Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що 29.11.2013 року між ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника пов'язану з експлуатацією автомобіля [NUMBER]. Вказував, що 04.11.2014 року в м. Білій Церкві по бульвару 50 років Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження, а постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.11.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначав, що оскільки цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», 25.06.2015 року позивачем було отримано вимогу про відшкодування в порядку регресу від ТОВ «Українська боргова компанія», а відповідно до ремонтної калькуляції вартість матеріального збитку становить 13 491,70 грн. Оскільки відповідач не повідомив позивача належним чином згідно вимог Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про страховий випадок, то згідно норм діючого законодавства позивач має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу. Посилаючись на відшкодування позивачем страхового відшкодування в розмірі 12 991,70 грн., позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 12 991,70 грн., а також 1 218 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав на адресу суду телеграму в якій просив провести справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Час Київщини», тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 29.11.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АС/9045060, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання із забезпечення відшкодування шкоди на території України, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації транспортного засобу «Audi TT» державний номер [NUMBER] із встановленим лімітом відповідальності за шкоду майну в розмірі 50 000,00 грн. (а.с.7). З наявної в матеріалах справи постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.11.2014 року вбачається, що 04.11.2014 року о 16 годині 55 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] у м. Біла Церква по бул. 50-ти річчя Перемоги не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки (а.с. 6). Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору страхування та на підставі вимоги ТОВ «Українська боргова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в порядку регресу позивачем було перераховано платіжним дорученням від 18.09.2015 року № 21471 на рахунок АТ «СК» «АХА Страхування» на грошові кошти в сумі 12 991,70 грн. (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як закріплено п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 60 ЦПК України). Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 1 218 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved