Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якому вказувала, що з 18 червня 2013 року по 07 квітня 2015 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. [PERSON] є працездатною особою, працює та отримує щомісячний дохід, проте постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому, враховуючи те, що відповідач має змогу та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, позивач просила суд стягувати з [PERSON] на свою користь кошти (аліменти) на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2019 року і до її повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково в заяві зазначила, що стан здоров'я доньки є задовільним. Також позивач зазначила, що вона отримує дохід у вигляді соціальної допомоги, інших доходів немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач в своїй заяві проти цього не заперечувала. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на утриманні останньої. В матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем постійної матеріальної допомоги на утримання дитини. Проте, згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч. 1 ст.183 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч.1 ст.182 СК України). Суд, при визначенні підстав для стягнення та розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також відсутність в матеріалах справи відомостей щодо особи відповідача, що б вказували на неможливість виконання ним свого обов'язку щодо утримання дитини або були підставою для зміни розміру аліментів в сторону їх зменшення, а тому дійшов висновку, що останній може щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки у звичайному розмірі - 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягають стягненню на користь державного бюджету 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved