Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

У листопаді 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 4122 грн 69 коп. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати у розмірі 1378 грн. 00 коп., посилаючись на ті підстави, що 02.10.2014 позивачем та ТОВ «Олимп Сервис-Вис» було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів. 30.11.2014 відбулась ДТП між [PERSON] та [PERSON] Постановою суду відповідача визнано виним. У березні 2015 р. на підставі заяви страхувальника позивачем проведено розрахунок суми страхового відшкодування із [PERSON] У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, просив розстрочити виплату заборгованості. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 02.10.2014 між ПрАТ «СК «Провідна» та ТОВ «Олимп Сервис-Вис» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АІ/2374519, за яким було застраховано цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «Daewoo» номерні знаки [NUMBER] (а.с. 5). 30.11.2014 о 16 го. 30 хв. по вул. Горького у м. Києві трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача, який керував транспортним засобом «Daewoo» номерні знаки [NUMBER] та транспортного засобу «Renault» номерні знаки [NUMBER] під керуванням [PERSON] в результаті чого було пошкоджено вказані транспортні засоби (а.с. 11, 12). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2014 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 13). 02.12.2014 відповідач звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 6). На підставі заяви відповідача йому було виплачено позивачем розмір страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №008511 від 02.03.2015 та відомістю №000871 від 01.03.2015 (а.с. 15-18). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Позивач звертався до відповідача із заявою від 16.08.2016 вих.№ЦУА/1075/16 про виплату страхового відшкодування у порядку регресу, однак станом на момент подачі позову відповідач не виконав вимог претензії позивача (а.с. 19). Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими на законі, доведені матеріалами справі та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу суму сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved