Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

У липні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на свою користь 250 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказав, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.02.2018 р. у справі № 462/6955/15-ц за його скаргою на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця визнано дії державного виконавця Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Попко О.В. у виконавчому провадженні № 54525847 та бездіяльність неправомірними, зобов`язано державного виконавця Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області вжити невідкладених заходів щодо вчинення виконавчих дій, передбачених ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження». Вказане рішення суду набрало чинності 05.07.2018 р., однак до цього часу державним виконавцем не виконано. Така тривала бездіяльність посадової особи органу державної влади - Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області завдає позивачу значної моральної шкоди, яка полягає у нервових стресах, переживаннях, дратівливості, слабості, головних болях, порушеннях режиму сну; невизначеності, невпевненості, незахищеності; неможливості реалізації своїх прав та законних інтересів, неможливості спрогнозувати свої дії та можливі їх наслідки; невизначеності у можливості реалізації своїх прав та законних інтересів. Вказане потребує від позивача докладання додаткових зусиль для можливості подолати такі негативні наслідки протиправної поведінки. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 250 000 грн. та на підставі ст. 1167, 1173, 1174 ЦК України просить стягнути з відповідача Ухвалою суду від 31 липня 2019 р. у справі відкрито загальне позовне провадження. 22 серпня 2019 р. до суду від представника відповідача Державної казначейської служби України - Олешка О.М. надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким з посиланням на судову практику просить залучити до участі у справі Залізничний ВДВС ГТУЮ у Львівській області, як державний орган, що заподіяв позивачу моральної шкоди. Заперечуючи щодо позовних вимог по суті зазначає, що в матеріалах справи відсутнє судове рішення, яким би дії державного виконавця були визнані незаконними, що свідчить про безпідставність заявлених позивачем вимог. 22 серпня 2019 р. засобами електронного зв`язку від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, згідно з якою позивач вказує на помилковість доводів відповідача та наполягає на тому складі осіб, який ним зазначено у позовній заяві. Ухвалою суду від 27 вересня 2019 р. до участі у справі в якості третьої особи залучено Залізничний ВДВС ГТУЮ у Львівській області. Ухвалою суду від 12 грудня 2020 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 28 квітня 2020 р. за заявою третьої особи на її адресу судом направлено копію позовної заяви. Станом на дату розгляду справи пояснення від третьої особи до суду не надходили. Позивач неодноразово подавав до суду заяви про розгляд справи у його відсутність. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до вимог статті 56 Конституції України, статей 1173, 1174 ЦК України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів чи посадових осіб. Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхіднос ті учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фак тів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (стаття 76 ЦПК України). При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на неправомірну бездіяльність посадових осіб органу державної влади - Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області щодо виконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 01.02.2018 р. у справі № 462/6955/15-ц за його скаргою на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця, якою визнано дії державного виконавця Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Попко О.В. у виконавчому провадженні № 54525847 неправомірними та бездіяльністю, і зобов`язано державного виконавця Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області вжити невідкладених заходів щодо вчинення виконавчих дій, передбачених ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] не оскаржував у встановленому законом порядку бездіяльність посадових осіб органу державної влади - Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області щодо невиконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 01.02.2018 р. у справі № 462/6955/15-ц. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог статті 89 ЦПК України суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки доказів неправомірних дій посадових осіб органу державної влади - Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області щодо виконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 01.02.2018 р. у справі № 462/6955/15-ц позивачем суду не надано. Отже, звернення [PERSON] до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями посадових осіб органу державної влади - Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області щодо невиконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 01.02.2018 р. у справі № 462/6955/15-ц є передчасним. Також суд наголошує, що згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках При цьому, за загальновідомим правилом доводи та пояснення в процесуальних документах мають бути викладені чітко, конкретно, задля усунення їх двозначного розуміння та тлумачення. Тому, суд не враховує доводи відповіді позивача [PERSON] на відзив відповідача, що неправомірність дій посадових осіб органу державної влади - Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області встановлена ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.02.2018 р. у справі № 462/6955/15-ц, оскільки, такі доводи суперечать доводам позовної заяви, фактично є зміною підстав позову, що мало бути оформлено позивачем відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України. Таким чином позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються державою.

Outcome: dismissed