Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], по якому просила: -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошовий аванс в розмірі 60 000,00 гривень. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання послуг. Відповідно до пункту 1.1. Виконавець зобов'язаний зробити документацію на об'єкт нерухомості, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Проте, дані умови договору виконавцем не були виконані, у зв'язку з чим, позивач вимушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялася належним чином. Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. З матеріалів справи встановлено, що 30 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання послуг. Відповідно до пункту 1.1. Договору, виконавець зобов'язаний зробити документацію на об'єкт нерухомості, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Статею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. [PERSON] сплатила аванс в сумі 60 000,00 гривень за вказані послуги, що підтверджується записом в договорі від 30 липня 2014 року підписаного особисто [PERSON]. Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було виконано усі умови вказаного договору та сплачено кошти на виконання робіт. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання з поформлення технічної, дозвільної, правовстановлюючої та іншої документації, що були предметом договору, не виконала та не повернула кошти сплачені позивачем відповідно до умов зазначеного договору. Відповідно до правил ст.сг. 15, 16, ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. В силу ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом та повертається у тому розмірі у якому вона була надана. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем виконано всі умови договору про надання послуг, сплачено відповідачу грошові кошти в розмірі 60 000,00 грн., тоді як відповідач після отримання коштів до виконання своїх зобов'язань по договору не приступила, зобов'язання за договором не виконала, попередньо сплачені за договором кошти не повернула. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку, що сума грошових коштів в розмірі 60 000,00 гривень сплачених на користь [PERSON] є авансом, який підлягає поверненню у цьому ж розмірі. Згідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved