Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», в якому просить: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» 12 024 грн. 01 коп. страхового відшкодування; 103 грн. 80 коп. інфляційних нарахувань; 53 грн. 36 коп. 3% річних та 1 050 грн. 00 коп. витрат на паркування; 450 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу; 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди, а також стягнути з відповідача витрати, пов'язані з оплатою судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що внаслідок ДТП, яке відбулося 30 листопада 2013 року, його автомобіль ВАЗ д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Винним у вчиненні вказаного ДТП визнано водія ТОВ «СОЮЗ АВТО». На момент скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність водія ТОВ «СОЮЗ АВТО» було застраховано в ПАТ «УСК «Гарант-Авто». ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на письмову вимогу позивача не здійснило страхове відшкодування шкоди, завданої його автомобілю. За наведених обставин [PERSON] просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. [PERSON] в судовому засіданні позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в судове засідання не з'явилася, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 30), подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування в сумі 12 024 грн. 01 коп. визнав, та не заперечував проти його задоволення, в іншій частині позовних вимог просив відмовити. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 листопада 2013 року на просп. Героїв Сталінграда, 50 в м. Києві відбулося зіткнення автомобіля марки ВАЗ д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] та автомобіля марки БОГДАН А-091 д.н.з. [NUMBER], що належить ТОВ «СОЮЗ АВТО». У результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Винним у вищевказаній ДТП визнано водія ТОВ «СОЮЗ АВТО». Згідно акту (протоколу) огляду транспортного засобу № 16975 від 06 грудня 2013 року (а.с. 11-12) вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ д.н.з. [NUMBER] складає 12 024 грн. 01 коп. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами на момент вчинення ДТП цивільно-правову відповідальність водія ТОВ «СОЮЗ АВТО» було застраховано в ПАТ «УСК «Гарант -Авто» яке до моменту розгляду справи в суді виплати страхового відшкодування позивачу не здійснило. Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Статтею 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи викладені обставини, те, що визнання Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»» позову в частині стягнення з останнього 12 024 грн. 01 коп. страхового відшкодування не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. За наведених обставин, суд, враховуючи розмір страхового відшкодування встановлений в судовому засіданні, вважає, що з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню 103 грн. 80 коп. індексу інфляції та 53 грн. 36 коп. 3% річних. Також підлягає задоволенню вимога [PERSON] щодо стягнення з ПАТ «УСК «Гарант -Авто»» витрат на правову допомогу у розмірі 450 грн. 00 коп., оскільки позивачем надано квитанції на підтвердження факту здійснення таких оплат (а.с. 8). Разом з цим, відповідно до ст. 29 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Тому вимоги позивача про стягнення 1 050 грн. 00 коп. витрат на паркування автомобіля є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспорної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Доказів та розрахунків в обґрунтування моральної шкоди в розмірі по 5000 грн. 00 коп. позивачем не надано, таким чином позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції, відшкодування матеріальної та моральної шкоди є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь [PERSON] підлягає стягненню сума витрат з оплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial