Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], в якому просила визначити порядок користування житловим будинком, надвірними будівлями і спорудами, які розташовані по [ADDRESS] виділивши їй в користування кімнату №2-4 площею 12,4 кв.м., літню кухню «Б», вхід «Г» до літньої кухні «Б», вбиральню-душ «Р», альтанку «К», мансарду «Мс», відповідачам виділити у користування кімнату №2-3 площею 12,6 кв.м., сарай «П», душ «Н», у загальному користуванні залишити баню-котельню «О», коридор №2-1 площею 9,1 кв.м., нежиле приміщення №2-2 площею 4,2 кв.м., замощення І, ворота №2; вселити її у виділену в користування частину будинку та зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкод в користуванні виділеними приміщеннями в житловому будинку та надвірними будівлями і спорудами. В обґрунтування позову посилалася на те, що їй на праві власності належить 1/2 частка вказаного домоволодіння. З них 1/12 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.04.2014 року та 5/12 частки - на підставі договору дарування від 16.04.2014 року. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] належить по 1/12 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.03.2014 року. Третій особі [PERSON] належить 1/3 частка цього домоволодіння та вона займає квартиру №1, яка має окремий вхід на подвір'я та в будинок.. Вона та відповідачі у справі користуються в будинку квартирою №2, яка складається з коридору №2-1 площею 9,2 кв.м., нежилого приміщення №2-2 площею 4,2 кв.м., кімнати №2-3 площею 12,6 кв.м., кімнати №2-4 площею 12,4 кв.м., а всього загальна площа квартири складає 38,3 кв.м., житлова - 25,0 кв.м. Крім цього, до квартири №2 відносяться надвірні будівлі і споруди: літня кухня «Б», «Г» - вхід до літньої кухні «Б», сарай «П», вбиральня-душ «Р», мансарда «Мс», баня-котельня «О». Після смерті батька, спадщину якого прийняла вона та відповідачі по справі, її брат [PERSON] став чинити їй перешкоди в користуванні спірними приміщенням, мотивуючи тим, що просто не бажає бачити її і жити поряд під однім дахом. Відповідачі не бажають добровільно виділити їй кімнату. Крім цього, до складу її сім'ї відноситься і [PERSON], яка доводиться їй та відповідачам матір'ю та яка зареєстрована в цьому будинку і проживає в ньому. Брат поводиться з нею агресивно, забороняє користуватися ванною, вбиральнею, через що вона змушена ходити митися до сусідів, погрожує вбивством їй та матері. У зв'язку з цим вона неодноразово зверталася до органів внутрішніх справ із заявами про насильство в сім'ї. Згідно плану будинку, зазначеному в технічному паспорті, вбачається, що та частина будинку, яка належить їй та відповідачам, є маломірною і для вирішення спору має бути визначено порядок користування приміщеннями в будинку. У жовтні 2014 року позивач уточнила позов, залучивши [PERSON] вже відповідачем по справі, додатково пославшись в позовній заяві на приміщення, що складають квартиру №1 та якою користується [PERSON], залишивши обґрунтування позовних вимог та самі вимоги без змін. У грудні 2014 року позивач, після проведення технічної інвентаризації домоволодіння, знову подала до суду уточнену позовну заяву, в якій уточнила, що до квартири №2 відносяться такі господарські будівлі і споруди: літня кухня «Б», «Г» - вхід до літньої кухні «Б», сарай «П», вбиральня-душ «Р», мансарда «Мс», літня кухня «О», альтанка «К», душ «Н», вбиральня «Ж», козирок до «К», замощення І, ворота №2, паркани №№6,7,8,9. [PERSON] користується квартирою №1, яка складається з кухні 1-1 площею 8,6 кв.м., коридору 1-2 площею 5,1 кв.м., кімнати 1-3 площею 15,8 кв.м., кімнати 1-4 площею 8,1 кв.м., нежилого приміщення 1-5 площею 6,3 кв.м., санвузла 1-6 площею 3,4 кв.м., комори 1-7 площею 1,1 кв.м., загальною площею 48,4 кв.м., житловою - 23,9 кв.м.. До квартири №1 відносяться такі господарські будівлі і споруди: сарай «З», паркани №1,4. Між ними існують добросусідські відносини і вона не має претензій до [PERSON] з приводу користування житловим будинком та земельною ділянкою.. З урахуванням внесених змін до технічної документації на домоволодіння просила визначити порядок користування житловим будинком, будівлями і спорудами по [ADDRESS] виділивши їй у користування кімнату 2-4 площею 12,4 кв.м., літню кухню «Б», вхід до неї «Г», вбиральню-душ «Р», альтанку «К», мансарду «Мс», вбиральню «Ж», козирок до «К», частину коридору №2-1 з окремим виходом, відповідачам: [PERSON] та [PERSON] - кімнату 2-3 площею 12, 6 кв.м., сарай П», душ «Н», нежиле приміщення 2-2 площею 4,2 кв.м., літню кухню «О», іншу частину коридору №2-1 з окремим виходом, у загальному користуванні залишити замощення І, ворота №2, паркани №№6,7,8,9. Відповідачу [PERSON] - виділити в користування кухню 1-1 площею 8,6 кв.м., коридор 1-2 площею 5,1 кв.м., кімнату 1-3 площею 15,8 кв.м., кімнату 1-4 площею 8,1 кв.м., нежиле приміщення 1-5 площею 6,3 кв.м., санвузол 1-6 площею 3,4 кв.м., комору 1-7 площею 1,1 кв.м., : сарай «З», паркани №1,4. Вселити її у виділену частину житлового будинку та зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкод в користуванні виділеними приміщеннями в будинку та надвірними будівлями і спорудами. Після проведення по справі судової будівельно-технічної експертизи щодо можливості визначення порядку користування домоволодінням, яка зробила висновок про неможливість визначення жодного варіанту, позивач остаточно визначилася з позовними вимогами, подавши в судовому засіданні уточнену позовну заяву, в якій, посилаючись на ті ж самі обставини, залишила вимоги лише щодо її вселення у житловий будинок ( квартира №2) по [ADDRESS] та зобов'язання [PERSON] не чинити їй перешкод в користуванні приміщеннями (квартира №2) у цьому житловому будинку та надвірними будівлями і спорудами. При цьому позивач одночасно подала до суду письмову заяву, в якій просила залишити без розгляду її вимоги про визначення порядку користування житловим будинком, яка ухвалою суду від 07.04.2015 року була задоволена: позов в цій частині залишено без розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник за договором адвокат [PERSON] підтримали останню уточнену позовну заяву, доповіли по її суті та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] заперечували проти задоволення позову, вважаючи, що позивачем не доведено належними доказами заявлені вимоги, що її права порушені, посилаючись на те, що позивач не зверталася до нього з сестрою з жодною пропозицією щодо порядку користування будинком. Її звернення до міліції є такими, що не доводять її позов, бо його не було жодного разу притягнуто до відповідальності.. Посилалися на те, що фактично спір існує між [PERSON] та матір'ю. Допитані свідки [PERSON], [PERSON] посилалися на якісь факти, які були у 2013 році, проте позивач стала співвласницею будинку у 2014 році. Свідок [PERSON] розповідала суду, що вона була свідком того, що не впускали до будинку не позивача, а їх матір. Сама свідок [PERSON] - матір позивача та відповідачів [PERSON] та [PERSON] пояснювала суду, що після дарування позивачу своєї частки вона не віддавала їй ключі від будинку. Позивач фактично мешкає в цьому будинку. Відповідач [PERSON] також заперечувала проти позову, посилаючись на те, що брат не перешкоджає позивачу користуватися будинком. Вона особисто бачила двічі, як позивач виходила з будинку з своєю подругою. Особисто вона пропонувала позивачу вирішити цей спір добровільно, протеостання відмовилася. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіслала письмові пояснення від 29.04.2015 року, в яких послалася на те, що в останній позовній заяві позивач так само залишила її в якості відповідача, хоча ніяких позовних вимог до неї не заявлено, тому вона заперечувала проти стягнення з неї судових витрат в разі задоволення позову. Заслухавши позивача, її представника, відповідачів, представника відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено відповідними копіями правовстановлюючих документів, що позивач [PERSON] є співвласником домоволодіння [ADDRESS], якій належить 1/2 частка, в тому числі: 1/12 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.04.2014 року та 5/12 частки - на підставі договору дарування від 16.04.2014 року. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] належить по 1/12 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.03.2014 року. Відповідач [PERSON] є співвласником 1/3 частки цього домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2005 року, реєстровий №3-1334, та користується квартирою №1, з якою у сторін по справі фактично відсутній спір з приводу користування приміщеннями в будинку, надвірними будівлями і спорудами. Згідно технічного паспорту на домоволодіння, квартира №2 складається з коридору №2-1 площею 9,2 кв.м., нежилого приміщення №2-2 площею 4,2 кв.м., кімнати №2-3 площею 12,6 кв.м., кімнати №2-4 площею 12,4 кв.м., всього загальна площа квартири складає 38,3 кв.м., житлова - 25,0 кв.м. Крім цього, судом встановлено, що до квартири №2 відносяться такі господарські будівлі і споруди: літня кухня «Б», вхід до літньої кухні «Б» - «Г» , сарай «П», вбиральня-душ «Р», мансарда «Мс», літня кухня «О», альтанка «К», душ «Н», вбиральня «Ж», козирок до «К», замощення І, ворота №2, паркани №№6,7,8,9. На час розгляду справи в квартирі №2 мешкають відповідач [PERSON] з підопічною неповнолітньою племінницею [PERSON], [INFO] які займають кімнату площею 12,6 кв.м., та матір позивача та відповідачів - [PERSON], яка 16.04.2014 року за договором дарування подарувала свою 5/12 частку позивачу [PERSON], та займає іншу житлову кімнату площею 12; кв.м. Згідно ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За положеннями ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ст. ст. 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права. За правилами ст. 150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За змістом зазначених норм права співвласник майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності без виділення часток у натурі, має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час. Суд не погоджується з позицією відповідачів [PERSON], його представника [PERSON], відповідача [PERSON], що у позивача немає перешкод у вільному користуванні приміщеннями в житловому будинку, надвірними будівлями і спорудами, зважаючи на надані пояснення допитаних судом свідків, зокрема, свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що [PERSON] з листопада 2013 року фактично не вхожа до будинку. Вона могла попасти до будинку лише тоді, коли [PERSON] не було вдома, який не впускав її біля хвіртки. Допитана свідок [PERSON] пояснила , що її син [PERSON] не впускає до будинку [PERSON] кидається на неї битися. Одного разу навіть порвав дублянку за те, що вона зайшла до будинку. Крім цього позачиняв на замки всі підсобні приміщення. Свідок [PERSON] дала свідчення в судовому засіданні про те,що 4 дні тому, коли мати сторін була у неї, а позивач забирала її додому, [PERSON] почав висловлюватися на адресу позивача нецензурною лайкою, закрив ворота і не впускав на подвір'я. Їхня мати підігріває у неї їжу, купається, бо її син не дає їй користуватися нічим. На воротах у них встановлений кодовий замок, а ще 2 дужки, які неможливо відчинити. З долучених до матеріалів справи постанов Бердянського міськрайонного суду від 30.07.2014 року вбачається, зокрема, що позивач зверталася до органів внутрішніх справ у липні 2014 року з приводу того, що її брат [PERSON] вчинив з нею сварку, в ході якої висловлювався нецензурно та виганяв її з будинку. Суд, пославшись на недоведеність вини, закрив провадження у справ. Однак, як вбачається з висновку дільничного інспектора Бердянського МВ ГУМВС України Запорізькій області [PERSON] від 03.11.2014 року, у жовтні 2014 року позивач зверталася до міліції із заявою, що [PERSON] не впускає її до матері в будинок [ADDRESS]. З постанови Бердянського міськрайонного суду від 19.06.2014 року слідує, що сам відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснював суду, що між ним з одного боку та його матір'ю і сестрою, з другого боку, існує спір за користування жилим будинком. Суд зробив висновок при цьому, що між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] склалися неприязнені відносини з приводу користування житловим будинком, які в цивільному порядку ні однією з сторін не вирішувався. Більш того, сама відповідач [PERSON] в судових дебатах стверджувала, що між нею та братом з однією сторони і [PERSON] з іншої сторони на теперішній час існують погані стосунки, бо позивач фактично розрушила їх сім'ю, тому, на переконання суду, вирішити мирно питання вселення позивача до квартири №2 житлового будинку без судового рішення є неможливим, а також в подальшому захистити її право вільно користуватися належною їй часткою у праві власності на домоволодіння. Тому суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними і допустимими доказами факт порушення її права володіння і користування спірним житлом: у спірну квартиру вона не може вселитися за наявності для цього перешкод з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON] а також вільно користуватися приміщеннями в будинку та надвірними будівлями, які зачинені на замки відповідачем [PERSON] При цьому, як вбачається з останньої позовної заяви позивача, у неї немає спору з [PERSON], яка користується окремою квартирою №1, а тому у задоволенні позовних вимог до цього відповідача слід відмовити, отже позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно судові витрати, понесені позивачем у зв'язку із сплатою судового збору за дві вимоги немайнового характеру в сумі 487,20 грн. (243,60 + 243,60), слід розподілити тільки між відповідачами [PERSON] та [PERSON] пропорційно: за вимогу про вселення - по 121,80 грн. з кожного, а за вимогу щодо усунення перешкод тільки зі [PERSON] - 243,60 грн., до якого вона і заявлена, а всього з останнього на користь позивача слід стягнути - 365,40 грн. (121,80 + 243,60). На підставі викладеного,

Outcome: partial