Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

У липні 2012 році [PERSON] звернулась до суду з позовом до Управління МВС України в Херсонській області, Управління ДАІ УМВС України в Херсонський області, [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що 23 лютого 2011 року в смт. Горностаївці Херсонської області в.о. начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Горностаївського району [PERSON] організував незаконне видалення дерев на узбіччі вул. Об'їзної, під час якого одне з дерев упало на автомобіль ВАЗ 2106, державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], внаслідок чого водій автомобіля отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких [INFO] помер. Потерпілий [PERSON] був її рідним братом, за яким вона доглядала під час усього періоду стаціонарного лікування. На лікування брата вона витратила 26920 грн. 80 коп., на поховання понесла витрати у розмірі 10212 грн., які складаються із витрат на ритуальні послуги у розмірі 1062 грн., проведення поминального обіду на суму 4000 грн., придбання надгробного пам'ятника на суму 4000 грн. та деталей до нього на суму 1150 грн.. Також нею витрачено 4300 грн. на послуги адвоката, 1286 грн. 86 коп. на проїзд адвоката та 521 грн. 84 коп. вона витратила на власний проїзд у судові засідання. Загальна сума понесених нею матеріальних збитків становить 43241 грн. 50 коп., які вона, уточнивши позовні вимоги 08 січня 2013 року, просила стягнути з УМВС України в Херсонській області за рахунок Державної казначейської служби України. Крім того, внаслідок смерті брата вона зазнала душевних страждань та просила стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду, розмір якої оцінила в 260000 грн.. У серпні 2012 року до суду з позовом до Управління МВС України в Херсонській області, Державної казначейської служби України, третя особа - [PERSON], звернулась мати потерпілого - [PERSON], яка, посилаючись на ті ж обставини загибелі її сина [PERSON], просила стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 300000 грн.. У вересні 2012 року до суду із позовом до Управління МВС України в Херсонській області, Управління ДАІ УМВС України в Херсонський області, Державної казначейської служби України, третя особа [PERSON], звернулась дружина потерпілого - [PERSON], яка, посилаючись на ті ж обставини загибелі її чоловіка [PERSON], після смерті якого вона залишилася сама з двома неповнолітніми дітьми, просила стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду у розмірі 250000 грн.. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області суду від 02 жовтня 2012 року справи об'єднано в одне провадження. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області суду від 21 серпня 2014 залучено до участі у справі в якості співвідповідачів Управління ДАІ УМВС в Херсонській області та [PERSON]. Ухвалою суду від 10 жовтня 2014 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON]. 14 січня 2015 року позивачами подано уточнення до позову, в якому останні просили стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 300000 грн. на користь [PERSON], стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 250000 грн. на користь [PERSON] та стягнути з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 43241 грн. 50 коп. та моральну шкоду у розмірі 260000 грн. на користь [PERSON]. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали до суду заяви з вимогою слухати справу без їх участі, свої позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Прокурор Каховської міжрайонної прокуратури Капустін М.В., який діє в інтересах Державної казначейської служби України позовні вимоги не визнав, вважає, що кошти повинні бути стягнуті з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та держави. Представник УДАІ УМВС Марковська М.В. позовні вимоги не визнала, вважає, що матеріальну шкоду слід відшкодовувати з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], моральну шкоду з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів бюджету. Представник УМВС України Зарірюха К.О. позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] не визнав, та пояснив, що позовні вимоги є безпідставними, які не ґрунтуються на вимогах закону. [PERSON] позовні вимоги визнав частково, заперечує проти стягнення моральної шкоди. [PERSON] позовні вимоги визнав частково, заперечує проти стягнення моральної шкоди. [PERSON] позовні вимоги визнав частково, заперечує проти стягнення моральної шкоди. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи сторін, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Так, судом встановлено, що [PERSON], займаючи посаду старшого інспектора ДПС - керівника групи дорожньо-патрульної служби відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Горностаївського району УМВС України в Херсонській області та виконуючого обов'язки начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Горностаївського району, маючи спеціальне звання старший лейтенант міліції, являючись службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади та виконує організаційно-розпорядчі обов'язки, проявляючи службову недбалість, неналежно виконав свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, а саме: в порушення пунктів 1, 2, 4, 6, 7 своїх функціональних обов'язків, не спрямував діяльність очолюваного ним підрозділу на організацію дорожнього руху з метою забезпечення безпеки учасників дорожнього руху під час проведення 23 лютого 2011 року громадянами [PERSON] та [PERSON] робіт з видалення дерева тополі біля адміністративної будівлі відділення ДАІ по вул. Об'їзна в смт. Горностаївка Херсонської області, залучивши останніх для проведення вказаних робіт, неналежним чином організував рух транспортних засобів та механізмів у місці проведення робіт, допустивши тим самим проїзд в зону проведення робіт автомобіля ВАЗ 2106, держномер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого спиляне дерево впало на вказаний автомобіль, спричинивши водію тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер [INFO]. Постановою Горностаївського районного суду Херсонської області від 12 квітня 2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.367 ч.2 КК України та справу закрито у зв'язку із застосуванням акту амністії (т.1, а.с.13-14). Постановою Горностаївського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та справу закрито у зв'язку із застосуванням акту амністії. Постановою Горностаївського районного суду Херсонської області від 06 квітня 2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та справу закрито у зв'язку із застосуванням акту амністії. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Матеріалами справи встановлено, що з вини [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позивачам завдано матеріальну шкоду, що сторонами не заперечується. Розмір заявленої [PERSON] майнової шкоди у сумі 40282 грн. 80 коп., завданої [PERSON], [PERSON] та [PERSON], складається зі збитків понесених позивачем на лікування потерпілого [PERSON] у загальному розмірі 26920 грн. 80 коп. та на поховання останнього у розмірі 10212 грн., з них вартість ритуальних послуг складає 1062 грн., вартість надгробного пам'ятника - 4000 грн., вартість поминального обіду - 4000 грн. та вартість деталей до надгробного пам'ятника - 1150 грн.. Разом з цим, статтею 1201 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Тобто, виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов'язаний заподіювач шкоди відповідно до ст. 1201 ЦК України, а відтак стягненню не підлягають. За таких даних, розмір майнової шкоди завданий [PERSON], [PERSON] та [PERSON] потерпілій [PERSON] складає 33132 грн. 80 коп. (26920 грн. 80 коп. + 1062 грн. + 1150 грн. + 4000 грн. = 33132 грн. 80 коп.). Заявлені [PERSON] витрати підтвердженні належними та допустимими доказами (т.1 а.с.15-37, 42, 45, 114-124, 211-212, 214-216), що сторонами не заперечується. З урахуванням зазначених вище норм законодавства, відповідачі повинні нести солідарну відповідальність та відшкодувати матеріальну шкоду завдану [PERSON] у рівних частках. Разом з цим, [PERSON] на час вчинення правопорушення виконував обов'язки начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Горностаївського району Херсонської області. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно ст. ст. 2 ст. 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. За змістом ст. 25 Закону України «Про міліцію» працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність. При порушенні працівником міліції прав і законних інтересів громадянина міліція зобов'язана вжити заходів до поновлення цих прав, відшкодування завданих матеріальних збитків, на вимогу громадянина публічно вибачитися. Працівник міліції, який виконує свої обов'язки відповідно до наданих законодавством повноважень та у межах закону, не несе відповідальності за завдані збитки. Такі збитки компенсуються за рахунок держави. Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень (п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 3 серпня 2011 року). Матеріальна та моральна шкода, завдана громадянам незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовуються за рахунок держави (п.3 Рішення Конституційного Суду України від 3 жовтня 2001 року №12-рп/2001). Виходячи з наведеного, органом, який здійснює функції держави у правовідносинах, за захистом порушених прав у яких позивачі звернулись до суду, є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів і через який у держави, як учасника цивільних відносин, виникають права та обов'язки. Відповідно до Положення про державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України № 460/2011 від 13 квітня 2011 року, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету на підставі рішення суду (п. 4 Положення). Зі змісту наведених вище норм законодавства вбачається, що відшкодування шкоди, завданої працівником органу ДАІ ([PERSON]) повинно здійснювати Державна казначейська служба України, шляхом безспірного списання коштів державного бюджету. При цьому судом не приймаються до уваги посилання представника Державної казначейської служби України щодо відсутності підстав для стягнення коштів з Державного бюджету України шляхом безспірного їх списання, оскільки згідно названих вище норм законодавства Держава Україна, в особі Державної казначейської служби України, взяла на себе обов'язок відшкодовувати шкоду завдану неправомірними діями або бездіяльністю представником державної влади, яким являвся [PERSON] на час виникнення спірних правовідносин. Крім того, [PERSON] в позовній заяві просить стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 4300 грн., витрати на проїзд адвоката у розмірі 1286 грн. 86 коп. та витрати на власний проїзд у судові засідання у розмірі 521 грн. 84 коп.. Відповідно до ст. ст. 84, 85, 88 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем документально підтверджено лише витрати на правову допомогу у розмірі 4300 грн., які і підлягають стягненню на користь [PERSON] з [PERSON], [PERSON] та Державного бюджету України. Щодо позовних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди, слід зазначити наступне. Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Зі змісту наведеної норми Цивільного кодексу України вбачається, що на відшкодування моральної шкоди має право лише дружина померлого та його батьки, тобто [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] з братом - [PERSON] однією сім'єю не проживала, а тому згідно цивільного законодавства не має права на відшкодування моральної шкоди. Таким чином, заявлені [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4). Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] та [PERSON] суд враховує, що [PERSON] втратила чоловіка, який був батьком їх спільних дітей, а [PERSON] сина, даний факт суттєво змінив стан їх життя, призвів до сильних душевних страждань, повернення до звичайного ритму життя потребує від них додаткових психологічних зусиль. Разом з тим, суму яку просять стягнути позивачі з відповідачів є завищеною, оскільки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заподіяли шкоду охоронюваним законом правам та інтересам громадянина [PERSON], і як наслідок [PERSON] та [PERSON], не навмисно, в їх діях відсутні будь-які обтяжуючи обставини. Виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про те, що цивільні позови [PERSON] та [PERSON] про стягнення на їх користь з [PERSON], [PERSON] та Державного бюджету України моральної шкоди підлягають частковому задоволенню зі стягненням на їх користь по 30000 грн..

Outcome: partial