Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

У липні 2020 року представник позивача звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просив суд скасувати арешт нерухомого майна, що належить АТ «РВС Банк» та накладений постановою державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46983494 від 03.07.2015 року в межах виконавчого провадження № 46983494 на житловий будинок [ADDRESS] та вилучити запис про обтяження № 10355222 від 10.07.2015 09:27:19 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. З урахуваннями заяви про уточнення (зміну) позовних вимог, що надійшла до суду 30.03.2021 року, представник позивача просив суд позовні вимоги викласти у наступній редакції: зняти арешт з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , накладений Міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46983494 від 03.07.2015 року (номер запису про обтяження 10355222, дата державної реєстрації 10.07.2015). В обґрунтування позову вказано, що АТ «РВС Банк» є власником житлового будинку з господарськими і побутовими спорудами та будівлями, а також земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Вказаний об`єкт знаходиться під забороною відчуження, що порушує права позивача, як власника майна. 06.08.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 15.09.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Учасники справи повідомлялись про розгляд справи належним чином. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на адресу суду не надходило, так само як і відзиву на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. На підставі звіту про оцінку № б/н від 13.09.2019 року ТОВ «Оціночна фірма «Де Візу»; повідомлення № 20/03/2019-1 від 20.03.2019 р. ТОВ «ФК «Паріс»; договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 1811 від 20.09.2019, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бердес М.О., рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення; договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 97 від 28.02.2019, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бердес М.О.; договору іпотеки № 4407 від 14.07.2008, видавник приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І.В., державним реєстратором КП «Агенція адміністративних послуг» Євко В.В. за АТ «РВС Банк» ЄДРПОУ 39849797 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер: 3210300000:07:019:0119 площею 0,0723 га та житловий будинок загальною площею 176 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46983494 від 03.07.2015, видавник: Міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, на 74/100 частину будинку [ADDRESS] накладено арешт. Наведене підтверджується інформаційною довідкою №207432692 від 23.04.2020 з державних реєстрів. Позивач звертався до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про скасування арешту від 11.06.2020 року. Відповідно до копії листа Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 97552 від 06.07.2020 року, на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] в сумі 256 648,95 грн. на користь ПАТ «Фідобанк». При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Відповідно до ч. 1-3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Отже, наявний арешт (обтяження) належного позивачу на праві власності майна, враховуючи, що позивач не є стороною виконавчого провадження в межах якого накладено арешт, на думку суду, свідчить про порушення прав позивача, внаслідок чого останній позбавлений можливості у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача та необхідність задоволення позову, оскільки право власності позивача підлягає захисту у встановленому законом порядку.

Outcome: approved