Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2013 року. Від спільного проживання з відповідачем мають дитину Яніславу, [INFO]. В даний час проживають окремо. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач надає їй матеріальну допомогу на утримання дітей нерегулярно, працює, має дохід, достатній для сплати аліментів у заявленому розмірі. У зв'язку з чим вона звернулася з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Суду пояснила, що позивачка, як мати, намагається забезпечити належний рівень фізичного та інтелектуального розвитку дитини. Також вона щомісячно витрачає кошти на придбання речей та іграшок, їжу, тощо. Просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в частині сплати аліментів на дитину в розмірі 300 грн.; в решті позову заперечував. Суду пояснив, що його дохід складає близько 1500-2000 грн. щомісячно, тому змоги сплачувати аліменти у заявленому розмірі не має можливості. Також він несе витрати на оренду житла, сплату комунальних послуг. Просив задоволити позов частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 14 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №221. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прізвище не змінювала. 13 грудня 2013 року [PERSON] змінила прізвище на «Сазонова». Від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач надає позивачці кошти на утримання дитини у добровільному порядку, однак така допомога є нерегулярною, а відтак право позивачки на стягнення аліментів на утримання дітей підлягає захисту судовим рішенням. Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимоги позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 27 липня 2015 року. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. З огляду на те, що дитина проживає з матір'ю, а відповідач нерегулярно надає матеріальну допомогу матері на утримання дитини, відповідачем не подано суду доказів щодо утримання інших осіб, які б не мали самостійного доходу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ст. 183 СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial