Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

У липні 2020 р. Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (далі по тексту - ПрАТ «СК «Брокбізнес», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,в сумі 5 719 грн. 92 коп. Позов обґрунтований такими обставинами. 22.01.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобілів Dacia, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Mersedes - Benz, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася з вини водія [PERSON] , що встановлено постановою Дарницького районного суду м. Києва. Автомобіль Mersedes - Benz, д.н.з. [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ СК «Брокбізнес» відповідно до договору страхування наземного транспорту від 10.12.2018 №006-0472575/05. На виконання умов вказаного договору позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 31 456 грн. 10 коп. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта». ПАТ «НАСК «Оранта» сплатила позивачу грошові кошти в межах ліміту 25 736 грн. 18 коп., а відтак невідшкодованою залишалась частина збитку в розмірі 5 719 грн. 92 коп., яку повинен відшкодувати відповідач відповідно до вимог статті 1194 ЦК України. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 03.03.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що ліміт цивільно-правової відповідальності згідно полісу АР№8872626 за шкоду завдану майну становить 100 000 грн., а тому саме на страховика - ПАТ «НАСК «Оранта» покладено обов`язок виплатити суму страхового відшкодування у межах суми страхового відшкодування. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 10.12.2018 між ПрАТ «СК «Брокбізнес» (страховиком) та ТОВ «Універсальне агентство «Про-Фарма» (страхувальником) було укладено договір страхування наземного транспорту № 006-0472575/05НТ, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать закону, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем Mersedes - Benz, д.н.з. [NUMBER] , на строк з 26.12.2018 по 25.12.2019 (а.с. 4-9). 22.01.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобілів Dacia, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Mersedes - Benz, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідач [PERSON] є особою, винною у цій дорожньо-транспортній пригоді, що встановлено постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 15.03.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 35). На виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «Брокбізнес» здійснило оцінку завданої потерпілій особі майнової шкоди та виконало свої зобов`язання по виплаті страхового відшкодування, перерахувавши безготівкові кошти в сумі 31 456 грн. 10 коп. на рахунок СПД-ФО [PERSON] , що підтверджується рахунком на оплату по замовленню №205, наказом №74860/11, страховим актом №74860/1, розрахунком страхового відшкодування, платіжним дорученням (а.с. 18, 20-23). Згідно норми частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами частини 2 статті 1187, частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Водночас правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). За приписами п. 22.1 ст. 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що цивільна відповідальність при використанні транспортного засобу Dacia, д.н.з. [NUMBER] ,була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», відповідно до договору страхування № АМ/5765677. На цій підставі позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з регресною вимогою про відшкодування в розмірі 31 456 грн. 10 коп. ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодувало позивачу частину виплаченого страхового відшкодування у розмірі 25 736 грн. 18 коп., згідно платіжного доручення №34264 (а.с.24). Отже різниця між сплаченою позивачем страхувальнику сумою страхового відшкодування та стягнутою судом зі страхової компанії винуватця ДТП сумою становить 5 719, 92 грн. За вимогами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. 19.07.2019 позивач направив відповідачу письмову претензію добровільно компенсувати витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, проте вказана вимога залишилася без реагування. Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази згідно положень статей 77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Водночас судом установлено, що за умовами укладеного між СК «Брокбізнес» та ТОВ «Універсальне агентство «Про-Фарма» договору страхування розмір страхованого відшкодування визначається без урахування коефіцієнта фізичного зносу, тобто страховик зобов`язаний відшкодувати страхувальнику вартість фактично завданих збитків, який визначається як вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу. Такі умови договору страхування не суперечать Закону України «Про страхування», оскільки норми останнього не містять положень, які б зобов`язували страховика визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Натомість положеннями статті 9 вище вказаного Закону передбачено, що розмір страхової суми, яка виплачується при настанні страхового випадку, визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При цьому страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Аналогічна норма міститься і в частині 3 статті 988 ЦК України, відповідно до якої страхова виплата за договором страхування не може перевищувати розміру реальних збитків. Зважаючи на викладене, суд відхиляє доводи відповідача, що ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до полісу обов`язкового страхування, повинна виплатити страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги ТОВ «СК «Брокбізнес» до [PERSON] про стягнення коштів, в сумі 5719 грн. 92 коп. З огляду на результат розгляду справи суд на підставі положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved