Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з червня 2017 року між ними припинені шлюбно-сімейні відносини, та що спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхніх дітей. Крім того, позивач просить, після розірвання шлюбу з відповідачем, відновити їй її дошлюбне прізвище «Мацко». Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 січня 2018 року справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засідання за правилами загального позовного провадження. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 03 липня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 893; у сторін це перший шлюб; від шлюбу сторони малолітнього сина [PERSON] Льва валерійовича, [INFO]. З червня 2017 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем та збереження їх шлюбу є неможливим, так як суперечило б їх інтересам та інтересах їхніх дітей. В своїх адресованих суду письмових заявах від 20.03.2018 року сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Крім того, з вказаних заяв сторін слідує, що згідно з досягнутою між ними домовленістю, після розірвання шлюбу між ними, їх малолітній син залишиться проживати з матірю позивачем [PERSON] З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 191517 від 03.07.2013 р., дошлюбне прізвище позивача «Мацко», а після реєстрації шлюбу з відповідачем, позивачу були присвоєне прізвище «Бокатова». Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Сторони досягли згоди стосовно того, що після розірвання шлюбу між ними їх малолітній син [PERSON], [INFO], залишиться проживати з матірю позивачем [PERSON]. На підставі викладеного і

Outcome: approved