Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

У листопаді 2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 5 липня 2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою з причини вагітності. До реєстрації шлюбу позивач близько року знаходився в близьких стосунках з відповідачкою. Через три місяці після реєстрації шлюбу, а саме: [INFO] у подружжя народився син [PERSON] На той час у позивача не було жодних сумнівів, з приводу його батьківства, відносно сина, однак згодом він почав помічати, що син [PERSON] на нього не схожий, як зовні так і за характером. Крім того, від спільних знайомих, позивачу стало відомо, що відповідачка у своїх розмовах з ними неодноразово вказувала, що позивач не є біологічним батьком дитини. 29 жовтня 2002 року шлюб між подружжям було розірвано. Позивач наголошує, що за вказаних обставин у нього є підстави вважати, що він не є біологічним батьком дитини. Тому [PERSON] звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства, оскільки не визнає себе батьком дитини та просить виключити відомості про [PERSON], як батька, з актового запису № 346 від 27 листопада 2000 року про народження [INFO] [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, та наполягав на його задоволенні. Вважав, що оскільки відповідачка та її син, після неодноразових ухвал суду щодо проведення відповідної експертизи так і не з'явились до експертної установи, тому слід встановити факт, для з'ясування якого і призначалась вказана експертиза, задовольнивши позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, повідомлена судом у встановленому порядку, про своє відношення до позову не повідомила. З огляду на викладене суд прийняв рішення про заочний розгляд цивільної справи відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі докази, суд дійшов до висновку, про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Встановлено, що 5 липня 2000 року сторони зареєстрували шлюб. [INFO] від шлюбу у подружжя народився син [PERSON](а.с.7). 20 вересня 2002 року шлюб між подружжям було розірвано за рішенням Бориспільського міського суду Київської області. 29 жовтня 2002 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER](а.с.8-9). Позивач вказує, що до реєстрації шлюбу він близько року знаходився в близьких стосунках з відповідачкою. Через три місяці після реєстрації шлюбу, а саме: [INFO] у них, як подружжя, народився син [PERSON] На той час у позивача не було жодних сумнівів, з приводу його батьківства, відносно сина, однак згодом він почав помічати, що син [PERSON] на нього не схожий. Крім того, від спільних знайомих, позивачу стало відомо, що відповідачка у своїх розмовах з ними неодноразово вказувала, що позивач не є біологічним батьком дитини. Відповідно ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду насамперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. За правилами ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. У разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи. З матеріалів цивільної справи вбачається, що 26 грудня 2011 року ухвалою суду у даній справі призначено судово-генетичну експертизу з метою вирішення питання, чи є [PERSON] біологічним батьком [PERSON] [INFO]. Проведення експертизи доручено експертам Київського міського клінічного бюро СМЕ. 10 квітня 2012 року КМБ СМЕ повідомлено, що відбір зразків крові відбудеться 01 червня року о 11.30 год. У призначений експертами час відповідачка з сином не з'явились, відтак відбір зразків крові проведено не було. Поряд з цим, експертами повідомлено суд про необхідність забезпечення явки вищевказаних осіб на 08 червня 2012 року. Ухвалою Бориспільського міськрайонного судом суду від 01 серпня 2012 року постановлено здійснити примусовий привід [PERSON] та [PERSON] Виконання приводу доручено Бориспільському МРВ ГУ МВС. З матеріалів про виконання приводу (а.с. 88, 89) вбачається, що [PERSON] була повідомлена про необхідність забезпечення особистої явки та явки [PERSON] на 09 серпня 2012 року для проведення відбору зразків крові, однак остання до експертної установи не з'явилась. З цієї підстави експертами КМБ СМЕ повернуто ухвалу суду від 26 грудня 2011 року без виконання. 25 вересня 2012 року Бориспільським міськрайонним судом повторно призначено судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання чи є [PERSON] біологічним батьком [PERSON] [INFO]. Проведення експертизи доручено експертам Київського міського клінічного бюро СМЕ. Київським міським клінічним бюро СМЕ повідомлено, що відбір зразків крові відбудеться 23 листопада 2012 року (а.с. 102). Проте, у зв'язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] не з'явились, проведення відбору зразків було призначено на 11 січня 2013 року (а.с. 105). Ухвалою суду від 28 грудня 2012 року вдруге постановлено здійснити примусовий привід [PERSON] та [PERSON] Проте, останні знову не з'явились до експертної установи, у зв'язку з чим листом від 30 січня 2013 року КМБ СМЕ ухвалу суду повернуто без виконання. 23 квітня 2013 року судом втретє призначено у даній справі судово-генетичну експертизу (а.с. 134). Експертами КМБ СМЕ призначались дати для проведення відбору зразків крові на 21 червня 2013 року та 08 серпня 2013 року. Однак, не зважаючи на це, [PERSON] та її син [PERSON] до експертної установи знову не з'явились. У зв'язку з цим ухвалу суду КМБ СМЕ в черговий раз повернуто без виконання (а.с. 147). З викладеного вбачається, що відповідачка фактично відмовилась від проведення судово-генетичної експертизи, не зважаючи на неодноразові ухвали суду про примусовий привід. Таким чином, ухилення відповідачкою від проведення судово-біологічної експертизи дає суду підстави встановити факт для якого призначалась вказана експертиза. Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позов задоволений, тому з Відповідачки на користь Позивача слід стягнути сплачений судовий збір, що підтверджується відповідною квитанцією(а.с.1), наявною в матеріалах цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved