Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

У листопаді 2016 року до суду звернувся позивач [PERSON] з даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що був членом та працівником КСП «Мирославка», а в подальшому реорганізованого СТОВ «Мирославка» з 01.04.1995р. по 13.12.2001р. У 1996 році КСП «Мирославка» передано у колективну власність землю, на підтвердження чого видано Державний акт на право колективної власності зі списком-додатком громадян, які мають право на земельну частку (пай). До даного списку позивача не було включено, що на його думку, є порушенням закону та його прав. З цих підстав позивач просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) та виділити її в натурі. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не прибули, ними подано до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечили. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Позивача згідно запису трудової книжки від 01.04.1995р. прийнято на роботу механізатором та в члени КСП «Мирославка» на підставі протоколу від 01.04.1995 р. № 4. Відповідно до протоколу № 1 від 01.03.2000 р. позивача у зв'язку з реорганізацією КСП «Мирославка» в СТОВ «Мирославка» переведено в СТОВ «Мирославка». 13.12.2001р. позивача виключено з членів СТОВ «Мирославка» та звільнено з роботи на підставі протоколу від 14.12.2001 р. 10.11.1994р. Президентом України було постановлено указ № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», відповідно до якого приватизація земель, які перебувають у користуванні сільськогосподарських підприємств і організацій, є невідкладним першочерговим заходом у здійсненні земельної реформи в Україні. На виконання вказаного 29.04.1996 р. колективному сільськогосподарському підприємству «Мирославка» видано державний акт на право колективної власності на землю, площею 1648,2 гектарів для сільськогосподарського виробництва. Відповідно до п. 2 зазначеного Указу Президента України від 10.11.1994 р. кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Згідно п.2 Указу Президента України від 08.08.1995р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993 р.) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Згідно ст. 23 Земельного кодексу України ( в редакції від 22.06.1993 р.) право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими радами. Державний акт на право колективної власності на землю видається сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» невнесення до списку що додається до державного акта на право колективної власності на землю, особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно листа управління Держгеокадастру у Бердичівському районі від 15.11.2016р. №91/6-16 позивача, який був членом КСП «Мирославка» на час розпаювання землі підприємства, не було включено до списку-додатку до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» держава гарантує додержання прав і законних інтересів підприємства та його членів. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним з документів, що посвідчують право на земельну частку (пай), є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п.а) ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. За вказаних обставин суд приходить до висновку про порушення права позивача на земельну частку та необхідності задоволення вимоги про визнання за ним права на земельну частку (пай) на території Мирославської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Щодо вимоги про виділення земельної частки (паю) в натурі, суд вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України та ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження порушення його права на виділення земельної частки (паю) в натурі. Згідно ст.3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995р. № 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Таким чином, позивач на підставі рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) матиме можливість звернутися до відповідної сільської ради щодо виділення йому в натурі земельної ділянки. За вказаних обставин дана вимога є передчасною, непідтвердженою жодним доказом, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в цій частині.

Outcome: partial