Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] 20 лютого 2017 року приблизно об 21.00 год., керуючи технічно справним автомобілем NISSAN Trade (номерний знак [NUMBER] ), здійснив вимушену зупинку в районі 287 км + 50,7 м автомобільної дороги М-14. Перебуваючи у зустрічній смузі руху, де зупинка заборонена, [PERSON] проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, грубо порушуючи вимоги п.п. 9.9. а), 15.14, 19.4 Правил дорожнього руху України, не вжив заходів, щоб прибрати свій транспортний засіб з проїзної частини. При цьому, усвідомлюючи, що під час зупинки на дорозі в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково - аварійна світлова сигналізація, [PERSON] не виконав жодних дій для виявлення перешкоди у вигляді автомобіля NISSAN Trade іншим учасникам дорожнього руху. В результаті цього водій автомобіля RENAULT Premium 385 (номерний знак [NUMBER] ) [PERSON] , здійснюючи рух зі сторони м. Олешків в напрямку м. Каховки, перебуваючи в аварійній обстановці, допустив зіткнення з автомобілем NISSAN Trade, внаслідок чого цей транспортний засіб відкинуло на пішохода [PERSON] , який перебував на узбіччі. Від отриманих внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди травм [PERSON] помер у лікарні. Автомобіль RENAULT Premium 385, д/н [NUMBER] , отримав пошкодження. На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП шкода не відшкодована потерпілим сторонам. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована не була. У відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі заяв ТОВ «ВЕСТА» та [PERSON] , діючого на підставі довіреності в інтересах потерпілої [PERSON] , позивач виплатив останнім страхове відшкодування в розмірі 34 100, 00 грн. та в розмірі 58 604, 45 грн., відповідно. В зв`язку з тим, в порядку ст.1191 ЦК України, позивач просить суд стягнути з [PERSON] в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в загальному розмірі 92 704, 45 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 13.04.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 12.05.2020 року, у зв`язку із запровадженням постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року на території України карантину та внесенням змін до Цивільного процесуального кодексу України, а саме доповненням розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України пунктом 3, яким було визначено, що процесуальні строки, у тому числі щодо подання відзиву на позовну заяву, продовжуються на строк дії такого карантину, розгляд справи було відкладено та роз`яснено відповідачу його право на подання відзиву на позовну заяву у строк п`ятнадцять днів з дня вручення позовної заяви з копіями доданих до неї документів та ухвали про відкриття провадження у справі від 13.04.2020 року, але не пізніше п`ятнадцяти днів з дня закінчення карантину. Ухвалою суду від 17.07.2020 року роз`яснено відповідачу його право на подання відзиву на позовну заяву у строк п`ятнадцять днів з дня вручення позовної заяви з копіями доданих до неї документів, але не пізніше 06.08.2020 року, або у строк до 06.08.2020 року подати заяву про продовження цього строку, якщо неможливість подання відзиву у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Відповідно до вимог ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, заяви про продовження строку також не надав. За відсутності клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, у відповідності до ч.ч.5, 8 ст.279 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного провадження. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до вироку Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06.02.2018 року [PERSON] 20 лютого 2017 року приблизно об 21.00 год. керуючи технічно справним автомобілем NISSAN Trade (номерний знак [NUMBER] ), здійснив вимушену зупинку в районі 287 км + 50,7 м автомобільної дороги М-14. Перебуваючи у зустрічній смузі руху, де зупинка заборонена, [PERSON] проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, грубо порушуючи вимоги п.п. 9.9. а), 15.14, 19.4 Правил дорожнього руху України, не вжив заходів, щоб прибрати свій транспортний засіб з проїзної частини. При цьому, усвідомлюючи, що під час зупинки на дорозі в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково - аварійна світлова сигналізація, [PERSON] не виконав жодних дій для виявлення перешкоди у вигляді автомобіля NISSAN Trade іншим учасникам дорожнього руху. В результаті цього водій автомобіля RENAULT Premium 385 (номерний знак [NUMBER] ) [PERSON] , здійснюючи рух зі сторони м. Олешків в напрямку м. Каховки, перебуваючи в аварійній обстановці, допустив зіткнення з автомобілем NISSAN Trade, внаслідок чого цей транспортний засіб відкинуло на пішохода [PERSON] , який перебував на узбіччі. Від отриманих внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди травм [PERSON] помер у лікарні. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі п. ґ ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання (а.с.5-6). В порядку ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до централізованої бази даних МТСБУ від 22.03.2017 року, пошук наявності чинного договору внутрішнього страхування за параметрами ТЗ д/н [NUMBER] не дав результатів (а.с.7). Згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1545573 від 18.02.2017 року, автомобіль RENAULT Premium 385, номерний знак [NUMBER] , що належить ТОВ «ВЕСТА», був застрахований (а.с.9). У відповідності до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 03.05.2017 року на підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблено висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ RENAULT Premium 385, номерний знак [NUMBER] , станом на 20.02.2017 року складає 58 604, 45 грн. (а.с. 13-30). На підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду представника ТОВ «ВЕСТА» (зворот а.с.7-а.с.8) та у відповідності до наказу №4569 від 15.05.2018 року (зворот а.с.11), Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило ТОВ «ВЕСТА» страхове відшкодування в розмірі 58 604, 45 грн., що підтверджується платіжним дорученням №904844 від 15.05.2018 року (зворот а.с.12). Відповідно до нотаріально завіреного перекладу свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (зворот а.с.45-46). За нотаріально завіреним перекладом свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] 07 лютого 1990 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а.с.47). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №13 (зворот а.с.48). З наряд-заказу №14 від 02.02.2018 року (зворот а.с.49), [PERSON] замовила гранітний комплекс загальною вартістю 34 100, 00 грн., що підтверджується товарним чеком від 21.02.2018 року (а.с.49). За заявою [PERSON] , діючого на підставі довіреності від імені [PERSON] (а.с.41), (зворот а.с.40) та у відповідності до наказу №7015 від 19.07.2018 року (а.с.52), Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 34 100, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №910429 від 20.07.2018 року (зворот а.с.53). Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. За ст. 22 п. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ч. 27.2 ст. 27 вказаного Закону, Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути і меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч. 27.4. ст. 27 Закону, Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно і одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Як передбачено п. 38.2. ст. 38 Закону, МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно із ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди. За п. 41.1 а ст. 41 цього Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092. Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги звіт про оцінку №837/17 від 03.05.2017 року по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу. За нормами ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Згідно із ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як вказує ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Крім того, п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та здійснило регламентну виплату ТОВ «ВЕСТА» та [PERSON] , потерпілим у дорожньо-транспортній пригоді, у розмірі 58 604, 45 грн. та 34 100, 00 грн. відповідно, а отже, відповідно до ст.1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону, після проведення виплати потерпілим особам у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача у розмірі понесених витрат, що складає 92 704, 45 грн. Саме така правова позиція висловлена ВСУ у справі №6-2188цс16 від 16.11.2016 року. За встановлених обставин, зважаючи на те, що до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування у межах сплаченої суми в загальному розмірі 92 704, 45 грн., перейшло право вимоги, яке ТОВ «ВЕСТА» та [PERSON] на підставі ст.ст. 1187, 1188, 1200, 1201 ЦК України, мали б до відповідача [PERSON] , а відтак, суд дійшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог МТСБУ до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у загальному розмірі 92 704, 45 грн., у зв`язку з чим, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 102, 00 грн.

Outcome: approved