Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

У квітні 2021 року Кредитна спілка «Менчул» (далі по тексту - КС «Менчул») звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.10.2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №КСНП-218, згідно якого [PERSON] отримав кредиту у сумі 12 000 грн., який зобов`язався повернути частинами до 31.10.2020 року разом з відсотками. В рахунок забезпечення зобов`язань за даним кредитним договором 31.10.2019 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №218/п, за умовами якого вона поручилася за виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Однак відповідачі не виконували умови договору належним чином, у зв`язку з чим станом на 31.03.2021 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 5442,51 грн., яка складається з 4259,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1183,47 грн. - заборгованість за відсотками. Посилаючись на викладене просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 5442,51 грн. та судові витрати в розмірі 2270 грн. Відзив на позов відповідачами [PERSON] та [PERSON] не подавався. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду шляхом вручення їм судової повістки, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного . Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 31.10.2019 року між КС «Менчул» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №КСНП-0000218, згідно якого [PERSON] отримав кредиту у сумі 12 000 грн., який зобов`язався повернути частинами до 31.10.2020 року разом з відсотками (а.с.4-6). В рахунок забезпечення зобов`язань за даним кредитним договором 31.10.2019 року між КС «Менчул» та [PERSON] укладено договір поруки №000000000218/п, за умовами якого вона поручилася за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №КСНП-0000218 від 31.10.2019 року (а.с.7). КС «Менчул» виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 12 000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 31.10.2019 року (а.с.8). Натомість відповідачі належним чином не виконували свої зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого, згідно особової картки позичальника, станом на 31.03.2021 року рахується заборгованість в сумі 5442,51 грн., яка складається з 4259,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1183,47 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.10). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу). Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Оскільки встановлено факт неналежного виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором, то позивач вправі ставити питання про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя. Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом, який наданий на строк дій кредитного договору. При цьому, внаслідок пред`явлення позову про дострокове погашення заборгованості кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання. Відтак, у межах строку кредитування відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожного місяця. Після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредитних коштів, відповідач мав обов`язок повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тобто право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий же правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16. Відтак кредитор не вправі нараховувати відсотки та пеню після закінчення строку дії кредитного договору. У даному випадку кредитний договір укладено на строк до 31.10.2020 року. Відтак правомірним є нарахування банком відсотків лише до 31.10.2020 року. Після вказаної дати нарахування банком відсотків є неправомірним. Як слідує з розрахунку позивача, станом на 31.10.2020 року заборгованість [PERSON] за відсотками була відсутня (така рівна «- 140,64 грн.»). Вся заборгованість за відсоткам у розмірі 1183,47 грн., про стягнення якої ставиться питання у позовній заяві, нарахована вже після 31.10.2020 року, тобто неправомірно, а тому стягненню з відповідачів не підлягає. Відтак позов підлягає лише частковому задоволенню шляхом солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4259,04 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем пред`явлено позов на суму 5442,51 грн., і судом такий позов задоволено на суму 4259,04 грн, що складає 78% від ціни позову. Відтак з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1770,60 грн. (2270 * 78%), тобто по 885,30 грн. з кожного з відповідачів.

Outcome: partial