Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У листопаді 2013 року заявники звернулися до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], уродженця м. Миколаєва, померлим [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що їх батько після розірвання шлюбу з їх матір'ю [PERSON] проживав окремо, зловживав спиртними напоями, аліменти не сплачував. У вересні 2000р. він продав належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], та переїхав до м. Одеси. З вказаного часу ніяких відомостей про місце перебування батька заявників не має. На підставі цього заявник просить суд визнати [PERSON], [INFO], померлим з [INFO] У судовому засіданні заявники вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Представник зацікавленої особи вважала позов передчасним, оскільки особа не знаходилась у розшуку та відсутні дані, яки б могли свідчити про смерть особи. Вислухавши пояснення заявників та представника зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Батьки заявників - [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі до 21.09.1988р. (а/з № 609 від 21.09.1988р.). Від спільного шлюбу вони мають дітей: сина - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER], а/з № 1946 від 21.05.1991р.), сина - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER], а/з № 2723 від 07.06.1983р.). У відповідності до довідок адресного бюро в м. Києві, в Одеській області [PERSON], [INFO], не значиться. Згідно з Актом огляду квартири, затвердженої директором КЖЕП «Зоря», [PERSON] проживав на протязі 1998-2000р. за адресою [ADDRESS] У 2000 році квартира ним була продана [PERSON] Після продажу квартири [PERSON] із жилого приміщення вибув та до теперішнього часу його місце знаходження не відомо. Відповідно до Висновку Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 05.09.2013р. в ході перевірки, зі слів [PERSON], [INFO], який проживає за адресою [ADDRESS], було встановлено, що на протязі тривалого періоду його батько - [PERSON], [INFO], не проживає за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS], що підтвердили сусіди, місце його проживання по Миколаївській області не встановлено. Довідкою Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 17.12.2013р. № 3287/04.02-13 визначено, що відсутній актовий запис про реєстрацію смерті стосовно [PERSON], [INFO] Архів перевірено по первинним актовим записам за період з 2006р. по теперішній час. З Довідок КЖЕП ММР «Зоря» за № 3306, № 3307, № 3308 від 12.12.2013р. у квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] (з 13.06.1989р. по 24.02.2000р.), [PERSON] (з 24.02.2000р. по 30.09.2000р.), [PERSON] (з 05.01.2001р. по 27.11.2007р.), [PERSON], [PERSON] (з 05.01.2001р. по 28.11.2007р.). Батьки [PERSON], дідусь та бабуся заявників - [PERSON] та [PERSON] померли. Згідно з Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], а/з № 1080 від 12.03.2013р., [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER], а/з № 3339 від 19.08.2013р., [INFO] померла [PERSON] У відповідності до Довідки Другої Миколаївської державної нотаріальної контори від 10.12.2013р. № 4865/01-16 17.09.2013р. до майна померлої [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу № 522/2013р., відповідні заяви про прийняття спадщини подали [PERSON], [PERSON] Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Заявники як внуки спадкоємців мають право на спадщину відповідно до ст. 1266 ЦК України за правом представлення, тому що обставини зникнення батька та його довгочасна відсутність дають підстави вважати його померлим. Статтею 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Зі змісту ст. 47 ЦК України вбачається, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Таким чином, підставами для оголошення особи померлою є: відсутність особи в місці її постійного проживання протягом тривалого часу; відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами; сплив трьох років з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи. У відповідності до ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно ст. 247 ЦК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень заявників, вони письмово з приводу розшуку [PERSON], [INFO], до органів міліції не зверталися. Свідки опитані у судовому засіданні підтвердили факт не проживання [PERSON] за останній місцем мешкання з 2000року, але зазначили, що відомосте про те що він міг би померти, у них не має. Крім того, заявники не зверталися до суду з вимогами про визнання особи безвісно відсутньою у відповідності до положень ст. 43 ЦК України. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що зазначені підстави, передбачені статтею 46 ЦПК України, для оголошення фізичної особи померлою відсутні. Пункт 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, згідно з котрим суди повинні звертати увагу, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у Цивільному кодексі України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. З наданих суду доказів, які містяться у матеріалах справи, пояснень заявників, суд не вбачає підстав для оголошення [PERSON], [INFO], померлою, так як заявниками не доведено обставин, що загрожували [PERSON] смертю або обставини, що дають підстави припускати загибель його від певного нещасного випадку. Його відсутність за останнім місцем проживання не дає суду підстав вважати и робити припущення про ймовірну смерть [PERSON]. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підстави для оголошення [PERSON], померлим, відсутні. Так, сам по собі факт його відсутності на протязі більш як три роки за адресою: [ADDRESS], яке не може вважатися його постійним місцем проживання, так як він добровільно продав зазанчену квартиру та знявся з реєстрації з 30.09.2000р. за цією адресою не зареєстрований, використовуючи своє право на вільний вибір місця проживання після продажу квартири покинув м. Миколаїв, не дає підстав для такого висновку. На підставі ст.ст. 46-48 ЦК України та

Outcome: dismissed