overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, а також, що за її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, у якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 06 грудня 2003 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1783; у сторін це перший шлюб ; від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте внаслідок взаємних непорозумінь та діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю спільне життя сторін не склалося. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та на даний час живуть окремо. Крім того, сторони заперечують проти надання їм судом будь-яких строків для примирення, про що вони зазначили у адресованих суду своїх письмових заявах, а позивач стверджує, що за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини з відповідачем немає. З огляду на наведене та враховуючи положення ч.1 ст.24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін. Як слідує з адресованих суду письмових заяв сторін, після розірвання шлюбу між ними їхня дитина залишаєтиметься проживати з матір'ю - позивачем [PERSON] Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторонами не заявлені. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 10 жовтня 1981 року Фастівським відділом ЗАГС Київської області за актовим записом №397 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу є дві доньки. До 2000 року проживали спільно. Подружнє життя не склалося, через різні характери та погляди на життя почали виникати непорозуміння та сварки, шлюбні відносини фактично припинилися. [PERSON] переїхав проживати в с. Чорнорудка, Ружинського району, Житомирської області. Кожен почав проживати та вести домашнє господарство окремо. Подальше перебування у шлюбі з відповідачкою позивач вважає неможливим та недоцільним. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 жовтня 1981 року Фастівським відділом ЗАГС Київської області за актовим записом №397 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу є дві доньки. До 2000 року проживали спільно. Подружнє життя не склалося, через різні характери та погляди на життя почали виникати непорозуміння та сварки, шлюбні відносини фактично припинилися. [PERSON] переїхав проживати в с. Чорнорудка, Ружинського району, Житомирської області. Кожен почав проживати та вести домашнє господарство окремо. Подальше перебування у шлюбі з відповідачкою позивач вважає неможливим та недоцільним. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 23 грудня 2003 року нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3346. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивачем була подана заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачем була подана заява про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 23 грудня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3346. (а.с.4) Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що з 14 жовтня 2006 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач мешкає окремо та матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Тому вона просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 14 жовтня 2006 року [PERSON] перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Все вищевикладене дає суду підстави вважати, що відповідач повинен та може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2005 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що вона з чоловіком перестали розуміти один одного, шлюбні відносини не підтримують, ведуть різні бюджети, просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею, [PERSON], та [PERSON] 05 листопада 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 161. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. [PERSON] у судове засідання не з'явилась, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2005 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, ведуть різні бюджети, шлюб має формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 16 листопада 2002 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 893. Від шлюбу народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час проживають за однією адресою, однак сімейні стосунки не підтримують та спільного господарства не ведуть, через несумісність поглядів на спільне життя та виконання подружніх обов'язків, через що постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати, на примирення не згодна. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, враховуючи, що між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню без дослідження доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій зазначила, що 15.07.2003 р. їй видано державний акт, бланк серії ІV №008042, на право приватної власності на земельну ділянку площею 2,13 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Овідіопольської селищної ради, масив [ADDRESS]. У 2014 році під час перевірки документів з'ясувалось, що у державному акті її ім'я записано [PERSON], а у паспорті її ім'я записано [PERSON]. У виправленні помилки та видачі нового акта їй відмовлено у зв'язку з тим, що станом на цей час державні акти на право власності на землю не видаються. З наведених підстав заявниця просила встановити факт належності їй зазначеного вище державного акта на право приватної власності на земельну ділянку. Заінтересована особа Овідіопольська селищна рада просила розглянути справу без участі її представника. (а.с. 16-17) Суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У паспорті, картці фізичної особи-платника податків ім'я заявниці заявника записано [PERSON]. (а.с. 6) У державному акті на право приватної власності на зазначену вище земельну ділянку ім'я заявниці записано [PERSON]. (а.с. 4) З наведених підстав суд приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання, у зв'язку з продовженням навчання з відповідача [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що відповідач є її рідним батьком, який до досягнення повноліття виплачував аліменти на її утриманні. У 2014 році вона досягла повноліття, стягнення аліментів було припинено, проте, вона продовжує навчання у Криворізькому музичному училищі на 4-му курсі денної форми навчання. Позивач знаходиться на утриманні матері, яка є інвалідом, отримує пенсію, інших доходів не має. У добровільному порядку матеріальну допомогу відповідач їй не надає, чим ставить в скрутне становище. У судове засідання [PERSON] надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач також надав заяву, в якій позов визнає, просить справу розглядати у його відсутність. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено, [PERSON] та [PERSON] є між собою рідними дочкою та батьком, що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 4). 12 травня 2014 року позивачка досягла повноліття, навчається на денному відділенні і є студенткою четвертого курсу Комунального вищого навчального закладу «Криворізьке обласне музичне училище», строк закінчення навчання становить по 30 червня 2015 року (а.с. 5). Позивач проживає разом зі своєю матір'ю і перебуває на її утриманні, мати [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, отримує щомісячно пенсію у розмірі 1049,00 грн., інших доходів сім'я не має (а.с. 7-8). Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки не надає, чим ставить її в скрутне матеріальне становище. Стягнень за виконавчими листами відповідач на користь третіх осіб не має. Виходячи з цих підстав, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах ст. 198 та 199 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги у зв'язку з їх навчанням. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Так, з матеріалів справи вбачається, а також не спростовано відповідачем, [PERSON] працює, отримує постійний дохід, позовні вимоги визнав, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем надавати позивачу матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає також необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась у суд з дійсною позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалось, виявилось різне сприйняття сімейного життя, несумісність характеру, відповідач не цінує сімейні відносини та не намагається їх зберегти. Вказувала, що спільне господарство та спільне життя між нею та відповідачем не ведеться з 24 серпня 2014 року року. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу (а.с.16). В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, повідомлявся про місце, час проведення судового засідання належним чином, надав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу (а.с.17). Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 14.11.2009 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем (а.с.7,8). Судом встановлено, що подружжя не заперечує проти розірвання між ними шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 14). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 лютого 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved