Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

У листопаді 2015 р. [PERSON] через представника звернулася до суду із позовом до ФОП [PERSON], яким просила визнати недійсним укладений між ними договір на туристичне обслуговування №18/07/Ф від 18 липня 2015 р., стягнути на її користь 80300 грн., що є подвійною сумою сплаченою нею за оспорюваним за договором, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10000 грн. через порушення життєвого укладу, нервового стресу, внаслідок протиправних дій відповідачки. В обґрунтування послалася на те, що уклавши даний договір на туристичну поїзду на себе та двох членів сім'ї до Іспанії терміном з 08 по 15 серпня 2015 р. вона сплатила відповідачу 40150 грн., з яких 35050 грн. вартість туру, а 5100 грн. вартість послуг з оформлення відповідачем віз, але туристичною послугою скористатися не змогла, оскільки посольством країні слідування - Іспанії було відмовлено у видачі віз. Посилалась на те, що відповідач повинен був перед укладанням договору про надання туристичних послуг роз'яснити їй інформацію про основні вимоги до оформлення в'їзних/виїзних документів, строк їх оформлення, наслідки відмови в оформленні візи, [PERSON] гарантувала отримання віз, тому вважає цей договір таким, що укладений із застосуванням відповідачем обману, тому сплачені кошти повинні бути стягнуті в подвійному розмірі. Ухвалою суду від 29 лютого 2016 р. до участі в справі було залучене співвідповідачем ТОВ «Туристична компанія «Анекс тур» (а.с.101). Надалі позовні вимоги були уточнені з врахуванням солідарного стягнення з відповідачів. Крім того, сума збитку зменшена з 80300 грн. до 77300 грн. з урахуванням часткового повернення відповідачем сплачених коштів (а.с.98-100). В судовому засіданні позивачка, її представник позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] з представником просили позов залишити без задоволення. Представник ТОВ «Туристична компанія Анекс Тур» в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення проти позову (а.с.140-144) Представник третьої особи Інспекції з питань захисту прав споживачів у Миколаївській області просила позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, покази свідків, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Згідно договору від 02 січня 2013 р. ТОВ «Туристична компанія «Анекс тур» (Туроператор) та ФОП [PERSON] (Турагент) погодили таке. Турагент зобов'язується за винагороду надати послуги Туроператору з реалізації турпродукту шляхом укладання договорів на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем туроператора, а також здійснювати фактичні дії визначені договором (п.1.1.). Турпродукт включає до себе: бронювання та продаж проїзних документів;, забезпечення проживання; харчування; трансферів; екскурсійне обслуговування; страхування; інші послуги передбачені уставними документами Туроператора (п.1.2.). Сторони установили, що відносини, які випливають з цього договору є агентськими, не є монопольними (п.1.3.). Згідно розділу 3.3. договору Турагент зобов'язаний до укладання договору на туристичне обслуговування надати туристу інформацію згідно ст. 19-1, 20 Закону України «Протуризм», перевіряти у туриста наявність та правильність оформлення необхідних паспортних та візових документів на в'їзд та виїзд. При цьому Турагент повинен відмовляти туристу в укладанні договору на туристичне обслуговування, якщо: чинність візи є менше строку перебування туристу в країні спрямування або строк чинності візи менше 7 днів з дня перетину кордону України тощо; сплатити Туроператору вартість продукту в строк встановлений п. 4.2. договору незалежно від дати фактичної реалізації Турагентом продукту; реалізувати Турпродукт тільки після отримання від Туроператора у встановленому порядку підтвердженого замовлення; негайно у письмовій формі з попереднім усним повідомленням сповіщати Туроператора про зміни в замовленні туриста чи відмову від нього. Турагент здійснює повну оплату замовленого турпродукту згідно виставленого Туроператором рахунку протягом 2-х банківських днів з моменту отримання рахунку та/або підтвердження замовлення (п.4.2.). За виконання зобов'язань за договором Турагент отримує винагороду, а саме різниці між вартістю поставлених ним послуг (турпродукту) та вартістю витрат, понесених Турагентом внаслідок замовлення таких туристичних послуг (п.4.4.). Турагент одержує винагороду шляхом утримання належної йому суми при реалізації туристичного продукту безпосередньо від туриста або особи, що сплачує за турпродукт (п.4.5). У випадку реалізації Турагентом туристичного продукту за ціною вищою ніж та, що встановлена Туроператором, всі отримані додатково кошти залишаються у власності Турагента. У випадку порушення (невиконання чи неналежного виконання) своїх зобов'язань за договором однією стороною, ця сторона несе відповідальність відповідно до чинного законодавства України та умов договору (п.5.1). Під невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань за договором, зокрема, розуміється - для Турагента: ненадання своїм туристам інформації щодо умов здійснення подорожі, включаючи інформацію передбачені ст. 19-1, 20 Закону України «Про захист прав споживачів» (п.5.2.1.). 13 та 14 липня 2015 р. позивачка внесла до каси ФОП [PERSON] 19000 грн. та 21150 грн. відповідно за майбутнє оформлення туру до Іспанії (а.с.8). 18 липня 2015 р. між [PERSON] та Туроператором - ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» від імені та за дорученням якої діяв Турагент - ФОП «[PERSON] був укладений договір №18/07/Ф про туристичне обслуговування (а.с.5-7). Турист зобов'язався сплатити вартість туристичного продуту протягом 1 дня з моменту підписання даного договору (п.5.2.1) У відповідності до п. 4.1.4. договору Турагент має право розірвати договір без відшкодування туристу матеріальних і моральних збитків у випадку не оформлення в'їзних віз туристу посольством країни слідування (п.4.1.4). Згідно розділу 5 договору Турагент зобов'язується надати туристу повну та достовірну інформацію, передбачену чинним законодавством України та законом України «Про захист прав споживачів, забезпечити бронювання туристичних послуг, організувати оформлення документів, забезпечити туриста необхідними документами (ваучерами, страховими полісами, авіаквитками), негайно інформувати туриста про зміни в замовлених послугах, перевіряти у туриста наявність та правильність оформлення необхідних паспортних та візових документів. Пунктом 6.2. договору передбачалася можливість включення до туру оформлення візи. Пунктом 6.12 договору визначено, що турист, що підписав договір представляє інтереси усіх туристів, про яких зроблене замовлення, несе відповідальність перед Турагентом та цими туристами за вибір послуг, правильність повідомлених даних, своєчасну оплату послуг та оплату штрафів в разі відмови від подорожі. Умови відмови туристу від подорожі та градація штрафних санкцій за цей передбачені у п. 6.1. договору. Відповідно до п. 11.1 договору фактом його підписання турист засвідчив, що ним отримана інформація щодо туристичного обслуговування в повному обсязі, яка була надана йому у відповідності до умов Закону України «Про туризм», законодавства про захист прав споживачів. У відповідності до п. 12.1 договору він набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до моменту виконання сторонами своїх зобов'язань. Згідно п. 12.2 зобов'язання Турагента щодо виконання умов договору виникає тільки після сплати туристом вартості туристичного обслуговування в повному обсязі та надання необхідних для оформлення туристичної подорожі документів та відомостей. Відповідно до договору Турагент зобов'язується відповідно до замовлення туриста забезпечити надання туристичних послуг (туристичного продукту). Туристичною подорожжю було поїздка до Іспанії позивачки з чоловіком та малолітньою донькою з 08 по 15 серпня 2015 р. шляхом авіаперевезення сполученням Київ - Барселона - Київ, розміщення в готелі, забезпечення харчування рівня FB тощо. Загальна вартість туристичних послуг становила 35050 грн. Туроператором - ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» 13 липня 2015 р. був виставлений рахунок ФОП [PERSON] на оплату туристичної подорож [PERSON] із родиною сумі 29879,30 грн., який був оплачений ФОП [PERSON] 15 липня 2015 р. (а.с.52, 53). Того ж дня Туроператором Турагенту був виставлений рахунок на іншу суму 33927,30 грн., який був відкоригований з відрахуванням консульського збору (а.с.150-151). Згідно акту про реалізацію послуг від 15 липня 2015 р. ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» в якості комісіонера підтвердила реалізацію туристичних послуг по замовленню [PERSON] перед Комітентом - юридичною особою - нерезидентом України (а.с.153-166) ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» підтвердила замовлення за договором із [PERSON] (а.с.51). Були оформлені авіаквитки, страховка, ваучери - на проживання, туристичний тощо (а.с.56-58, 60-64). Позивачкою та ФОП [PERSON] визнається, що позивачка 21 липня 2015 р. з родиною відвідала візовий центр в м. Одеса для здачі біометричних даних, а потім двічі через приватне підприємство «ЮСН» за укладеними договорами доручення зданим підприємством самостійно подавала документи 21 та 31 липня 2015 р. до посольства Іспанії для отримання візи та обидва рази позивачка отримувала відмову у видачі візи з підстав того, що надана інформація про підтвердження мети та умов запланованого перебування є недостовірною (а.с.9-14). Обов'язок туристів особисто з'являтися до посольства/консульства Іспанії для надання біометричних даних виник у громадян України з 23 червня 2015 р. (а.с.68). ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» в письмових поясненнях зазначає, що 08 серпня 2016 р. від ФОП [PERSON] надійшла заява про анулювання замовленого позивачкою позивачкою туру (а.с.141). ФОП [PERSON] частково повернула кошти сплачені [PERSON] в розмірі 1549,21 грн. шляхом перерахування на платіжну картку, що позивачка не заперечувала (а.с.54). У відповідь на претензію [PERSON] ФОП [PERSON] відповіла про відсутність обов'язку оформлювати візи за договором, а також відсутність відповідальності за відмову видачі позивачці з родиною віз посольством (а.с.18) Позивачка пояснила суду, що обирала послуги ФОП [PERSON] орієнтуючись на зовнішню рекламу туристичних послуг відповідачки, де прямо зазначено про оформлення віз. Сам спірний договір підписувала не читаючи, покладаючись на виконання зобов'язань відповідачкою [PERSON], пам'ятки з умовами виїзду до Іспанії їй відповідачкою [PERSON] не вручалось. Пояснила, що [PERSON] дійсно перерахувала їй на банківську картку 1549,21 грн. у серпні 2015 р. В свою чергу, [PERSON] зазначила, що оформлення віз, тобто подача документів на оформлення візи в посольстві країні слідування може бути прийняте нею до свого обв'язку як продавця турпродукту лише щодо певних країн, до яких Шенгенська зона, у т.ч. Іспанія, не входить, так як оформлення візи потребує особистого прибуття майбутнього туриста для здачі біометричних зразків у візовому центрі, про що було роз'яснено позивачці як до укладання договору так і при його підписанні. Обов'язок закону роз'яснити правіла виїзду до Іспанії позивачці був виконаний, про що є відмітка в тексту договору. Посилання позивачки, що нею нібито гарантоване отримання віз, заперечила. Вказала, що обов'язковою передумовою укладання договору, яка не залежать від неї, є попереднє замовлення і оплата туроператору вартості турпродукту. В письмових запереченнях вказала, що після підтвердження замовлення туроператором ТОВ «Туристична компанія» Анекс Тур», то нею під час підписання договору було повернуто різницю між отриманою сумою 40150 грн. та сумою фактичною вартістю туру (29879,30 грн.) і вартості її послуг (5170 грн.). До цієї ж суме повернення надлишково сплаченого відноситься сума сплачені нею шляхом переводу коштів позивачці на картковий рахунок у серпні 2015 р. Крім того, [PERSON] пояснила що до її обов'язків було віднесено за договором формування пакету документів (туристичних та наданих відповідачкою) для отримання візи. Згідно п. 1 ч. 4 ст. 19-1 Закону України «Про туризм» до укладення договору на туристичне обслуговування споживачеві туристичного продукту надається інформація про основні вимоги до оформлення в'їзних/виїзних документів (паспорт, дозвіл (віза) на в'їзд/виїзд до країни тимчасового перебування), у тому числі строк їх оформлення. Відповідно до положень ст. 20 цього Закону у договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору, зокрема, правила в'їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов'язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб'єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Права і обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом. Стаття 33 Закону України «Про туризм» передбачає, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. При цьому, виходячи з положень ст. 301 Господарського кодексу України Турагент при цьому може відповідати за порушення зобов'язання виключно в частині отриманого розміру агентської винагороди, що виплачується йому. По суті [PERSON] підставою позову зазначає, те що договір укладався під впливом обману внаслідок ФОП [PERSON], оскільки перед укладанням договору, а також і в самому договорі, було не роз'яснено вимоги до в'їзних документів до Іспанії і наслідки відмови у видачі візи, а, крім того, ФОП [PERSON] усно гарантувала їх отримання самостійно для позивачки з родиною і отримала за це кошти. Згідно ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Частинами 1, 2 ст. 230 ЦК України встановлено, що, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», обставини, що яких помилялася сторона правочину (ст. 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Отже, одна із сторін правочину або інша заінтересована особа повинна довести навмисне цілеспрямоване введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на кладення правочину. Відсутність роз'яснення законодавства в тексті договору само по собі не підтверджує наявність умислу на обман позивачки або введення її в оману. Дії ФОП [PERSON] поза межами письмових умов договору не можуть слугувати підставою для визнання його недійсним. Позов не обґрунтований доводами та зазначенням доказів уведення позивачки до омани або обману при укладанні договору про туристичне обслуговування умисними діями ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур», оскільки саме це підприємство, а не ФОП [PERSON] було контрагентом [PERSON] за договором. Позивачкою не доведено, що ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» брало на себе зобов'язання, які не передбачені договором. Тож вимоги про визнання недійсним договору, стягнення подвійної суми сплаченого, на заявленій позивачкою правовій підставі не підлягають через недоведеність. Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди мають підставою існування обставин, які судом визнані недоведеними, тож вони задоволенню не підлягають також. Разом з тим, це не перешкоджає позивачці надалі звернутися до суду на належній правовій підставі. Судовий збір позивачці не відшкодовується.

Outcome: dismissed