Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], без згоди батька. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 07 червня 1996 року по 30 серпня 2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого\~\~вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час дитина успішно займається спортом і в складі збірної команди України з жіночої боротьби має можливість прийняти участь в чемпіонаті світу, який відбудеться 29 серпня 2015 року у Боснії та Герцеговині. В той же час, батько дитини після звільнення з місць позбавлення волі не дає дозволу на виїзд дитини з корисливих мотивів. А тому просить надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без дозволу батька до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала повністю з підстав вище вказаних. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Ковельської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Представник третьої особи - Управління Державної міграційної служби України у Волинській області [PERSON] в судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим постановити заочне рішення у справі. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про підставність та обґрунтованість заявлено позову, який підлягає до задоволення. Так, ст. 313 ЦК України\~визначено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено\~Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ,\~постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» документом, який дає право на виїзд дитини після досягнення 16 років з України є паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Пунктом 20 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 року № 152\~(далі - Порядок), передбачено, що оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється особі, яка досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі особистої заяви-анкети\~. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені\~Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57\~із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які досягли 16-річного віку, здійснюються самостійно. Як вбачається з матеріалів справи неповнолітній [PERSON], [INFO], на час розгляду спору в суді виповнилось повних 16 років і вона має право виїзду за кордон. Однак, вїзд в інші країни здійснюється за правилами тієї країни, в яку особа вїжджає, зокрема вимагається згода батьків на вїзд неповнолітньої дитини, яка перетинає кордон без супроводу батьків. Батьками неповнолітньої є сторони у справі [PERSON] та [PERSON]. Мати дитини надала нотаріально завірену згоду на виїзд дитини разом із тренером. Відповідач від надання такого дозволу ухиляється. Однак, така поведінка батька безпідставно обмежує права дитини на розвиток. В силу ст. 3 Конвенції про права дитини (20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.91 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Враховуючи зазначені положення міжнародного законодавства, вважаю необхідним надати дозвіл на виїзд дитини без згоди батька до досягнення нею 18- річного віку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у справі в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved