Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк (далі ПАТ КБ Приватбанк) пред'явило в суді позов до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 01.02.2006 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено договір № SAMDN20000005537540 відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 5000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.02.2009 року. Відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Позивач виконав свої зобовязання за Кредитним договором належним чином, однак, відповідач систематично порушував договірні зобовязання, внаслідок чого загальна заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10.03.2015 року складає 38274,69 гривень, у тому числі:4544,00 гривень - заборгованість за кредитом; 33730,69 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом. Просить суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 38274 гривні 69 копійок та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.38). \~В судове засідання відповідач повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації. (а.с.37). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В підтвердження заявлених у позовній заяві вимог, позивач надав суду кредитний договір № SAMDN20000005537540 від 01.02.2006 року. (а.с.11). Відповідно до кредитного договору, банк надає позичальнику кредит в розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.02.2009 року. (а.с.11). Судом встановлено, що [PERSON] порушив умови кредитного договору, внаслідок чого, перед банком виникла прострочена заборгованість на загальну суму 38274,69 гривень, що складається з наступного: -заборгованість по кредиту 4544,00 гривень; -заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 33730,69 гривень; Наявність заборгованості стверджується розрахунком станом на 10.03.2015 року.(а.с.6-9). Відповідно до ст.629 ЦК України, укладений договір є обовязковим для виконання сторонами. На думку суду, підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення №ВООО2В0ТVH від 02.06.2015 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 382,75 гривень (а.с.1). Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.629,1048,1049,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved