Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У квітні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» (далі - ТОВ «НОВОБУДОВА») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, у якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01 березня 2018 року по 01 березня 2021 року включно в сумі 2 988,46 грн основного боргу, 3% річних у сумі 263,37 грн та індекс інфляції у сумі 624,30 грн, а всього суму в розмірі 3 876,13 грн. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач здійснює експлуатацію та обслуговування житлового будинку за вищевказаною адресою. Позивачем безперебійно надаються житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, однак відповідач не належним чином сплачує кошти за спожиті послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. З огляду на викладене, а також в зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від добровільної сплати боргу, позивач змушений звернутись з позовом до суду про стягнення суми заборгованості в примусовому порядку з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які були отримані останнім 19 липня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 04 серпня 2021 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, яким відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку із наступним обґрунтуванням. Відповідач зазначає, що дану квартиру ним було придбано лише 16 березня 2018 року, а тому нараховану плату за житлово-комунальні послуги позивачем з 01 березня 2018 вважає неправомірною. [PERSON] звертає увагу, що будь-яких договорів на обслуговування, він, як власник житлового приміщення в квартирному будинку за адресою, [ADDRESS] або на надання будь-яких інших тотожних послуг, тощо, з позивачем не укладав та не підписував, з відповідною пропозицією до відповідача позивач не звертався та не направляв адресно і відповідач відповідно не здійснював оплату житлово-комунальних послуг відповідно, так як, будь-які рахунки на його ім`я не надходили. Також відповідач наголошував, що вважає неправомірним та безпідставним нарахуванням пені (штрафних санкцій), адже будь-які рахунки, вимоги, тощо, на адресу відповідача не надходили, а тому він не міг знати про дану заборгованість, адже житлове приміщення відповідача перебуває (перебувало) під обтяженням, відповідачем дане приміщення не використовувалось за цільовим призначенням. Разом з тим, відповідач визнав позовні вимоги в частині наявної заборгованості за період з 16 березня 2018 року по 01 січня 2020 року в розмірі 2 719,10 грн, сплативши вказану суму 31 липня 2021 року, на підтвердження чого надав копію фіскального чеку. З урахуванням вищевикладеного, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. 16 серпня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь представника ТОВ «НОВОБУДОВА» Яценко Т. Ю. на відзив [PERSON] , якою представником позивача, враховуючи твердження відповідача, було змінено позовні вимоги. Врахувавши надані відповідачем пояснення та долучені в їх обґрунтування документи представник позивача, просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 16 березня 2018 року по 01 березня 2021 року включно в сумі 16,93 грн основного боргу, 3% річних у сумі 263,37 грн та індекс інфляції у сумі 624,30 грн, а всього суму в розмірі 904,60 грн. Інших заяв по суті розгляду справи на адресу суду не надходило. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов з урахуванням уточнення позовних вимог підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що ТОВ «НОВОБУДОВА» є юридичною особою, предметом діяльності якої відповідно до статуту є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально- побутового призначення, в тому числі технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонти та ін. Житлові будинки 4, 5, 6 з об`єктами соціального призначення по [ADDRESS] відповідно до наказу ПАТ ХК «Київміськбуд» №00107/0/8-13 від 10 липня 2013 року були передані в експлуатацію та обслуговування ТОВ «НОВОБУДОВА». Відповідно до Витягу № 13 з протоколу засідання правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 23 травня 2013 року №17 ТОВ «НОВОБУДОВА» визначено експлуатуючою організацією житлових будинків 4, 5, 6 по проспекту Червонозоряний 150-162. Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №636 від 04 листопада 2013 року будинку №4 присвоєна поштова адреса - [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (далі - будинок) на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаної Р.Т. та зареєстровано в реєстрі за №254. Письмовий договір між відповідачем, як споживачем житлово-комунальних послуг, та позивачем, як виконавцем відповідних послуг не укладався. Разом з тим, у будинку, зокрема і квартирі [ADDRESS] , протягом спірного періоду позивачем безперебійно надавались житлово-комунальні послуги. Однак, відповідач не сплачує за спожиті ним житлово-комунальні послуги, чим спричиняє збитки позивачу. Матеріалами справи узгоджується, що 31 липня 2021 року відповідач здійснив платіж на суму 2 719,10 грн в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується фіскальним чеком ПН 215600426655 та не заперечувалося самим позивачем. У той же час, оскільки відповідач став власником спірної квартири з 16 березня 2018 року, то ним не врахований один день при здійсненні контррозрахунку заборгованості за березень місяць 2018 року, зокрема, враховано 15 днів замість 16. Таким чином, відповідачем, сплачуючи суму основної заборгованості після пред`явлення позову - не доплачено 16 (шістнадцять) грн 93 коп, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно з пунктом 5 частиною третьою статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, наймачі забов`язані щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація) та витрати на утримання (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі (типовий перелік яких затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560). Відсутність письмового договору між відповідачем, як споживачем житлово-комунальних послуг, та позивачем, як виконавцем відповідних послуг, не є підставою для відмови у стягненні заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі статею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання боржником. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В результаті несвоєчасної сплати відповідачем за отримані житлово-комунальні послуги утворився борг, який станом на 01 серпня 2021 року становить 16 грн 93 коп. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції). Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. Згідно з наданим позивачем розрахунком за період з 16 квітня 2018 року по 01 березня 2021 року втрати від інфляції склали 624 грн 30 коп., а 3% річних за період з 01 квітня 2018 року по 01 березня 2021 року - 263 грн 37 коп. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за правильними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення та враховуючи часткове погашення заборгованості відповідачем лише 31 липня 2021 року. Також слід звернути увагу, що з боку відповідача не надано фактичних даних того, що в спірний період послуги зі сторони позивача у вказаному періоді не надавалися, або надавалися не в повному обсязі чи не належної якості. Жодних претензій щодо якості надання або ненадання позивачем послуг протягом спірного періоду в розумінні статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від відповідача не надходило. Відтак, підстави для зменшення або звільнення від оплати за надані житлово-комунальні послуги по спірній квартирі відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги з урахуванням уточнення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені, останнім, зі сплати судового збору при зверненні з позовом до суду в розмірі 2 270,00 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved