Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 06.11.2014 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 23.10.2014 року. На момент ухвалення цього судового рішення [PERSON] після звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі не працював, а тому позивачка зменшила свої позовні вимоги, а саме розмір аліментів, які просила стягнути з [PERSON], - з 1000 грн. до 500 грн. На той час [PERSON] була вагітна другою дитиною та отримувала допомогу по вагітності та пологам у розмірі 100% заробітку, а тому вона погодилась зменшити позовні вимоги. З 05.01.2015 року позивачка пішла у декретну відпустку по догляду за другою дитиною [PERSON], [INFO], до досягнення нею трирічного віку. У теперішній час її матеріальне становище, так само як матеріальне становище відповідача, у порівнянні з листопадом 2014 року змінилось, [PERSON] не працює, єдиним джерелом її доходу є щомісячна державна допомога на утримання молодшої доньки у розмірі 860 грн. Аліментів, які отримує позивачка на утримання [PERSON] не вистачає для задоволення потреб дитини, крім цього, у наступному році доньку буде необхідно готувати до школи. Вказала, що відповідач має постійне місце роботи, отримує заробітну платню, інших дітей або утриманців він не має. Просила збільшити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], до 1/4 частини його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 300 грн. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Надала письмові заперечення проти позову, в яких вказала, що під час ухвалення рішення про стягнення аліментів з [PERSON] у сумі 500 грн. позивачка була згодна з їх розміром. Відповідач погодися з тим, що з грудня 2014 року він працевлаштований до ПАТ «МК Азовсталь», однак, наполягав на тому, що крім малолітньої доньки на його утриманні знаходиться непрацездатна мати [PERSON], [INFO], яка є інвалідом 3 групи та проживає разом з ним, мати часто хворіє, а тому потребує лікування, що вимагає додаткових витрат з його боку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 22.04.2010 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Так, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 06.11.2014 року, яке набрало законної сили 17.11.2014 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 23.10.2014 року. У відповідності до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 11 листопада 2014 року позивачка народила доньку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 18.11.2014 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Згідно довідки про отримання (неотримання) допомоги від 27.07.2015 року, виданої начальником УПСЗН Іллічівського району м. Маріуполя, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні, їй призначено допомогу при народженні дитини з 01.11.2014 року по 30.11.2017 року, за період з лютого 2015 року по липень 2015 року загальна сума такої допомоги склала 5160,00 грн. Відповідно до довідки б/н, виданої ПАТ «ММК ім. Ілліча», [PERSON] працює машиністом крану металургійного виробництва в мартенівському цеху ПАТ «ММК ім. Ілліча», у теперішній час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 05.01.2015 р. по 11.11.2017 р. Як вбачається із довідки № 1058 від 27.07.2015 року, виданої начальником Житлово-комунального підприємства по ремонту і експлуатації житлового фонду Іллічівського району м. Маріуполя, [PERSON], [INFO], проживає разом із матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, матеріальне становище отримувача аліментів, вимоги чинного законодавства, та всі інші істотні обставини справи. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору суд враховує, що майновий стан відповідача змінився, оскільки він на сьогоднішній час офіційно працевлаштований на ПАТ «МК «Азовсталь» та має постійний дохід. Натомість доводи представника відповідача щодо наявності у відповідача на утриманні непрацездатної матері [PERSON], [INFO], яка є інвалідом 3 групи, внаслідок чого він не має можливості сплачувати аліменти на утримання доньки більше, ніж 500 грн., судом не приймаються, оскільки до суду не було представлено доказів надання такої допомоги або звернення непрацездатною матірю [PERSON]В із аліментами до сина. Також суд враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року по справі №6-143цс13, в якій зазначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З урахуванням вказаного, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивач та змінити вид та розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини до1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, адже сам відповідач не заперечує, що у теперішній час працює, має стабільний дохід, тоді як позивачка у звязку зі знаходженням у відпустці по догляду за дитиною до трьох років не має можливості працювати, а єдиним джерелом її доходу є державна допомога та аліменти, стягувані з відповідача, що свідчить про зміну матеріального стану обох сторін. Що стосується вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає її обґрунтованою з огляду на наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать, у тому числі, витрати на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, витрати на правову допомогу, понесені позивачкою, а саме консультація, робота по збору документів для звернення до суду, складання позовної заяви складають 300 грн. Позивач має право на відшкодування судових витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачкою надано достатніх доказів у підтвердження заявлених витрат, а тому з відповідача підлягають стягненню 300 грн. у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Outcome: approved