Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

У квітні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», де третя особа - приватний нотаріус Чернигівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням норм чинного закону, оскільки відповідач навмисно не повідомив нотаріуса, а останній не перевірив, існування спору між сторонами щодо суми заборгованості. Так, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року відмовлено ПАТ КБ «Приватбанк» у стягненні з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором. Крім того, Банком не було надано нотаріусу виписку з рахунку боржника, а розрахунок заборгованості наданий Банком не є належним документом для вчинення виконавчого напису. Також, виконавчий напис вчинено поза межами строку, протягом якого його може бути вчинено, оскільки з дня виникнення у Банку права вимоги минуло шість років. За таких обставин, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5014 вчинений 01 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернигівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 15 серпня 2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 06.09.2016, грошових коштів у сумі 34199,26 грн. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6174,04 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 25920,49 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн. та заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1604,73 грн. Ухвалою суду від 04 квітня 2019 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с.21). Ухвалою від 04 квітня 2019 року забезпечено позов [PERSON] та зупинено стягнення на підставі виконавчого документа виконавчого напису №5014, виданого 01.11.2016 приватним нотаріусом Чернигівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 34199,26 грн., що здійснюється в ході виконавчого провадження №54142649, відкритого на підставі постанови Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпро ГТУ у Дніпропетровській області (а.с.19). Ухвалою суду від 04 червня 2019 року закрито підготовче судове засідання та задоволено клопотання позивача, яким витребувано з архіву Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу №199/9456/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором для огляду (а.с.47). 02 липня 2019 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Позивач у судове засідання не з`явився, згідно його заяви просить розгляд справи проводити без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити (а.с.28-30). Третя особа приватний нотаріус Чернигівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали цивільної справи №199/9456/15, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернигівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі №5014, яким стягнено з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 15 серпня 2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 06.09.2016, грошових коштів у сумі 34199,26 грн. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6174,04 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 25920,49 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн. та заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1604,73 грн. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою\~статті 1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні\~це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Здійснення виконавчого напису нотаріусом на час виникнення спірних правовідносин регулювалося ст.ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»,\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» (з послідуючими змінами та доповненнями). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат». Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Мета вчинення виконавчого напису\~надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника\~це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, яка така, що визначена імперативною нормою закону - стаття 88\~Закону України «Про нотаріат». Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Проте не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 травня 2015 року в справі № 6-158цс15). Водночас, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 05 липня 2017 року в справі № 6- 887 цс17). Розглядаючи справу, суд враховує, що представником ПАТ КБ «Приватбанк» не було повідомлено приватного нотаріуса, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року у позовних вимогах ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, а отже наявність спору у суді щодо суми заборгованості, не може свідчити про безспірність вимог для вчинення виконавчого напису. Також, із дослідженої в судовому засіданні цивільної справи №199/9456/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором вбачається, що 14.12.2015 ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором б/н від 15.08.2007 в розмірі 72404,98 грн., яка виникла станом на 31.10.2015 та складається з таких складових: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14686,15 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 52794,78 грн., заборгованість за пенею та комісією 1000,00 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн. та заборгованості по штрафам (процентна складова) у розмірі 3424,05 грн., тоді як для вчинення виконавчого напису ПАТ КБ «Приватбанк» зазначена зовсім інша сума заборгованості за кредитним договором та її складові. Крім того, доказів того, що ПАТ КБ «Приватбанк» пред`являв вимогу боржнику [PERSON] про дострокове повернення всієї суми боргу із зазначенням всіх складових суми заборгованості при зверненні до нотаріуса з питання вчинення виконавчого напису, суду не надано. Підсумовуючи наведене, суд вважає, що доказів безспірності суми заборгованості за кредитним договором б/н від 15.08.2007, укладеного між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису надано не було, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Вимоги щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлено, а отже судові витрати розподілу не підлягають та відносяться на позивача.

Outcome: approved