Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить суд визнати недієздатним [PERSON], [INFO] та призначити опікуна. Обґрунтовуючи подану заяву заявник зазначив, що [PERSON], [INFO], який з дитинства проживає разом з [PERSON], доводиться їй рідним братом, страждає на тяжке хронічне психічне захворювання і є інвалідом з дитинства 2 групи у зв'язку з психічним захворюванням, про що свідчить видане йому посвідчення. Захворювання [PERSON] призводить до того, що він не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. Заявник просить суд ухвалити рішення про визнання [PERSON], [INFO] недієздатним та призначити її його опікуна. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Представник зацікавленої особи Орган опіки та піклування Печерської районної у м.Києві державної адміністрації в судовому засіданні заяву просила задовольнити, визнати [PERSON] не дієздатним та призначити заявника його опікуном. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], який з дитинства проживає разом зі мною і доводиться мені ріднім братом, страждає на тяжке хронічне психічне захворювання і є інвалідом з дитинства 2 групи у зв'язку з психічним захворюванням, про що свідчить видане йому посвідчення. Захворювання [PERSON] призводить до того, що він не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. Стан його здоров'я з кожним роком погіршується. У зв'язку з хворобою [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері № 2 Печерського району (вул. Верхня, 4) та на даний час проходить лікування в Київській психіатричній лікарні імені І.П. Павлова. Згідно зі ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно пункту 2 ч. 1 ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Аналогічне правило закріплено в статті 239 ЦПК України. За клопотанням заявника на підставі ухвали суду, Київським міським центром судово-психіатричної експертизи проведено експертизу з метою з'ясування питання чи страждає [PERSON] на психічне захворювання, чи розуміє він значення своїх дій та чи може керувати ними. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №905 від 27.12.2016 року [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розглад у вигляді Помірної розумової відсталості (F 71 - згідно з МКХ-10). [PERSON] за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи викладене, суд вважає, що існують законні підстави для визнання [PERSON] недієздатним. Згідно ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. 24.07.2017 року Печерська районна у м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування подало до суду подання про призначення [PERSON] опікуном над [PERSON]. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити подання про призначення [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON].

Outcome: approved