Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернулася в суд із даним позовом до відповідача, у якому просила стягнути з останнього в її користь 1700 грн. матеріальної та 1000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 26.05.2016 року придбала два квитки по 850 грн. на концерт [PERSON], що мав відбутися [INFO] року о 20:00 у м. Львові. Однак у зазначений день концерт не відбувся від незалежних від неї причин, що завдало їй майнової та моральної шкоди. Вказала, що на її усні та письмові звернення відповідач не відреагував. З покликанням на ст.ст. 509, 526, 906, 23 ЦК України та ст.ст. 4, 22, 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» просила позов задовольнити. У судовому засіданні позов підтримала, вказала, що зверталася до організаторів концерту щодо повернення коштів за квитки, проте відповіді не отримала, кошти не були повернуті. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засідання двічі підряд не з'явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. За таких обставин наявні підстави для заочного розгляду справи. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 цього Кодексу). Відповідно до ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 23 цього Кодексу, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ст. 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Судом встановлено, що позивач придбала квитки на суму 1700 грн. на концерт, який не відбувався. Організатором концерт виступав відповідач. Відтак відповідальність за майнову шкоду позивачці має нести саме він. Доказів на відсутність його вини суду не надано. Відтак позовна вимога про стягнення 1700 грн. підлягає до задоволення. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що підстав для задоволення цієї вимоги немає. Критерії моральної шкоди, які визначені у ст. 23 ЦК України, у даній справі суд не вбачає. Доказів на наявність таких суду не надано. Відтак позов підлягає до часткового задоволення зі стягнення судових витрат з відповідача згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial