Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

У липні 2012 року позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом та з урахуванням уточнених [PERSON] (т. 2 а.с.25-27) позовних вимог просили визнати, що [PERSON] та члени її сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з моменту вибуття з квартири №20 (тобто з березня 1993 року) в квартиру №22 втратили право користування квартирою №20 з березня 1993 р. Визнати за [PERSON], [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] та визнати вище зазначену квартиру місцем їх постійного проживання. Крім того, просили зобов'язати Ленінський РВ УДМС України в Миколаївській області зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] та членів її сім'ї в квартирі 20 вказаного будинку та зареєструвати в квартирі 19-20 цього будинку позивачів. Також позивачі просили визнати пункт 4 рішення міськвиконкому №1468 від 26 червня 2009 р. незаконним. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що на підставі постанов № 16 від 7 жовтня 1993 р. та № 9 від 12 серпня 1996 р., прийнятих адміністрацією та профспілковим комітетом заводу «Екватор», їм було поліпшено житлові умови та виділено для проживання квартири №19,20 у цьому ж будинку, які об'єднані в одну, власником особового рахунку є [PERSON], проте ордер на вказані квартири їй не видають. В судовому засіданні позивачка [PERSON], одночасно і в інтересах [PERSON], з представником позовні вимоги підтримали. Представник виконкому Миколаївської міської ради, представник [PERSON] проти позову заперечували. Інші особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися. Суд, в заявлених межах позовних вимог та виходячи з їх підстав, заслухавши осіб, які беруть участь в справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що з 1986 року [PERSON] і [PERSON] на підставі ордеру № 402 від 28 лютого 1986 р. вселились у квартиру [ADDRESS] та зареєструвались у ній (а.с. 12 т. 1). Відповідно до ордера №441 від 06 квітня 1990 р. [PERSON] була надана квартира № 20 в цьому ж будинку на сім'ю з 4 осіб та була в ній зареєстрована (а.с. 42 т. 1). Постановою профспілкового комітету заводу «Екватор» №16 від 12 жовтня 1993 р. затверджено протокол засідання домового комітету будинку [ADDRESS] від 27 вересня 1993 р. №3 «Про поліпшення житлових умов [PERSON] за рахунок квартири №20, що звільняється, жилою площею 30,4 кв.м в комунальному будинку №46-а із включенням додаткової житлової площі в особовий рахунок на [PERSON]- склад сім'ї 3 особи». Затверджено протокол засідання будинкового комітету будинку [ADDRESS] від 27 вересня 1993 р. №4 «Про поліпшення житлових умов [PERSON], за рахунок кімнати №22, яка звільняється, жилою площею 38,2 кв.м з включенням додаткової жилої площі в особовий рахунок на [PERSON]- склад сім'ї 4 особи». (а.с. 7 т. 1). Постановою профспілкового комітету заводу «Екватор» (АТВТ) №9 від 12 серпня 1996 р., [PERSON] - поліпшено житлові умови за рахунок звільненої кімнати №19 жилою площею 22,7 кв.м з видачею ордера на кв. 19 жилою площею 52,00 кв.м склад сім'ї 3 особи (а.с.6 т. 1). Рішенням Миколаївської міської ради № 16/44 від 12 січня 1998 р. жилий будинок [ADDRESS] передано у комунальну власність територіальної громади м. Миколаєва. Після передачі будинку до комунальної власності в ньому було проведено ремонт та починаючи з 2009 р. квартири в цьому будинку стали надаватись в постійне користування громадянам, які потребують поліпшення житлових умов. Відповідно до витягу з рішення №1468 від 26 червня 2009 р. «Про поліпшення житлових умов громадян і надання їм звільнених житлових приміщень» (п. 4), вирішено надати згідно з п. 67 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській РСР із зняттям з квартирного обліку: по Ленінському району [PERSON], 2-кімнатну квартиру №22, житловою площею 38,2 кв.м, по [ADDRESS] на склад сім'ї із 7 осіб (вона, чоловік, дочка, 2 сини, 2 онуки). Вирішено об'єднати особові рахунки 2-кімнатної квартири №20 житловою площею 38,2 кв.м, та 2-кімнатної квартири №22 житловою площею 38,2 кв.м по [ADDRESS]. Вирішено вважати наймачем 4-кімнатної квартири №20 житловою площею 76,4 кв.м, по [ADDRESS], [PERSON] (а.с. 10 т. 1). 16 липня 2009 р. на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради №1468 від 26 червня 2009 р. [PERSON] виданий ордер №122 на житлове приміщення - квартиру 22, загальною площею 38, 2 кв.м на сім'ю із 7 осіб (а.с.41 т.1). Відповідно до довідки ЖЕК від 04 вересня 2013 р. [PERSON] була знята з реєстрації у квартирі [ADDRESS] з 12 листопада 2010 р., [PERSON] зареєстрований в даній кімнаті з 05 вересня 2000 р. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Справа неодноразово розглядалася судами усіх рівнів. Востаннє, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2013 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27 січня 2014 р. позов [PERSON], [PERSON] задоволено частково, визнано за ними право користування квартирами №19-20 будинку [ADDRESS] в м. Миколаєві, визнано незаконним п. 4 рішення виконкому Миколаївської міської ради від 26 червня 2009 р., визнано [PERSON] та членів її сім'ї такими, що втратили право користування квартирою №20. Ухвалою ВССУ від 28 травня 2014 р. вказані судові рішення скасовані, справу направлено на новий судовий розгляд до суду 1 інстанції. За час чинності рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2013 р., [PERSON] і [PERSON], як вбачається зі змісту довідки ЖКП «Південь» ЖЕК №7 від 03 вересня 2014 р. № 2779 зареєструвалися у квартирі [ADDRESS] ([PERSON] - з 19 лютого, а [PERSON] з 01 квітня 2014 р.) і приватизували її. Отже, підстави їх позовних вимог - правовідносини житлового найму не відповідають теперішньому правовому становищу квартири №20, як приватній власності позивачів. Що ж до предмету остаточних позовних вимог, їх підстав, то у відповідності до ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. За такого, суд приходить до висновку, що при зверненні до суду з даним позовом позивачі не мали законної підстав для вселення до квартири [ADDRESS], оскільки ордер в порядку ст. 58 ЖК УРСР для цього позивачам не видавався, а не скасований (не визнаний недійсним) ордер на дане приміщення мала [PERSON] Право користування житловим приміщанням громадського фонду реалізується шляхом укладання договору найму між наймодавцем (житлово - експлуатаційною організацією) та наймодавцем на ім'я якого виданий ордер. За такого й право на проживання в квартирі №20 позивачі не набули. Через це, вимоги [PERSON], [PERSON] не підлягали задоволенню по суті, так як охоронюваних законом прав наймачів житла вони не мали, а тому захисту не підлягали. Крім того [PERSON], яка навіть не мала реєстрації місця проживання, ще не була й належним позивачем. Вимоги до Ленінського РВ УДМС в Миколаївській області є похідними, а таму також задоволенню не підлягають. Через сукупність обставин, що встановлені судом при новому розглядові справи, у задоволенні позову слід відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачам не відшкодовуються.

Outcome: dismissed