Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

У липні 2016 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 10 вересня 2012 р. відповідно до умов якої відповідач отримав кредит у розмірі 22 660,11 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач умови договору виконував не належним чином, внаслідок чого станом на 26 травня 2016 р. має заборгованість у розмірі 60\~724,05 гривень яка складається з: 21 034,36 гривень заборгованість за кредитом; 11 27,52 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 15\~986,03 гривень заборгованість за пенею та комісією; 12\~427,14 гривень штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 60\~724,05 гривень та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~378,00 гривень. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Суду надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином рекомендованими листами з повідомленням, причину неявки не повідомив. Як вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, відповідач отримала судові повістки про виклик на 30 серпня 2016 р. та 29 вересня 2016 р. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. 10 вересня 2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено\~\~генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н відповідно до умов якої відповідач отримав кредит у розмірі 22 660,11 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначений договір відповідає вимогам частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом позивача від 6 березня 2010 р. № СП-2010-256, передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Зокрема, як передбачено п.п. 2.1.1.5.5 п. 2.1.1.5 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом позивача від 6 березня 2010 року № СП-2010-256, клієнт банку зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, визначених договором. При цьому, як визначено п.п. 2.1.1.7.6 п. 2.1.1.7 вказаних Умов, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. У зв'язку з порушенням\~\~відповідачем зобов'язань за вказаним договором, його заборгованість перед позивачем станом на 26 травня 2016 р. становить 60 724,05 гривень яка складається з: 21 034,36 гривень заборгованість за кредитом; 11 27,52 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 15 986,03 гривень заборгованість за пенею та комісією; 12 427,14 гривень штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, що також підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором. У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. На порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернув, у звязку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання. Виходячи з положень статті 99 Конституції України, статей 192, 533 ЦК України, статті 3 декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у разі укладення кредитного договору в іноземній валюті й наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в іноземній валюті. Наявність відповідної ліцензії у позивача судом перевірена. За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 1 378,00 гривень.

Outcome: approved