Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: - встановити факт, що померла [INFO] в селі Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області [PERSON] є матір'ю померлого [INFO] в селі Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області [PERSON]; - визнати за нею право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 40883 грн. по праву спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON], яке належало йому згідно Сертифіката на право на земельну частку / пай / серія [NUMBER] на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації від 19 червня 1996 року №276 та зареєстрованого 27 вересня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 392; - визнати за нею право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 29854 грн. по праву спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON], яке належало його матері [PERSON] згідно Сертифіката на право на земельну частку / пай / серія [NUMBER] на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації від 19 червня 1996 року №276 та зареєстрованого 27 вересня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 391, яка померла [INFO], спадщину після якої він фактично прийняв, але юридично не оформив. Вимоги обґрунтовані тим, що після смерті [INFO] [PERSON]відкрилася спадщина, зокрема, на право на земельну частку /пай/ розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах, яку прийняв [PERSON] відповідно до статті 548 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, фактичним проживанням з нею на день смерті в [ADDRESS]. [INFO] помер [PERSON], спадкова маса складається з права на земельну частку /пай/ розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах, позивач являється спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла відповідно до статті 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, шляхом фактичного розпорядження і користування спадковим майном на протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, але позбавлена можливості оформити свої спадкові права у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно та відсутністю документів, які б підтверджували родинні відносини померлих [PERSON] та [PERSON], і постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Відділ держгеокадастру у свою чергу відмовив у видачі їх дублікату. Про втрату Сертифікатів на земельнгу частку /пай/ на ім'я [PERSON] та [PERSON] у пресі розміщено оголошення. Факт родинних відносин між фізичними особами померлими [PERSON] та [PERSON] матері та сина підтверджуються витягами з погосподарської книги, довідкою сільської ради. На переконання позивача її право на спадщину порушено і підлягає судовому захисту. Представник позивача за дорученням [PERSON] /№ витягу з Єдиного реєстру довіреностей 31653659 від 11.07.2016/ підтримала позовні вимоги з наведених у позові підстав /копії ас. 62-63/. Відповідач та третя особа не прибули, на адресу суду направили заяви, кожен окремо, про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують проти задоволення позову / ас. 57-58/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що право на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно - пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 29854 грн. виникло у громадянки України [PERSON] відповідно до Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія [NUMBER] від 27.09.1996 на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації від 19.06.1996 за № 276 та зареєстрованого 27.09.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів за № 391, який згодом втрачено, про що зроблено оголошення в Краснопільській районній газеті «Перемога» № 54 від 6 липня 2016 року /копії ас. 18-24,ас.27,34/. [INFO] померла [PERSON], місце реєстрації смерті виконком Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 30 від 12.10.1998 /копія ас.10/; на день смерті спадкодавець була зареєстрована та проживала разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /ас.9/;за даними Інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 15.07.2016 , спадкова справа після померлого не заводилася та не видавалася /ас. 45-47/. В матеріалах справи наявний заповіт від імені [PERSON] від 29.07.1996 року на ім'я [PERSON], котра за даними Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 13.07.2016 померла [INFO], місце смерті село Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області / копія ас. 18, ас. 60/. Право на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно - пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 40883 грн. виникло у громадянина України [PERSON] відповідно до Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія [NUMBER] від 27.09.1996 на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації від 19.06.1996 за № 276 та зареєстрованого 27.09.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів за № 392, який згодом втрачено, про що зроблено оголошення в Краснопільській районній газеті «Перемога» № 54 від 6 липня 2016 року /копії ас. 18-24,ас. 28,34/. [INFO] помер [PERSON], місце реєстрації смерті виконком Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 02 від 1.02.2003 /копія ас.8/; на день смерті спадкодавець був зареєстрований та самотньо проживав за адресою: [ADDRESS] /ас.11/. За життя [PERSON]склав заповіт, посвідчений 4 лютого 2000 року секретарем виконавчого комітету Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, що зареєстровано в реєстрі за № 07, за яким усе своє майно заповідав [PERSON] /копія ас.14/; за даними Інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 15.07.2016 , спадкова справа після померлого не заводилася та не видавалася /ас. 45,48-49/. 5 липня 2016 року позивачу [PERSON] приватним нотаріусом Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] як спадкоємцю за заповітом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно - пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яке належить [PERSON] та на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно - пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яке належить [PERSON] , спадщину після смерті якої [PERSON] прийняв, але юридично не оформив, після смерті [INFO] [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно та відсутністю документів, які б підтверджували родинні стосунки [PERSON] та [PERSON] /ас. 16-17/. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК УРСР від 18.07.1963 року, так як спадщина після померлих [PERSON] та [PERSON] відкрилась до 01.01.2004 року. Позивач згідно з правилами статей 534, 549 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, є спадкоємцем після померлого [INFO] [PERSON] на все майно за заповітом, фактично вступив в управління спадковим майном, тобто прийняв спадщину, водночас, оформити спадщину на право на земельні частки /пай/, не може через відсутність у нього правовстановлюючих документів, та відсутністю документів, які б підтверджували родинні відносини померлих [PERSON] та [PERSON] матері та сина . Згідно ст. 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, розглядаються судовим порядком, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів, чи при неможливості відновлення загублених або знищених документів, що посвідчують ці факти. Відповідно до п.7 ППВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Поновлення актових записів про народження на померлих осіб діючим законодавством не передбачено. За даними особового рахунку з по господарської книги Славгородської сільської ради рахунки [NUMBER] та [NUMBER] у складі сім'ї [PERSON],1910 року народження, значиться син [PERSON], [INFO] /копії асю 32-33/. Відповідно до листа Державного Архіву Сумської області № Мз-508 від 23.05.2016 в неповністю збережених книгах реєстрації актів громадянського стану про народження по с. Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області за 1934 рік відомостей про народження [PERSON] не має / ас. 29/. Факт родинних відносин померлих [PERSON] та [PERSON] матері та сина стверджує інформаційною довідкою сільський голова Славгородської сільської ради Сторожев О.І. /ас. 31/. Допитаний судом свідок [PERSON] показала, що тривалий час працювала у сільській раді і їй відома сім'я [PERSON]. [PERSON] проживала спочатку самотньо, а потім до неї приїхав на постійне місце проживання її син [PERSON], мав хворобливий стан і потребував постійного догляду. Його поховання здійснила [PERSON] Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним факт родинних відносин між фізичними особами, що померла [INFO] [PERSON] є матір'ю померлого [INFO] [PERSON]. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідка і таких доказів суду не надано. Факт, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, обумовлене необхідністю оформлення спадщини, і законом не визначено іншого порядку його встановлення. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку), але позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірне майно, оскільки Сертифікат на право на земельну частку /пай/ не отриманий спадкодавцем за життя. Згідно ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 392 ЦК України лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зверталася до відділу Управління Держземагенства у Краснопільському районі Сумської області з заявою про видачу дублікату Сертифікатів на земельну частку /пай/ серія [NUMBER] та серія [NUMBER] від 27.09.1996 на ім'я [PERSON] та [PERSON], але їй в цьому було відмовлено по причині смерті його власника /ас. 25,26/. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що не отримання Сертифікату на право земельну частку (пай) та неможливість отримання його спадкодавцем, який би підтверджував факт права на спірну земельну частку/пай/, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ст. 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Славгородська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заперечень проти позову і доказів відносно належності майна іншим особам в суд не надійшло, інших спадкоємців, які б вступили у спадщину, немає, спадщина не визнана відумерлою. Право, яке належало [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок їх смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, та передбачені ст. 1219 ЦК України. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача [PERSON], котра є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування на вказаніі земельні частки /пай/ в нотаріальній конторі не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, тому її право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Відповідно до частини третьої статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved