Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

У квітні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.02.2018 року, він набув право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В квартирі мешкає [PERSON] , який не є членом його сім`ї. З метою вжиття заходів досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив звільнити квартиру в строк до 01.01.2020 року, після закінчення строку відповідач не звільнив квартиру та продовжує незаконно нею користуватися. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , усунути йому- власнику квартири перешкоди у користуванні власністю, квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] , стягнути з [PERSON] судові витрати. Ухвалою від 28.04.2020 року за даним позовом відкрито провадження та визначено про розгляд справи у загальному позовному провадженні, розпочате підготовче провадження. Ухвалою, відповідачу був наданий строк для подачі відзиву на позовну заяву, але він не скористався своїм правом та відзив на позов не надав. Ухвалою суду від 15.06.2020 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, поважну причину не явки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся через свого представника. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг від 27.04.2020 року, [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] з 01.04.2014 року по теперішній час, відповідач повідомлявся про день, час та місце розгляду справи судом за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також через розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, у відсутності сторін, по наявним у справі документам. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10), що також підтверджується відповідним Витягом від 28.02.2018 року № 115705920 (а.с. 11). Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг від 27.04.2020 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 01.04.2014 року по теперішній час (а.с. 34). Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Згідно із статтею 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК України,про те, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Крім того, в ст.150,156 ЖК України зазначено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. З`ясувавши обставини даної справи та оцінивши надані суду докази, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність, обґрунтованість та доведеність позовних вимог [PERSON] , оскільки судом встановлено та знайшло своє належне підтвердження, що позивач будучи одноособовим власником спірної квартири, та маючи гарантоване право вільно і на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися цим житлом, на даний час обмежений в здійсненні такого права. При цьому аналіз статті 391 ЦК України свідчить, що підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником свого права. Таким чином, право власності має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] з 01.04.2014 року, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг від 24.04.2020 року, відповідачем не надано жодного доказу на підставі чого він вселився у дану квартиру, постійно там проживає та зареєстрований, не надано доказів того, що він є членом сім`ї власника квартири- позивача [PERSON] , не надано жодного доказу про те, що він не має іншого житла, оскільки з довідки про реєстрацію особи, вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній вище квартирі лише з 01.04.2014 року, а тому його проживання у зазначеній квартирі не є триваючим, суду відповідачем не надано жодного доказу про те, що він має триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, а спірна квартира є його житлом у розумінні ст.. 8 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод. Отже, на підставі ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України, суд вважає необхідним захистити порушене право власності позивача і усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та його виселення. На підставі вказаного, позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання до суду позову в розмірі 1681 грн. 60 коп.

Outcome: approved