Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

У липні 2016 року до суду звернувся [PERSON] із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно після померлого брата [PERSON]. На даний час виникла необхідність встановлення факту родинних відносин між нею та її братом, поскільки відсутнє свідоцтво про народження спадкодавця, що є перешкодою для визначення ступеня спорідненості між нею та спадкодавцем. 07 вересня 2016 року позивачка змінила свої позовні вимоги і звернулася з уточненою позовною заявою в якій просить суд встановити факт родинних відносин між нею та померлим братом [PERSON], встановити додатковий строк для прийняття спадщини після померлого брата. Після смерті якого вона на підставі ст.1262 ЦК України є єдиним спадкоємцем другої черги за законом. Позивачка в судовому засіданні змінені заявленні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити їх з підстав, викладених у заяві. Відповідач у судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених позовних вимог не заперечує. Суд, заслухавши думку позивачки, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв'язку, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки (паю) площею 3,58га, яка розташована на території Кізлівської сільської ради Чорнухинського району. Свідоцтво про народження [PERSON] втрачене. У заявниці відсутні документи, які б підтвердили родинні відносини зі спадкодавцем. Факт родинних відносин має для заявниці юридичне значення, а саме для оформлення права на спадщину. Відповідно п. 1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Згідно відповіді Державного архіву Полтавської області актового запису про народження [PERSON], 1939 року народження, не виявлено. Відповідно до витягу з погосподарської книжки №2 за 1955-1957 роки, наданої Харсіцькою сільською радою Чорнухинського району, з якого вбачається, що у [PERSON] і [PERSON] - батьків позивачки та спадкодавця, були діти [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що документи, які б підтвердили факт родинних відносин між позивачкою та [PERSON] не збереглися, однак даний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню відповідно до ст. 256 ЦПК України, оскільки підтверджується матеріалами справи та не спростована зацікавленими особами. В судовому засіданні встановлено, що протягом шестимісячного строку позивачка не подала заяву про прийняття спадщини, оскільки оригінал державного акту на земельну ділянку (пай) було втрачено, багато років проживає за межами Чорнухинського району. Вказане підтверджується наданими суду доказами. Відповідно до п. 24Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р., «Про судову практику у справах про спадкування»», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд неповинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим визначити позивачці додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON], оскільки вона пропустила строк для подачі заяв про прийняття спадщини з поважної причини, так як не має юридичної освіти та достатніх знань в області спадкового права, але мала і має наміри прийняти спадщину. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог, а тому додатковий строк, достатній для подання позивачем заяви про прийняття спадщини слід встановити у продовж трьох місяців після набрання рішення законної сили. Визначений строк, на думку суду, буде достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини у встановленому законом порядку.

Outcome: approved