Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

У листопаді 2009 року позивачка звернулась з позовною заявою, посилаючись на те, що їй належить право власності на земельну ділянку №28 по вул. Польовій у с.Петрівське Києво-Святошинського району Київської області. Позивачка неодноразово зверталась до сільської ради про виділення їй земельної ділянки №20 по тій же вулиці для будівництва та обслуговування житлового будинку. У 2007 році їй стало відомо про передачу у власність третій особі спірної земельної ділянки, оскільки [PERSON] почала перешкоджати позивачці у обробленні її земельної ділянки. Просила скасувати рішення Петровської сільської ради від 21.07.2007 року №158 про виділення земельної ділянки у власність [PERSON] Протягом розгляду справи змінила позовні вимоги, просила скасувати рішення Петровської сільської ради від 15.03.2007 року та від 21.06.2007 року №94 щодо земельної ділянки №20 площею 0,10 га та скасувати Державний акт на право приватної власності на спірну земельну ділянку на ім'я [PERSON] від 21.08.2007 року серії ЯД №931721. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснили, що позивачка проживає у [INFO]. Право користування спірною земельною ділянкою №20 по тій же вулиці позивачка отримала від попереднього власника будинковолодіння №28, який договором у простій письмовій формі передав їй цю землю для городу. Вважають, що саме з того моменту позивачка отримала право на вимогу передачі їй цієї земельної ділянки у власність від сільської ради. Представник відповідача в судове засідання не з'явився двічі, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. До суду надіслав заперечення на позовну заяву. Третя особа проти позову заперечувала, просила відмовити. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до ст.121 ЗК норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку у селах становлять не більше 0,25 га. Судом встановлено, що на підставі договору дарування земельної ділянки від 08.11.2002 року №5693 позивачці належить земельна ділянка площею 0,119 га в с. Петровське по вул.Польовій, №28, на якій розташовано її будинок та господарські споруди. Землі, на яких розташована спірна земельна ділянка, що знаходиться напроти будинку №28 по вул.Польовій в с.Петрівське, відносяться до земель запасу Петровської сільської ради, цільове призначення якої було житлова забудова, і за вищевказаним будинком вона закріплена не була. Згідно Земельного кодексу України даними землями може розпоряджатися в інтересах територіальної громади лише сільська рада, тобто відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільської ради. Спірною земельною ділянкою позивачка користувалася тимчасово, під город. Жодних дозволів на постійне використання чи на оформлення проекту відведення спірної земельної ділянки у власність позивачка не отримувала. В натурі земельна ділянка їй не відподилась. [PERSON] сільською радою рішень щодо передачі цієї землі позивачці або попередньому власнику земельної ділянки №28 по вул.Польовій у с.Петрівське, який 2002 року подарував свою землю позивачці, не приймалось. У 2006 році позивачка звернулась до [PERSON] сільської ради з заявою №970 від 13.12.2006 року, про надання їй у постійне користування даної земельної ділянки. Вказану заяву було розглянуто 28.12.2006 року на VI сесії Петровської сільської ради. У 2007 році позивачка знову звернулась до відповідача з заявою №22 про виділення їй у постійне користування земельної ділянки по вул.Польовій напроти будинку №28 для ведення особистого сільського господарства. 15.03.2007 році вищевказану заяву було розглянуто та відмовлено позивачці на підставі того факту, що дані землі, згідно детального плану забудови даного масиву, передбачені під житлову забудову. 15.03.2007 року рішенням відповідача [PERSON] сільської ради третій особі [PERSON] було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд в с.Петрівське Києво-Святошинського району Київської області вул.Польова №20, загальною площею 0,1004 га. Узгоджено з цим рішенням відповідача третьою особою було отримано Державний акт на право приватної власності на спірну земельну ділянку від 21.08.2007 року серії ЯД №931721. Отже, відповідач [PERSON] сільська рада, діючи в межах своїх повноважень, передала спірну земельну ділянку третій особі [PERSON], колегіально ухваливши рішення про надання дозволу на складання проекту відведення спірної земельної ділянки у власність. Також, третя особа, діючи у межах своїх прав, отримала у встановленому законом порядку Державний акт на право приватної власності на спірну земельну ділянку на своє ім'я. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається в якості підстав своїх вимог чи заперечень. Від доказування в порядку ст.61 ЦПК України сторони не звільнені. Суд оцінює критично пояснення позивачки та її представника щодо отримання нею права постійного користування спірною земельною ділянкою. Договір дарування, укладений нею з попереднім власником земельної ділянки №28 по вул.Польовій у с.Петрівське, та акт від 12.11.2002 року, на який вона посилається, як на підставу виникнення у неї права на отримання спірної земельної ділянки у власність, не є правовстановлюючими документами на спірну земельну ділянку. Тимчасове використання позивачкою цієї землі під город не зобов'язує відповідача - [PERSON] сільську раду надати їй саме цю землю під індивідуальну забудову, або під окреме селянське господарство, тощо. Тому суд вважає недоведеними доводи позивачки, переважних прав позивачки на отримання спірної земельної ділянки у власність судом не встановлено, а отже, позовні вимоги не підлягають до задоволення. Таким чином, суд приходить до висновку, що при передачі [PERSON] земельної ділянки у власність [PERSON] сільською радою не було порушено прав позивачки, а тому в задоволенні її вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed