Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

У липні 2017 р. позивач звернулася до суду із позовом до відповідачки, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11.06.2019 (а.с.136-137) просить припинити право власності [PERSON] на 1/3 частину автомобіля марки AUDI А6, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , з виплатою відповідачці грошової компенсації вартості припиненої частки у праві власності у розмірі 247 628,87грн., внесених на депозитний рахунок суду, та визнати за позивачкою право власності на 1/3 частку вказаного автомобіля. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу [PERSON] та її сину [PERSON] на праві власності належить 2/3 частини автомобіля марки AUDI А6, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] належить 1/3 частина даного автомобіля. Відповідач [PERSON] автомобілем не користується, майно не утримує, поточні ремонтні роботи не проводить, та взагалі немає посвідчення водія. На підставі ст. 365 ЦК України, позовні вимоги просить задовольнити. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.07.2017 відкрито провадження по справі (а.с. 58). Представник позивача в судовому засіданні позов з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримав, посилаючись на обставини, викладені у них. Представник відповідача в судовому засіданні позов з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог визнав в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 07.11.2017 подали заяву про розгляд справи за відсутності представника та винесення рішення відповідно до діючого законодавства з максимальним врахуванням інтересів малолітньої дитини (а.с. 67). Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 02 серпня 2008 року був укладений шлюб між [PERSON] (надалі за текстом - Позивач) та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрованим Лівобережним відділом реєстрації шлюбів в м. Києва, про що був зроблений відповідний актовий запис за №4073 від 02 серпня 2008 року. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний запис за № 628 від 29 березня 2014 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві та зроблено запис за № 328 від 21 березня 2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої увійшло наступне майно померлого: квартира [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] та автомобіль марки AUDI А6, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва на право власності за Законом, яке було посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коберник А. М. спадкодавці отримали наступне майно: 1/3 частина спадщини, на яку видано свідоцтво про право на спадщину за законом, дорівнює по 1/6 частині квартири [ADDRESS] та належить [PERSON] та [PERSON] . 1/3 частина спадщини, на яку видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що дорівнює по 1/3 частині квартири [ADDRESS] та належить [PERSON] та [PERSON] . 1/3 частина спадщини, на яку видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що дорівнює по 1/3 частині автомобіля марки AUDI А6,2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] та належить [PERSON] та [PERSON] . Загалом позивачу відповідно до спадкових документів належить 2/3 частини автомобіля марки AUDI А6, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2/3 частини квартири [ADDRESS] та 1/3 частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] ( надалі за текстом - Відповідач) також було виділено спадкове майно у наступних частках:1/6 частина квартири [ADDRESS] ; 1/3 частина квартири [ADDRESS] ; 1/3 частина автомобіля марки AUDI А6,2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Відомості про майно внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно висновку експертів за результатами проведення судової комісійної автотоварознавчої експертизи від 26.02.2019 за №18963/18-54 ринкова вартість транспортного засобу AUDI А6,2012 року випуску, з терміном експлуатації 7 років, станом на 30.01.2019року складала: 742 882,55грн. Таким чином, вартість частки Відповідача у праві власності на автомобіль марки AUDI А6, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] становить 247 628,87грн. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 319 ЦК України передбачено що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). За вимогами ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно із статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-68цс12, від 24 лютого 2016 року № 6-2784цс15. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Згідно ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. За наведеного визначення, автомобіль є неподільною річчю. Автомобіль є неподільним об`єктом права власності, поділити його між співвласниками неможливо. Таким чином, спільне користування автомобілем є неможливим. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved