overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 09 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 876, зареєстрував шлюб з [PERSON] Посилався, що сумісне життя з відповідачкою не склалося, виникали непорозуміння з побутових питань. Шлюбно - сімейні відносини не підтримують з середини 2014 року, проживають окремо один від одного, відновлення сімейних відносин вважає неможливим. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечувала, після розірвання шлюбу просила повернути їй дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Дітей сторони не мають. Сторони проживають нарізно, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають, шлюбно - сімейні відносини не підтримують. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 18 грудня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1407, зареєстрував шлюб з [PERSON] У шлюбі в сторін народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Посилався, що сумісне життя з відповідачкою не склалося через різні характери, відсутність взаєморозуміння та довіри. Шлюбно - сімейні відносини не підтримують, проживають окремо один від одного, відновлення сімейних відносин вважає неможливим. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.12.2004 року, що підтверджується довідкою, виданою 18.12.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції. Подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають нарізно, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають, шлюбно - сімейні відносини не підтримують. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 29 січня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 77, зареєстрував шлюб з [PERSON] У шлюбі в сторін народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Посилався, що сумісне життя з відповідачкою не склалося, виникали непорозуміння з побутових питань. Шлюбно - сімейні відносини не підтримують, проживають окремо один від одного, відновлення сімейних відносин вважає неможливим. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.01.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Подружжя має малолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Сторони проживають нарізно, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають, шлюбно - сімейні відносини не підтримують. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив ухвалити рішення, та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. За проханням сина, в 2007 році позивач зареєструвала його колишню дружину [PERSON], за місцем свого проживання в [ADDRESS]. Проте, відповідач ніколи в даній квартирі не проживала, її особистих речей в квартирі немає, де вона проживає позивачу не відомо. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про час і місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. Згідно довідки Фастівської житлово-експлуатаційної контори №3352 від 07 листопада 2014 року [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.3). Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України якщо особа була відсутня протягом шести місяців без поважних причин за місцем проживання, то вона визнається такою, що втратила право користування цим жилим приміщенням. На підставі актів вуличного комітету від 05 квітня 2014 року, від 03 липня 2014 року, та 24 жовтня 2014 року [PERSON] за вказаною адресою фактично ніколи не проживала, особистих речей її в квартирі немає (а.с.8-10). Дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON], яка без поважних причин була відсутня понад шість місяців у жилому приміщенні в квартирі [ADDRESS] втратила право на користування ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким визначити їй, [PERSON], проживаючій за адресою: [ADDRESS] додатковий строк - протягом трьох місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Позовні вимоги мотивує тим, що її мати, [PERSON], померла[INFO] року. Позивач, як спадкоємець першої черги,до контори в установлений законом шестимісячний термін, згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини, не зверталась, тому що будинок, в якому проживала покійна матір, був подарований позивачу ще в 1999 році. Але в листопаді 2014 року позивач випадково знайшла в будинку матері її ощадні книжки, але в зв'язку з хворобою, нею вже був пропущений шестимісячний термін звернення з заявою до нотаріальної контори. Позивач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання, в якому зазначав, що проти задоволення позову не заперечує, просив розглядати справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла[INFO] року,що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER]. Спадкоємці у встановлений Цивільним кодексом України спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, що підтверджується відповіддю Фастівської міської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Київській області №1258/01-16 від 16 грудня 2014 року, про те що спадкову справу на померлу [PERSON] не заведено. Згідно записів в медичній книжці позивача, вона перебувала на лікуванні у лікаря невролога. Даний факт підтверджений, також, листком непрацездатності Серії АГМ №117603, виданий на ім'я [PERSON]. Враховуючи те, що позивачем був пропущений термін звернення до нотаріуса з поважних причин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, в зв'язку із чим вважає за необхідне визначити позивачеві додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини за законом терміном в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-30 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий двомісячний строк для подачі мною заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] року матері [PERSON] в Фастівську районну державну нотаріальну Контору Київської області. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] року померла моя мама, [PERSON]. Померла залишила заповіт. Мама володіла земельною ділянкою (паєм) площею 4,0741 га, призначеного для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 29.06.2006 року. В установлений законом шестимісячний термін він не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті мами, у зв'язку з тим, що доглядав свого важко хворого батька [PERSON], інваліда першої групи, якому було 88 років. Після смерті батька 03.02.2014 року він звернувся до нотаріуса з наміром прийняття спадщини. Однак з'ясувалося, що ним було пропущено строк для прийняття спадщини, а саме 6 місяців від моменту відкриття спадщини. У зв'язку з цим нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії. Позивач просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання, в якому зазначав, що проти задоволення позову не заперечує, просив розглядати справу без їх участі. Суд, вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON], мати позивача, померла [INFO] року (а.с.14). Відповідно до Заповіту від 14 січня 2002 року [PERSON], [INFO], на випадок смерті зробив таке заповітне розпорядження: все належне йому майно де б воно не було б і з чого б воно не складалося, і взагалі все те що буде йому належати на день смерті та на що він за Законом матиму право, заповідає: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, в зв'язку із чим вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини за законом терміном в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 27 грудня 2007 року уклала шлюб з [PERSON]. в Іллічівськомй відділі РАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 553. Від шлюбу народилась дитина - [PERSON], [INFO]. З 2013 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати, на примирення не згодна. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, а також не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 27 грудня 2007 року в Іллічівськомй відділі РАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 553. Від шлюбу народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини сторони припинили в 2013 році та примиритись не намагались, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сімєю тривалий час та за цей час втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 16 листопада 2012 року сторони уклали зареєстрований у вставному законом порядку шлюб. [INFO] року у сторін народився син [PERSON]. Посилаючись на те, що сімейне життя сторін даної справи не склалося, шлюб носить формальний характер, позивач просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав пред'явлені вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16 листопада 2012 року відділом актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб позивача і відповдачки, актовий запис № 1796, [INFO] року у сторін народився син [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, представник відповідачки не заперечує проти задоволення позову, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що він є власником автомобіля SUBARU IMPREZA 2.0 GL, державний номерний знак [NUMBER]. Однак при знятті належному йому на праві власності транспортного засобу з реєстраційного обліку, позивачеві було відмовлено у вчиненні такої дії у зв'язку з наявністю арешту транспортного засобу. Посилаючись на те, що наявність арешту автомобіля порушує його права, як власника вказаного транспортного засобу, позивач просив суд задовольнити позов. Позивач та представник відповідача у судове засідання не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Позивач направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Суд визнав можливим проводити судове засідання за відсутності позивача та представника відповідача у заочному порядку, оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно автоматизованої інформаційно-пошукової системи УДАІ м. Києва та НАІС ДДАІ МВС України позивачу на праві власності належить автомобіль SUBARU IMPREZA 2.0 GL, державний номерний знак [NUMBER]. Як вбачається з матеріалів справи, 10 січня 2010 року СВ ПМ ДПІ у Печенрському районі м. Києва було порушено кримінальну справу №76-0107 відносно службових осіб ЗАТ «УкрРосТранснефтепродукт». Постановою слідчого СВ ПМ ДПІ у Печерському районі м. Києва від 14 червня 2004 року з метою забезпечення можливої конфіскації майна накладено арешт на майно директора ЗАТ «УкрРосТранснефтепродукт» [PERSON], а саме на транспортний засіб SUBARU IMPREZA 2.0 GL, державний номерний знак [NUMBER]. 03 квітня 2005 року начальником СВ ПМ ДПІ у Печерському районі м. Києва Загуменним О.А. було винесено постанову, якою кримінальну справу закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК України 1960 р. Між тим, як встановлено в ході розгляду справи закриваючи кримінальну справу, органом досудового розслідування не вирішено питання про скасування арешту належного позивачу на праві власності автомобіля. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Оскільки в ході розгляду справи встановлено, що позивач є власником автомобіля SUBARU IMPREZA 2.0 GL, державний номерний знак [NUMBER], однак внаслідок застосованого арешту позбавлений можливості реалізувати своє право як власник зазначеного майна, позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 16 листопада 1991 року виконавчим органом Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 119. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя сторін не склалося, вони припинили поважати один одного, у звязку з чим в родині виникають постійні сварки, які погіршують сумісне мешкання. На даний момент шлюбні стосунки припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Позивач надав суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, наполягає на розірванні шлюбу між ним та відповідачкою. Належно повідомлений відповідач через засоби масової інформації газету Урядовий Курєр, в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про причини неявки суд не інформував. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України заочно . Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Суд вважає необхідним залишити відповідачу прізвище, яке їй було присвоєно після реєстрації одруження з відповідачем, тобто Шевченко.

Outcome: approved