Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 01.09.2012 року по 11.12.2014 року працював у відділі культури і туризму Тельманівської районної державної адміністрації. Він працював на 0,5 посадового окладу асистентом хормейстера. У період роботи роботодавець належним чином не виплачував позивачу заробітну плату, у результаті чого перед позивачем виникла заборгованість за період з вересня 2014 року по 11 грудня 2014 року. Посилаючись на постанову Верховної ради України від 11.12.2014 року №32-VIII змінено адміністративно-територіальний устрій Донецької області, а саме с. Чермалик визначено територією Волноваського району, як наслідок всіх працівників відділу культури і туризму Тельманівської районної державної адміністрації переведено до відділу культури і туризму Волноваської районної державної адміністрації. Просив стягнути з Тельманівської районної державної адміністрації на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2014 року по 11.12.2014 року та моральну шкоду в сумі 1000,00 грн., а також з Чермалицької сільської ради на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 12.12.2014 року по 01.11.2016 року та моральну шкоду в сумі 1000,00 грн. Надалі позивач надав заяву про виключення відповідача Тельманівську районну державну адміністрацію та заяву про уточнення позовних вимог та просив остаточно стягнути з відповідача Чермалицької сільської ради заборгованість по заробітній платі з урахуванням утримань передбачених законом податків та обов'язкових платежів, яка утворилася за період з 16.09.2014 року по 30.09.2014 року, з 15.10.2014 року по 31.10.2014 року, з 01.12.2014 року по 07.09.2017 року та моральну шкоду у розмірі 1000 гривень. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 15.05.2017 року було виключено відповідача Тельманівську районну державну адміністрацію. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення. Представник відповідача Чермалицької сільської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав частково за період з 16.09.2014 року по 12.10.2015 року та вказав, що в період з вересня 2014 року по жовтень 2015 року територія с.Чермалик знаходилась в зоні бойових дій, була погроза для життя дітей, які відвідували гуртки з 05.12.2014 року по 31.12.2014 року та з 31.12.2014 року по 12.10.2015 року. З 13.10.2015 року робота гуртків була поновлена. Всі робітники приступили до роботи окрім позивача. 01.12.2015 року позивач написав заяву про звільнення за власним бажанням, однак в зв'язку з тим, що трудові відносини робітників СДК не вирішені та після розпаду Тельманівського району вони не переведені з окупованої території на територію України, рада не може звільнити позивача. При таких обставинах, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Ця ж норма пролонгована змістом частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці». Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01.09.2012 року прийнятий на 0,5 штатного окладу асистента хоресмейстера зразкового колективу «Резонанс» Чермалицького сільського будинку, що підтверджується наказом №27-ОС відділу культури і туризму Тельманівської районної державної адміністрації. Розпорядженням сільського голови Чермалицької сільської ради №27-о від 05.12.2014 року «Про роботу дитячих освітніх закладів Чермалицької сільської ради, будинку культури у грудні 2014 року» у зв'язку із проведенням антитерористичної операції на території селища Чермалик з метою безпеки та попередження загрози життя дітей, призупинено функціонування дошкільних навчальних закладів; зважаючи на те, що з листопада 2014 року припинилось відвідування учасниками художнього колективу «Іліюс» та зразкової студії «Ручейок» їх функціонування призупинено до 31.12.2014 року. Відповідно до розпорядження селищного голови №32-о від 31.12.2014 року «Про роботу дитячих освітніх закладів, БК Чермалицької сільської ради» функціонування всіх колективів Чермалицького БК призупинено, тобто режим простою продовжено на невизначений термін. Постановою Верховної Ради України від 11.12.2014 року №32-VIII «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Донецької області, зміну і встановлення меж Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів Донецької області» змінено адміністративно-територіальний устрій Донецької області, а саме сел. Чермалик визнано територією Волноваського району. При цьому питання, пов'язані з переходом права власності об'єктів комунальної власності Тельманівської районної ради та інших органів місцевого самоврядування Тельманівського та Новоазовського районів (сільських, селищних рад) і, як наслідок, трудових відносин працівників об'єктів комунальної власності, не вирішувались. З письмових матеріалів справи вбачається, що Чермалицький будинок культури був і є комунальною власністю Чермалицької сільської ради та перебуває на її балансі. Згідно ст. 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця. Фактично розпорядження Чермалицького сільського голови є розпорядженням про простій, оскільки робота в тому числі і Чермалицького будинку культури була зупинена у зв'язку із проведенням антитерористичної операції на території селища Чермалик з метою безпеки. В той же час, Чермалицьким сільським головою не видавалось жодних розпоряджень щодо порядку оплати праці у вказаний період. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04.10.2013 року №179/06/186/13, згідно зі статтею 113 КЗпП час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб (законодавчо не врегульовано порядок такого попередження, тобто попередження можливе й усне, і письмове, головне, щоб своєчасне). За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров'я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Якщо простій має цілодобовий (тижневий) характер, власник або уповноважений ним орган повинен у наказі обумовити необхідність присутності або відсутності працівника на роботі. Згідно довідки, виданої 01.12.2016 року виконавчим комітетом Чермалицької сільської ради встановлено, що середньомісячна заробітна плата [PERSON] станом на 01.09.2014 року складала 670,58 грн. Факт невиплати позивачу заробітної плати у період з вересня 2014 року визнаний сторонами та ніким в судовому засіданні не оспорювався. В матеріалах справи маються табеля обліку, відповідно до яких вбачається, що позивач виходив на роботу у вересні 2016 року з 16 вересня по 30 вересня, у жовтні 2014 року з 15 жовтня по 31 жовтня. Відповідно до заяви позивача від 26.10.2014 року та табелю обліку робочого часу встановлено, що позивач з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року знаходився у відпустці без утримання. Відповідно до ст.ст. 139, 140 КЗпПУ працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Статтею 147 КЗпПУ передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Представник відповідача в своїх письмових поясненнях вказувала, що заробітна плата позивачу не виплачувалась через відсутність фінансування за період з 16.09.2014 року по 12.10.2015 року, після чого заробітна плата не виплачувалась через його відсутність на роботі. В той же час, як встановлено судом і не оспорюється сторонами, відповідачем до позивача з приводу невиходу його на роботу, не застосовувались жодні заходи дисциплінарного впливу. Позивача за період його невиходу на роботу за прогули не звільнили. З цих підстав є неспроможними посилання представника відповідача - Чермалицької сільської ради, на те, що позивач не має права на стягнення заробітної плати за період з 13.10.2015 року, оскільки без поважних причин не виходив на роботу та крім того, з 01.12.2015 року написав заяву про звільнення за власним бажанням, тому що, в судовому засіданні встановлено та підтверджено письмовими поясненням представника, що на теперішній час позивач не звільнений. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача на його користь невиплаченої заробітної плати. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України. Відповідно до затвердженого Переліку селище Чермалик (Чермалицька сільська рада) Волноваського району відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Причиною призупинення функціонування усіх колективів Чермалицького будинку культури у грудні 2014 року стала неможливість забезпечення безпеки життя дітей через постійні обстріли. Відповідно до пункту 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно довідки, виданої виконкомом Чермалицької сільської ради Волноваського району Донецької області від 01.12.2016 року, середньомісячна заробітна плата [PERSON] станом на 01.09.2014 року складала 670,58 грн. Відповідно до табелю обліку робочого часу, наданого виконавчим комітетом Чермалицької сільської ради за липень 2014 року позивачем було відпрацьовано 19 робочих днів та за серпень 2014 року відпрацьовано 21 робочий день. Середньоденна заробітна плата [PERSON] склала 33,53 грн. (1341,16 грн. (670,58 грн. + 670,58 грн.) / 40 робочих днів (19+21)). Враховуючи середньоденну заробітну плату, розмір заборгованості по заробітній платі складає: за період з 16.09.2014 року по 30.09.2014 року 368,83 грн. (11 робочих днів*33,53, грн.); за період з 15.10.2014 року по 31.10.2014 року - 435,89 грн. (13 робочих днів*33,53 грн.); за період з 01.12.2014 року по 07.09.2017 року - 23269,82 грн. (694 робочих дні*33,53 грн.). Таким чином загальний розмір заборгованості по заробітній платі становить 24074,54 грн. (368,83 грн.+435,89 грн.+23269,82 грн.) За таких обставин та положень закону, вказані суми підлягають стягненню на користь позивача з Чермалицької сільської ради. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно зі ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином судом встановлено, що внаслідок не своєчасної виплати відповідачем позивачу заробітної плати, йому була спричинена моральна шкода, між тим, розмір визначений позивачем у 1000,00 гривень є завищеним. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер порушення прав позивача, істотність вимушених змін у його житті через тривалу невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав. Виходячи з розуміння загальнолюдських цінностей, жоден працівник не може залишатися байдужим до порушення роботодавцем його права на оплату праці, а тому суд погоджується з тим, що встановлені порушення трудових прав позивача пов'язані з певними душевними стражданнями і вважає, що 250 грн. є достатньою і справедливою компенсацією завданої йому моральної шкоди. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Чермалицької сільської ради підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551,20 гривень за вимоги майнового характеру та 45,35 грн. за вимоги немайнового характеру, що разом складає 596,55 грн.

Outcome: partial