Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 21 жовтня 2000 року Літківською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис № 10. В обґрунтування позову зазначала, що 21 жовтня 2000 року вона і [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вони неодноразово намагалася зберегти їхній шлюб, однак позитивних результатів це не дало. З червня 2016 року вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спір щодо поділу майна подружжя між ними відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності та позов задовольнити. Час на примирення подружжя не надавати, оскільки з квітня 2019 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, час на примирення подружжя просив не надавати. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 21 жовтня 2000 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Літківською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис № 10. Суд встановив, що з квітня 2019 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружніх відносин не підтримують, примиритися вони не бажають. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав, про що надав суду відповідну заяву. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. При подачі позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved