Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна. В обґрунтування позову посилаючись на те, що в рамках кримінальної справи №61051956 постановою слідчого Амур-Нижньодніпровського відділу поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 12 лютого 2008 року було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . На теперішній час кримінальна справа закрита, а тому позивач просив суд звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18 липня 2019 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07 серпня 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. 07 серпня 2019 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення суду. В судове засідання позивач не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник Амур-Нижньодніпровського відділу поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області до суду не з`явився, надавши заяву щодо розгляду справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.05.2003 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнено аліменти на утримання спільної дитини. Зазначене рішення суду певний час не виконувалося у зв`язку із відсутністю роботи у позивача, а тому [PERSON] звернулася до поліції і була порушена кримінальна справа №61051956. В рамках кримінальної справи №61051956 слідчим 12 лютого 2008 року було прийнято постанову про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує права позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості оформити спадкові права і позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Отже, враховуючи те, що обставини, які стали підставою для арешту квартири [ADDRESS] відсутні, суд вважає, що необхідність накладення арешту відпала, а дія арешту порушує права позивача. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи обставини справи, клопотання позивача, суд вважає необхідним віднести судові витрати на рахунок позивача.

Outcome: approved