Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача 27000 доларів США за договором про заощадження №SAMDN25000711156645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП») на підставі ч.1 ст. 1058 та ч.2 ст. 1060 ЦК України, 18450 доларів США відсотків по банківському вкладу за прострочений строк на підставі ч.5 ст. 1061 ЦК України та 10000 гривень моральної шкоди. Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 12 липня 2011 року уклав з відповідачем договір про заощадження №SAMDN25000711156645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП») із щомісячною сплатою процентів у розмірі 10% річних на загальну суму 27000 доларів США на 366 днів з поверненням до 12.07.2011 року включно. У зв'язку з затриманням за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, позивач з 27 лютого 2011 року до 15 травня 2015 року утримувався під вартою. Після звільнення з-під варти звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів та сплату процентів, однак у видачі вкладу та виплаті процентів відповідач йому відмовив, пояснивши, що договір про заощадження №SAMDN25000711156645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП») розірвано дружиною позивача [PERSON] на підставі виданої їй довіреності та суму вкладу разом з нарахованими відсотками їй виплачено. Позивач вважає, що його право вимоги до відповідача про повернення вкладу за договором банківського вкладу з урахуванням нарахованих процентів ґрунтується на умовах договору та застосуванні наслідків, передбачених договором та законом. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав з обставин, викладених у позовній заяві, та пояснив, що на виконання умов договору про заощадження він передав відповідачу 27000 доларів США з виплатою щомісячно 10% річних на строк 366 днів до 12.07.2011 року включно. Відповідно до п.6 договору про заощадження, якщо по закінченню строку вкладу від клієнта не поступить заява про відмову від продовження строку, вклад автоматично вважається продовженим на строк 366 днів. При цьому банк має право змінити номер вкладного рахунку без укладення про це додаткових угод. У зв'язку з утриманням під вартою позивач за внесеними до банку коштами звернувся лише після 15 травня 2015 року. Вважає, що відмова у видачі належних йому коштів та процентів за користування ними свідчать про порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором про заощадження №SAMDN25000711156645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП»). Представник позивача адвокат Барська Т.М. додатково пояснила, що договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов'язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з'являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов'язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов'язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника). У разі порушення банком своїх зобов'язань за договором вкладник має право вимоги до банку про повернення вкладу за договором банківського вкладу з урахуванням нарахованих процентів згідно умов укладеного договору та застосуванням наслідків, передбачених договором та законом. Представник позивача вважає, що доводи відповідача про те, що вклад з процентами за користування ним видані [PERSON] не доводяться належними і допустимими доказами, оскільки позивач не уповноважував останню отримувати внесені ним 12.07.2010 року на виконання умов договору про заощадження №SAMDN25000711156645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП») кошти в сумі 27000 доларів США і довіреність на вчинення такого характеру дій [PERSON] не видавав. Окрім того, усі заяви на видачу готівкових коштів містять відомості про видачу грошей саме позивачу, а не будь - якій іншій уповноваженій ним на те у порядку, визначеному законом, особі. Представник відповідача Сивокінь С.С. заперечив проти позову і зазначив, що вимога [PERSON] не ґрунтується на фактичних обставинах справи та нормах матеріального і процесуального закону. Представник відповідача вважає, що з мотивів відсутності у позивача оригіналу договору про заощадження №SAMDN25000711156645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП») та документу про передачу грошових коштів уповноваженій особі банку його вимоги задоволенню не підлягають. На доведення факту отримання коштів дружиною позивача представником відповідача надано копію довіреності від 16 липня 2014 року, копію фотографії [PERSON] з продуктом (картою) від 12.03.2015 року, копії пояснень [PERSON] і [PERSON] на ім'я директора ЧГРУ ПриватБанк від 22.09.2015 року. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, показання свідка [PERSON], дослідивши документальні докази, суд дійшов наступних висновків і такого рішення. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 12 липня 2010 року [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір про заощадження №SAMDN25000711156645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП»), за умовами якого позивач передає, а відповідач приймає грошові кошти в сумі 27000 доларів США на 366 днів до 12.07.2011 року включно (пункт 1 Договору). В якості додаткового документу, що підтверджує внесення коштів на депозит, відповідач видав позивачу електронну ощадну книжку [NUMBER], яка дозволяє одержувати в банкоматах відповідача інформацію про суму вкладу і проценти до виплати (фото електронної ощадної книжки розміщено у тексті Договору). Для внесення суми вкладу відповідач відкрив рахунок [NUMBER] і грошові кошти в сумі 27000 (двадцять сім тисяч) доларів США позивач вніс на нього, що не оспорюється відповідачем та підтверджується його повідомленням від 22 січня 2016 року №20.1.0.0.0/7-20151011/776 і копією заяви про внесення готівки в касу банку від 12.07.2010 року. Процента ставка по вкладу складає 10% річних і її нарахування починається з першого робочого дня, наступного за днем внесення грошових коштів в банк, та здійснюється за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів в році (пункти 2,3 Договору). Прийняття додаткових платежів умови Договору не передбачають (пункт 4). Пунктом 5 Договору сторони узгодили, що операції по даному вкладу проводяться при пред'явленні паспорта позивача, договору, документу про внесення коштів в банк та електронної ощадної книжки. Також, сторони дійшли згоди, що якщо по закінченню строку вкладу від позивача не поступить заява про відмову від продовження строку, вклад автоматично вважається продовженим на строк, вказаний в пункті першому Договору ( 366 днів). Умови Договору передбачають можливість неодноразового продовження його терміну без явки позивача в банк. При цьому обчислення нового терміну вкладу і початок нового мінімального терміну вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього терміну вкладу (пункт 6 Договору). Умовами пункту 9 Договору передбачено, що при продовженні терміну вкладу, відповідач має право змінити номер вкладного рахунку без укладання про це додаткових угод. Дія Договору припиняється з виплатою клієнту всієї суми вкладу разом з процентами, що належать відповідно до умов Договору. У відповідності до довідки про звільнення серії ВІН №06001 [PERSON] утримувався в установі Державної кримінально - виконавчої служби з 27 лютого 2011 року по 15 травня 2015 року. З клієнтської виписки по договору №SAMDN25000711156645 Стандарт на 12 міс. валюта USD, Черкаське ГРУ, Христинівське відділення клієнт [PERSON] вбачається, що з 12.08.2010 року по 28.02.2011 року на депозит нараховані проценти в загальній сумі 1645 доларів США 88 центів. 28.02.2011 року проведено перерахунок за дострокове розірвання договору і з нарахованих процентів утримано 795 доларів США 20 центів. У відповідності до виписки по рахунку [NUMBER] 12.07.2010 згідно договору №SAMDN25000711156645 внесено 27000,00 дол.; 12.08.2010 нараховано 229,31 дол. процентів за депозит; 12.09.2010 - 229,32 дол. процентів за депозит; 12.10.2010 - 221,91 дол. процентів за депозит; 12.11.2010 - 229,32 дол. процентів за депозит; 12.12.2010 - 221,92 дол. процентів за депозит; 12.01.2011 - 229,31 дол. процентів за депозит; 12.02.2011 - 229,32 дол. процентів за депозит; 28.02.2011 - договір №SAMDN25000711156645 розірвано і за дострокове розірвання утримано 795,20 дол.; 15.04.2011 -з вкладу договору №SAMDN25000711156645 видано 11000,00 дол.; 13.07.2011 - з вкладу договору №SAMDN25000711156645 видано 5000,00 дол.; 12.03.2015 - виплачено відсотки за договором в сумі 11850,68 дол. З виписки по картці/рахунку [NUMBER] за період з 01.01.2015 по 07.09.2015 вбачається , що 12.03.2015 проценти за депозитом №SAMDN25000711156645 в сумі 11850,68 дол. конвертовані у гривні і зараховані на рахунок [NUMBER]. Цього ж дня, 12.03.2015, у відділенні відповідача видано 60 000,00 гривень та 50 000,00 гривень. 13.03.2015 у відділенні відповідача видано 40 000,00 гривень. Також 13.03.2015 з банкомату відділення відповідача в м. Христинівка вул. Гагаріна, 8 знято 11 000,00 гривень. 16.03.2015 та 17.03.2015 у відділенні відповідача видано 50 000,00 гривень та 55 640,00 гривень відповідно. З наданих представником відповідача заяв на видачу готівки вбачається, що 15.04.2011 року з каси Христинівського відділення Черкаського ГРУ видано 11000,00 дол. США, а 13.07.2011 року - 5000,00 дол. США. 13.03.2015 року на підставі заяви про видачу готівки з каси відповідача видано 40 000,00 гривень, а 12.03.2015 року на підставі заяв про видачу готівки з каси відповідача видано 60 000,00 гривень та 50 000,00 гривень. Усі зазначені первинні касові документи містять відомості про видачу готівкових коштів саме позивачу [PERSON], який з 27.02.2011 по 15.05.2015 перебував під арештом. Даних про те, що кошти видавались уповноваженій на те довіреністю [PERSON] заяви про видачу готівки не містять. Довіреністю від 16.12.2011 року [PERSON] уповноважив гр. [PERSON] представляти його інтереси в усіх державних, громадських, приватних організаціях, на загальних зборах сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк - Агро», брати участь в управління справами товариства, в межах та в обсязі, передбачених статутом. Довіреність зберігала свою дійсність до 16.12.2014 року. Надана представником відповідача на підтвердження доводів про те, що готівкові кошти видавались дружині позивача [PERSON], копія довіреності від 16.07.2014 року не відповідає оглянутому судом оригіналу зазначеного документу, оскільки не містить даних про внесення виправлень у дані паспорту довіреної особи. Відповідно до положень ст. ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. За змістом статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення по закінченню строку договору. Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577 (далі - Положення). Згідно із цим Положенням договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу [вклад (депозит) на вимогу] або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку [строковий вклад (депозит)]. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. З урахуванням встановлених у справі обставин й вимог закону, суд приходить до висновку про наявність зобов'язальних відносин між [PERSON] та банком і з мотивів порушення банком своїх зобов'язань за договором про заощадження №SAMDN25000711156645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП»), вимога позивача про повернення вкладу з урахуванням нарахованих процентів, згідно умов укладеного договору та застосування наслідків, передбачених договором та законом, є правомірною. Твердження представника відповідача про те, що грошові кошти на виконання умов договору про заощадження №SAMDN25000711156645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП») виплачені дружині позивача [PERSON], спростовуються дослідженими судом копіями заяв про видачу готівки, які містять відомості про видачу коштів саме [PERSON], а не уповноваженій ним довіреністю особі, показаннями свідка [PERSON], яка факт отримання грошей заперечила і пояснила, що про існування спірних договірних відносин між [PERSON] та відповідачем дізналась лише у червні 2015 року коли [PERSON] був звільнений з місць попереднього ув'язнення. Окрім того, положеннями п.5 Інструкції про касові операції в банках України, що затверджена постановою правління Національного банку Украни №337 від 14.08.2003 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 05.09.2003 за №768/8089 та регулювала порядок вчинення касових операцій на лютий - квітень 2011 року, визначено, що у видаткових касових документах працівник банку перевіряє належність пред'явленого паспорта або документу, що його замінює, отримувачу, відповідність даних паспорта тим даним, що зазначені у касовому документі, а в разі отримання готівки за довіреністю - правильність оформлення довіреності на отримання готівки, наявність підпису одержувача. Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, що затверджена постановою правління Національного банку України №174 від 01.06.2011року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25.06.2011 за № 790/19528 і регулює порядок вчинення касових операцій з липня 2011 року, визначено, що касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити, як платника та отримувача коштів, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію; у заявах на видачу готівки, на підставі яких клієнтам видається готівка,незалежно від суми, мають зазначатися дані паспорта особи - отримувача або документу, що його замінює, найменування документу, серія, номер і дата його видачі, найменування установи, що його видала ( п.1.3 розділу ІІ Інструкції); перед видачею готівки перевірці в обов'язковому порядку підлягають відповідність оформлення довіреності на отримання готівки вимогам законодавства України, у разі отримання готівки за довіреністю, наявність підпису одержувача ( п.3.5 розділу ІІ Інструкції). Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що видача готівкових коштів конкретній особі повинна підтверджуватись даними про цю особу, як одержувача, у заявах на видачу готівки з каси банку, а також даними паспорта чи документом, який його замінює, даними довіреності, яка відповідає вимогам чинного законодавства України. Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Враховуючи, що доказів на підтвердження того, що [PERSON], отримала кошти, які були внесені на депозитний рахунок згідно умов договору про заощадження №SAMDN25000711156645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП») та довіреності, банком не надано, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів представника відповідача. Суд не приймає до уваги надану представником відповідача копію письмових пояснень [PERSON], оскільки в силу вимог ст. 50, 51 ЦПК України вони доказову силу показань свідка не мають. Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України). Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК України, Закони України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». У абз. 2, 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). З вказаного вбачається, що позовна вимога про стягнення банківського вкладу та процентів за користування ним підлягають стягненню в іноземній валюті з переведенням в українську валюту за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення (26,0042 грн.). Відповідно до ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положення ст. 23 і п. 4 ст. 611 ЦК України регулюють різні підстави відшкодування збитків спрямованих на компенсацію немайнових втрат потерпілого. За таких обставин, суд приходить до висновку. що підстави для відшкодування моральної шкоди у договірної відповідальності - відсутні. В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial