Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS]. Оскільки відповідач користується житловим приміщенням, він зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, однак останній свої обов'язки по щомісячній оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з лютого 2004 року по квітень 2014 року не здійснював, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 5 572 грн. 31 коп., яку позивач, а також судові витрати, просить стягнути з відповідача на їх користь. Представник позивача Смірнов А.А. в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням слухати справу у його відсутності, на задоволені позову наполягав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою про реєстрацію відповідача, наданою позивачем. Позивач за вказаною адресою надає послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкової території, за що нараховуються відповідні тарифи, що підтверджується розрахунками нарахування тарифів та відомостями щодо сплати за надані послуги. В період з лютого 2004 року по квітень 2014 року у відповідача внаслідок не оплати за надані послуги, виникла заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкової території в сумі 5572,31 грн. Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 (з послідуючими змінами та доповненнями), власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками всіх допоміжних приміщень, його технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Згідно ст.382 ЦК України, власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників не житлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до Правил користування приміщенням житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572 (з послідуючими змінами), власники квартир зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування будинку і прибудинкової території, а також за отримання комунальних та інших послуг. Утримання будинків і прибудинкових територій це є господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Таким чином, оплату послуг з утримання житла зобов'язані здійснювати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою КМУ від 12 липня 2005 року № 560, передбачено, що розмір тарифів (нормативних витрат, пов'язаних з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій) визначається згідно з Типовим переліком послуг та по кожному будинку окремо, залежно від кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій. До типового переліку належать послуги з виконання комплексу робіт, спрямованих на створення необхідних умов для проживання людей і забезпечення збереження жилих будівель та технічного обладнання. До цих робіт належать: прибирання сходових клітин, прибирання прибудинкової території, вивезення та утилізація твердих побутових і негабаритних відходів, прибирання підвалів, технічних поверхів та покрівель, технічне обслуговування ліфтів, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації, дератизація, дезінсекція, поточний ремонт конструктивних елементів, інженерних систем і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього благоустрою, розташованих на прибудинковій території, підготовка житлових будинків до експлуатації в осінньо-зимовий період, освітлення місць загального користування, підвалів та інші. Статтею 66 ЖК України встановлено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Відповідно до вимог наведеної статті та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №529 від 20 травня 2009 року калькуляційною одиницею є 1 кв.м. загальної площі квартири. За змістом ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до діючого законодавства споживач має право на зменшення розміру плати у разі ненадання їх або надання послуг не в повному обсязі. У разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг. Акт-претензія подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або надає споживачеві обґрунтовану відмову у задоволенні його претензій. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь в справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем в матеріали справи не надано доказів щодо звернення ним до КЖЕП №31 або до суду з приводу неякісного надання послуг позивачем. Рішеннями виконкому Дніпропетровської міської ради від 13.07.2011 №964 тарифи встановлені для мешканців житлових будинків (споживачів). Позивач не є споживачем, а є виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, тому тарифи з оплати за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій встановлюються для споживачів, як це передбачено ч.3 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території регулювалися постановою Кабінету Міністрів України №939 від 22 червня 1998 року (з послідуючими змінами та доповненнями) «Про вдосконалення системи державного регулювання розмірів квартирної плати та плати за утримання будинків і прибудинкової території», яка втратила чинність у зв'язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України №560 від 12 липня 2005 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території». Постановою Кабінету Міністрів України №529 від 20 травня 2009 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території», якою затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території передбачено проведення громадських слухань з питання формування зазначених тарифів. За змістом ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, між іншим, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Рішеннями виконкому Дніпропетровської міської ради від 20.05.2009 №529 затверджувались тарифи, на підставі яких позивач й розрахував суму заборгованості відповідача. Зазначені рішення є чинними, у встановленому порядку не скасовані, а згідно ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування є обов'язковими до виконання на відповідній території. Із розрахунку заборгованості, наданої позивачем, вбачається, що протягом 2004-2014 років регулярно проводилися перерахунки нарахованих сум за послуги з плати з утримання будинків та прибудинкових територій. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкової території складає 5572 гривень 31 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved