Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання права власності та зняття арешту з майна. В подальшому представник позивача Врадій Л.М. надала суду уточнений позов до АТ «Райффайзен Банк Аваль», Вознесенського МРВ ДВС ПМРУ МЮ (м. Одеса) про визнання права власності та зняття арешту з майна в якому вказувала, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12 грудня 1989 року б/н [PERSON] набув у власність житловий будинок [ADDRESS] . 28 серпня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») та ФОП [PERSON] був укладений кредитний договір № 010/01-04/07-492, відповідно до якого банк надав останній, як позичальнику, в межах встановленої невідновлювальної кредитної лінії кредитні кошти в розмірі 1 313 000 грн. на строк до 27 серпня 2017 року взамін зобов`язання останньої вчасно повернути кредит шляхом внесення щомісячних платежів згідно узгодженого сторонами графіку, сплатити проценти за користування ним у розмірі 17,5 % річних, а в разі порушення умов договору - сплатити неустойку (пеню) та достроково повернути кредит. Також в порядку забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору в день його укладення між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено іпотечний договір, за яким позивач передав банку в іпотеку належний йому на праві власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , вартістю за домовленістю сторін 114 701 грн. Проте позичальник ухилилася від виконання своїх зобов`язань у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 20 квітня 2011 року становила 1 800 399,89 грн., в тому числі: - залишок боргу за кредитом - 1 235 386 грн.; - заборгованість за процентами - 533 077,58 грн. - нарахована пеня за порушення умов договору - 31 936,31 грн. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 серпня 2012 року в рахунок погашення вказаної заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, не нижчою визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». На виконання вказаного рішення 20 грудня 2013 року ПП «НИВА - В.Ш.» було проведено прилюдні торги, за результатами яких житловий будинок було продано за 30 075 грн. Переможцем торгів визнано [PERSON] , що знайшло своє підтвердження протоколом прилюдних торгів від 20 грудня 2013 року №1513218. На підставі протоколу та у зв`язку зі здійсненням переможцем торгів повного розрахунку за придбане майно 25 січня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Вознесенського МРУЮ Миколаївської області Кірєєвим К.Е. позивачу видано акт про реалізацію предмета іпотеки. [PERSON] звернувся до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право власності на придбане на прилюдних торгах майно. Проте нотаріусом позивачу відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю інформації щодо реєстрації права власності реалізованого майна за боржником, виявленням недоліків в протоколі про реалізацію предмета іпотеки (зазначенням по батькові переможця торгів « [PERSON] » замість « [PERSON] »), акті про реалізацію предмета іпотеки (в якому не зазначено, що позивач є боржником), а також наявністю не знятого арешту щодо придбаного майна. Вказані недоліки не можуть бути усунуті, а арешт - знятий державним виконавцем у зв`язку із ліквідацією юридичної особи - організатора торгів, закінченням виконавчого провадження та знищенням матеріалів виконавчого провадження. У зв`язку з цим [PERSON] просив визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] та зняти арешт з вказаного майна. Ухвалою суду від 29 травня 2020 року у зв`язку із поданням уточненого позову з новим складом відповідачів до участі в розгляді справи у якості співвідповідача залучено Вознесенський МРВ ДВС ПМРУ МЮ (м. Одеса), наслідком чого була втрата ним статусу третьої особи без самостійних вимог. 16 липня 2020 року від представника відповідача - АТ «Райффайзен Банк Аваль» Муравського О.В. надійшло пояснення по справі (відзив) у якому представник просив відмовити у задоволенні позову до банку, вказуючи на те, що він не є належним відповідачем по справі. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте остання надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - АТ «Райффайзен Банк Аваль» Муравський О.В. в судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає. Представник відповідача - Вознесенського МРВ ДВС ПМРУ МЮ (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. 1)В частині обґрунтованості залучення АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Вознесенського МРВ ДВС ПМРУ МЮ (м. Одеса) до участі у справі в якості співвідповідачів: Як зазначив Верховний Суд в постанові від 29 квітня 2020 року у подібній справі за №473/2370/15-ц про визнання права власності на нерухоме майно, набуте особою на прилюдних торгах, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зазначено, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Звертаючись із позовом до суду, позивач на підставі статті 392 ЦК України просив визнати право власності на нерухоме майно, придбане на прилюдних торгах з реалізації майна, що перебуває в іпотеці та арештоване нерухоме майно. Як на підставу позову посилався на те, що нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку порушенням процесуального порядку проведення прилюдних торгів з реалізації майна. Після проведення публічних торгів у позивача виникли труднощі з оформлення права власності на придбане нерухоме майно з підстав неналежного документального оформлення результатів цих торгів та не відповідності документів, складених за їх результатами, вимогам законодавства. Верховний Суд зазначає, що набуття майна за результатами публічних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор публічних торгів. Покупцем, відповідно, є переможець публічних торгів. Верховний Суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 725/3212/16-ц, від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17. З огляду на викладене сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених публічних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор публічних торгів та покупець - переможець публічних торгів. Ухвалюючи судові рішення у справі, суди не врахували, що у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення публічних торгів, як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину - державна виконавча служба, організатор торгів та переможець. Як встановлено судами, організатором проведення публічних торгів було Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп», яке до участі у справі не залучено, відповідно до статті 51 ЦПК України. У цій справі спір вирішено з неналежним відповідачем, тому рішення суду не відповідає вимогам частини третьої статті 263 ЦПК України. Отже, судові рішення підлягають скасуванню з мотивів, викладених у постанові з ухваленням нового рішення про відмову в позові. Разом з тим в п. 2 постанови від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що відповідачами в справах про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Правильність таких роз`яснень підтвердила й Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 у якій зауважила, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Оскільки [PERSON] об`єднав у своєму позові вимогу про визнання права власності на майно, придбане ним на прилюдних торгах, з вимогою про зняття арешту з вказаного майна, тому, враховуючи, що він, як переможець торгів та одночасно боржник у виконавчому провадженні, в межах якого накладено арешт на майно, є позивачем, тому за звичайних умов у якості належних відповідачів у спорі підлягала б залученню державна виконавча служба, організатор торгів (ПП «Нива-В.Ш.») та особа, в інтересах якої накладено арешт на майно (АТ «Райффайзен Банк Аваль»). Проте, враховуючи ту обставину, що 04 січня 2016 року діяльність організатора торгів (ПП «Нива-В.Ш.»), як юридичної особи припинено без створення правонаступників, а тому належними відповідачами в спорі є державна виконавча служба та особа, в інтересах якої накладено арешт на майно (АТ «Райффайзен Банк Аваль»). Оскільки позивач у своєму уточненому позові пред`явив свої вимоги саме до вказаних відповідачів, та саме в такому складі відповідачі приймали участь у справі, а тому доводи представника відповідача - АТ «Райффайзен Банк Аваль» Муравського О.В. в поясненнях (відзиві) від 16 липня 2020 року про безпідставність вимог до банку суд вважає безпідставними. 2)В частині обґрунтованості вимог позивача: Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12 грудня 1989 року б/н [PERSON] набув у власність житловий будинок [ADDRESS] . 28 серпня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») та ФОП [PERSON] був укладений кредитний договір № 010/01-04/07-492, відповідно до якого банк надав останній, як позичальнику, в межах встановленої невідновлювальної кредитної лінії кредитні кошти в розмірі 1 313 000 грн. на строк до 27 серпня 2017 року взамін зобов`язання останньої вчасно повернути кредит шляхом внесення щомісячних платежів згідно узгодженого сторонами графіку, сплатити проценти за користування ним у розмірі 17,5 % річних, а в разі порушення умов договору - сплатити неустойку (пеню) та достроково повернути кредит. Також в порядку забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору в день його укладення між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено іпотечний договір, за яким позивач передав банку в іпотеку належний йому на праві власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , вартістю за домовленістю сторін 114 701 грн. Проте позичальник ухилилася від виконання своїх зобов`язань у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 20 квітня 2011 року становила 1 800 399,89 грн., в тому числі: - залишок боргу за кредитом - 1 235 386 грн.; - заборгованість за процентами - 533 077,58 грн. - нарахована пеня за порушення умов договору - 31 936,31 грн. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 серпня 2012 року в рахунок погашення вказаної заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, не нижчою визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». На виконання вказаного рішення 20 грудня 2013 року ПП «НИВА - В.Ш.» було проведено прилюдні торги, за результатами яких житловий будинок було продано за 30 075 грн. Переможцем торгів визнано [PERSON] , що знайшло своє підтвердження протоколом прилюдних торгів від 20 грудня 2013 року №1513218. На підставі протоколу та у зв`язку зі здійсненням переможцем торгів повного розрахунку за придбане майно 25 січня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Вознесенського МРУЮ Миколаївської області Кірєєвим К.Е. позивачу видано акт про реалізацію предмета іпотеки. [PERSON] звернувся до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право власності на придбане на прилюдних торгах майно. Проте нотаріусом позивачу відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю інформації щодо реєстрації права власності реалізованого майна за боржником, виявленням недоліків в протоколі про реалізацію предмета іпотеки (зазначенням по батькові переможця торгів « [PERSON] » замість « [PERSON] »), акті про реалізацію предмета іпотеки (в якому не зазначено, що позивач є боржником), а також наявністю не знятого арешту щодо придбаного майна. Вказані недоліки не можуть бути усунуті, а арешт - знятий державним виконавцем у зв`язку із ліквідацією юридичної особи - організатора торгів, закінченням виконавчого провадження та знищенням матеріалів виконавчого провадження. Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 1999 року (чинного на час реалізації майна) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (ч.ч. 1, 5, 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 1999 року, ст. 7 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», п.п. 1.4 п. 1 чинного на час торгів «Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5 (далі - Тимчасове положення)). Реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах) (ч.ч. 1, 2 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 1999 року). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час реалізації майна) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за заявкою державного виконавця організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку», п.п. 1.2 п. 1 Тимчасового положення). У прилюдних торгах мають право брати участь фізичні і юридичні особи, які сплатили гарантійний внесок і можуть відповідно до закону бути покупцями нерухомого майна, що реалізується (ч. 1 ст. 44 Закону України «Про іпотеку», п.п. 3.12 п. 3 Тимчасового положення). Прилюдні торги проводяться прозоро. Будь-який учасник може бути покупцем предмета іпотеки, якщо він запропонує найвищу ціну. Прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною. За результатами проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки складається протокол, який підписується уповноваженим представником організатора прилюдних торгів та покупцем предмета іпотеки (ч.ч. 1-3, 5 ст. 45 Закону України «Про іпотеку», п.п. 4.3., 4.12, 4.15, 4.16 п. 4 Тимчасового положення). Переможець прилюдних торгів протягом десяти робочих днів з дня підписання протоколу перераховує кошти за придбане на торгах майно на зазначений у протоколі банківський рахунок органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 46 Закону України «Про іпотеку», п.п. 5.1 п. 5 Тимчасового положення). Протягом п`яти робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета іпотеки державний виконавець складає акт про реалізацію предмета іпотеки. Акт про реалізацію предмета іпотеки підписується державним виконавцем, затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, скріплюється печаткою цього органу та не пізніше наступного дня надсилається до організатора прилюдних торгів, який проводив прилюдні торги. На підставі акта про реалізацію предмета іпотеки нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (ч.ч. 2, 3, 5 ст. 47 Закону України «Про іпотеку», п.п. 6.1 - 6.4 п. 6 Тимчасового положення). Згідно п. 2, п.п. 3.7, 3.8 п. 3, п. 5 глави 12 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 придбання нерухомого майна, яке було предметом застави (іпотеки), оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням цього нерухомого майна шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання нерухомого майна. Свідоцтво про придбання нерухомого майна, що було предметом іпотеки, видається нотаріусом на підставі копії складеного державним виконавцем акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником (заступником начальника) органу державної виконавчої служби. В акті про реалізацію предмета іпотеки має бути зазначено: що реалізація предмета іпотеки відбулась із дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку»; назва організатора прилюдних торгів, дата і місце їх проведення; стисла характеристика та місцезнаходження предмета іпотеки; прізвище, ім`я, по батькові (назва юридичної особи), адреса покупця; початкова ціна предмета іпотеки та ціна продажу; сума коштів, внесена за придбане нерухоме майно; прізвище, ім`я та по батькові (назва юридичної особи) боржника, його адреса; відомості про документ, на підставі якого право власності на предмет іпотеки належало іпотекодавцю. Згідно ч. 3 ст. 8 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», п. 36, п.п. 4 п. 37 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (чинного на час придбання майна) свідоцтво про придбання майна на прилюдних торгах є документом, що підтверджує придбання покупцем майна на прилюдних торгах та є підставою для реєстрації права власності щодо придбаного майна. Як раніше встановлено судом, позивач, як переможець торгів, дійсно придбав спірне майно, проте з незалежних від нього причин (у зв`язку з відсутністю у нотаріуса належної інформації щодо реєстрації права власності за боржником, наявністю недоліків в протоколі про реалізацію предмета іпотеки, акті про реалізацію предмета іпотеки, наявністю не знятого арешту щодо придбаного майна) не має можливості отримати правовстановлюючий документ, зареєструвати право власності та здійснювати права власника щодо придбаного майна. Вказані недоліки не можуть бути усунуті, а арешт - знятий державним виконавцем у зв`язку із ліквідацією юридичної особи - організатора торгів, закінченням виконавчого провадження та знищенням матеріалів виконавчого провадження. Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках (крім підстав для зняття арешту державним виконавцем) арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», оскільки згідно зі статтею 126 ЦПК позивач вправі об`єднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, пов`язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. При цьому, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно. З урахуванням встановлених обставин, вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] та про зняття арешту зі спірного майна підлягають задоволенню. Водночас, оскільки позивач не вимагав компенсації понесених ним судових витрат, а тому суд не вирішував вказане питання.

Outcome: approved