Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 30 вересня 2006 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають трьох дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, хоча має можливість надавати допомогу, на утриманні інших дітей та непрацездатних родичів не має, тому просила суд стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволені позову наполягала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що він отримує невелику пенсію, також купує продукти, приймає участь у вихованні дітей. 29 січня 2014 року відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином. Оскільки всі сторони по справі надали свої пояснення з приводу заявлених позовних вимог, надали пояснення при дослідженні письмових матеріалів справи, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи за відсутності не з'явившегося відповідача. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвами про їх народження і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей. Разом з тим, враховуючи розмір аліментів які отримує відповідач, суд вважає за необхідне згідно ст.183 СК України визначити розмір аліментів у частині від заробітку (доходу) матері, батька, а саме в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дітей. Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1/2 частини, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, тоді як обов'язок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення відповідача від сплати судового збору, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial