Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позові в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне. 21.08.2014 року помер її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина до якої увійшла, зокрема, земельна ділянка площею 0,059га. для ведення садівництва, кадастровий номер 5122782600:01:002:0369, що розташована на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області ОС «Степове», Куліндорівський масив, вулиця Двадцять восьма, ділянка №574. Вона є спадкоємцем першої черги, інші спадкоємці не виявили бажання вступити у спадок на спірне спадкове майно, однак через відсутність державної реєстрації права власності на спадкове майно за спадкодавцем її було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надано суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, позовні вимоги визнані в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до норм Цивільного законодавства України спадкоємством є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON], померло 02.10.2002 року, належить земельна ділянка площею 0,059га. для ведення садівництва, кадастровий номер 5122782600:01:002:0369, що розташована на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області ОС «Степове», Куліндорівський масив, вулиця Двадцять восьма, ділянка №574, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВКО №167407, посвідченим [PERSON], державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори 06.06.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-1899. 21.0.2014 року [PERSON] помер, про що 22.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №8615, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №383869 від 22.08.2014 року. [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 057590, виданого Прилиманською сільською радою Овідіопольського району Одеської області 29.01.2008 року, актовий запис №01. Вона є спадкоємцем першої черги, інші спадкоємці не виявили бажання вступити у спадок на спірне спадкове майно. Відповідно до ст.2 Закону України від 1.07.2004 р. №1952-1V «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. В той же час, здійснення державної реєстрації права власності в порядку, передбаченому цим законом, є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216-1218, 1221, 1225, 1233, 1261, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved