Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Восток» про розірвання договору оренди землі та стягнення коштів за користування земельною ділянкою. У позові зазначив, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія І-ХР № 074806 від 09 грудня 2002 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 232. [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 5,6869 га з кадастровим номером 6322882000:05:000:0296, яка розташована на території Бугаївської сільської ради, КСП «Восток» Ізюмського району Харківської області. Згідно із договором оренди землі, від 16 січня 2002 року, зареєстрованим у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельним ресурсам» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 2006 року за № 040667200166, земельна ділянка була передана Позивачем в оренду Відповідачу. Позивач неодноразово письмово звертався до відповідача з листами про намір розірвати договір оренди та самостійно обробляти належну йому земельну ділянку. Окрім цього, позивач посилається на недоплату орендної плати відповідачем за договором оренди земельної ділянки з наступних підстав. Згідно п. 9 Договору орендна плата за користування земельною ділянкою становить 1.5 % від грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації за кожний рік її використання. Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди землі його сторонами. Сторони договору є вільними в підписанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Разом з цим, існують встановлені законом вимоги, яких необхідно дотримуватися при визначенні у договорі розміру орендної плати. Податковий кодекс України встановлює, що річна сума платежу не може бути меншою 3 % нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки. Мінімальний розмір орендної плати для договорів оренди у розмірі 3 % також встановлений Указом Президента України № 725/2008 від 19.08.2008 року. Враховуючи вище викладене у відповідача перед позивачем виник борг у сумі 80075 (вісімдесят тисяч сімдесят пять) грн. 72 коп. з урахуванням коефіцієнта індексації нормативно грошової оцінки земель, індексу інфляції, з урахуванням розміру пені та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України. Оцінка земельної ділянки, згідно з даними наданими держгеокадастр головне управління держгеокадастру у Харківській області Міськрайонне управління в Ізюмському районі та м. Ізюм від 05.05.2017 року становить 172 324.00 грн. А саме: земельна ділянка 243 площею 5,1879 кадастровий номер 6322882000:05:000:0296 станом на 01.01.2017 року -155 387.06 грн. рілля площею 0.4990 га, кадастровий номер складає 6322882000:03:000:240 складає 16,938, 95 грн. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік 1,703, 1997 рік 1,059, 1998 рік 1,006, 1999 рік 1,127, 2000 рік 1,182, 2001 рік 1,02, 2005 рік 1,035, 2007 рік 1,028, 2008 рік 1,152, 2009 рік 1,059, 2010 рік 1,0, 2011 рік 1,0, 2012 рік 1,0, 2013 рік 1,0, 2014 рік 1,249, 2015 рік 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження). Нормативна грошова оцінка земель за 2002, 2003, 2004 та 2006 роки не індексувалася. Загальна сума боргу по недоплаті 1.5 % за користування земельною ділянко., починаючи з 19.08.2008 року, з урахуванням коефіцієнта індексації становить 24970,00 (двадцять чотири тисячі девятсот сімдесят) грн.00 коп. Згідно розрахунків наведених у позовній заяві інфляційне збільшення становить 47054,53 грн, пеня становить 7295.36 грн., розрахунок 3% річних становить 749,00 грн. Загальна сума, яку позивач просить стягнути становить 80068, 89 (вісімдесят тисяч шістдесят вісім ) грн.89 коп. У судовому засіданні позивач та представники позивача вказали, що конституційні права позивача як власника майна ігноруються відповідачем, він позбавлений можливості користуватись своїм майном, орендна плата за користування землею відповідачем виплачується не в повному обсязі. На всі звернення позивача відповідач його відсилає до суду вирішувати всі питання. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі. Вважав, що відповідач повністю виконав всі умови договору і тому позов не підлягає задоволенню. Крім того вважав, що позивач пропустив строки позовної давності і просив їх застосувати. Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, судом було встановлено наступні факти. 16 січня 2006 року між сторонами було укладено договір оренди землі. Позивач є власником земельної ділянки, має бажання сам нею користуватись, про що попередив відповідача, але не може цього зробити, так як відповідач відмовляє йому у цьому , при цьому здійснює виплату орендної плати не в повному обсязі. Позивач як власник майна позбавлений права на своє ж майно - земельну ділянку, яка зареєстрована в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 232, загальною площею 5,6869 га з кадастровим номером 6322882000:05:000:0296, яка розташована на території Бугаївської сільської ради, КСП «Восток» Ізюмського району Харківської області. Посилаючись на ч.1 ст. 651 ЦК України допускається одностороння відмова від договору у повному обсязі, якщо таке право встановлене договором. Пред'явлення вимоги про розірвання договору, якщо таке встановлене договором, може відбутися за розсудом сторони без наявності або відсутності певної обставини. В цьому випадку розірвання договору при пред'явленні вимоги однією із сторін може відбутися або за домовленістю між сторонами, або в разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу про розірвання договору, за рішенням суду. Відповідно до статей 4 особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею . Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються нормами Земельного кодексу України (далі ЗК України), Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спеціальним Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998 р. № 161-ХІV із змінами (далі по тексту [PERSON] України «Про оренду землі»), тощо. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», та ст. 93 ЗК України оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з правових наслідків порушення зобов'язання може бути розірвання договору. Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (стаття 25 Закону України «Про оренду землі»). Частиною 3 статі 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 18 Закону України «Про оцінку земель» визначено систематичність проведення нормативної грошової оцінки земель: нормативна грошова оцінка земельних ділянок відбувається не рідше як один раз на 5-7 років стосовно земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх призначення, та тих, що знаходяться за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Разом з цим, існують встановлені законом вимоги, яких необхідно дотримуватися при визначенні у договорі розміру орендної плати. Податковий кодекс України встановлює, що річна сума платежу не може бути меншою 3 % нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки. Мінімальний розмір орендної плати для договорів оренди у розмірі 3 % також встановлений Указом Президента України № 725/2008 від 19.08.2008 року. Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що права позивача порушені відповідачем.

Outcome: approved