Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

У липні 2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] 04.10.2003 року. Позивач зазначає, що між сторонами з січня 2018 року припинені шлюбні стосунки, спільних дітей не має, спільне господарство позивач із відповідачем не ведуть. Вказує, що подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони в процесі проживання сім`єю виявили несумісність характерів. Звернула увагу, що відповідач не бажає розірвати шлюб в органах РАЦС. На підставі викладеного, позивач просить розірвати шлюб зареєстрований 04.10.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Мар`їнського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 55. Позивач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Стверджувала, що в неї інша сім`я, просила суд не надавати строк на примирення з відповідачем, оскільки відповідач заважає їй укласти інший шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. Вважає, що можливо зберегти сім`ю. Зауважив, що з батьками дружини він веде спільне господарство. Одночасно із цим просив суд надати строк для примирення із позивачем. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів цивільної справи вбачається, що 04.10.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мар`їнського районного управління юстиції Донецької області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 55. Позивач, звертаючись до суду посилається на те, що починаючи з січня 2018 року між нею та відповідачем припинені шлюбні стосунки, із відповідачем спільним побутом вона не пов`язана, спільних дітей від шлюбу не має. Натомість, вона має іншу сім`ю, в якій виховує дітей, які вважають її своєю матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 55 СК України визначено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що позивач та відповідач разом тривалий час не проживають, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, стосунки не відновили та такого бажання позивач не висловив. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що перебування позивача в шлюбі з [PERSON] не відповідає її інтересам, тому позов про розірвання шлюбу належить задовольнити в повному обсязі. Доводи відповідача [PERSON] щодо надання строку на примирення не заслуговують на увагу, так як в ході судового відповідач надав відзив на позов, судове засідання за клопотанням відповідача відкладалось, проте, відповідач міри для примирення не приймав та доказів цього суду не надав. Враховуючи, що позов задоволено повністю, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 908,00 грн., відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved