Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. 18 жовтня 2012 року в будинку проводились роботи по подачі тепла у внутрішньо будинкову опалювальну мережу. Після заповнення її водою, сталось затоплення її квартири. Про що було складено відповідний акт. Залиття квартири сталось з вини відповідача [PERSON], оскільки в батареї вирвало пробку. В добровільному порядку відповідач відшкодувати заподіяну шкоду відмовляється. Відповідно до звіту про оцінку майна, вартість відновлювального ремонту складає 26 852 грн. Крім того, через неправомірні дії відповідача, їй заподіяно моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 5000 грн. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь на відшкодування матеріальної шкоди 26 852 грн., на відшкодування моральної шкоди 5000 грн., на відшкодування витрат на проведення дослідження 1600 грн. При розгляді справи позивач позовні вимоги уточнив. Вказав, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] Будинок обслуговує КП «Новосілки». Після затоплення квартири було пошкоджено її майно. Добровільно відшкодувати збитки відповідачі не бажають, хоча до подання позовної заяви [PERSON] неодноразово обіцяв відшкодувати збитки. За час розгляду справи розмір матеріальної шкоди дещо збільшений з врахуванням інфляційних втрат в розмірі 4 257,06 грн. Тому просив стягнути в рівних частках з [PERSON], [PERSON] та КП «Новосілки» на відшкодування матеріальної шкоди 33 786,52 грн., на відшкодування моральної шкоди 5000грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечувала. Подала суду письмові заперечення, просила відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні представник відповідача КП «Новосілки» проти позову заперечував. Подав суду письмові заперечення, просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з КП Новосілки. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане 27 грудня 2010 року органом приватизації Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київськохї області. [PERSON] та [PERSON] є власниками, по 12 частині кожний, квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане 15 січня 2004 року органом приватизації Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області. З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є КП «Новосілки». У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Згідно з ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. З акту від 19 жовтня 2012 року вбачається, що 18 жовтня 2012 року сантехнік-слюсар виконував роботи по підготовці будинку по [ADDRESS] по подачі тепла у внутрішньо будинкову опалювальну мережу. Після заповнення опалювальної мережі будинку теплоносієм і включення її в роботу сталось затоплення житлових приміщень [ADDRESS] із зверху розташованої квартири №19. Також в акті вказано, що з слів господаря [PERSON] затоплення то, що вирвало пробку з батареї опалення, коли його не було вдома, представника КП «Новосілки» у квартиру для огляду пошкоджень на опалювальній батареї не впустив. Відповідно до висновку про вартість об'єкту та звіту про оцінку майна, складеного 18 липня 2013 року Агенством Експертної оцінки, вартість відновлювального ремонту становить 26 852 грн. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень. Розділом 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, визначено, що технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки й регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків, яка включає в себе проведення планових та позапланових оглядів (п. 2.1 правил). Пункт 2.1.5 вказаних Правил передбачає, що періодичність проведення профілактичного обслуговування елементів жилих будинків та граничні строки невідкладної ліквідації виявлених несправностей елементів жилих будинків наведено відповідно в додатках 2 та 3 правил. Графіки профілактичного обслуговування елементів жилих будинків та їх результати записуються у відповідних журналах. З огляду на абз. 1 п. 2.8.3 згаданих Правил підготовці до зими (проведення гідравлічних випробувань, ремонт, перевірка і налагодження) підлягає весь комплекс пристроїв, що забезпечують безперебійне постачання тепла в квартири (котельні, внутрішньобудинкові мережі, групові і місцеві теплові пункти в будинках, системи опалення, вентиляції). З урахуванням п. 5.1.7 даних Правил для підготовки опалювальної системи до ремонту чи пуску в експлуатацію виконують такі роботи: при необхідності ретельно промивають систему опалення (дуже забруднені системи рекомендується промивати із застосуванням стисненого повітря); очищають приміщення котельні і складу палива від сміття, шлаку і сторонніх предметів; очищають поверхні нагрівання котлів, димоходи, колосникові ґрати, зольники, борови і димар від золи і сажі; знімають і забезпечують збереження ременів передач від двигунів; очищають від бруду і змащують ходові частини двигунів насосів і вентиляторів; заповнюють систему чистою водою з температурою 80-85 град. С; випускають повітря із системи і закривають засувки; знімають термометри і манометри, засоби обліку та регулювання споживання води і теплової енергії, повіряють та забезпечують їх збереження; закривають шибери, лази і дверцята топок. У п. 5.1.9 вказаних Правил зазначено, що під час технічної експлуатації системи опалення необхідно: регулярно проводити профілактичні огляди і поточний ремонт системи; готувати документацію для своєчасного проведення капітального ремонту і вчасно його проводити. Відповідно до додатку 2 до п. 2.1.5 даних Правил профілактичне технічне обслуговування системи центрального опалення в квартирах здійснюється кожні 3-6 місяців (огляд проводиться в опалювальний період). Зважаючи на пп. 1, 5, 12, 18 п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, виконавець зобов'язаний: своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров'я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства та цих Правил; проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта; утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт; усувати аварії та інші порушення порядку надання послуг, а також виконувати заявки споживачів у строк, установлений законодавством та договором; відшкодовувати збитки, завдані майну та/або приміщенню споживача та/або членів його сім'ї, шкоду, заподіяну його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг, а також моральну шкоду в порядку та розмірі, які визначаються відповідно до законодавства і договору. З огляду на позицію у Постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 року № 3-72гс12, за змістом ст. 1166 ЦК для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Як роз'яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. У судовому засіданні судом роз'яснено право сторін на призначення експертизи, як для визначення розміру шкоди, так і для з'ясування питання щодо причин аварії, проведення чи не проведення переобладнання відповідачами у встановленому порядку, тощо. Клопотань про призначення судової експертизи не заявлено. Поданий суду висновок експертного будівельно-технічного дослідження №26-14 від 06 листопада 2014 року, суд оцінює критично щодо висновку про те, що чугунна батарея опалення в житловій кімнаті 1-6 пощею6,20 кв.м квартири [ADDRESS] не є самовільно встановленою, а є частиною старої системи опалення, оскільки він є неповним та необґрунтованим. З поданого висновку не вбачається, які саме додаткові документи були надані спеціалісту для огляду та на підставі яких були зроблені висновки, що це є частина старої системи опалення квартири, не вбачається чи були надані спеціалісту на дослідження технічні паспорти будинку. З наявного висновку вбачається, що експерт проводив візуальний огляд чугунної батареї. Чи проводився експертом огляд інших квартир для встановлення чи спростування обставин, що переобладнання в квартирі №19 не є самовільним. Клопотань про допит спеціаліста сторони не заявили. Щодо причини аварії зазначених у висновку, а саме: пробку з чугунної батареї опалення в житловій кімнаті 1-6 вирвало із-за пошкодження різьби на пробці батареї, що могло стати причиною різкого збільшення тиску в мережі опалення або заповнення системи водою під тиском. Дані висновок є також неповним, оскільки містить вислови «могло стати». Крім того, висновок проведений через два роки після аварії. Не подано суду доказів на спростування повідомлення про проведення дій щодо підготовки системи опалення у будинку по [ADDRESS], відсутність підведеної системи центрального опалення до приміщень «бувших колясочних», оскільки доведення відсутності вини покладається на відповідача у справах про відшкодування шкоди. Вільний вибір місця проживання чи перебування є правом громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. При цьому ст. 6 вищевказаного Закону України закріплено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Пояснення представника відповідача, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації. не підтверджуються постійного проживання відповідача за іншою адресою, оскільки чинним законодавством хоч надається право вільного пересування та вибору місця проживання, разом з тим йому кореспондується обов'язок громадян реєструвати у встановленому порядку місце проживання або перебування. Подана довідка №32/90 від 23 липня 2013 року ДО «Автобаза Державного управління справами» не підтверджує перебування відповідача [PERSON] поза межами міста та неможливості знаходження в с. Новосілки, дані обставини мають підтверджуватись відповідними наказами, шляховими листами, тощо. У п. 11 договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, укладеного між КП «Новосілки» та [PERSON] від 19 серпня 2012 вказано, що споживач зобов'язаний своєчасно вживати заходів до усунення пов'язаних з отриманням послуг неполадок, що виникли з власної вини, дотримуватись вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення ремонту, реконструкцій та переобладнання приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг, своєчасно проводити підготовку квартири та технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Пояснення [PERSON] (а.с.230 т.1) суд оцінює критично, оскільки порядок звернення до надавача послуг є чітко встановлений. Доказів того, що [PERSON] звертався до КП «Новосілки» з вимогою полагодити пробку, суду подано не було. Оскільки при відмові отримати відповідну заяву, сторона не позбавлена можливості направити іншим чином листа з відміткою про вручення. При розгляді справи суду не подано доказів на спростування тверджень та поданих суду доказів, що КП «Новосілки» попереджувало жильців будинку по вул. Садова, 15 про проведення заповнення систем опалення, погодження встановленого власниками квартири №19 чугунної батареї від системи опалення місць загального користування, не реагування на звернення [PERSON] щодо необхідності полагодити клапан на батерії. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири №19, кожний по ? частині, зобов'язані здійснювати свої права власника не порушуючи прав інших власників, доказів щодо належного встановлення чугунної батареї суду подано не було, оцінюючи подані докази в сукупності, наявні фотокартки, з яких вбачається, що з місць загального користування підводиться тепло постачання до квартири відповідачів, що також підтверджено в судовому засіданні представником відповідача, наявні схеми теплопостачання до квартир в під'їзді, не спростовані відповідачами при розгляді справи, суд приходить до висновку, що наявна вина, шкода та причинно-наслідковий зв'язок між ними, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з [PERSON] та [PERSON] в рівних частках матеріальної шкоди в розмірі 26 852 грн. (витрати на проведення відновлювального ремонту) та 1600 грн. (витрати за проведення оцінки), тобто по 14 394,94 грн. з кожного. Ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Разом з тим, ст. 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Слід також зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди. З огляду на наведене, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення шкоди з врахуванням індекс інфляції, тому в цій частині позову суд відмовляє. Ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. З огляду на ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Оскільки позивачем не подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження доказів щодо заподіяння моральної шкоди, тому в цій частині суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат у відповідності до ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір. Враховуючи наведене, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 337,88 грн. в рівних частинах.

Outcome: approved