Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 лютого 2006 року при виконанні трудових обовязків він отримав виробничу травму хребта. Після безрезультатного лікування медико-соціальна експертна комісія з 19 червня 2006 року визнала його інвалідом першої групи з втратою 100% трудової працездатності; останнім висновком МСЕК від 15 серпня 2012 року його визнано інвалідом першої групи від трудового каліцтва з втратою 100% працездатності, а також підтверджена потреба у додаткових видах медичної та соціальної допомоги безстроково, потреба у «постійному сторонньому догляді, постійному побутовому догляді, спеціальному медичному догляді, додатковому харчуванні, медикаментозному, стаціонарному та оперативному лікуванні за показаннями, підгузках, засобах гігієни і т.д.». З 19 червня 2006 року він перебував на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Красний Луч Луганської області, де знаходиться його особова справа як потерпілого на виробництві. У звязку з проведенням АТО на території тимчасово непідконтрольній Україні було припинено фінансування деяких органів влади, зокрема відділення ФССНВУ в м. Красний Луч. Він змушений був покинути своє місце проживання та на даний час зареєстрований як тимчасово переміщена особа в м. Словянську, вул. Кутузова, 6 і знаходиться на обліку як потерпілий на виробництві у відділенні ФССНВУ м. Словянськ. 1 серпня 2016 року він звернувся до фонду з письмовою заявою з проханням забезпечити його підгузками «сені супер плюс №2» з доданням всіх необхідних документів, а саме копії висновку МСЕК від 15.08.2012 року, якою встановлена необхідність в підгузках, копії довідки ЛКК (строк дії довідки з 10.07.2014 року безстроково) з зазначенням кількості необхідних підгузків на добу а саме 5 штук згідно довідки ЛКК від 09.08.2014 року №1382, а також надав пояснення про відсутність у нього індивідуальної програми реабілітації. Відділенням Фонду йому наданий лист від 05.08.2016 року, в якому зазначено, що для забезпечення підгузками (гігієнічні вироби) йому необхідно подати до фонду документи, які зазначені в п. 1.3 постанови правління Фонду №35 від 03.11.2010 року. Вважає, що він надав відповідачу перелік необхідних документів для забезпечення підгузками, визначених п. 1.3. зазначеної постанови правління Фонду, але відповідач все одно не виконує свої зобовязання по повному та своєчасному відшкодуванню шкоди, у звязку з чим 21.10.2016 року він подав повторну заяву по забезпеченню його підгузками, на що відповідач надав йому письмову відповідь (лист від 31.10.2016 року), в якому зазначено, що відповідачем надана вимога до аптеки на придбання підгузків в кількості 90 штук та повідомив про те, що для збільшення кількості підгузків він повинен надати висновок ЛКК з клінічної міської лікарні м. Словянська. Вважаючи, що працівники відповідача перевищуючи свої повноваження, протиправно вимагають надати документ довідку ЛКК з клінічної міської лікарні м. Словянська, просив з посиланням на постанову Фонду від 30.11.2010 року №35 визнати незаконними дії відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України міста Словянська стосовно несвоєчасного та не в повному обсязі забезпечення підгузками; зобовязати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України міста Словянська забезпечити [PERSON] підгузками в кількості 370 штук у розрахунку 5 підгузків на одну добу. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Словянську про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю, посилаючись на неповне зясування обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права і, зокрема на те, що судом не враховано, що відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обовязковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується; рішення правління Фонду оформляється постановою, яке підлягає обовязковому оприлюдненню на офіційному сайті; апелянт вважає, що законодавством, а саме постановою Фонду від 30.11.2010 року №35, яким затверджено Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання слуховими апаратами, зубопротезуванням, очним протезуванням, окулярами, контактними лінзами, постільною та натільною білизною, постільними речами, гігієнічними виробами, перуками, чітко встановлено, що підставою для забезпечення потерпілих виробами та послугами є висновок МСЕК про таку потребу потерпілого, також для взяття на облік по забезпеченню підгузками (гігієнічними виробами) є перелік документів, а саме: 1)заява про необхідність забезпечення необхідним виробом; 2)висновок МСЕК; 3)висновок ЛКК; 4)ІПР (у разі наявності); положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення, затвердженого постановою правління Фонду від 09.06.2010 року №18 не може поширюватися на правовідносини щодо забезпечення підгузками (засобами гігієни), оскільки воно регламентує забезпечення потерпілих лікарськими засобами (ліки) та виробами медичного призначення (бинти, шприци); з посиланням на розпорядження КМ України №1085-р від 07.11.2014 року, Указ Президента України №875/2014, постанову КМ України №595 від 07.11.2014 року суд визначив, що позивачем не було представлено суду оригіналу висновку ЛКК, але суд відмовив в клопотанні про витребування доказів, які знаходяться в особовій справі постраждалого на виробництві [PERSON] у відділенні ФССНВУ в Кременчуцькому районі Полтавської області, а саме належним чином завірену копію висновку ЛКК від 09.07.2014 року №1382, чим порушив ст.ст. 60, 213, 10 ЦПК України. У судовому засіданні апеляційного суду позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] суд виходив з відсутності підстав для визнання дій Відділення виконавчої дирекції Фонду незаконними, вважаючи їх такими, що перебували в межах чинного законодавства. При цьому суд з посиланням на ч.3 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання слуховими апаратами, зубопротезуванням, очним протезуванням, окулярами, контактними лінзами, постільною та натільною білизною, постільними речами, гігієнічними виробами, перуками, затвердженого постановою Фонду від 30.11.2010 року №35, Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМ України від 03 грудня 2009 року №1317, Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення, затвердженого постановою правління Фонду від 09.06.2010 року №18 суд дійшов висновку, що лікарсько-консультативна комісія лікарні м. Красний Луч Луганської області перевищила свої повноваження та безпідставно зазначила у висновку №1382 від 09 червня 2014 року щодо забезпечення позивача підгузками безстроково. Суд поставився критично до ксерокопії висновку ЛКК м. Красний Луч Луганської області №1382 від 09 червня 2014 року, піддавши сумніву його законність, а оригінал зазначеного висновку позивачем не наданий з посиланням на те, що відповідна лікарня не була переміщена на підконтрольну Україні територію, не змінила юридичну адресу та не пройшла переатестацію на території підконтрольній Україні. Проте з такими висновками погодитися неможливо виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 21 лютого 2006 року [PERSON] при виконанні трудових обовязків отримав виробничу травму хребта з ушкодженням спинного мозку. Згідно висновку МСЕК 10 ААА №091739 від 15 серпня 2012 року [PERSON] встановлена I група інвалідності, 100% втрати працездатності у звязку з трудовим каліцтвом, з 11.06.2012 року безстроково, встановлена також потреба у додаткових видах медичної та соціальної допомоги: постійному сторонньому догляді, постійному побутовому догляді, спеціальному медичному догляді, додатковому харчуванні, медикаментозному, стаціонарному та оперативному лікуванні за показаннями, потреба у підгузках, засобах гігієни. На час встановлення інвалідності позивач знаходився з 2006 року на обліку у Відділенні Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Красний Луч Луганської області, яке і проводило нарахування та виплату щомісячних страхових платежів, всіх видів догляду; позивач забезпечувався всіма видами медикаментозного та соціального догляду. З вересня 2014 року (у звязку з проведенням АТО) по 31.10.2014 року позивач знаходився на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду м. Ізюм Харківської області, з 01.11.2014 року по 30.06.2016 року у Відділенні виконавчої дирекції Фонду у Кременчуцькому районі Полтавської області. З 01.07.2016 року позивач знаходиться на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду у м. Словянську Донецької області, яким були продовжені щомісячні страхові виплати як внутрішньо переміщеній особі з міста Красний Луч Луганської області. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що відповідач - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Словянську незаконно відмовляє йому у забезпеченні підгузками в кількості 5 штук на добу в період з 01.08.2016 року по 31 жовтня 2016 року. Відповідно до ч.3 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інвалідів (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоровя застрахованого. Порядок забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання гігієнічними виробами встановлений Положенням про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання слуховими апаратами, зубопротезуванням, очним протезуванням, окулярами, контактними лінзами, постільною та натільною білизною, постільними речами, гігієнічними виробами, перуками, затвердженим постановою правління Фонду від 30 листопада 2010 року №35. Відповідно до зазначеного Положення забезпечення потерпілих слуховими апаратами, зубопротезуванням, очним протезуванням, окулярами, контактними лінзами, постільною та натільною білизною, постільними речами, гігієнічними виробами, перуками (далі вироби та послуги) здійснюється за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України робочими органами виконавчої дирекції Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі відповідно до укладених договорів із субєктами господарювання незалежно від їх форми власності, які виготовляють, поставляють, ремонтують, надають потерпілим зазначені вироби та послуги (п.1.2). Облік потерпілих, які мають право на безоплатне забезпечення виробами та послугами, ведуть робочі органи виконавчої дирекції Фонду за місцем реєстрації їх особових справ. Для взяття на облік потерпілий (законний представник) подає до робочих органів виконавчої дирекції Фонду: заяву про необхідність забезпечення відповідним виробом, послугами; копію паспорта або свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років); висновок медико-соціальної експертної комісії (МСЕК); висновок лікарсько-консультативної комісії (ЛКК); індивідуальну програму реабілітації , затверджену МСЕК (у разі наявності) (п.1.3). Робочі органи виконавчої дирекції Фонду на підставі документів, отриманих згідно з пунктом 1.3 цього розділу: вносять особисті дані потерпілого до журналу обліку потерпілих, які забезпечуються слуховими апаратами, зубопротезуванням, очним протезуванням, окулярами, контактними лінзами, постільною та натільною білизною, постільними речами, гігієнічними виробами, перуками. Не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дати реєстрації заяви потерпілого та всіх необхідних документів у журналі обліку видають потерпілому направлення на забезпечення виробами та послугами до підприємства, установи, закладу, з яким укладено договори (п. 1.4). Підставою для забезпечення потерпілих виробами та послугами є висновок МСЕК про таку потребу потерпілого (п.3.1). За висновком МСЕК (на підставі висновку ЛКК) інваліди I та II груп внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання забезпечуються: постільною та натільною білизною, постільними речами за переліком постільної та натільної білизни, постільних речей, якими забезпечуються потерпілі внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання один раз на три роки; гігієнічними виробами підгузками та/або пелюшками за вибором потерпілого чи законного представника потерпілого у розрахунку одна штука на вісім годин (у разі поліурії за висновком ЛКК одна штука на пять годин) (п.3.7). Отже законодавством встановлено, що підставою для забезпечення потерпілих виробами та послугами є висновок МСЕК про таку потребу потерпілого. Для взяття на облік по забезпеченню підгузками (гігієнічними виробами) є перелік документів. При цьому строк дії довідки ЛКК по забезпеченню підгузками (гігієнічні вироби) не регламентується конкретно визначеним строком, а лише визначається кількість необхідних гігієнічних виробів, якими потерпілий на виробництві забезпечується на добу. З матеріалів справи вбачається, що висновком МСЕК 10 ААА №091739 від 15 серпня 2012 року [PERSON] встановлена I група інвалідності, 100% втрати працездатності у звязку з трудовим каліцтвом, з 11.06.2012 року безстроково, встановлена також потреба у додаткових видах медичної та соціальної допомоги: постійному сторонньому догляді, постійному побутовому догляді, спеціальному медичному догляді, додатковому харчуванні, медикаментозному, стаціонарному та оперативному лікуванні за показаннями, в тому числі потреба у підгузках, засобах гігієни. Відповідно до висновку ЛКК м. Красний Луч Луганської області №1382 від 09 липня 2014 року [PERSON] у звязку з наслідками тяжкої травми на виробництві 21 лютого 2006 року встановлений діагноз: консолідований компресійний перелом тіла L 1 хребта; забій спинного мозку на рівні конуса і епіконусу III ступеня з нижньою параплагією, анестезією за провідниковим типом з зазначеного рівня, порушення тазових органів; поліурія та він потребує лікування по фонду. Підгузки №2 у кількості 5 штук на добу; підкладна №3 1 в квартал; клейонка 2 метри в квартал на період з 10 липня 2014 року безстроково. Висновок суду (як одна з підстав відмовлення в позові) про те, що лікарсько-консультативна комісія перевищила свої повноваження, безпідставно зазначивши щодо забезпечення позивача підгузками безстроково з посиланням на постанову Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 09 червня 2010 року №18, якою затверджено Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення , є безпідставним, оскільки відповідно до зазначеного Положення облік потерпілих, які мають право на забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, ведуть робочі органи виконавчої дирекції Фонду за місцем реєстрації їх особових справ (п.1); для взяття на облік потерпілий (законний представник потерпілого) повинен подати до робочих органів виконавчої дирекції Фонду такі документи: а) заяву; б) копію висновку медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) про потребу у забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення; в) копію індивідуальної програми реабілітації, затверджену МСЕК (у разі наявності); г) перелік необхідних лікарських засобів, виробів медичного призначення, визначений лікарсько-консультативною комісією (ЛКК) закладу охорони здоровя (поновлюється під час кожного призначення ліків, але не рідше одного разу на рік); г) виписку з медичної карти амбулаторного хворого (поновлюється щороку). Отже зі змісту зазначеного Положення вбачається, що поновлення висновку ЛКК стосується тільки кожного призначення ліків і не стосується виробів медичного призначення. В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача посилається на те, що для перегляду кількості підгузків в сторону збільшення (5 замість 3) необхідно надати до відділення Фонду висновок ЛКК з клінічної міської лікарні м. Словянська за місцем свого проживання. Для отримання цього висновку позивачу необхідно обстежитись в урологічному відділенні лікарні на предмет підтвердження діагнозу поліурія. В жовтні 2016 року позивач відмовився від проходження обстеження та госпіталізації. Але, по-перше, така необхідність не ґрунтується на зазначеному Положенні, а по-друге, представником відповідача у судовому засіданні апеляційного суду не заперечувалось, що письмового направлення на обстеження урологом [PERSON] не видавалось, а [PERSON] заперечував, як саму необхідність такого обстеження, так і направлення його на обстеження лікарем урологом. Крім того, Положенням визначені терміни, що вживаються в ньому, а саме: вироби медичного призначення прилади, комплекси, системи, обладнання, апарати, інструменти, пристрої, імплантати, приладдя, матеріали або інші вироби; медичні вироби, що не досягають основної передбачуваної мети в організмі людини або на ньому за допомогою фармакологічних, імунобіологічних або метаболічних засобів, але функціями яких такі вироби можуть сприяти; медичні вироби, які використовуються як окремо, так і в поєднанні між собою, включаючи програмні засоби, необхідні для їх належного використання, з метою забезпечення: профілактики, діагностики, лікування, спостереження або полегшення стану пацієнта у разі захворювання, травми, каліцтва або їх компенсації; дослідження, заміни або видозмінювання структури (анатомії) органів, тканин чи фізіологічних процесів тощо. Отже, з зазначеного змісту вбачається, що підгузки, гігієнічні засоби не віднесені до виробів медичного призначення або медичних виробів. Є безпідставним і посилання суду першої інстанції (як на підставу відмови у задоволенні позову) на абз.2 пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМ України від 03 грудня 2009 року №1317, яким визначено, що міські, міжрайонні, районні медико-соціальні комісії складають та корегують індивідуальну програму реабілітації інваліда, в якій визначаються види реабілітаційних заходів та строки їх виконання, і контролюють ефективність її виконання, оскільки відповідно до п.1.3 Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання слуховими апаратами, зубопротезуванням, очним протезуванням, окулярами, контактними лінзами, постільною та натільною білизною, постільними речами, гігієнічними виробами, перуками, затвердженого постановою правління Фонду від 30 листопада 2010 року №35 індивідуальна програма реабілітації, затверджена МСЕК, надається у разі наявності, тобто її надання в даному випадку не є обовязковим. А положення пункту 19 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМ України від 03 грудня 2009 року №1317, на який також посилається суд першої інстанції, застосовується в разі звернення особи для встановлення інвалідності, що по даній справі не є предметом спору. Є безпідставним і посилання суду першої інстанції і на такі нормативно-правові акти, як розпорядження КМ України №1085-р від 07.11.2014 року, Указ Президента України №875/2014, постанову КМ України №595 від 07.11.2014 року, якими передбачено припинення на окремих територіях в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях діяльності державних підприємств, установ, організацій, їх філій, відділень, представництв та визначено граничний термін для здійснення заходів щодо їх переміщення до 01 грудня 2014 року, але відповідна лікарня не була переміщена на підконтрольну Україні територію, не змінила юридичну адресу та не пройшла переатестацію на території підконтрольній Україні, тому є сумніви в законності ксерокопії висновку ЛКК м. Красний Луч Луганської області №1382 від 09 липня 2014 року, оскільки на момент видачі такого висновку ще не були прийняті зазначені нормативно-правові акти. Отже на момент видачі висновку 09 липня 2014 року лікарня знаходилась на підконтрольній Україні території та працювала у звичайному режимі. Крім того, до апеляційного суду позивачем наданий оригінал довідки ЛКК від 9 липня 2014 року №1382, зміст якої повністю відповідає змісту наданої ним ксерокопії. З матеріалів справи вбачається,що за період з 01.08.2016 року по 31 жовтня 2016 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Словянську забезпечило [PERSON] підгузками в кількості 90 штук із розрахунку 3 підгузки на добу, хоча на підставі довідки ЛКК від 9 липня 2014 року №1382, якою встановлений діагноз поліурія, відповідно до постанови Фонду від 30 листопада 2010 року №35 кількість підгузків за цей період повинна складати 460 штук із розрахунку 5 підгузків на добу. Таким чином позивач не забезпечений відповідачем підгузками в кількості 370 штук (460-90). Виходячи із встановлених обставин і аналізу наведених нормативно-правових актів апеляційний суд вважає, що у відповідача не було законних підстав для відмови [PERSON] у забезпеченні підгузками за період з 01 серпня по 31 жовтня 2016 року із розрахунку 5 штук на добу. Отже, рішення суду є незаконним, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved