Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, вимоги якого уточнила в ході розгляду справи, та просила: - встановити межі земельної ділянки між будинками та надвірними спорудами, які знаходяться за адресами: вул. Чайкіна, № 7 і № 5 в с. Количівка, Чернігівського району, відповідно до планів-схем, що є додатками №№ 2, 3 до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 11 квітня 2014 pоку, який виконано Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою; - зобовязати [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: вул. Чайкіна, № 7 в с. Количівка, Чернігівського району, та усунути ці перешкоди шляхом звільнення земельної ділянки у бік належної йому земельної ділянки відповідно до вищевказаних планів-схем, а саме: прокласти в бік земельної ділянки [PERSON]: допоміжну лінію ВВ1, довжиною 0,06 м, - від точки В, що розташована на спільній межі на відстані 20,57 м від точки Д, до точки Б1, допоміжну лінію ББ1, довжиною 0,28 м, - від точки Б до точки Б1; - відшкодувати судові витрати. Позов мотивовано тим, що [PERSON] і [PERSON] користуються суміжними присадибними земельними ділянками. Земельна ділянка, якою користується [PERSON], перебуває у неї в користуванні, а земельна ділянка площею 0,2833 га, якою користується [PERSON], належить йому на праві власності. Останній стверджує, що паркан, який розділяє ці земельні ділянки, необхідно змістити у бік належного [PERSON] будинку і надвірних споруд, що є протиправним. [PERSON] вказує на те, що спір між нею і [PERSON] позбавляє її можливості приватизувати земельну ділянку, якою вона користується. У листопаді 2013 року [PERSON] подав зустрічний позов, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи, та просив зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: вул. Чайкіна, № 5, с. Количівка, Чернігівського району, усунути ці перешкоди шляхом звільнення [PERSON] належної йому ділянки у бік земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Чайкіна, № 7, с. Количівка, Чернігівського району, встановити за рахунок [PERSON] межу між цими ділянками відповідно до додатку № 1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 11 квітня 2014 року, який виконано Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою, та державного акту на право власності [PERSON] на земельну ділянку від 20 серпня 2008 року, а також відшкодувати йому судові витрати. Зустрічний позов мотивовано тим, що [PERSON], яка є користувачем суміжної земельної ділянки, будує паркан на ділянці, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, чим перешкоджає останньому користуватись власністю та порушує його права. Оскаржуваним рішенням у задоволенні позовних вимог і [PERSON], і [PERSON] відмовлено. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні первісного та зустрічного позовів виходив з того, що заявлені сторонами вимоги є необґрунтованими і не доведеними. При цьому суд зазначив, що спір між сторонами виник з приводу частини земельної ділянки, на якій відсутній паркан, а є у наявності господарська споруда сарай. [PERSON] має намір приватизувати земельну ділянку, однак не згодна з межею, яку позначив власник суміжної земельної ділянки [PERSON] При цьому, [PERSON] пропонує прокласти межу без врахування усіх точок та їх послідовного сполучення. Судом не було встановлено та не підтверджено доказами тих обставин, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні її земельною ділянкою. В свою чергу, [PERSON] не довів, що [PERSON] чинить перешкоди в користуванні його земельною ділянкою, та яким чином [PERSON] повинна звільнити земельну ділянку. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог і задовольнити ці вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого: - викладені в оскаржуваному рішенні суду висновки щодо фактичних обставин справи суперечать наявним у справі доказам, зокрема висновку судової будівельно-технічної експертизи № С-394 від 11.04.2014 р., і змістові позовних вимог [PERSON] в частині визначеного нею способу прокладення межі між земельними ділянками, які є обєктом судового розгляду, - посилання місцевого суду на те, що факт користування [PERSON] присадибною земельною ділянкою у розмірі 0,999 га не може братися до уваги, т.я. ця ділянка перебуває в неї у користуванні, а не у власності, суперечить ст. 152 ЗК України. [PERSON] у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення місцевого суду по даній справі й задовольнити його позовні вимоги. Доводи цієї скарги зводяться до того, що суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог як [PERSON], так і [PERSON] Проте висновками проведених по справі експертиз підтверджується, що [PERSON] незаконно користується частиною належної [PERSON] земельної ділянки, у звязку з чим позовні вимоги останнього мають бути задоволені. У судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали подану [PERSON] апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу [PERSON] просили відхилити, а [PERSON] та його представник підтримали подану [PERSON] апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу [PERSON] просили відхилити. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 118 цього Кодексу громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Згідно зі ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43 (далі - Інструкція), межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами. Згідно з п. 2.4 Інструкції перенесення в натуру (на місцевість) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив'язкою не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж (у державній або умовній системі координат) і площі земельної ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки. Тобто, саме погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Крім того, згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] є власником будинку й надвірних споруд, які знаходяться за адресою: вул. Чайкіна, 7, с. Количівка, Чернігівського району, що підтверджується копіями відповідних правовстановлюючих документів (а.с.7-9, 10, 5-6). Копіями архівних довідок [PERSON] сільської ради від 22.10.2013 р. №№ 1581 і 1582 підтверджується, що згідно з записами у земельно-кадастрових книгах за [PERSON] обліковується земельна ділянка орієнтовною площею 0,10 га (а.с.29). [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,2833 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: вул. Чайкіна, № 5, с. Количівка, Чернігівського району, що підтверджується копіями нотаріально посвідченого договору дарування, технічної документації землеустрою і державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.08.2008 р. серії ЯЖ № 369840 відповідного змісту (а.с.19, 38-53, 18). [PERSON] сільської ради від 15.06.2013 р. підтверджується, що між сторонами мається спір з приводу розмежування вищевказаних земельних ділянок (а.с.20). У акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10.10.2013 р. № 201, який складено Держсільгоспінспекцією в Чернігівській області, зазначено, що на час проведення перевірки з виїздом на місце земельна ділянка [PERSON] відповідає розмірам, зазначеним у державному акті на право власності останнього на цю ділянку, та що для встановлення факту імовірності використання [PERSON] земельної ділянки більшого, ніж вказаний у цьому акті, розміру, необхідно звернутися до компетентної землевпорядної організації (а.с.22, 192). З висновку судової будівельно-технічної експертизи від 11.04.2014 р. № С-394, який виготовлено експертами Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, вбачається, що фактичне землекористування сторін експертом відображено на схемі у додатку № 1 (а.с.77). Крім того, експертом було проведено накладення схеми фактичного землекористування сторін на план зовнішніх меж згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 369840, виданого [PERSON], що відображено в додатку № 2 (а.с.76). При співставленні плану фактичного користування земельною ділянкою № 5 по вул. Чайкіна в с. Количівка з планом меж Державного акту встановлено такі порушення межі між вказаними земельними ділянками в порівнянні з вказаним вище Державним актом: на відрізку АГ [PERSON] користується земельною ділянкою на 5,0 кв.м. менше, ніж показано в Державному акті, а на відрізку АБВ [PERSON] користується на 1,0 кв.м. більше, ніж показано в Державному акті. Як встановлено апеляційним судом зі змісту позовних вимог та пояснень сторін в судових засіданнях під час апеляційного перегляду справи, на час предявлення позову земельні ділянки [PERSON] і [PERSON] межували лише по відрізку АД, і саме цього відрізку стосується предмет даного судового спору; на відрізку АГЕ земельні ділянки сторін вже не мали спільної межі, і позовні вимоги щодо відрізку АГЕ сторонами по даній справі заявлені не були через відсутність предмету спору. Таким чином, предметом спору по даній справі є розташування межі між земельними ділянками сторін на відрізку АД, в складі якого є відрізок АБВ, який у додатках № 1 та № 3 до вищевказаного висновку експерта зображено лініями, прокладеними від точки А до точки Б, від точки Б до точки В і від точки В до точки А (а.с.72-78). Таким чином, в межах заявлених позовних вимог у висновку експерта зазначено, що на відрізку АБВ [PERSON] користується на 1,0 кв.м. більше, ніж показано в Державному акті, що відображено на схемах в додатку до висновку експерта № 2 та у додатку № 3 збільшеному фрагменті схеми (а.с.76,78). Для встановлення межі згідно з даними, що містяться у Державному акті, виданому [PERSON], експерт пропонує прокласти: - допоміжну лінію ВВ1 довжиною 0,06м від точки В, що розташована на спільній межі на відстані 20,57м від точки Д, в сторону земельної ділянки [PERSON] до точки В1; - лінію В1Д довжиною 20,57 м від точки В1 до точки Д; - допоміжну лінію ББ1 довжиною 0,28м від точки Б в сторону земельної ділянки [PERSON] до точки Б1; - допоміжну лінію АА1 довжиною 0,23 м від точки А в сторону земельної ділянки [PERSON] до точки А1. За клопотанням представника відповідача [PERSON] місцевим судом була призначена додаткова експертиза для зясування наступного питання: які зміни в розташуванні межі необхідно провести, щоб розміри та конфігурація земельної ділянки № 5 по вул. Чайкіна в с. Количівка повністю відповідали відомостям, зазначеним у державному акті на праві власності на вказану земельну ділянку з урахуванням акту виносу меж земельної ділянки в натурі. У висновку судової земельно-технічної експертизи від 29.08.2014 р. № С-242, що виготовлений експертом Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, запропоновано варіант відновлення межі вказаної земельної ділянки (а.с.133-137). В засіданні апеляційного суду експерт Чернігівської регіональної торгово-промислової палати [PERSON], який проводив додаткову експертизу № С-242, розяснив, що вказаний висновок експертизи № С-242 від 29.08.2014 р. являє собою доповнення до висновку № С-394 від 11.04.2014 р., в частині варіантів відновлення межі земельної ділянки по вул. Чайкіна,5 с. Количівка; що невідповідностей між вказаними висновками експертиз в частині встановлення межі немає; ним був використаний інший спосіб вимірів з привязкою межових знаків від кутів житлового будинку та господарських споруд, які зазначені в кресленні перенесення проекту в натуру (а.с.54), і що вказана ним лінія межі (а.с.137) повинна співпасти з межею, позначеною червоною лінією на схемі додатку № 3 до висновку експерта № С-394 (а.с.78). З врахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню в частині відновлення межі між земельною ділянкою [PERSON] та земельною ділянкою [PERSON], порушеної на відрізку АБВ, відповідно до виданого [PERSON] Державного акту, висновків експертиз та розяснень експерта [PERSON], а тому апеляційні скарги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню в зазначеній частині. З врахуванням положень ч.1 ст.88 ЦПК України та часткового задоволення позовних вимог немайнового характеру обох сторін, колегія суддів дійшла висновку про те, що судові витрати сторонами понесені пропорційно до задоволених позовних вимог, а тому до компенсації не підлягають.

Outcome: partial