Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У липні 2013 р. позивач через свого представника звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Жовтневий районний відділ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській обл.. зняти їх з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна, що було предметом іпотеки на торгах від 27.11.12 р. Квартира на праві приватної власності раніше належала [PERSON], право власності якого припинено внаслідок звернення стягнення на майно за його зобов'язаннями. У квартирі зареєстровані відповідачі, що призводить до понесення позивачем додаткових витрат на оплату комунальних послуг. Оскільки, вартість комунальних послуг вираховується в залежності від кількості осіб, зареєстрованих в житловому приміщенні. Зазначає, що реєстрація в квартирі, що належить йому сторонніх осіб є порушенням його права приватної власності. В подальшому, представник позивача відмовилася від позовних вимог в частині зобов'язань щодо зняття з реєстрації відповідачів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні вищевикладеним. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, повідомлялись про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення справи розглядом або про розгляд справи за його відсутності суду не надали. Представник третьої особи, у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи положення ст. ст. 224-226 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва, посвідченого 27.11.2012 р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], належить на праві власності квартира [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано у КП ХМБТІ (а.с. 13, 14). Як вбачається із довідки КП Жилкомсервіс № 860 від 14.06.13р., у зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ч.1 ст.219 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У поясненнях суду представник позивача зазначав, що відповідачі у належній позивачу квартирі не проживають, але їх реєстрація перешкоджає йому у повному обсязі користуватися власністю у зв'язку із чим заявляються вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Але вимог про усунення перешкод у користуванні власністю не заявлялося. Вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягають розгляду за нормами передбаченими Житловим кодексом України. Відповідно до ст.. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права у спосіб передбачений законом. Позивач звернувся до суду за захистом свого права шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням не у спосіб передбачений законом. Посилання позивача на те, що відповідачі є сторонніми особами і після переходу до нього права власності на квартиру втратили право користування квартирою, не є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житлом. З урахуванням наведеного суд вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed