Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

У листопаді 2014 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, державного підприємства «Бориспільське лісове господарство» звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконними і скасувати розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації за №№1461, 1462, 1463, 1464, 1465, 1466, 1467, 1468 від 24 листопада 2008 року; визнати незаконним і скасувати розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації №№ 81, 82,83, 84, 85,86, 87, 88 від 2 лютого 2010 року; визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки відповідачів та витребувати з незаконного володіння вказані земельні ділянки; визнати за державою в особі Кабінету Міністрів України право державної власності на вказані земельні ділянки, а за державним підприємством «Бориспільський лісгосп» право користування вказаними земельними ділянками (т.1 а.с.1-16). 04.11.2016 прокурор Прокуратури Київської області Івашин О.Є. подав заяву, відповідно до якої зменшив розмір позовних вимог та просив не розглядати позовну вимогу, викладену в п.8 резолютивної частини позовної заяви щодо визнання за державою в особі Кабінету міністрів України права державної власності та за ДП «Бориспільський лісгосп» права користування на спірні земельні ділянки, що розташовані на території Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області загальною ринковою вартість 3144200грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконання судових рішень розпорядженнями голови Київської обласної державної адміністрації від 24 листопада 2008 року за №№1461, 1462, 1463, 1464, 1465, 1466, 1467, 1468 було припинено право постійного користування та вилучено 8 земельних ділянок загальною площею 5,16 га (ліси) на території Щасливської сільської ради із постійного користуванням ДП «Бориспільський лісгосп» (Вишеньківське лісництво, квартал 1), змінено їх цільове признання із категорії земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарського призначення без права вирубки дерев та передано у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], і Управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі на підставі розпоряджень голови Київської обласної державної адміністрації від 24.11.2008 року №№1461-1468 були видані державні акти. У подальшому розпорядженням голови Київської обласної державної адміністрації за №№81, 82,83, 84, 85, 86, 87, 88 від 2 лютого 2010 року змінено цільове призначення зазначених земельних ділянок з категорії земель сільськогосподарського призначення на категорію земель «для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладами громадського харчування та автосервісом». В подальшому земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] були відчужені попередніми власниками на користь відповідача [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 19 квітня 2010 року за реєстровими №№2226, 2234, 2256, 2239, на підставі яких та заяв останнього №№2354, 2356 від 22.04.2010 року про поділ та об'єднання земельних ділянок було сформовано три земельні ділянки із кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] площею 0,4411га (згідно заяви прокурора про виправлення описки від 03.11.2016), 0,4410 га та 2,0375 га відповідно. Крім того, зазначено, земельні ділянки із кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] були відчужені попередніми власниками на користь відповідача [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 19 квітня 2010 року за реєстровими №№2245, 2251, 2263, на підставі яких та заяви останнього №2315від 21.04.2010 року про об'єднання земельних ділянок було сформовано одну земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] площею та 2,0375 га, з якої в подальшому на підставі заяви [PERSON] №286 від 10.02.2012 шляхом поділу сформовано дві земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] площею 0,6800га та 1,3573 га відповідно. Також зазначено, що земельна ділянка із кадастровим номером [NUMBER] була відчужена попереднім власником на користь відповідача [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.2010 року за реєстровим №2221, на підставі якого та заяви відповідача №2317 від 21.04.2010 року про поділ земельної ділянки [NUMBER] було сформовано дві земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] площею 0,4000га та 0,4822 га відповідно. Зазначено, що Управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі за наслідками поділу та об'єднання земельних ділянок відповідачам були видані оспорювані державні акти державні акти. Прокурор вказував, що судові рішення, які стали підставою для винесення первинних розпоряджень Київської ОДА про припинення права постійного користування земельної ділянки ДП «Бориспільське лісове господарство» та переведення зазначених земельних ділянок до земель сільськогосподарського призначення, були скасовані, відповідно на даний час підстави для прийняття спірних розпоряджень обласної державної адміністрації відпали, а тому спірні рішення та державні акти мають бути скасовані та визнані недійсними, як такі, що прийняті і видані на підставі незаконного судового рішення. Крім того, прокурор звертав увагу на те, що процедура вилучення та відведення спірних земельних ділянок відповідачам суперечила вимогам чинного законодавства. В тому числі, зазначено, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 №610-р «Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок було зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення. А також зазначено, що станом на момент прийняття обласною адміністрацією спірних розпоряджень діяли положення розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2008 року №610-р, дія якого поширюється на ДП «Бориспільське лісове господарство», оскільки відповідно до ст.27 Лісового кодексу України та ч. 9 ст.149 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття обласною адміністрацією спірних розпоряджень) лише Кабінет Міністрів України мав право вилучати лісові ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб. В даному ж випадку обласною адміністрацією в один день вилучено ліси загальною площею 5,8391га. Також прокурор посилався на те, що при прийнятті спірних розпоряджень порушено вимоги законодавства при зміні цільового призначення земельних ділянок, а саме порушено порядок зміни цільового призначення земельних ділянок. В порушення вимог ст.20 Земельного кодексу України рішення про зміну цільового призначення прийнято Київською обласною державною адміністрацією, яка не була наділена повноваженнями щодо передачі спірних ділянок у власність, надання їх в користування, а також їх вилучення. В порушення ст.207 ЗК України втрати лісогосподарського виробництва у зв'язку з вилученням лісових земель для нелісогосподарських потреб не нараховувались та не сплачувались. Прийняття Київською ОДА незаконних розпоряджень про припинення права постійного користування та зміни цільового призначення земельних ділянок, вилучення із земель державної власності спірних земельних ділянок, зміна їх цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення є свідченням невизнання права державної власності на спірні земельні ділянки в особі Кабінету Міністрів України, який в силу вимог ст.57 ЛК України та ст.149 ЗК України наділений повноваженнями щодо розпорядження ними. Прокурор , посилаючись на вимоги ч.2,3 ст.152 ЗК України, ст.155 ЗК України, ст.393 ЦК України розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 24.11.2008 №№-1461-1468 та від 02.02.2010 №№81-82, прийняті з порушенням вимог ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.3,7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст.ст.17,20,122,142,149 ЗК України, ст.ст.21,27,31 Лісового кодексу України п.4 розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.02.2010 №318-р, вважає, що зазначені розпорядження підлягають визнання недійсними. А також, зазначає, що виготовлені та видані на підставі вказаних розпоряджень державні акти відповідно до ст.ст.16,21 ЦК України, ст.ст.152,153, 155 ЗК України підлягають визнанню недійсними, їх державна реєстрація має бути скасована, а земельні ділянки - повернуті власнику. Представник Кабінету Міністрів України в судове засідання не з'явився, заяв та клопотань по суті позову не подав. Представник ДП «Бориспільське лісове господарство» в судовому засіданні позовні вимоги першого заступника прокурора Київської області підтримали. Представник відповідача Київської обласної державної адміністрації, а також відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, в судове засіданні повторно не з'явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України у зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідачів суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти якого прокурор та представник позивача ДП «Бориспільський лісгосп» не заперечують. Згідно з наявними в матеріалах справи письмовими запереченнями від 15.01.2015 року, підписані першим заступником голови Київської обласної адміністрації (т.1 а.с.95-100), Київська обласна державна адміністрація заперечує проти позовної заяви та повідомляє, що оскаржувані розпорядження голови київської обласної державної адміністрації від 24.11.2008 року №№1461-1468 були видані на виконання постанов Солом'янського районного суду м.Києва від 24.09.20108, які є обов'язковими до виконання на всій території України.. Вилучення і надання земельних ділянок громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], здійснювалось за проектами землеустрою, погодженими в установленому порядку з усіма необхідними органами, відповідність якої вимогам чинного законодавства підтверджується висновками державної експертизи землевпорядної документації. Відповідач зазначає, що спірні розпорядження голови облдержадміністрації не порушують права або інтереси позивачів, зокрема права або інтереси держави в особі Кабінету міністрів України та ДП «Бориспільське лісове господарство», оскільки відповідно до ст.149 ЗК України та п.4 мт.31, п.5 ст.27 Лісового кодексу України органом, уповноваженим вилучати і надавати спірні земельні ділянки (ліси до 1 гектара) на момент видання спірних розпоряджень голови облдержадміністрації була Київська облдержадміністрація. А також, звертає увагу, що була згода землекористувача ДП «Бориспільське лісове господарства» на вилучення земельних ділянок, та що прокурором пропущений строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] 30.04.2015 року були подані сулу письмові заперечення (т.1 а.с.235), відповідно до яких представник відповідача просила позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на те, що доводи прокурора, що оспорюванні розпорядження голови Київської ОДА від 24.11.2008 року про припинення права постійного користування та зміну цільового призначення земельної ділянки прийняті з перевищенням повноважень та підлягають скасуванню, є необґрунтованими. А також вважає, що прокурор не довів, що правові акти індивідуальної дії голови обласної державної адміністрації спрямовані на вилучення земель лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка значно перевищувала 1 га та що посилання прокурора на те, що оспорювані розпорядження Київської ОДА про вилучення земель з користування видано в один день не свідчать про перевищення головою обласної державної адміністрації своїх повноважень на вилучення земель лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка значно перевищувала 1 га, оскільки є припущенням, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин (порушеної кримінальної справи, вироку суду, де було б встановлено факт перевищення повноважень) прокурором не надано. Вважає, що право одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, передбачене ст.ст.116,118 ЗК України, враховуючи які доводи прокурора про незаконність розпоряджень від 24.11.2008 року про передачу у власність земельних ділянок третім особа, є необґрунтованими. Представник відповідача зазначає, що Вищим адміністративним судом України в своїх постановах від 21.11.2012 у справі К-11541/10, від 04.12.2013 у справі №К/9991/998/12, та ухвалі від 22.09.2010 р. у справі № К-20232/10 було вказано, що чинним законодавством Кабінету Міністрів України не надано повноважень зупиняти дію законів України. Кабінет Міністрів України приймаючи розпорядження від 10 квітня 2008 року №610-р, яким зобов'язано Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгосп та Держкомзем до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживання у цій сфері зупинити прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення, а також відкликати раніше надану згоду на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення у разі, коли місцевими органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування не прийнято відповідні рішення або коли за результатами перевірки встановлено, що такі рішення прийняті з порушенням вимог законодавства, фактично зупинив реалізацію наведених положень Лісового та Земельного кодексів України. Також Вищий адміністративний суд в своїх рішеннях звернув увагу, що розпорядження КМУ від 10.04.2008 р. № 610-р не адресоване місцевим органам виконавчої влади чи органам місцевого самоврядування. А також звертає увагу, що воля володільця спірних земельних ділянок ДП «Бориспільське лісове господарство» на їх вилучення була висловлена у відповідних листах-згодах щодо кожної земельної ділянки. Враховуючи, що прокурором не доведено протиправності набуття на підставі договорів купівлі-продажу відповідачами земельних ділянок, акти, які видавались на первинних власників - чинні, ніким не оскаржені та не визнані недійсними, відсутні підстави для витребування цих ділянок з володіння відповідачів на користь держави. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові заперечення відповідачів, матеріали даної цивільної справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що розпорядженнями голови Київської обласної державної адміністрації від 24 листопада 2008 року за №№1461, 1462, 1463, 1464, 1465, 1466, 1467, 1468 (а.с.17-24) на виконання постанови Солом'янського районного суду м.Києва від 24.09.2008 року у справі №2-а-173-1/08 та постанови Солом'янського районного суду м.Києва від 24.09.2008 року у справі №2-а-175-1/08 затверджено вісім «Проектів землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП «Бориспільське лісове господарство» (ДП «Бориспільський лісгосп») (Вишеньківське лісництво, квартал 1), переведення зазначеної земельної ділянки із земель лісогосподарського призначення до категорії земель сільськогосподарського призначення та подальшої передачі її власність для ведення особистого селянського господарства на території Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області», було вилучено з постійного користування ДП «Бориспільське лісове господарство» вісім земельних ділянок, кожна площею менше ніж 1 га (ліси), розташованих на території Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області; змінено цільове призначення зазначених земельних ділянок, із категорії земель лісогосподарського призначення на категорію земель сільськогосподарського призначення без права вирубки дерев та передано у власність: [PERSON] земельну ділянку площею 0,68га; [PERSON] земельну ділянку площею 0,68га, [PERSON] земельну ділянку площею 0,68га, [PERSON] - земельну ділянку площею - 0,68га, [PERSON] - земельну ділянку площею 0,88 га, [PERSON] - земельну ділянку площею 0,68 га, [PERSON] - земельну ділянку площею 0,88га, [PERSON] - земельну ділянку площею 0,68 га. Як зазначено в оскаржуваних розпорядженнях, цільове призначення земельних ділянок змінено із категорії земель лісогосподарського призначення на категорію земель - сільськогосподарського призначення без права вирубки дерев. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду Київської області від 25.11.2010 року, залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 липня 2011 року, було скасовано постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 24.09.2008 року (справа №2-а-175-1/2008), на підставі якої було ухвалено вищезазначені розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації №№ 1461, 1463, 1464, 1466,1468 від 24.11.2008, та прийнято нову постанову якою у задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Київської обласної державної адміністрації про зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти рішення та вчинити певні дії - відмовлено (т. 3 а.с.145-151). Встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду Київської області від 25.01.2011 року, залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 жовтня 2012 року, було скасовано постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 24.09.2008 року (справа №2-а-173-1/2008) на підставі якої було ухвалено вищезазначені розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації №№ 1462, 1465, 1467 від 24.11.2008, прийнято нову постанову якою у задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Київської обласної державної адміністрації про зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти рішення та вчинити ді певні дії - відмовлено в повному обсязі (т. 3 а.с.141-144). Встановлено, що на момент прийняття зазначених розпоряджень Київської обласної державної адміністрації спірні земельні ділянки перебували у постійному користуванні ДП «Бориспільське лісове господарство», що підтверджується як змістом самих розпоряджень так і долученими до матеріалів справи Протоколом другої лісовпорядної наради від 14 квітня 2005 року з розгляду проекту організації і розвитку лісового господарства Бориспільського держлісгоспу Київської області за 2004-2013 роки (складений за даними розширеного безперервного лісовпорядкування 2003 року), «Проектом організації та розвитку лісового господарства Бориспільського лісгоспу Київського державного лісогосподарського об'єднання «Київліс» Міністерства лісового господарства України», Картою-схемою існуючого поділу території Бориспільського держлісгоспу Планшетом №1 лісовпорядкування 2003 року (Вишеньківське лісництво). При цьому суд враховує, що відповідно до п.5 Розділу VIII. «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України передбачено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Судом встановлено, що на підставі зазначених розпоряджень Київської обласної державної адміністрації треті особи у справі отримали державні акти на право власності на земельні ділянки розташовані в межах Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області, а саме: [PERSON] - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,6791га кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.31, т.3 а.с.104); [PERSON] - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,6791 га кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.32, т.3 а.с.110); [PERSON]- Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,6791га кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.33, т.3 а.с.106), [PERSON] - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,6792 га кадастровий номер [NUMBER] ,з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.34,т.3 а.с.109); [PERSON] - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,8822га кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.35, т.3 а.с.107); [PERSON] - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,6792га кадастровий номер [NUMBER] цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства(т.1 ас.36, т.3 а.с.111); [PERSON] - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,8821га кадастровий номер [NUMBER],з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.37, т.3 а.с.108); [PERSON] -Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,6791 га кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.38, т.3 а.с.105). Крім того встановлено, що розпорядженнями голови Київської обласної державної адміністрації за №№81, 82,83, 84, 85, 86, 87, 88 від 2 лютого 2010 року було змінено цільове призначення зазначених земельних ділянок з категорії земель сільськогосподарського призначення на категорію земель «для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладами громадського харчування та автосервісом», на підставі яких третім особам були видані нові державні акти, що вбачається з долучених до матеріалів цивільної справи Технічних документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (переоформлення на підставі заяви громадянина про об'єднання (розподіл)земельних ділянок) громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладом громадського харчування та автосервісом в межах Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області» (т.3 а.с.152-183, 184-209, 210-235,236-268). Також встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації №80 від 02.02.2010 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,6791га кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладом громадського харчування та автосервісом (т.3 а.с.247-248); [PERSON] на підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації №85 від 02.02.2010 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,6791 га кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладом громадського харчування та автосервісом (т.3 а.с.166-167); [PERSON] на підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації №88 від 02.02.2010 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,6791га кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладом громадського харчування та автосервісом (т.3 а.с.251-252); [PERSON] на підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації №82 від 02.02.2010 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,6792 га кадастровий номер [NUMBER],з цільовим призначенням для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладом громадського харчування та автосервісом (т.3 а.с.164-165); [PERSON] на підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації №83 від 02.02.2010 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,8822га кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладом громадського харчування та автосервісом (т.3 а.с.217-218); [PERSON] на підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації №84 від 02.02.2010 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,6792га кадастровий номер [NUMBER] цільовим призначенням для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладом громадського харчування та автосервісом (т.3 а.с.168-169); [PERSON] на підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації №86 від 02.02.2010 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,8821га кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладом громадського харчування та автосервісом (т.3 а.с.191-192); [PERSON] на підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації №81 від 02.02.2010 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,6791 га кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладом громадського харчування та автосервісом (т.3 а.с.249-250). В подальшому, на підставі договорів купівлі-продажу від 19 квітня 2010 року за реєстровими №№2226, 2234, 2256, 2239, посвідченими Тесленко Ю.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (т.3 а.с.158-163, 189-190), право власності на спірні земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], перейшло до [PERSON], про що на вищевказаних державних актах зроблені відповідні відмітки про перехід права власності (т.3 а.с.-164-169,191-192). Ці земельні ділянки [PERSON] було поділено та об'єднано, в результаті чого сформовано три земельні ділянки площами 1,4410 га, 1,4410 га та 2,0375 га відповідно (т.3 а.с.173-178, 191-198, 200-205). Після чого [PERSON] було видано державні акти на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] від 05.10.2011 земельну ділянку площею 0,4411 га для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладами громадського харчування та автосервісом, із кадастровим номером [NUMBER]; серії [NUMBER] від 05.10.2011 на земельну ділянку площею 0,4410 га для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладами громадського харчування та автосервісом, із кадастровим номером [NUMBER]; серії [NUMBER] від 05.10.2011 на земельну ділянку площею 2,0375 га для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладами громадського харчування та автосервісом, із кадастровим номером [NUMBER] (т.3 а.с.117,118,119). На підставі договорів купівлі-продажу від 19 квітня 2010 року за реєстровими №№ 2245, 2251, 2263, посвідченими Тесленко Ю.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (т.3 а.с.241-246), спірні земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], відчужені на користь [PERSON], про що на вищевказаних державних актах зроблені відповідні відмітки про перехід права власності (т.3 а.с.-247-252). В подальшому ці земельні ділянки об'єднані в одну - площею 2,0375 га. (т.3 а.с.255-259, 268) та на ім'я [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 05.10.2011 на земельну ділянку площею 2,0373 га для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладами громадського харчування та автосервісом, із кадастровим номером [NUMBER] (т.3 а.с.112) Встановлено, що пізніше на підставі заяви власника №2315 від 21.04.2010 та №286 від 10.02.2012 зазначена земельна ділянка площею 2,0373 га була розділена на дві земельні ділянки площею 0,6800 га та 1,3573 га відповідно та [PERSON] було видано державні акти на право власності на земельні ділянки: серії [NUMBER] від 27.02.2012 на земельну ділянку площею 0,6800 га для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладами громадського харчування та автосервісом, із кадастровим номером [NUMBER]; серії [NUMBER] від 27.02.2012 на земельну ділянку площею 1,3573 га для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладами громадського харчування та автосервісом, із кадастровим номером [NUMBER] (т.3 а.с.113,114). Що повністю підтверджуються дослідженням зазначених державних актів. Також встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 19 квітня 2010 року за реєстровим №2221 посвідченими Тесленко Ю.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (т.3 а.с.126-127, 215-216), спірна земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,8822га, відчужена на користь [PERSON], про що на державному акті зроблена відповідна відмітка про перехід права власності (т.3 а.с.-217-218). Вказана земельна ділянка була розділена, в результаті чого було сформовано дві земельні ділянки площею 0,4000 га та 0,4822 га (а.с.221-222, 228-2235), і [PERSON] було видано державні акти на право власності на земельну ділянку: серії [NUMBER] від 05.10.2011 на земельну ділянку площею 0,4000 га для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладами громадського харчування та автосервісом, із кадастровим номером [NUMBER]; серії [NUMBER] від 05.10.2011 на земельну ділянку площею 0,4822 га для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладами громадського харчування та автосервісом, із кадастровим номером [NUMBER] (т.3 а.с.115,116) Право власності відповідачів на земельні ділянки зареєстровано в установленому законом порядку. Приймаючи рішення про обґрунтованість заявлених прокурором позовних вимог, суд виходить з наступних міркувань. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення (стаття 19 ЗК України). Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 20 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час прийняття оскаржуваних розпоряджень про передачу земельних ділянок лісового фонду у власність третіх осіб) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (статті 21 ЗК України). Згідно зі статтею 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках. Відповідно до статей 56, 57 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Згідно зі статтею 13 ЗК України саме до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом (пункт «ґ» частини четвертої статті 84 ЗК України). Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення (ст.56 ЗК України). Відповідно до вимог ст.57 ЗК України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність. Передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як 1 га, що перебувають у державній власності, належить до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин (стаття 27 ЛК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин)). За змістом ч.4 ст.122 ЗК України обласні державні адміністрації передають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті. Водночас, відповідно до вимог ч.7 цієї статті Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтями 149, 150 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Так, згідно з вимогами ч.6 ст.149 ЗК України обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п'ятою, дев'ятою цієї статті. Відповідно до ч.9 цієї статті Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, а також враховуючи положення ч.4 ст.122 та ч.6 ст.149 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації не наділені повноваженнями щодо вилучення земель для ведення особистого селянського господарства Так, з досліджених в судовому засіданні матеріалів цивільної справи встановлено, що оскаржуваними розпорядженнями Київської обласної державної адміністрації №№ 1461,1462,1463,1464,1465,1466,1467,1468 від 24 листопада 2008 року було вилучено із постійного користування ДП «Бориспільський лісгосп» (Вишеньківське лісництво, квартал 1) та змінено цільове призначення із категорії земель сільськогосподарського призначення на категорію земель сільськогосподарського призначення, а в подальшому розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації №№81,82,83,84,85,86,87,88 від 02 лютого 2010 року змінено їх цільове призначення на категорію земель «для будівництва та експлуатації торгівельно-розважального комплексу з офісними та виставковими приміщеннями, закладами громадського харчування та автосервісом», - земельні ділянки (ліси) загальною площею 5,8391 га, які знаходились у одному кварталі лісництва, межували між собою таким чином, що створювали один масив, площа якого, вочевидь, перевищувала визначений чинним законодавством розмір земельної ділянки 1 га, в межах якого обласні державні адміністрації можуть приймати рішення щодо вилучення з постійного користування та передачу у власність лісів для нелісогосподарських потреб. В тому числі це підтверджується наданим ВО «Укрдержліспроект» фрагментом з публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кварталу 1 і його таксаційних виділив Вишеньківського лісництва ДП «Бориспільський лісгосп» та межами земельних ділянок відповідно до поданих кадастрових номерів земельних ділянок ([NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]), які перебувають у власності відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та які утворилися після розділу та злиття земельних ділянок, переданих у власність громадянам, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (т.3 а.с.136,137) . При цьому суд звертає увагу, що технічна документація, яка надавалась на затвердження до Київської обласної адміністрації, містила відповідні вищезазначені відомості у Схемі розташування земельних ділянок на території Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області (т.3 а.с.157,194,220,254). І ця обставина була достовірно відома Київській обласній державній адміністрації, якою оскаржувані розпорядження щодо вилучення, зміну цільового призначення та передачу у власність земельних ділянок лісового фонду з державної власності та з постійного користування ЛП «Бориспільський лісгосп» були прийняті в один день, а також була відома громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які з метою отримання у власність земельних ділянок лісового фонду зверталась до Солом'янського районного суду м.Києві із спільними позовними заявами, об'єднавши свої позовні вимоги до Київської обласної державної адміністрації в одній позовній заяві. Крім того, встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.08 № 610-р «Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок, було зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення. Та, як вбачається зі змісту досліджених в судовому засіданні постанов Київського апеляційного адміністративного суду Київської області від 25 січня 2011 року та від 25 листопада 2010 року, а також ухвал Вищого адміністративного суду України від 04 жовтня 2012 року та 14 липня 2011 року відповідно (т.3 а.с.141-151), саме наявність цього розпорядження була підставою для відмови Київської обласної державної адміністрації у виділенні земельних ділянок у власність третім особам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка була ними оскаржена до Солом'янського районного суду м.Києва та на підставі вищенаведених рішень якого і були видані оспорювані прокурором розпорядження №№ 1461,1462,1463,1464,1465,1466,1467,1468 від 24 листопада 2008 року «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу у власність земельної ділянки (т.1 а.с.17-24), про що зазначено у тексті цих розпорядженнь. При цьому, як звернуто увагу судами апеляційної та касаційної інстанції у вищезазначених судових рішеннях з приводу перегляду рішень Солом'янського районного суду м.Києва, суд незаконно зобов'язав Київську обласну державну адміністрацію надати згоду та затвердити «Проект землеустрою щодо припинення права користування земельною ділянкою ДП «Бориспільський лісгосп» вилучити з постійного користування землі лісового фонду та змінити їх цільове призначення. А також зазначено, що рішення суду суперечить вимогам розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.08 № 610-р «Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками». Наведене свідчить про те, що земельні ділянки лісового фонду, які були передані у власність третім особам, а в подальшому перейшли у власність відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], вибули з державної власності поза волею власника в особі уповноваженого органу- Кабінету Міністрів України. При цьому суд враховує, що наявність висновків ДП «Бориспільський лісгосп» про погодження проекту землеустрою, щодо припинення права постійного користування земельною ділянко ДП «Бориспільський лісгосп» та зміни її цільового призначення», а також сплата відповідачами коштів в рахунок відшкодування збитків вартості земельних насаджень, на які передбачається припинення права постійного користування, відповідно докази чого містяться в матеріалах цивільної справи (т.1 а.с.142-186), не спростовують того факту, що вилучення спірних земельних ділянок, зміна їх цільового призначення та передача у власність фізичним особам була здійснена Київської обласної державною адміністрацією в порушенням вимог чинного законодавства, без згоди власника - уповноваженого органу державної влади, та в порушення вимог ст.19 Конституції України, ст.ст.122,149 Земельного кодексу України, ст.ст.21,27 Лісового кодексу України, а також розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.08 № 610-р «Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками». Враховуючи викладене, в силу вимог ч.2,3 ст.152 ЗК України, ст.155 ЗК України, ст.393 ЦК України розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 24.11.2008 №№-1461-1468 та від 02.02.2010 №№81-82, прийняті з порушенням вимог ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.3,7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст.ст.17,20,122,142,149 ЗК України, ст.ст.21,27,31 Лісового кодексу України п.4 розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.02.2010 №318-р, мають бути визнані недійсними. За змістом ч. 1, 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 373 Цивільного кодексу України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.330 ЦК України , якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Так, відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Верховний Суд України в своїх постановах правових позиціях, викладених у постанові від 16 квітня 2014 року, зазначає, що за змістом цієї норми закону (ч.1 ст.388 ЦК України) майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника Враховуючи, що безоплатна передача третім особам спірних земельних ділянок була здійснена на підставі протиправних розпоряджень Київської обласної державної адміністрації за рахунок земель державної власності, що призвело до вибуття із власності держави без згоди власника земельних ділянок загальною площею 5,8391 га, суд прийшов до висновку, що набуття права власності третіми особами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], є незаконним. При цьому суд враховує правові позиції Верховного Суду України, викладені в постанові від 18 вересня 2013 року у справі за № 6-92цс13, відповідно до яких особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Оскільки відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули право власності на земельні ділянки, які вибули з володіння власника - держави в особі Кабінету Міністрів України без згоди власника, порушене прокурором питання про повернення незаконно вибувших з володіння держави земельних ділянок, беззаперечно становить суспільний інтерес, оскільки спрятиме як відновленню законності так збереженню земель лісового фонду, в зв'язку чим державні акти, що посвідчують право власності відповідачів на спірні земельні ділянки, сформовані внаслідок їх поділу та об'єднання, слід визнати недійсними, а земельні ділянки підлягають поверненню власнику шляхом їх витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння відповідачів. При цьому суд також враховує правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 22 травня 2013 року у справі №6-33цс13 про те,що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Встановлено, що строк звернення прокурором з позовом не порушений. Так, прокурор звернувся до суду з даним позовом 27.11.2014 року. За змістом п.4 ч.1 ст.268 ЦК України в редакції, що була чинною до 14.01.2012 року, було передбачено, що позовна давність не поширюється: на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. При цьому суд враховує висновок Верховного Суду України, який викладений у Постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-68цс15, щодо позовної давності, а саме, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20 грудня 2011 року, на правовідносини, які виникли з участю держави та її адміністративно-територіальних утворень як суб'єктів цивільних прав, позовна давність не поширювалася, а після набрання чинності цим Законом його прикінцевими та перехідними положеннями особі надано право звернутися до суду з таким позовом протягом трьох років, тобто в період з 15 січня 2012 року по 14 січня 2015 року. На позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади, як зазначено Верховним Судом України, поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів. Проте, в даному випадку, належному власнику - державі в особі її уповноваженого органу, а саме - Кабінету Міністрів України не було відомо про підстави набуття відповідачами права власності на спірні ділянки в тому числі про прийняті Київською обласною державною адміністрацією оспорювані прокурором розпорядження, отже звернення прокурора до суду мало місце у визначений чинним законодавством трирічний терміну позовної давності, в тому числі в межах трьох років з моменту набрання законної сили змін, внесених до ст.268 ЦК України, на що було наголошено Верховним Судом України. При цьому суд враховує, що Київська обласна державна адміністрація, якій було відомо про протиправність вибуття із власності держави земельних ділянок лісового фонду (лісів) загальною площею 5,8391 га, та яка не вжила заходів для своєчасного оскарження рішень Солом'янського районного суду м.Києва, якими було зобов'язано відповідача прийняти відповідні рішення, в даному випадку не є тим органом державної влади - суб'єктом владних повноважень, в особі якого держава довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів, оскільки рішення саме цього органу державної влади, оспорюються прокурором. Враховуючи, що позов було подано до суду до 31.08.2015 року, до набрання чинності змін до Закону України «Про судовий збір», а також, що прокурор був звільнений від сплати судового збору, належні до сплати суми судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь держави з розрахунку по 243 гривні 60 копійок за кожну вимогу немайнового характеру задоволену судом стосовно кожного з відповідачів, в тому числі: з Київської обласної державної адміністрації в сумі 487 гривень 20 копійок; з [PERSON] в сумі 1461 гривня 60 копійок; з [PERSON] та [PERSON] - 974 гривень 40 копійок з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved