Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернуласьдо суду з цивільним позовом до [PERSON] в якому просить припинити незаконні дії відповідача, які порушують її право власності на 1/2 житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування житловим будинком шляхом знесення незаконно зведеної надбудови над 1/2 частиною будинку, що їй належить та зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у здійсненні будівельно-відновлювальних робіт частини будинку позивача відповідно до технічного паспорту, виготовленого 01.02.2008 року Київським міським бюро технічної інвентаризації, реєстровий № 17786. Позов обґрунтований наступними обставинами. 14.06.2005 року матір`ю позивача [PERSON] , було укладено та державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. нотаріально посвідчено договір дарування земельної ділянки, що зареєстрований в реєстрі за № 8-3377, за яким позивачу та племінеці [PERSON] було подаровано в рівних долях земельну ділянку, площею 0,0603 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного вище договору дарування 13.06.2008 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу КМДА позивачу було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] . який підтверджує, що позивач є власником земельної ділянки площею 1/2 від 0,0603 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Відповідно до реєстраційного посвідчення від 11.08.2005 року за № [NUMBER], виданого КП «КМБТІ» право власності на 1/2 житлового будинку зареєстровано за позивачкою в реєстраційній книзі №д-266-92 за № 17786 , та 01.02.2008 року виготовлено технічний паспорт на весь житловий будинок. Інвентаризаційна справа № 46532/49559 . 02 жовтня 2008 року Договором конкретного користування, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 4-2582, яким було виділено у користування сторонам спільної часткової власності відповідні жилі приміщення та господарські споруди, які зазначені в позовній заяві. 27.08.2017 року сталася пожежа у будинку. Джерело загоряння знаходилось у частині будинку позивача. Внаслідок пожежі було частково знищено будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із відновлювальними роботами будинку як позивачем так і відповідачем, без погодження з позивачем відповідач самочинно звів надбудову над частиною будинку позивача. 23.ю09.2017 року Святошинським управлінням поліції ГУ НП в м.Києві до ЄРДР внесені відомості за кримінальним провадженням № 12017100080008485, за фактом вчинення кримінального правопорушення за ст.356 КК України. Тому на підставі ст.391 ЦК України позивач, як власник майна вимагає усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. 05.09.2017 року у повторному автоматичному розподілі справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна про витребування майна з незаконного володіння, була зареєстрована за суддею Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., у зв`язку з відстороненням судді Петренко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 22.01.2018 р. провадження у справі відкрито та визначений подальший порядок розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.28-29). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 22.01.2018 р. продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін( а.с.63-64). Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, у відзиві на позовну зяяву зазначає, що не заперечує, щодо укладення 14 червня 2005 року договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, посвідчених державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, реєстрові номери 8-3377 та 8-3374, відповідно до яких, позивач та відповідач стали співвласниками житлового будинку, та земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS] . Крім того, погоджується з укладенням 02 жовтня 2008 року договору конкретного користування, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 4-2582, яким було виділено у користування сторонам спільної часткової власності відповідні жилі приміщення та господарські споруди, які зазначені в позовній заяві. Також погоджується з тим, що саме внаслідок необережних дій позивача пожежею було знищено належним сторонам по справі житловий будинок. Проте, заперечує з твердження позивача, що відповідачем чиняться перешкоди у проведенні будівельно-відновлювальних робіт, оскільки відповідачка сама також зацікавлена у швидкому його відновленні. Вказує на те, що до позовної заяви не надано жодного доказу, яким би підтверджувалося вчинення відповідачкою будь-яких протиправних дій. Вважає таким, що не відповідає дійсності твердження позивача щодо знищення відповідачем частини стіни та самовільну надбудову приміщення. На противагу зазначеному даному твердженню заявляє, що відновлення будинку після пожежі здійснюється згідно технічного плану, а відновлення стін відбувається в межах раніше існуючих стін. Разом з тим не відповідає дійсності також твердження про порушення відповідачем будівельних норм та здійснення, як зазначалося вище самочинного будівництва. Заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно, до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За ч.ч. 1, 2, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Вівдповідно, до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За ч.1,2 ст.229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу . Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 14.06.2005 року матір`ю позивача [PERSON] , було укладено та державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. нотаріально посвідчено договір дарування земельної ділянки, що зареєстрований в реєстрі за № 8-3377, за яким позивачу [PERSON] та племінеці [PERSON] було подаровано в рівних долях земельну ділянку, площею 0,0603 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). На підставі вказаного вище договору дарування 13.06.2008 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу КМДА позивачу було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] , який підтверджує, що позивач є власником земельної ділянки площею 1/2 від 0,0603 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.15). Відповідно до реєстраційного посвідчення від 11.08.2005 року за № [NUMBER], виданого КП «КМБТІ» право власності на 1/2 житлового будинку зареєстровано за позивачкою в реєстраційній книзі №д-266-92 за № 17786 , та 01.02.2008 року виготовлено технічний паспорт на весь житловий будинок, інвентаризаційна справа № 46532/49559 , реєстровий номер № 17786 (а.с.8-12). 02 жовтня 2008 року договором конкретного користування, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 4-2582, яким було виділено у користування сторонам спільної часткової власності відповідні жилі приміщення та господарські споруди (а.с.16). 27.08.2017 року сталася пожежа у будинку. Джерело загоряння знаходилось у частині будинку позивача. Внаслідок пожежі було частково знищено будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 23.09.2017 року Святошинським управлінням поліції ГУ НП в м.Києві до ЄРДР внесені відомості за кримінальним провадженням № 12017100080008485, за фактом вчинення кримінального правопорушення за ст.356 КК України (а.с.18). Відповідно до ст.376 ЦК України зазначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. В п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень. Будівництвом об`єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об`єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Під метою надання земельної ділянки слід розуміти вид використання земельної ділянки (стаття 19 ЗК, Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548), зазначений у рішенні відповідного компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у користування або передачу у власність з урахуванням цільового призначення земельної ділянки. Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України № 3038-VI дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об`єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Під проектом слід розуміти залежно від категорії об`єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України № 687-XIV, отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону № 3038-VI, а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 зазначеного Закону. Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров`ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо. Отже, виходячи із вищезазначеного суд робить висновок про те, що позивачкою не наведеної жодної ознаки, що свідчила б про вчинення відповідачем самочинного будівництва або перепланування, що може призвести до порушення його цілісності. Таким чином, оскільки позивачкою не надано жодного доказу незаконних дій відповідача, вчинення самовільного будівництва та вчинення відповідачем перешкод у будівельних роботах по відновленню жилого будинку, тому даний позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed