі цієї домовленості йому було надано рахунок на оплату з призначенням платежу «Адміністративний платіж згідно Договору Фінансового Лізингу № 000956 від 26.10.2015 р. в сумі 50.000 (п`ятдесят тисяч) грн.». В усній формі представник відповідача роз`яснила, що позивач повинен спочатку сплатити передплату за транспортний засіб шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено Договір Фінансового Лізингу і протягом декількох днів відповідач передасть у користування Предмет Лізингу. Як вже зазначалося, у той же день позивачем було сплачено рахунок на суму 50.000 (п`ятдесят тисяч) грн. та 600 (шістсот) грн. комісії банку. Після сплати коштів позивач повернувся до офісу, щоб підписати Договір та Додатки до нього. Підписавши його, він побачив, що ціна, вказана в Договорі, відрізняється від тієї, на яку він розраховував, і вона є значно більшою від акційної. Коли він запитав у менеджера: чому така різниця, вона пояснила, що так потрібно, бо це акційна модель, вартість якої в договорі має вказуватись більша, аніж та, що в заяві. Окрім того, позивач запитав: де його Додаток № 3 з графіком погашення платежів і реально вказаною сумою? Менеджер сказала, що він отримає його разом з трактором за кілька днів і попросила чекати дзвінка. Через тиждень, так і не дочекавшись свого транспортного засобу, заявник зателефонував до компанії, де йому повідомили, що трактора за 155.000 (сто п`ятдесят п`ять тисяч) грн. немає, а є тільки по ціні, вказаній в договорі, на яку позивач не розраховував. Менеджер запропонувала йому розірвати Договір, але тоді відповідно до умов Договору він втрачає всі уже сплачені кошти. Позивач неодноразово телефонував до Лізингової компанії, але вирішити питання з розбіжностями (за ціну трактора, надання Додатку № 3, надання трактору згідно попереднім усним домовленостям) так і не вдалося. Таким чином, під час попередніх переговорів представник компанії ввела позивача в оману щодо умов договору та виконання договірних зобов`язань. Після підписання і вивчення змісту Договору заявникові стало зрозуміло, що сплачені кошти йому не повернуть, що є порушенням прав позивача як споживача. Ч. 1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Ч. 1 ст. 1213 ЦК України встановлено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Ч. 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. П. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Ч. 2 ст. 6 Закону України про «Фінансовий лізинг» визначено, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Ч. 1 ст. 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Ч. 2 ст. 6 Закону України про «Фінансовий лізинг» визначено, що істотними умовами договору лізингу є: ●предмет лізингу; ●строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); ●розмір лізингових платежів; ●інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. П. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги» встановлено, що фінансовими вважаються такі послуги, зокрема фінансовий лізинг. Ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги» визначено, що фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб'єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб'єкта господарювання; 3) прізвище, ім'я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. А відтак з урахуванням положень ст. 806 ЦК України, ч. 2 ст. 6 Закону України про «Фінансовий лізинг» та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги», до істотних умов договору фінансового лізингу, щодо яких має бути досягнуто згоди сторонами окрім розміру лізингових платежів, є їх кількість та період в продовж якого здійснюється оплата за користування предметом лізингу, тобто період впродовж якого здійснюється сплата лізингових платежів, розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. 26.10.2015 р. між ТОВ ««Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» (надалі за текстом Лізингодавець) та [PERSON] (надалі за текстом Лізингоодержувач) було підписано Договір № 000956 фінансового лізингу та Додаток № 1 і Додаток № 2 до даного договору. Відповідно до розділу «Визначення термінів» у Договорі № 000956 фінансового лізингу терміни вживаються в наступному значенні, зокрема: Комісія за супроводження Договору грошові кошти сплачені за послуги супроводження Договору, які сплачуються Лізингоодержувачем у складі лізингового платежу. Розмір Комісії за супроводження Договору відображається у Додатку № 3 до Договору та становить погоджений сторонами відсоток. Обсяг фінансування сума грошових коштів, що становить різницю між Вартістю Предмета лізингу, на момент його передачі, та сплаченим Лізингоодержувачем Авансовим платежем та можливою доплатою у відповідності до умов Договору. На суму обсягу фінансування нараховуються відсотки (проценти), обсяг фінансування та відповідні відсотки підлягають сплаті Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця. Порядок та розміри сплати Обсягу фінансування визначається у Договорі та Додатку № 3 до Договору. Лізинговий період період, за який Лізингоодержувач здійснює оплату за користування Предметом Лізингу. П. 8.1 Договору № 000956 фінансового лізингу передбачено, що сторони погоджуються, що Лізингові платежі та Інші Платежі, що підлягають сплаті за цим Договором на користь Лізингодавця, відображають справедливу вартість Предмета лізингу та забезпечують отримання Лізингодавцем суми очікуваної на дату виконання Договору відповідно до чинного курсу обміну долара США до української гривні за готівковими операціями, встановленого КБ «[PERSON] Аваль» при продажу долара США станом на дату, коли кожен Платіж підлягає оплаті. П. 8.5 Договору № 000956 фінансового лізингу передбачено, що всі платежі, які визначаються у Додатку № 1 та Додатку № 3 до даного Договору сплачуються Лізингоодержувачем згідно з вказаних додатків на підставі рахунків виставлених Лізингодавцем. П. 10.1. Договору № 000956 фінансового лізингу передбачено, що Лізинговий платіж це платіж, що сплачується кожного місяця Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Додаток № 3 до Договору). Кожний лізинговий платіж включає відсотки (проценти) за користування Обсягом фінансування в розмірі 21 % річних на залишок частини від обсягу фінансування (винагорода лізингодавця за отримане у лізинг майно) частина від Обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу) комісія за супроводження Договору в розмірі 7 %. П. 10.3. Договору № 000956 фінансового лізингу передбачено, що на момент укладання даного договору попередній розмір щомісячного лізингового платежу, у разі залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, становить 325,69 (триста двадцять п`ять) доларів 69 центів, згідно з обмінним курсом долара США до української гривні, на фактичну дату укладання даного Договору, що відповідно становить 7.783 (сім тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 99 коп. у гривневому еквіваленті на дату укладання цього договору, згідно з обмінним курсом долара США до української гривні. У випадку залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, та до передачі предмета лізингу Лізингоодержувачу сторони зобовязані підписати Додаток № 3 до даного договору (Графік сплати лізингових платежів або План відшкодування або Додаток № 3 до Даного договору). П. 17.2. Договору № 000956 фінансового лізингу передбачено, що підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеними, умовами та змістом Договору та Додатків до нього. Також статтею 17 Договору № 000956 фінансового лізингу «Прикінцеві положення» визначено, що Додатками до даного Договору є: ●Додаток № 1 Графік сплати Авансового внеску; ●Додаток № 2 специфікація; ●Додаток № 3 Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів. Однак Додаток № 3 Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів між ТОВ ««Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» та [PERSON] підписано не було. Оскільки положеннями Договору № 000956 фінансового лізингу передбачено, що сплата лізингових платежів, винагороди Лізонгоодержувача за надання послуг фінансового лізингу, комісія за супроводження договору, впродовж лізингового періоду, проводиться відповідно до встановленого Додатком № 3 до Договору № 000956 фінансового лізингу «Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів», який є невідємною частиною основного Договору та містить істотні умови договору фінансового лізингу, які підлягають обовязковому погодженню сторонами. Також ні змістом основного тексту Договору № 000956 фінансового лізингу, ні підписаними Додатками № 1 та № 2 не встановлено у грошовому виразі розмір фінансових активів, якими є Обсяг фінансування та винагорода Лізингодавця, та не встановлений строк їх сплати. Як слідує із змісту основного тексту Договору № 000956 фінансового лізингу розмір фінансових активів, якими є Обсяг фінансування та винагорода Лізингодавця, у грошовому виразі, та строк і сплати визначається Додатком № 3, який підписаний так і не був. Ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. П. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Також ч. 2 ст. 627 ЦК України передбачено, що у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Так, ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація про продукцію зокрема повинна містити: назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; дані про основні властивості продукції, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт; дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Продавець (виконавець), який реалізує продукцію, повинен обов'язково зазначати ціну кожної одиниці такої продукції або однієї категорії продукції та ціну однієї стандартної одиниці цієї продукції. Написи щодо ціни реалізації продукції мають бути чіткими і простими для розуміння. Ціна продукції повинна включати в себе всі податки та неподаткові обов'язкові платежі, які відповідно до законодавства сплачуються споживачем під час придбання відповідної продукції. Під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбає. Зміст основного тексту Договору № 000956 фінансового лізингу та Додатків № 1 та № 2 не містить повної та достовірної інформації про фінансової послуги, що надаються ТОВ ««Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» відповідно до підписаного 26.10.2015 р. основного тексту Договору № 000956 фінансового лізингу та Додатків № 1 і № 2. Тому підписання вказаних документів договору про надання фінансових послуг порушують права позивача, як споживача на отримання повної та достовірної інформації про фінансової послуги. Враховуючи те, що зміст умов, в тому числі й істотних умов, Договору № 000956 фінансового лізингу підлягали фіксації в декількох документах та підписанню Сторонами, непідписання Сторонами саме Додатку № 3 є обставиною, що вказує на укладання Договору № 000956 фінансового лізингу з грубими порушеннями вимог чинного цивільного законодавства, а відтак, з урахуванням положень вищенаведених норм цивільного законодавства, у ТОВ ««Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» не виникло підстав для отримання сплаченого 26.10.2015 р. платежу по Договору № 000956 фінансового лізингу в сумі 50.000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп., в результаті чого [PERSON] безпідставно здійснено перерахування зазначених грошових коштів на рахунок ТОВ ««Лізингова компанія «ВАШ АВТО»». До того ж з квитанції про сплату вищевказаних коштів витікає, що платіж проведено за Договором фінансового лізингу № 000956 від 23.10.2015 р., тобто на підставі угоди, яка взагалі не укладалася сторонами. Окрім пояснень позивача, вказані обставини також підтверджуються письмовими доказами у справі: копіями Договору № 000956 фінансового лізингу, додатків за № 1 і № 2 до нього, квитанціями про сплату коштів, іншими матеріалами справи. Згідно приписам ЦК України: ст. 204 Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. ст. 215: 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У даному випадку підставами для визнання оспорюваного договору недійсним є грубе порушення представником відповідача вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України, відповідно до яких волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Так, із наданих позивачем документів витікає, що він мав намір придбати трактор за акційною ціною 155 тис. грн., про що зазначив у відповідній заяві на адресу відповідача (а. с. 16). В той же час представник відповідача спочатку схилив заявника до перерахунку коштів у сумі 50.000 грн. до підписання оспорюваного договору, а потім безпідставно пообіцяв зменшити ціну, зазначену у договорі, одночасно ухилившись від складання і підписання Додатку № 3 до вказаного договору. До того ж Додаток № 3 є невідємною частиною оспорюваного договору і повинен регулювати Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів. Окрім цього, фактично кошти у сумі 50.000 грн. були перераховані як адміністративний платіж за неіснуючим Договором фінансового лізингу № 000956 від 23.10.2015 р. (а. с. 13), бо оспорюваний договір було укладено 26.10.2015 р. Тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України Про судовий збір, ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача його витрати у справі, повязані зі сплатою судового збору у сумі 993,20 (487,20 + 506) грн. Ураховуючи наведене, на підставі Договору фінансового лізингу № 000956 від 26.10.2015 р. з додатками, ст. ст. 11, 202, 203, 206-208, 509, 526, 536, 625-628, 806, 1212, 1213, 1214 ЦК України, ст. ст. 4, 6 Закону України «Про фінансові послуги», ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. ст. 4, 5, 7, 15, 18, 19, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», ст. ст. 3, 11, 15-16, 22, 202-203, 215-216 ЦК України,

Outcome: approved