Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ СК «ТАС» про стягнення страхового відшкодування посилаючись на те, що 29.08.2015 року [PERSON] о 10 год. 45 хвил. у м. Дніпродзержинську на перехресті вулиць Сачка та безіменна вулиця, яка знаходиться від вулиці Ковалевича до вулиці Шепетова, по вул. Кульпарківська, 230, не надав дорогу автомобілю Chery E5, д\\н [NUMBER] під керуванням позивача, що наближався праворуч . Внаслідок ДТП травмовані [PERSON], [PERSON], [PERSON] Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Заводського районного суду Дніпропетровської області [PERSON] визнано винним в вчиненні ДТП, яке мало місце 29.08.2015 року, у м. Дніпродзержинську та притягнено до адміністративної відповідальності. Відповідно до полісу № АІ/4615848, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована за полісом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно висновку № 0064/09 спеціаліста експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 16.09.2015 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Черри, д\\з [NUMBER], складає 39.699,94 грн., в той же час реальні його збитки на ремонт та запчасті за мінусом франшизи в сумі 510,00 грн. складають 46750,00 грн. Уточнивши позовны вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 14176,71 грн. матеріальної шкоди, що є різницею між розміром його збитків та отриманого від відповідача страхового відшкодування в сумі 32573,29 грн. (а.с.1-4,59-61). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.85-87). В апеляційній скарзі (а.с.91-94) [PERSON] просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки; - предметом заявлених позовних вимог було стягнення з відповідача на користь позивача реальних збитків, а не податку на додану вартість як зазначив суд в оскаржуваному рішенні; - позивач, як потерпіла особа, не є особою, на яку покладено обов?язок слідкувати за перерахуванням суми ПДВ до бюджету при оплаті ремонтних послуг пошкодженого транспортного засобу; - судом не прийнято до уваги положення п.36.2. Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що внаслідок ДТП транспортному засобу позивача було завдано матеріальної шкоди; позивачем не надано довідку про суму нарахованого ПДВ при здійсненні відновлювальних робіт та акт виконаних робіт, складений відповідно до вимог Податкового кодексу України з виділенням суми ПДВ. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Відповідно до п.36.2. Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість; при цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. З матеріалів справи вбачається, що страхове відшкодуваня сплачене відповідачем в розмірі, розрахованому відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 16.09.2015 року, згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача складає 39699,94 грн. (а.с.25-37,38-43). В той же час реальні його витрати позивача на ремонт та запчасті за мінусом франшизи в сумі 510,00 грн. відповідно до наданих ним квитанцій та акту виконаних робіт складають 46750,00 грн. (а.с.18,44,66) і вказані фінансові документи відповідачем не спростовуються. Заперечення відповідача з приводу не надання позивачем довідки про суму нарахованого ПДВ при здійсненні відновлювальних робіт та не надання акту виконаних робіт, складеного відповідно до вимог Податкового кодексу України з виділенням суми ПДВ, не є підставою для не застосування положень п.36.2. Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу в розмірі, підтвердженому документально. З наявної у справі довідки вбачається, що юридична особа, яка здійснювала ремонт автомобіля, є платником податку ПДВ (а.с.21,66). Не зазначення цією особою в наданих ним позивачу документах розміру ПДВ не є підставоб для відмови позивачу у виплаті відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу в розмірі, підтвердженому документально, який не заперечується відповідачем. З огляду на це колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв?язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального права. Відповідно до положень п.36.2. Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу здійснюється відповідачем в розмірі, підтвердженому документально з врахуванням ПДВ, навіть у разі, якщо особа, яка здійснила ремонт транспортного засобу, не сплатила ПДВ. Згідно наданих позивачем квитанцій та акту виконаних робіт його витрати на ремонт автомобіля та придбання запчастин за мінусом франшизи в сумі 510,00 грн. складають 46750,00 грн. Відповідачем сплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 32573,29 грн. (а.с.62). З врахуванням цього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14176,71 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК Укарїни з відповідача підлягає стягненню до державного бюджету судовий збір в сумі 1450,00 грн. У зв'язку з викладеним і

Outcome: approved