Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

У листопаді 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки Ssang Yong Rexton, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 02.10. 2008, шляхом продажу зазначеного автомобіля та укладанням позивачем від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем; надання (визнати) права ТОВ «Кредекс Фінанс» підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем, з наданням права (повноваження) вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку за місцем звернення в одному з центрів надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, у тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акта огляду зазначеного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв та на пред`явлення цього автомобіля для огляду; витребувати у [PERSON] зазначений автомобіль та передати його у володіння позивача ТОВ «Кредекс Фінанс». На обґрунтування позову позивач посилався на те, що 03.10.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11401188000, за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 34 930, 00 дол. США для придбання транспортного засобу зі сплатою процентів у розмірі 10,5 % річних за користування кредитом строком до 05.10.2015. За умовами цього договору позичальник передав у заставу транспортний засіб, автомобіль Ssang Yong Rexton, 2008 року випуску. Вартість предмета застави за домовленістю сторін склала 200 135, 00 грн. 20.04.2012 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», банк), який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого заявник набув право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу від 03.10.2008 № 11401188000. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором у частині повернення грошових коштів належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 31.03.2016 у задоволені позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18.01.2017 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2018 рішення Дарницького районного суду міста Києва від 31.03.2016 та рішення Апеляційного суду міста Києва від 18.01.2017 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 30.11.2018 вказану справу було прийнято до провадження суддею Мицик Ю.С. та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 04.02.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву, який обгрунтовано тим, що позивачем не доведено, що договір факторингу набрав чинності, оскільки не надано доказів сплати Фактором Клієнту належних за договором сум, із розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість відповідача списана за рахунок спеціальних резервів 15.02.2012, станом на 25.05.2012 заборгованість відсутня. Крім того, відповідач посилалася на те, що позивач звернувся до суду з позовом поза межами строку позовної давності. Ухвалою суду від 14.08.2020 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Відповідач та представники сторін в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи містяться клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, що 03.10.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11401188000, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 34930,00 доларів США для придбання автомобіля та взяла на себе зобов`язання повернути наданий кредит у повному обсязі до 05.10.2015 зі сплатою 10, 50 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання своїх грошових зобов`язань за договором № 11401188000 від 03.10.2008 [PERSON] передала у заставу АКІБ «УкрСиббанк» автомобіль «Ssang Yong Rexton», д.н.з. [NUMBER] , який належить їй на праві власності на підставі договору купівлі - продажу № 54/10/08/ Г-Н від 02.10.2008, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] виданого 02.10.2008. Згідно Договору вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін складала 200135, 00 грн. Рішенням загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 АКІБ «УкрСиббанк» у зв`язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк»). Як вбачається, ПАТ «УкрСиббанк» свої зобов`язання виконав належним чином, надавши кредитні кошти, однак [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 22.10.2015 у неї виникла заборгованість у розмірі 416805,64 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 246328,58 грн, заборгованості за відсоткам 168380,39 грн., пені 2096,67 грн. Разом з тим, із матеріалів справи також вбачається, що 20.04.2012 між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12 за умовами якого, ПАТ «УкрСиббанк» передав ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11401188000 від 03.10.2008. Відповідно до п.2.1 Договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за кредитами, а фактор зобов`язується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбачену цим договором. Відповідно до п.2.2 Договору факторингу у дату передачі, всі права (включаючи права, що виникають на підставі договорів забезпечення) стосовно заборгованості передаються фактору. 14.05.2012 між сторонами договору факторингу було укладено Акт приймання - передачі. 01.08.2018 протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» було перейменовано товариство на ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України(параграф 1 глава 71) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Застава є способом забезпечення зобов`язань, у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України «Про заставу» ). Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України). Частиною першою статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Тобто законом визначений вичерпний перелік способів звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого зобов`язання. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Умовами договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11401188000 від 03.10.2008 чітко не зазначено спосіб звернення стягнення на предмет застави. Таким чином, суд приходить до висновку, що слід застосовувати норму закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким визначено також позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет застави. Тому суд, проаналізувавши позовні вимоги вважає, що позивач обрав позасудовий спосіб захисту порушеного права, який не підлягає застосуванню у судовому порядку. Вказана позиція узгоджується із позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19). Верховний Суд України у постанові від 05 квітня 2017 року у справі № 6-3034цс16 вказав, що обрання певного способу правового захисту, зокрема досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом або договором досудового способу врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не вважається обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту. Крім того, для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Позивач не надав належних доказів повідомлення [PERSON] про намір звернути стягнення на заставне майно та вимогу щодо погашення кредитної заборгованості. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18) зроблено висновок, що обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями. Згідно із частинами першою, другою статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. В матеріалах справи (арк. 34) розміщуються копії поштових квитанцій про відправку рекомендованих листів, однак відсутній адресат - [PERSON] . Враховуючи викладене, перевіривши відповідність позовних вимог позивача положенню Закону України «Про заставу» та статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на предмет обраного позивачем способу захисту прав умовам кредитного договору, суд приходить до висновку, що вимога про звернення стягнення на предмет застави в спосіб, який обрав позивач не підлягає задоволенню, оскільки такий спосіб є позасудовим способом захисту порушеного права, який не підлягає застосуванню у судовому порядку. Оскільки позовні вимоги про надання права підписувати договір з наданням права вчиняти всі дії необхідні для зняття з обліку автомобіля та витребування предмета застави та передання його у володіння ТОВ «Вердикт Капітал» є похідними від вимоги про звернення стягнення на предмет застави, то зазначені позовні вимоги також не підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed