Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку № 69 по вул.Чкалова в м.Марганці Дніпропетровської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 04 грудня 2011 року, відкрилася спадщина у вигляді будинку № 69 по вул.Чкалова в м.Марганець. Вона є спадкоємцем цієї спадщини за законом. У 2015 році вона звернулася до державного нотаріуса Марганецької міської нотаріальної контори з проханням видати на її імя свідоцтво про право власності на ? частку житлового будинку. Оригінали правовстановлюючих документів у неї були відсутні, тому їй було відмовлено. Від спадщини вона не відмовлялася, бажає її прийняти, але зробити цього не може, оскільки у неї відсутні оригінали документів, необхідних для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. На момент смерті чоловіка вона проживала у будинку та фактично прийняла спадщину за законом. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Відзиву на позовну заяву, заяв і клопотань до суду не надав. Третя особа про слухання справи повідомлялася належним чином, пояснень щодо позову до суду не надходило. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, вивчивши спадкову справу № 149/2015, яка була заведена після смерті [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, позивачка [PERSON] була дружиною [PERSON] (а.с.56). 04 грудня 2011 року [PERSON] помер (а.с.6). 22 червня 2015 року позивач звернулася до державного нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку, розташованого за адресою Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Чкалова, 69, що залишилась після смерті [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину їй не видано, оскільки нею не надано документ, що підтверджує право власності на ? частку будинку, про що складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] був власником житлового будинку (домоволодіння) № 69 по вул.Чкалова в м.Марганець на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04 квітня 1969 року (а.с.10). Рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради народних депутатів від 17 березня 1994 року №124/2 [PERSON] дозволено будівництво нового будинку замість старого по вул.Чкалова, 69 в м.Марганець (а.с.67). За заповітом, посвідченим державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори [PERSON] 17 грудня 1994 року, [PERSON] заповідав все своє майно, в тому числі і жилий будинок з господарчими будівлями, що розташований в м.Марганець по вул.Чкалова, 69, і не добудований будинок, розташований в м.Марганець по вул.Чкалова, 69, в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). 12 листопада 2008 року [PERSON] помер. Згідно довідки про погодження прийняття обєкта будівництва в експлуатацію від 07 грудня 2009 року, виданої заступником міського голови [PERSON], [PERSON] та [PERSON], спадкоємцям [PERSON], виконком Марганецької міської ради рішенням № 467/1 від 18 листопада 2009 року погоджує прийняття в експлуатацію нового житлового будинку замість старого за адресою: м.Марганець, вул.Чкалова, 69 (а.с.9). [PERSON] проживала разом з [PERSON] в одному будинку за адресою: м.Марганець, вул.Чкалова, 69 (а.с.11-14). Згідно довідки, виданої головою квартального комітету 33 кварталу від 09 червня 2015 року, [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO] разом із дружиною [PERSON] до моменту своєї смерті 04 грудня 2011 року (а.с.54). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої 16 серпня 2018 року Другою нікопольською нотаріальною конторою Дніпропетровської області, інформація щодо [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.51). Отже, [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті свого чоловіка [PERSON] Статтею 1222 ЦК України встановлено, що\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК). Таким чином, право [PERSON] на спадщину, яке він отримав після смерті [PERSON] за заповітом, перейшло після його смерті до позивачки, як єдиної спадкоємиці. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що задоволення позовних вимог [PERSON] не спричинить порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов та визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку.

Outcome: approved