Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

У липні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту - позивач, КП «Київтеплоенерго») звернулося з позовною заявою до [PERSON] ( далі по тексту - відповідач, [PERSON] ), про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води (далі - послуги) регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-1V (далі - Закон) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила). Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення/ постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є отримання послуг Споживачем. Квартира [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Відповідач користувалася послугами централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, проте своєчасно не сплачувала за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.05.2021 складає 11533,69 грн. (заборгованість за постачання централізованого опалення у розмірі 9722,80 грн., заборгованість за послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 1810,89 грн.). Крім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «Київтеплоенерго», набув право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 49515,52 грн. У зв`язку з чим просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 49515,52 грн.; заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення з 01.05.2018 у розмірі 9722,80 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 1810,89 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 12.07.2020 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», відомості про право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу для поданням відзиву на позов надано п`ятнадцятиденний термін з дня отримання ухвали про відкриття провадження та доданих до неї документів. Представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.08.2021 у задоволені клопотання було відмовлено. 09.08.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача. Так, відповідач не погоджується з позовними вимогами, заперечення ґрунтуються на наступному. 18.01.2019 відповідачем було направлено до ПрАТ АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» заяву про укладення договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної і гарячої води. Відповідно до Акту № 602632 від 05.09.2019, про приймання на абонентський облік засобів обліку води, відповідачеві було встановлено пломби на лічильники гарячої і холодної води і ці лічильники взяті на облік. Відповідач користується приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] лише з 29.08.2019, підтвердженням чого є витяг з Наказу від 29.08.2019 р. № 380 про зміну договору найму житлового приміщення. Також зазначає, що відповідачем було сплачено 19.07.2021 заборгованість з оплати комунальних послуг в розмірах 1591,70 грн.; 9 722,80 грн. та 60,70 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Отже, на даний час заборгованість за період з 01.05.2018 у відповідача перед позивачем відсутня. Крім того зазначила, що заборгованість, яка виникла до 01.05.2018 відповідачем не визнається та просила застосувати наслідки пропущення строків позовної давності, про що подала відповідну заяву. Позивач подав до суду заперечення на заяву про застосування строків позовної давності у справі №753/13157/21, в якій зазначив, що згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла дізнатись про порушене право. Оскільки позивач набув право вимоги лише 11.10.2018 відповідно до укладеного Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), то обчислення строків позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих до 01.05.2018 споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, відповідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України починається з моменту укладання вищезазначеного договору про відступлення права вимоги. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та відмовити відповідачу у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності по справі №753/13157/21. Відповідачем у заперечення на відповідь на відзив вказано, що доводи позивача про початок відліку позовної давності не відповідають положенням закону та судовій практиці. Зокрема Верховний Суд України в рамках розгляду справи № 923/1233/15 вказав, що перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. Окрім цього, додатково вказала, що відповідач є користувачем житлового приміщенням за адресою: [ADDRESS] лише з серпня 2019 року. Раніше і до квітня 2016 року користувачем цього приміщення була мати відповідача, яка в квітні 2016 року померла. Натомість позивач не надав жодного належного і допустимого доказу користування цим житловим приміщенням в період до 01.05.2018 відповідачем. Оскільки підставою для стягнення заборгованості за послуги може бути доведення факту користування такими послугами, які в матеріалах справи відсутні, стягнення за спірний період є неправомірними. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 11.10.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «Київтеплоенерго» було укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних та фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018. Квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання. Згідно відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 29.07.2021 № 062/14-9550, квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. Відповідно до Витягу з наказу № 380 від 29.08.2019 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» було змінено наймача квартири [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю попереднього власника, на [PERSON] . Відтак, вказаною квартирою [PERSON] та члени її сім`ї користуються з 29.08.2019, та є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. На час подання позову, за вказаною квартирою станом на 01.05.2021 обліковувалася заборгованість, яка складає 11533,69 грн. (заборгованість за постачання централізованого опалення у розмірі 9722,80 грн., заборгованість за послуг централізованого постачання гарячої води у розмірі 1810,89 грн.). В матеріалах справи наявні платіжні доручення, відповідно до яких відповідачем 19.07.2021 було сплачено заборгованість з оплати заборгованості за постачання централізованого опалення та послуг централізованого постачання гарячої води в розмірах: 1591,70 грн.; 9 722,80 грн. та 60,70 грн. Отже, заборгованість, яка виникла у відповідача перед позивачем за час її фактичного користування квартирою погашена та не може бути стягнута в судовому порядку. З приводу стягнення заборгованості, яка обліковується за вказаною квартирою за період до 01.05.2018, суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Дійсно, на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018, позивач набув право вимоги заборгованості з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та\\чи централізованого постачання гарячої води, яка становить 49515,52 грн. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі ? Закон) передбачене право споживача одержувати вчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Отже, згідно із зазначеними нормами, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, яка становить 49515,52 грн., що виникла за адресою: [ADDRESS] , оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач була споживачем послуг за вказаною адресою в період до 01.05.2018. Враховуючи, що відповідач не є власником вказаної вище квартири, а позивачем не доведено належними доказами, що остання була споживачем таких послуг у спірний період (до 01.05.2018), суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині через недоведеність вимог. Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю вимог, тому не дає оцінки заяві відповідача про сплив позовної давності. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне відмітити наступне. Враховуючи, що позивачу було відмовлено в задоволенні позову, судові витрати покладаються на нього. Що стосується витрат відповідача на правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Разом із відзивом представником [PERSON] адвокатом Сікачовим С.Ю. подано попередній розрахунок витрат на правничу допомогу від 07.08.2021, детальний опис наданих послуг від 07.08.2021, ордер на надання правничої допомоги та меморіальний ордер від 04.08.2021 про оплату [PERSON] послуг з надання правничої допомоги в сумі 4 800 грн. Заявою від 01.08.2021 представник відповідача додатково долучив договір про надання правничої допомоги укладений між [PERSON] та АО «ЛЕКС ФОРС», меморіальний ордер від 27.08.2021 про оплату [PERSON] послуг з надання правничої допомоги в сумі 2 000 грн. Таким чином, представником відповідача подано всі необхідні документи на підтвердження витрат на правничу допомогу понесених [PERSON] в сумі 6800 грн. Представником позивача подано клопотання про зменшення судових витрат, в яких міститься посилання щодо не співмірності витрат на правничу допомогу. Враховуючи, що на час пред`явлення позову у відповідача була наявна заборгованість в сумі 11533,69 грн., яка погашена останньою під час розгляду справи, тобто спір виник внаслідок неправильних дій відповідача (прострочення оплати наданих послуг), суд враховуючи правило пропорційності, покладає на позивача 81 % заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу відповідача в сумі 5 508 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved