Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду з цивільним позовом до відповідача Комунального підприємства «Боярка-Водоканал» про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, скасування запису в трудовій книжці, поновлення на роботі та стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу. В процесі розгляду справи позивач неодноразово уточнювали свої позовні вимоги, шляхом викладення позовної заяви в новій редакції. Позовна заява в остаточній редакції подана до суду 02.12.2016 року. Свої вимоги позивач моти\-вувала тим, що 04.10.2016 р. в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» наказом № 134-к притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності. 26.10.2016 р. в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» оголосив наказ № 148-к про дисциплінарне стягнення. 26.10.2016 р. в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» оголосив наказ № 149-к про дисциплінарне стягнення. 18.11.2016 р., 26.10.2016 р. в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» оголосив наказ № 162-к про звільнення провідного юрисконсульта [PERSON] Так позивач зазначає, що після отримання догани, 04.10.2016 р. вона вирішила оскаржувати неправомірно оголошену догану та за 30 хвилин до кінця робочого дня, направилась до Боярської міської ради надалі, щоб звернутись до мера м. Боярка Зарубіна О.О., оскільки він є уповноваженою собою, яка наділена правом призначати, звільняти та контролювати дії керівника КП «Боярка- Водоканал». Оскільки мера вже не було, вона зустрілась з мером наступного дня. Оскільки директора тривалий час не було на місці, позивач зробила запис в журналі місцевих відряджень та повідомила про це секретаря. З директором вона зустрілась в приміщенні Боярської міської ради та усно довела до його відома мету свого візиту до мера. В свою адресу почула погрози. Наступного дня ситуація повторилась, керівника знову не було на місці, позивач знову зробила запис в журналі, а при зустрічі в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» усно довела до його відома мету свого візиту до мера. І знову в свою адресу почула погрози. Не зважаючи на записи в журналі та усне повідомлення в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» склав на позивача акт про відсутність на робочому місці на підставі якого оголошено догани: наказ КП «Боярка-Водоканал» № 148-к від 26.10.2016 р. про дисциплінарне стягнення за відсутність на робочому місці 04.10.2016 р.; наказ № 149-к КП «Боярка-Водоканал» про дисциплінарне стягнення за відсутність на робочому місці 05.10.2016 року. 27.10.2016 р. позивача ознайомлено з вищезазначеними наказами про дисциплінарні стягнення та оголошено догани, а через деякий час цього ж дня відбулось засідання профкому, де розглядалось подання в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» Хижняка С.М. про звільнення провідного юрисконсульта [PERSON] із займаної посади за п. 3 ст. 40 КЗпП. Профком не дав згоди на звільнення позивача, про що повідомив в.о. директора КП «Боярка- Водоканал» Хижняка С.М. відповіддю на подання від 31.10.2016 р. Не зважаючи на заперечення профкому, 18 листопада 2016 р. наказом КП «Боярка- Водоканал» № 162-к позивача було звільнено з посади провідного юрисконсульта за ч. 3 ст. 40 КЗпП. Посилаючись на викладене вище та норми закону, позивач просила суд визнати незаконним та скасувати наказ КП «Боярка-Водоканал» № 134-к від 04.10.2016 про притягнення до дисциплінарної відповідальності провідного юрисконсульта КП «Боярка- Водоканал» [PERSON]. Визнати незаконним та скасувати наказ КП «Боярка-Водоканал» № 148-к від 26.10.2016 року про дисциплінарне стягнення. Визнати незаконним та скасувати наказ КП «Боярка-Водоканал» № 149-к від 26.10.2016 р. про дисциплінарне стягнення. Визнати незаконним та скасувати наказ КП «Боярка-Водоканал» № 162-к від 18.11.2016 про звільнення провідного юрисконсульта [PERSON] Поновлення на роботі. Стягнути заробіток за час вимушеного прогулу. В зв'язку зі зміною статусу позову, повернути сплачений судовий збір згідно квитанції № 114 від 01.11.2016 р. в сумі 551,21 грн. Протягом розгляду справи позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог де остаточно просила суд визнати незаконним та скасувати наказ № 134-К від 04.10.2016 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Визнати незаконним та скасувати наказ № 148-К від 26.10.2016 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Визнати незаконним та скасувати наказ № 149-К від 26.10.2016 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Визнати незаконним та скасувати наказ № 162-К від 18.11.2016 р. про звільнення провідного юрисконсульта [PERSON] Скасувати запис в трудовій книжці про звільнення за п.3.ч. 1. ст. 40 КЗпП. Поновити позивача на посаду провідного юрисконсульта КП «Боярка-Водоканал.» Стягнути середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 18.11.2016 по 14.11.2017 р. На підставі пільг щодо сплати судового збору, відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» повернути сплачений судовий збір згідно квитанції № 114 від 01.11.2016 р. в сумі 551,21 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представники відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, з підстав їх недоведеності та необґрунтованості, зазначили, що позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності відповідно до вимог діючого законодавства, що у подальшому потягло звільнення позивача з займаної посади Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, знаходить, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 232 Кодексу законів про працю України, безпосередньо в районних міських судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу. Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 15.03.2010 року обіймала посаду юрисконсульта в КП «Боярка-Водоканал» що підтверджується копіями трудової книжки. На [PERSON] були покладені посадові обов'язки згідно з посадовою інструкцією провідного юрисконсульта КП «Боярка-Водоканал», затвердженою директором 01.02.2013 року. На позивача були покладені обов'язки секретаря тендерного комітету, які вона виконувала у зв'язку з необхідністю придбання товарів, робіт, послуг на підставі Закону України «Про публічні закупівлі». Наказом в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» від 04.10.2016 року № 134-к до провідного юрисконсульта [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за відсутність положення про тендерний комітет або уповноважену особу (відповідно до наказу МЕРТ України № 557 від 30.03.2016 зі змінами від 12.04.2016 року № 676). Наказом в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» від 26.10.2016 року № 148-к до [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни - відсутність на робочому місці без поважних причин, самовільно без дозволу керівника підприємства провідний юрисконсульт [PERSON] залишила робоче місце та була відсутня 04.10.2016 року з 16 год. 10 хв. до 17 год. 00 хв. Підставою для винесення наказу став акт про відсутність на робочому місці. Наказом в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» від 26.10.2016 року № 148-к до [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни - відсутність на робочому місці без поважних причин, самовільно без дозволу керівника підприємства, завдань на поїздку до міської ради не отримувала, провідний юрисконсульт [PERSON] залишила робоче місце та була відсутня 05.10.2016 року з 08 год. 30 хв. до 10 год. 45 хв. Підставою для винесення наказу став акт про відсутність на робочому місці. Наказом в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» від 18.11.2016 року №162-к [PERSON] звільнено з посади провідного юрисконсульта п. 3 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Підставою для винесення наказу стали накази від 04.10.2016 № 134-к, від 26.10.2016 № 148-к; наказ від 26.10.2016 р. № 149-к. Як вбачається з пояснень представника відповідача, 22 серпня 2016 р. у позивача, як секретаря тендерного комітету, було витребувано Положення про тендерний комітет КП «Боярка-Водоканал». На вимогу було надано Положення про комітет з конкурсних торгів комунального підприємства «Боярка-Водоканал», затверджений наказом КП «Боярка-Водоканал» № 176 від 14.12.2010. Надане Положення про комітет з конкурсних торгів комунального підприємства «Боярка-Водоканал», затверджене наказом КП «Боярка-Водоканал» № 176 від 14.12.2010 не відповідало діючому законодавству України станом на 22.08.2016 і було прийнято згідно з Законом України «Про здійснення державних закупівель», який втратив чинність на підставі закону України № 922-VIII від 25.12.2015. Відповідно до п.п.8, 9 ,10 розділу ІІ посадової інструкції до посадових обов»язків провідного юрисконсульта належить: здійснення розробки статутних документів; ...визначення правових основ відділів підприємства (розробляє положення про повноваження співробітників підприємства та ін.); розробляє положення про угоди, пов'язаних з придбанням або відчуженням майна; координує угоди з підприємствами; визначає правові основи виробничої політики на підприємстві і здійснює її координацію; Організовує роботу: по забезпеченню підприємства законами, нормативними правовими актами, необхідними для здійснення діяльності підприємства; по обліку та веденню баз нормативних правових актів; Забезпечує підрозділи підприємства, окремих спеціалістів нормативними правовими актами, необхідними для здійснення ними своїх функцій й обов'язків. Від позивача не надходило проектів положення про тендерний комітет, пропозицій про його розроблення чи прийняття, інформації про необхідність приведення у відповідність до чинного законодавства положення про тендерний комітет або уповноважену особу (осіб) КП «Боярка-Водоканал» раніше 22 серпня 2016 року. 04.10.2016 р. розпорядженням № 24 в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» позивача зобов»язано надати письмове пояснення про причини відсутності актуального положення про тендерний комітет, яке станом на 22.08.2016 р., не було виконане. 04.10.2016 року в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» складено акт про відмову провідного юрисконсульта [PERSON] надати пояснення про причини відсутності актуального положення про тендерний комітет. Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно до ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Як встановлено і судовому засіданні та не заперечується позивачем, [PERSON] була відсутня на робочому місці без поважних причин: 04.10.2016 р. з 16 год.10 хв. до 17 год. 00 хв.; 05.10.2016 р. з 08 год. 30 хв. до 10 год. 45 хв.; 11.10.2016 р. з 13 год.15 хв. до 15 год. 15 хв.;11.10.2016 р. з 15 год.50 хв. до 17 год.00 хв.; 18.11.2016 р. з 15 год.45 хв. до 16 год. 00 хв. Як вбачається з пояснень позивача наданих в судовому засіданні, 04.10.2016 року позивач вирішила оскаржувати неправомірно оголошену догану та за 30 хвилин до кінця робочого дня, направилась до Боярської міської ради, щоб звернутись до мера м. Боярка Зарубіна О.О., оскільки мера вже не було, вона планувала зустрілась з мером наступного дня. Оскільки директора тривалий час не було на місці, позивач зробила запис в журналі місцевих відряджень та повідомила про це секретаря. З директором вона зустрілась в приміщенні Боярської міської ради та усно довела до його відома мету свого візиту до мера. Наступного дня ситуація повторилась, керівника знову не було на місці, позивач знову зробила запис в журналі, а при зустрічі в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» усно довела до його відома мету свого візиту до мера. Дані обставина, на думку позивача, свідчать про поважність причин відсутності на робочому місці 04.10.2016 р. з 16 год.10 хв. до 17 год. 00 хв.; 05.10.2016 р. з 08 год. 30 хв. до 10 год. 45 хв.р. Суд не може погодитись з такими твердженнями [PERSON] оскільки перебування останньої у Боярській міській раді не позбавляє працівника обов»язку відповідним чином поставити до відома керівництво. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які свідчать про те, що позивач ставила відповідача до відома про перебування у робочий час за межами приміщення КП «Боярка-Водоканал». Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що нею були зроблені відповідні записи у книзі місцевих відряджень, оскільки керівництвом відповідача розпорядження про направлення позивача до Боярської міської ради для виконання службового доручення поза місцем її постійної роботи не видавалось. Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 9 від 06.11.92 (з відповідними змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив в п. 22,23, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Самовільне залишення робочого місця є порушенням трудової дисципліни і розумінні вимог чинного законодавства України, порушення допущені [PERSON] можуть свідчити про систематичність, доказів які б свідчили про відсутність таких порушень з боку позивача під час розгляду справи отримано не було. Приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В свою чергу положеннями ст. 11 ЦПК України встановлено обов»язок суду розглядати цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до приписів ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Підсумовуючи все вищевикладене суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, з якими законотворець пов»язує можливість визнання спірних наказів незаконними та їх скасування. За таких обставин відсутні підстави вважати, що права позивача було порушено роботодавцем, а отже і можливість поновлення [PERSON] на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed