Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

у липні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та [PERSON] 18 вересня 2008 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2489 зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів, втрати почуття кохання один до одного та поваги. У зв'язку з чим часто виникали суперечки та сварки,що травмувало позивачку, відповідача та дитину. Погіршення відносин сталося восени 2014 року. Позивачка намагалась зберегти сім'ю та наладити подружні взаємовідносини. Однак зусилля були марні, тому у червні 2015 року за взаємною згодою шлюбні стосунки були припинені. З цього часу позивачка та відповідач не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків та проживають окремо. Подальше спільне життя неможливе. Примирення є неможливим та недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, також зазначила що позов підтримує, та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, також зазначив що позов визнає, та не заперечує проти його задоволення. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2008 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2489 (а.с. 11). 23.10.2015 року ухвалою суду сторонам надавався строк на примирення у 6 (шість) місяців, проте сторони не примирились. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин з червня 2015 року, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved