Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], яким просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до його неповнолітної доньки [PERSON], [INFO]. Позивач подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач пода нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги цією же заявою визнав повністю проти позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] не заперечував, визхнав обставини відсутності свого піклування дитиною, участі у її вихованні та утриманні. Орган опіки та піклування Суворовської районної державної адміністрації Одеської міської ради в підготовче засідання не з'явився, сповіщений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини: Сторони перебували у шлюбі, який був укладений 15.12.2012 року. Цей шлюб розірваний рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 18.05.2015 року № 523/3123/15-ц. Від цього шлюбу народжена [PERSON], [INFO]. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31.03.2015 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON]. Станом на 01.06.2018 року заборгованість по оплаті аліментів становить 45983 грн., що встановлено виконавчим провадження ВП 48640864. Дитина повністю перебуває на утриманні матері. Відповідач до теперішнього часу участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, повністю не піклується про її духовний та фізичний розвиток. Відповідач - [PERSON] своєю заявою, яка нотаріально посвідчена 13.07.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О., повністю підтвердив всі доводи, викладені у позові, позовні вимоги визнав повністю, і не за перечував проти задоволення позову, пояснивши суду, що саме перебування із мамою буде найкращою долею для його дитини. Представник органу опіки та піклування Суворовської районної державної адміністрації Одеської міської ради надав висновок від 22.08.2018 року № 21-1394 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON]. У разі визнання позивачем позову суд має право у підготовчому судовому засіданні ухвалити судове рішення, якщо це визнання не суперечить закону, і не порушує права та законні інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідача, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. Суд вважає доведеним той факт, що батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, участі у житті дитини не приймає, чим, щонайменше, ставить під сумнів мати високе звання батька. У відповідності до положення п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд, вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення відповідача по відношенню до його неповнолітньої доньки розглядає позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісного батька. Виходячи зі змісту характеру цього засобу, суд вважає, що його слід застосовувати тільки тоді, коли це викликано відповідною необхідністю. Свою позицію з приводу підстав, порядку, та наслідків позбавлення батьківських прав висловив Верховний Суд України. Так, у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі Постанова) зазначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання дитини з боку батька, матері є однією з підстав позбавлення їх батьківських прав. Згідно із пунктом 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання дитиною освіти. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач веде аморальний спосіб життя, не приймає участі у забезпеченні утримання, виховання дітей, забезпечення повсякденного фізичного розвитку, як складової виховання, лікуванні дітей, не вживав заходів щодо належного утримання дітей, що повністю доведено матеріалами справи. Суд вважає повністю доведеним, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї доньки, письмов це визнає, не заперечує жодної обставини позову, що, без сумніву, на глибоке переконання суду, може мати наслідком ігнорування батьком взагалі існування дитини як особистості, її духовного та фізичного розвитку, тому суд вважає можливим позбавити його батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], як крайній засіб впливу, оскільки, на переконання суду, цей засіб викликаний необхідністю як наслідок недобросовісної поведінки батька по відношенню до своєї дитини. Таким чином, суд вважає ці позовні вимоги обгрунтованими, в зв'язку із чим вони підлягають задоволенню. Вирішуючи питання позовних вимог в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного: На підставі наведеного,

Outcome: approved