Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У липні 2020 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. Позивачка просить стягнути з відповідачки безпідставно отримані кошти в сумі 39077 грн. 50 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10.06.2019 року між нею та відповідачкою було укладено попередню угоду про продаж житлового будинку [ADDRESS] . Угоду було укладено у простій письмовій формі у вигляді договору, який підписали сторони. Відповідно до попередньої угоди позивач передала відповідачці 1450,00 доларів США, що є повною (100%), загальною вартістю об`єкту. В підтвердження отриманих грошових коштів [PERSON] власноруч написала розписку про їх отримання. Крім того сторони погодили, що вони укладуть нотаріально засвідчену угоду купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна в строк не пізніше 12.06.2019 р. У зазначений строк і до теперішнього часу відповідачка ухиляється від укладення нотаріального договору купівлі-продажу, безпідставно грошові кошти не повернула. Оскільки попередній договір купівлі-продажу від 10.06.2019 р. у нотаріальному порядку не посвідчувався, він є нікчемним. Передану відповідачці грошову суму у розмірі 1450,00 доларів США слід вважати авансом по договору купівлі-продажу, укладення якого планувалось сторонами до 12.06.2019 р., яке не відбулось. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином за місцем реєстрації, жодних клопотанні або заяв від неї не надходило. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено попередній договір купівлі-продажу, за умовами якого сторони зобов`язались у строк до 12 червня 2019 року укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 попереднього договору [PERSON] передала [PERSON] 1450,00 доларів США як попередню повну оплату за житловий будинок. При цьому сторони домовились про повну вартість житлового будинку у розмірі 1450,00 доларів США. Факт отримання грошових коштів у розмірі 1450,00 доларів США підтверджується розпискою [PERSON] від 01.02.2019 р., копія якої міститься в матеріалах справи. Підписаний сторонами договір нотаріально посвідчений не був, однак на його виконання позивачем були сплачені грошові кошти у розмірі 1450,00 доларів США, що еквівалентно на час звернення з позовом до суду (10.07.2020 року) 39077,50 грн. а відповідач не повернула позивачу сплачені останніми грошові кошти в розмірі 1450,00 доларів США. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, частин 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України. Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року (справа № 6-100цс15). Суд звертає увагу на те, що у цій справі між сторонами було укладено попередній договір за умовами якого сторони зобов`язались в майбутньому укласти та нотаріально посвідчити договір -купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на забезпечення виконання якого позивачем була передана сума в розмірі 1450,00 доларів США. Так, відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Подавши позов, позивач розцінив його як фактичну відмову від продажу вищезазначеного житлового будинку, на вимогу про повернення коштів у розмірі 1450,00 доларів США [PERSON] ніяк не відреагувала, коштів не повернула. Тобто, з матеріалів справи фактично вбачається, що відповідно до вищезазначеної заяви сторони бажали укласти в майбутньому договір купівлі-продажу житлового будинку. З представленого попереднього договору від 01.02.2019 року вбачається, що грошові кошти в розмірі 1450,00 доларів США були передані [PERSON] [PERSON] як аванс в рахунок майбутнього виконання договору купівлі-продажу. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки договір купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі не укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 1450,00 доларів США є авансом, який підлягає поверненню у зв`язку із не укладенням договору купівлі-продажу незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений. Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України ( у редакції, чинної на час ухвалення рішення) була обов`язковою для всіх судів України.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved