Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У липні 2021 року В.о. заступника керівника Вознесенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в якому вказував, що 02 червня 2020 року о 13 годині 30 хвилин відповідач здійснив незаконне вирубування двох дерев у лісовому захисному насадженні неподалік с. Щербані Вознесенського району Миколаївської області, а саме, без спеціального дозволу здійснив порубку двох живо ростучих дерев - дерево породи «ясен» з діаметром у корі біля шийки кореня 23 см. та дерево породи «дуб» з діаметром у корі біля шийки кореня 47 см., чим порушив положення ст. 69 Лісового кодексу України та ст. 10 Закону України «Про рослинний світ». Постановою Державної екологічної інспекції у Миколаївській області від 08 липня 2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65-1 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Внаслідок своїх протиправних дій [PERSON] завдав державі шкоду у розмірі 15 624,81 грн., яку добровільно не відшкодував. Враховуючи відсутність з боку Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу належних заходів, направлених на відшкодування завданої шкоди, а тому в.о. заступника керівника Вознесенської окружної прокуратури просив в судовому порядку стягнути з [PERSON] на користь держави 15 624,81 грн. завданої шкоди. 25 жовтня 2021 року представник відповідача [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів здійснення [PERSON] незаконної порубки у лісовому насадженні. При цьому просив врахувати, що відповідач під час порубки спиляв лише одне сухе дерево (що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65-1 КУпАП), що й зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення, сплата відповідачем штрафу, накладеного постановою від 08 липня 2020 року не є визнанням ним своєї вини, а тому підстави для стягнення з відповідача шкоди відсутні. 10 листопада 2021 року керівник Вознесенської окружної прокуратури надала суду відповідь на відзив в якому просила задовольнити позов та звернула увагу суду на безпідставність зазначених у відзиві тверджень про відсутність доказів здійснення [PERSON] незаконної порубки у лісовому насадженні, оскільки цей факт та розмір шкоди повністю підтверджено складеним відносно відповідача протоколом про адміністративне правопорушення, постановою про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, а також розрахунком розміру шкоди. 16 листопада 2021 року представник відповідача [PERSON] надав суду заперечення на відповідь на відзив в якому просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності не мають преюдиційного значення у цивільній справі, сплата відповідачем штрафу, накладеного постановою від 08 липня 2020 року не є визнанням ним своєї вини, що (врахуванням пояснень, які надавалися [PERSON] під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення) вказує на відсутність доказів наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65-1 КУпАП, а тому підстави для стягнення з відповідача шкоди відсутні. В судовому засіданні прокурор Вознесенської окружної прокуратури Романенко Л.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу в судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів, необхідних для вирішення спору. Заслухавши пояснення прокурора Вознесенської окружної прокуратури Романенко Л.М., відповідача [PERSON] , його представника [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного: 1)В частині наявності підстав для звернення прокурора з позовом до суду про відшкодування шкоди: Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), до компетенції якої віднесені повноваження щодо пред`явлення претензій про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища на території Миколаївської та Одеської областей, розрахунку їх розміру, вжиття заходів досудового врегулювання спору, звернення до суду з позовами про відшкодування шкоди (п. 10 «Положення про Державну екологічну інспекцію Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області)», затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 01 червня 2021 року №255), ні за власним розсудом, ні після відповідного прокурорського звернення не здійснила захист цих інтересів, що вказує на наявність підстав для звернення прокурора в інтересах держави до суду. 2)В частині наявності підстав для стягнення з відповідача шкоди: Судом встановлено, що 02 червня 2020 року о 13 годині 30 хвилин [PERSON] здійснив незаконне вирубування двох дерев у лісовому захисному насадженні неподалік с. Щербані Вознесенського району Миколаївської області, а саме, без спеціального дозволу здійснив порубку двох живо ростучих дерев - дерево породи «ясен» з діаметром у корі біля шийки кореня 23 см. та дерево породи «дуб» з діаметром у корі біля шийки кореня 47 см. Постановою Державної екологічної інспекції у Миколаївській області від 08 липня 2020 року №45 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65-1 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., який в подвійному розмірі сплачений відповідачем. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про рослинний світ» спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки. За умови додержання вимог законодавства можуть здійснюватися такі види спеціального використання природних рослинних ресурсів: збирання лікарських рослин; заготівля деревини під час рубок головного користування; заготівля живиці; заготівля кори, лубу, деревної зелені, деревних соків тощо; збирання квітів, ягід, плодів, горіхів, насіння, грибів, лісової підстилки, очерету тощо; заготівля сіна; випасання худоби. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про рослинний світ» порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Зокрема, відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у: самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу тощо. Згідно ч. 1, п. «з» ч. 2, ч.ч. 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»). Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 105, ст. 107 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у: незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників; порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, заготівлі живиці і використання інших лісових ресурсів. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України (ст. 107 ЛК України). Підставою для відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу (лісовому фонду України) є наявність сукупності наступних обставин: протиправні дії особи; заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу (лісовому фонду України); причинний зв`язок між діями та заподіяною шкодою; вина особи у заподіянні шкоди. Протиправність дій [PERSON] , заподіяння ним шкоди навколишньому природному середовищу (лісовому фонду України), причинний зв`язок між його діями та заподіяною шкодою, а також наявність вини відповідача у заподіянні шкоди знайшли своє повне підтвердження дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією протоколу про адміністративне правопорушення від 03 липня 2020 року №000515 (а.с. 19) та копією постанови про накладення адміністративного стягнення від 08 липня 2020 року №45, яка не була оскаржена відповідачем у встановленому законом порядку та набрала законної сили (а.с. 20). Зі свого боку стороною відповідача не надано суду жодних доказів на підтвердження висловлених заперечень. Проте, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати завдану лісовому фонду України шкоду. Оскільки останній в добровільному порядку не відшкодував завдану шкоду, а тому вказана шкода, розрахована відповідно до положень «Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №665 від 23 липня 2008 року, у розмірі 15 642,81 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. В силу ст. 141 ЦПК України з [PERSON] також слід стягнути 2 270 грн. судового збору.

Outcome: approved