Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

У липні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору дарування від 25.10.2001 року. Згідно з рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 16.01.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 20.10.2018 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище позивача після укладення шлюбу - [PERSON] . Позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований також [PERSON] , відповідач по справі. За вказаною адресою відповідач не проживає з грудня 2017 року, тобто більше одного року, не є членом сім`ї, власних речей у цій квартирі не має, та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . За весь час квартира утримувалась за рахунок позивача, комунальні платежі сплачувались позивачем, у свою чергу відповідач участі в утриманні житла не приймає, в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, водночас, реєстрація відповідача у вказаній квартирі впливає на вартість комунальних послуг, створює перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном відповідно до закону. На підставі викладеного, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за вищевказаною адресою. Судом направлений запит в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, та згідно відомостей довідки про реєстрацію місця проживання від 19.07.2019 року вих. №16.1-09/2380, виданої відділом реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб управління державної реєстрації Полтавської міської ради за наявними обліками Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Полтавської міської ради відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.25, 26). 30 липня 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.27). Ухвалою суду від 25.09.2019 року вирішено опублікувати на офіційному веб-сайті судової влади оголошення про виклик відповідача у судове засідання (а.с.40). Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, від представника позивача - адвоката Плохути О.В. до суду надійшла заява про розгляд без участі сторони позивача (а.с.54), у якій підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток, а також викликався через оголошення на офіційному веб-сайті суду, заяви про розгляд справи за відсутності, відкладення розгляду справи, а також відзив на позовну заяву до суду не надходили. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За змістом ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин, враховуючи вимоги ч.1 ст.280 ЦПК України, а також заяву позивача про заочний розгляд, суд вважає можливим ухвалення заочного рішення у справі, про що постановлено ухвалу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Розглянувши позов в межах позовних вимог, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з огляду на таке. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 за № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, першого Протоколу та Протоколів №72, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплене принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України). Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з копією договору дарування від 25 жовтня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №2-2702, позивач [PERSON] (а.с.8, 10) є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-19). Разом із тим, відповідно до копії заочного рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 16.01.2018 року шлюб, зареєстрований 25 червня 1993 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №1118 між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11-12). Згідно з копією свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого Управлінням громадянського стану Замбрув Підлянського воєводства від 20.10.2018 року, між [PERSON] та позивачем [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.13-17). Згідно з копією довідки КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради №2934 від 17.07.2019 року вбачається, що позивач [PERSON] проживає у [ADDRESS] , крім того, у вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.9, 29). У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі за вказаною адресою не проживає тривалий час, а саме з грудня 2017 року, не бере участі в утриманні житла та ним не користується. Факт реєстрації відповідача в квартирі порушує право власності на житло, оскільки позбавляє [PERSON] можливості в повній мірі його використовувати, у зв`язку з чим позивач звернулась за судовим захистом своїх прав. Наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) та [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) підтверджують той факт, що відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу з позивачем тривалий час, а саме з грудня 2017 року, не проживає у квартирі за вищевказаною адресою, не користується цим житлом, власних речей у квартирі не має (а.с.56, 57). Відповідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Це ж положення закріплено в ст.9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як вбачається з акту обстеження факту не проживання особи за місцем реєстрації від 08.07.2019 року відповідач [PERSON] в квартирі фактично не проживає тривалий час, з грудня 2017 року, його речі в квартирі відсутні (а.с.20). Враховуючи, що відповідач не проживає у квартирі позивача понад строки, встановлені законодавством, тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved