Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що з 20 січня 2001 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Так як разом сторони не проживають, діти знаходяться на утриманні позивача і батько матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивач прохала стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина та доньки в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. У відкритому судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач у попередньому судовому засіданні позов визнав, просив задовольнити. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступних висновків. Як було встановлено в судовому засіданні, з 20 січня 2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. Як свідчить довідка, видана виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області від 11.07.2017 року, [PERSON] проживає разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Як передбачає ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. В силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд, враховуючи вищезазначені норми закону, приймає до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, те, що стягнень за іншими виконавчими листами він немає, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. На думку суду, аліменти в такому розмірі достатні для забезпечення мінімальних потреб дітей та не будуть ставити у скрутне становище платника аліментів. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, позивач, на підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved