Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

У липні 2020 р. Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (далі по тексту - Будинкоуправління № 1 Київського КЕУ Міністерства оборони України, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за житлово-комунальних послуг з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних в загальному розмірі 26 585,58 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до наказу Міністра оборони України від 16.12.2016р. корпус (житловий будинок) [ADDRESS] , переданий на баланс Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, та є відомчим житловим фондом Міністерства оборони України. Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України відповідно до наказу Міністра оборони України від 16.12.2016р. є експлуатаційною організацією вказаного будинку (утримує на балансі житловий будинок). 13.05.2009р. було укладено договору найму (оренди) двокімнатної кватири № 38 в житловому будинку (переобладнаному для тимчасового проживання) по [ADDRESS] між відповідачем [PERSON] та Будинкоуправлінням № 12 Київського КЕУ МО України. У вказаному жилому приміщення проживає відповідач з дружиною та сином. На підставі закону відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість житлово-комунальних послуг, проте своїх зобов`язань він не виконує. Внаслідок несплати вартості житлово-комунальних послуг за період з 01.04.2017 по 01.06.2020 за відповідачем утворився борг в сумі 19 450,74 грн. Відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язані сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 5 284,22 грн. та трьох відсотків річних в сумі 1 850,62 грн. Ухвалою від 05.08.2020 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу [PERSON] , за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до наказу Міністра оборони України від 16.12.2016р. корпус (житловий будинок) [ADDRESS] , перебуває на балансі Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, та є відомчим житловим фондом Міністерства оборони України (а.с. 11-12). Як зазначає позивач, зазначена квартира була надана, як службова [PERSON] разом із сім`єю - дружина - [PERSON] та син. Відповідач споживає житлово - комунальні послуги, які йому надаються Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України не відмовляється від їх отрмання, що свідчить про прийняття ним пропозиції укласти договір у відповідності до статті 642 ЦК України. [PERSON] постійно отримує та користується послугами, що надаються Управлінням, без яких користування квартирою у багатоповерховому будинку з інженерним обладнанням є неможливим. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Вищевказаний Закон містить визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством, та покладає на балансоутримувача будинку обов`язок здійснювати розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечення управління майном (підпункти 1, 3, 10 пункту 1 частини 1 статті 1). Відповідачі [PERSON] та члени його сім`ї користуються житловим приміщенням квартири № 2 по [ADDRESS] , а отже є споживачем житлово-комунальних послуг. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, частини 1 статті 64 Житлового кодексу України, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до ... затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на послуги, які надаються позивачем, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Аналізуючи вищенаведені положення закону та підзаконних актів в сукупності з загальними засадами цивільного законодавства та положеннями ЦК України про договір, суд дійшов висновку, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, а відтак відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання таких послуг в даному випадку на вирішення справи не впливає і не може бути підставою для звільнення відповідача від їх оплати. Така правова позиція ґрунтується на висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13, та у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 по справі № 401/710/15-ц. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач, який проживає із сім`єю в квартири № 2 по [ADDRESS] з квітня 2017 р. взагалі не вносять плату за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим станом на 01.06.2020 утворилась заборгованість в розмірі 19 450,74 грн. Згідно з положеннями статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції). Три відсотки річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. Згідно з наданими позивачем розрахунками станом на 01.06.2020 його втрати від інфляції склали 5 284,22 грн., а три відсотки річних від простроченої суми - 1 850 грн. Отже за результатом оцінки викладених у позовній заяві аргументів і наданих позивачем доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved