Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 02.12.2017 року між ним та [PERSON] було укладено договір про надання послуг №436 від 02.12.2017 року, строком дії до 21.06.2018 року. Відповідно до п.2.1 Договору - на час дії договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок сприяти відчуженню об`єкту, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.4.2 Договору - розмір винагороди за договором становить 4% від кінцевої ринкової ціни об`єктів. Зазначені грошові кошти замовник зобов`язується сплатити виконавцеві на вказаний у договорі рахунок протягом 3-х банківських днів, наступних за днем підписання основного договору або акту приймання-передачі наданих за договором послуг. Ним було виконано всі умови договору, а саме: здійснював пошук третіх осіб з метою продажу нерухомості, проводив переговори з третіми особами щодо реалізації будинку, здійснював рекламно-маркетингові роботи, проводив огляд об`єкта нерухомості третіми особами, організовував тристоронні зустрічі між Замовником, виконавцем та третіми особами для переговорів і уточнення умов основного договору (п.3.1-3.1.11 Договору). 13.02.2018 року відповідач повідомив його, що об`єкт нерухомості проданий та договір про надання послуг припинений, при цьому не сплативши йому винагороду, передбачену п4.2 договору. 21.03.2018 року він направив [PERSON] претензію з вимогою підписати акт наданих послуг та сплатити суму заборгованості у розмірі 1240,00 доларів США, що станом на 26.07.2018 року становить 33 008,80 грн. Проте, вказана претензія відповідачем до теперішнього часу виконана не була. У зв`язку з викладеним, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання послуг у розмірі 1240 доларів США, що еквівалентно 33 008,80 грн., а також штраф у розмірі 1240,00 доларів США, що станом на 26.07.2018 року становить 33 008,80 грн., та пеню у розмірі 5562,60 грн., які передбачені п 5.1 договору, а також сплачений судовий збір у розмірі 715,80 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.01.2019 року було прийнято справу до розгляду та призначено її розгляд в порядку спрощеному провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є фізичною особою підприємцем з 31.03.2017 року, який здійснює наступні види господарської діяльності: Код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; Код КВЕД 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів; Код КВЕД 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н. в. і. у.; Код КВЕД 46.76 Оптова торгівля іншими проміжними продуктами; Код КВЕД 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н. в. і. у.; Код КВЕД 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; Код КВЕД 68.31 Агентства нерухомості (основний); Код КВЕД 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту; Код КВЕД 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку (а.с.20). З наданого до суду договору про надання послуг № 436 від 02.12.2017 року, вбачається, що [PERSON] (Замовник) з однієї сторони, та [PERSON] , як директор АН «Імперія» (виконавець) уклали договір, відповідно до умов якого на час дії договору Замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок сприяти відчуженню об`єкту, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (п.2.1 договору). Згідно п.2.6 договору сторони договору досягли взаємної згоди, щодо початкової вартості об`єктів, яка буде оголошуватися виконавцем при проведенні переговорів з третіми особами, у тому числі в засобах масової інформації 31 000 доларів США. Відповідно до п.4.2 Договору - розмір винагороди за договором становить 4% від кінцевої ринкової ціни об`єктів. Зазначені грошові кошти замовник зобов`язується сплатити виконавцеві на вказаний у договорі рахунок протягом 3-х банківських днів, наступних за днем підписання основного договору або акту приймання-передачі наданих за договором послуг. У випадку невиконання або неналежного виконання Замовником вимог п.4.2, 4.3 Договору останній зобов`язується сплатити на користь виконавця штраф у розмірі 100 % від остаточної вико нагороди (з розрахунку п. 4.2) та пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що обчислюється від несплаченої (несвоєчасно сплаченої Замовником грошової суми на користь виконавця за кожний день прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п.6.1 договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 21.06.2018 року. Проте в порушення, вказаного пункту, договір наданий до суду не містить підпису замовника - [PERSON] в розділі 8 Адреси, Реквізити та підписи сторін. Пунктом 4.1 договору сторони закріпили, що послуга вважається наданою виконавцем замовнику у повному обсязі з дня підписання Замовником та Третьою особою, основного договору або з дня підписання виконавцем та Замовником акту приймання-передачі наданих договором послуг виконавець коли замовник уклав і підписав договір купівлі-продажу нерухомого майна з будь-яким покупцем протягом дії цього договору або протягом 20 діб після закінчення терміну, зазначеного в п. 6.1. договору. У розділі 3 укладеного договору сторони визначили їх права та обов`язки. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві означену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Нормами ст. 902 Цивільного кодексу України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підтвердження виконання договору позивачем надано акт наданих послуг від 03.03.2018 року, який не містить підпису замовника, а отже не може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує факт виконання умов договору. 13.02.2018 року [PERSON] направив ФОП [PERSON] заяву, про припинення договору № 436 від 02.12.2017 року, у зв`язку з реалізацією предмета договору. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, об`єкт нерухомості адресою: [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажду від 18.01.2018 року. посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Н.І. належить [PERSON] 21.03.2018 року позивач направив [PERSON] претензію з вимогою підписати акт наданих послуг та сплатити суму заборгованості у розмірі 1240,00 доларів США, що станом на 26.07.2018 року становить 33 008,80 грн. відомості про отримання відповідачем вказаної претензії в матеріалах справи відсутні. Відповідно до статей 12,81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом За положенням ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільний справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Позивач не надав жодних доказів того, що ним були виконанні умови договору, що є його обовязком відповідно до ст.12 ЦПК України. З`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача, а тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 901-903 ЦК України,

Outcome: dismissed