Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

У липні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 360, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розбіжність поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. У них різні погляди на життя і часто виникають сварки. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. З 22.06.2018 року разом не проживають, фактично шлюбні відносини між сторонами припиненні, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна на теперішній час немає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила брак розірвати, на примирення категорично не згодна, тому що вже були спроби примирення. Відповідач у судове засідання заперечував проти розірвання шлюбу, просив надати час на примирення, вважає що можливо зберегти шлюб. Заслухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 03.08.2010 року зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 360.(а.с.6) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 132 (а.с. 7), та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 7 (а.с.8). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з червня 2018 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved