Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості із заробітної плати, та відшкодування моральної шкоди. Просить стягнути з відповідача борг із заробітної плати в сумі 3944,20 грн. яка була нарахована, але не виплачена відповідачем, та 5000,0 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок тривалої невиплати заробітної плати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що позивачка тривалий час з 1981 по листопад 1998 року працювала на підприємстві у відповідача, та після звільнення у відповідача є в наявності заборгованість із виплати заробітної плати, яку позивач просить стягнути. Також, в зв'язку із тривалою невиплатою боргу із заробітної плати позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти заявлених позовних вимог не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, в зв'язку з чим суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі документів і доказів, відповідно ст.224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 15 листопада 1998 року позивача було звільнено відповідачем за угодою сторін, проте, підприємство - відповідач, у супереч ст.116 КЗпП України, не здійснило повного розрахунку із звільненим працівником та на даний час перед звільненим працівником мається заборгованість в сумі 3944,20 грн., що була визначена архівною довідкою про наявну суму боргу. Встановлені у судовому засіданні фактичні обставини справи підтверджуються належними і допустимими доказами: - витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; - копією трудової книжки; - копією архівної довідки, в якій зазначено про наявність боргу станом на 01.01.2006 р. в сумі 3944,20 грн. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок Таким чином, у судовому засіданні знайшло підтвердження доводи позивача щодо не проведення відповідачем з нею повного розрахунку під час та після її звільнення з роботи, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості із заробітної плати підлягають повному задоволенню. Крім цього, на відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням трудових прав, позивач також просив стягнути 5 000 грн. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення законних прав призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв'язків працівника і вимагають від нього додаткових зусиль для організації життя. Суд вважає, що ці позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Права позивача на своєчасне отримання заробітної плати порушені, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням цих обставин, а також, враховуючи фінансовий стан відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне розмір відшкодування моральної шкоди визначити в сумі 500 грн. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial