Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третіх осіб Менського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на будинок від 21 травня 1982 року є власником житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований позивач, його дружина [PERSON], а також [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в будинку не проживають та не з'являється в будинку протягом семи років. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим будинком, що знаходиться по [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовні заяві, а також пояснив, що [PERSON] - є його сином, [PERSON] - онуком, [PERSON] - невісткою, які як члени сім'ї з його дозволу були зареєстровані у будинку, але фактично не проживають з 2006 року. Домовленостей між ним та відповідачами щодо строків та умов користуванням житлом не було. Те, що у будинку зареєстровані син, невістка та онук позбавляє його можливості оформити субсидію. Відповідачі, представник третьої особи Менського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області у судове засідання не з'явились, про причини своє неявки суд не повідомили. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, у якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглянути справу за її відсутності. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до норм ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше, ніж з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За приписами п.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 21 травня 1982 року (оригінал свідоцтва було надано позивачем для огляду в судовому засіданні) на якому є відмітка про реєстрацію права власності 26 травня 1982 року за [PERSON] Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації (а.с. 5, 9). На час вирішення спору у жилому будинку, який знаходиться по [ADDRESS] мають зареєстроване місце проживання, але фактично не проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою Макошинської селищної ради Менського району Чернігівської області № 691 від 22 липня 2014 року, актом обстеження побутових умов проживання від 22 липня 2014 року, відомостями, що містяться у домовій книзі для прописки громадян, що проживають у даному будинку, довідками Менського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області № 74.22-954, 74.22-955, 74.22-956 від 06 серпня 2014 року, а також поясненнями позивача [PERSON] (а.с. 6-7, 11-15, ). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, шляхом визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - жилим будинком, який знаходиться по [ADDRESS], так як понад один рік не проживали у ньому без поважних причин і будь-які домовленості між ним і власником житла - [PERSON] щодо користування цим житлом відсутні та законом не встановлені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 81,20 грн. з кожного - у відшкодування судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved