Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної шкоди, в якому просить стягнути з [PERSON] на його, [PERSON], користь завдану пошкодженням автомобіля «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний номер [NUMBER] матеріальну шкоду у розмірі 9833 грн., витрат на оплату правової допомоги, витрат на проведення оцінки пошкодженого майна та судові витрати. У лютому 2015 року позивач надав суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] крім грошових коштів за завдану матеріальну шкоду також, судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу -1150 (одна тисяча сто п'ятдесят) грн., витрат пов'язаних з проведенням оцінки визначення вартості матеріального збитку - 500(п'ятсот) грн., сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., а всього 1893,6 грн. Крім того стягнути з [PERSON] завдану [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) грн. У березні 2015 року позивач надав суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдану позивачу матеріальну шкоду за пошкодження автомобіля з урахуванням індексу інфляції по Україні в розмірі 12 126 грн. Стягнути з [PERSON] завдану моральну шкоду [PERSON] в розмірі 3000 (три тисячі) грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу -1150 (одна тисяча сто п'ятдесят) грн., витрат пов'язаних з проведенням оцінки визначення вартості матеріального збитку - 500(п'ятсот) грн., сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., а всього 17019,60 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник Новікова позовні вимоги вказані в позовній заяві підтримали та просили їх задовольнити з підстав наведених у позові. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала в повному обсязі. При цьому вона пояснила, що позовні вимоги є не обргунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки позивач умовчує деякі важливі обставини при яких виникла суперечка між нею та [PERSON] та пояснила, що даний спір виник стосовно відносин пов'язаних із їхніми родичами. [PERSON] вів себе агресивно та ображав її нецензурною лайкою. Не зважаючи на те, що вона жінка яка набагато слабкіше за нього, і до того ж, в той час перебувала на шостому місяці вагітності, [PERSON] штовхнув її, в результаті чого вона впала на асфальт. Боячись за своє життя та здоров'я, а також життя та здоров'я своєї дитини, вона намагалась захиститись від агресивних дій [PERSON], скориставшись стільцем який стояв поруч з нею. Однак її дії були направлені лише на самозахист та вона немала ніяких намірів пошкодити автомобіль належний позивачеві та взагалі не могла їх завдати, оскільки погано себе почувала та була знесилена. Посилання позивача одразу на пошкодження у трьох різних місця: на капоті, на дверях та крилі автомобіля не узгоджується із обставинами події, які були перевірені працівниками міліції. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Вислухавши позивача, його представника, відповідача та третю особу, свідків, дослідивши надані суду докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], на праві приватної власності належить автомобіль «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний номер [NUMBER], яким з його згоди та відому керував його син [PERSON]. Так 06.06.2014 року вказаним транспортним засобом також керував [PERSON]. По особистим справам він приїхав в мікрорайон «Левада» та зупинився в районі будинку № 18 по вул. Головка у м. Полтаві. [PERSON], відповідачка по справі, мешканка будинку № 18 по вул. Головка у м. Полтаві, в результаті виниклої між нею та [PERSON] сварки, умисно стільцем вдарила по належному позивачу автомобілю в результаті чого були пошкоджені переднє ліве крило, капот, передні ліві двері. Не маючи ніяких стосунків з [PERSON], [PERSON] розцінив її дії як хуліганські та не від'їжджаючи з місця пригоди викликав працівників Ленінського PB ПМУ УМВС України у Полтавській області. Працівники міліції приїхали за викликом, але на той час [PERSON] з місця пригоди втекла. В результаті чого 06.06.2014 року [PERSON] офіційно звернувся з заявою про перевірку вказаних обставин та покарання винної особи з відшкодуванням завданих збитків. Як було встановлено в судовому засіданні, обставини справи виниклого конфлікту перевірялися працівниками міліції, зокрема дільничним міліціонером, але ніяких мір реагування до винної особи вчинено не було. Також 19.06.2014 року [PERSON] отримав листа з Ленінського PB за № 7/1263 від 17.06.2014 року у якому було зазначено, що відсутні підстави для внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які б вказували на наявність кримінального правопорушення в діях [PERSON] та було рекомендовано звернутися до суду в цивільному порядку. На повторне звернення [PERSON] до правоохоронних органів була отримана відповідь, що особа, яка завдала збитки шляхом пошкодження автомобіля, встановлена і нею є відповідачка по справі [PERSON] та що вона не заперечує того, що зазначені вище події мали місце, але що пошкодила транспортний засіб випадково. Разом з тим таке твердження [PERSON] спростовується показаннями свідка [PERSON] допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що в результаті виниклого між [PERSON] та [PERSON] конфлікту, саме [PERSON] умисно з метою спричинення матеріальних збитків позивачу, схватила стілець та вдарила по автомобілю. Крім того, коли стілець випав у неї із рук, вона ще раз ногою вдарила по дзеркалу автомобіля від чого дзеркало склалося. Те, що саме [PERSON] завдала шкоду майну, що належить позивачу на праві власності, підтверджується також матеріалами перевірки, які викладені у листі Ленінського PB ПМУ УМВС України в Полтавській області від 11.07.2014 року та підтверджується показами даними в судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON] Таким чином суд приходить до висновку, що саме діями [PERSON] позивачу [PERSON] було завдано матеріальної шкоди у вигляді пошкодження автомобіля. Так 17.06.2014 року позивач, як власник транспортного засобу, звернувся до Полтавського підприємства «Центр незалежної оцінки та експертизи» з метою визначення вартості завданої пошкодженням автомобіля шкоди. Згідно з незалежною оцінкою, проведеною вказаним підприємством, на відновлення автомобіля «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний номер [NUMBER] необхідно 9833 грн., що є прямими збитками, які позивачу заподіяла [PERSON]. За вимогами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди. Відповідно до квитанції № 1227 від 02.07.2014 р., позивач сплатив адвокату Акжитовій С. М. за складання заяви гонорар в розмірі 400 грн., також відповідно до квитанції № 1321 від 23.07.2014 р. він сплатив адвокату Акжитовій С. М. за складання позовної заяви гонорар в розмірі 750 грн. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт від 18 червня 2014 р. позивач сплатив 500 грн. за виконаний звіт про оцінку визначення вартості матеріального збитку, завданого [PERSON] , власнику автомобіля Mitsubishi lancer. Також при подачі позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат, які складаються з витрат: на правову допомогу -1150 грн., витрат пов'язаних з проведенням оцінки визначення вартості матеріального збитку - 500 грн., сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Що стосується задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку, що у зв'язку з неправомірними діями відповідача [PERSON], які полягають в умисному заподіянню шкоди належному позивачу автомобілю Mitsubishi lancer, [PERSON] зазнав моральної шкоди, що полягала у тому, що [PERSON] після пошкодження нею автомобіля позивача жодним чином не намагалася примиритися з ним, вибачитися та сплатити матеріальну шкоду. Така бездіяльність останньої призвели до витрат позивача на звернення до суду, інших органів, пов'язаних із відновленням його права на відшкодування завданої матеріальної шкоди, значних витрат часу та дій відповідачки що принизили позивача та завдали душевних страждань. Відповідно до ч. 1, ч.2 п. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частинами 3, 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд виходячи із принципу розумності вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про стягнення моральної шкоди частково. Разом з тим вимога позивача [PERSON] стосовно стягнення з відповідачки на його користь завданої матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції по Україні в розмірі 12126 грн. задоволенню не підлягає, оскільки не підлягають індексації грошові кошти, які стягуються із іншої особи за завдану матеріальну шкоду майну позивача. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] від 14.06.2014 року відповідачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial