Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

у липні 2015 року [PERSON] звернулась з даним позовом до суду до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов обґрунтувала тим, що 06 лютого 2010 помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, що розташована на території Кулевчанської сільської ради. Позивачка зазначила, що у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини вона не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини через тяжку хворобу. Крім того, в сільській раді за місцем проживання їй надали роз'яснення, що спадщина оформлюється після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини. 11 червня 2015 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у прийнятті заяви у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини та рекомендував звернутися до суду. [PERSON] просила визначити їй додатковий строк, достатній для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON], який діє в інтересах позивача на підставі довіреності позов підтримав, просив його задовольнити та надав пояснення відповідно до поданої заяви. Крім того пояснив, що [PERSON] та покійний [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. На час смерті [PERSON] вони не підтримували подружні відносини, однак шлюб не розривали. Позивач постійно проживала в [INFO], а покійний чоловік постійно проживав у сусідньому населеному пункті - с. Кулевча Саратського району та перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] На час смерті [PERSON] його дружина [PERSON] тяжко хворіла, не знала про спадщину чоловіка, та у встановлений законом строк для прийняття спадщини не могла подати нотаріусу заяву про її прийняття. Також, після смерті чоловіка вона зверталась до сільської ради за місцем проживання з приводу прийняття спадщини, однак їй пояснили, що спадщина оформлюється після спливу шести місяців з часу відкриття спадщини. Просив визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті чоловіка. Відповідач [PERSON], її представник позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Відповідач пояснила суду, що з 1999 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], проживали однією сім'єю за адресою: с. Кулевча Саратського району Одеської області, вул. Мічурина, 71 до дня його смерті, яка настала 06 лютого 2010 року. Шлюб з дружиною [PERSON] офіційно не розривав, однак подружні відносини з позивачем не підтримував з 1995 року до дня своєї смерті. За час спільного проживання з [PERSON] вони дбали та підтримували один одного. У 2002 році, через три роки спільного проживання, [PERSON] склав заповіт, яким заповів їй все своє майно. Після його смерті, у встановлений законом строк вона подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на його майно. Просила відмовити [PERSON] у задоволенні позову, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини без поважних на то причин. Представник відповідача пояснила суду, що позивачу достеменно було відомо про день настання смерті чоловіка, однак протягом лютого-серпня 2010 року не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Будь-які поважні причини, які б завадили їй подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини особисто, або надіслати таку заяву нотаріусу поштою позивач не навела, тому просила відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] її хрещена мати. Позивач та її покійний чоловік проживали в [INFO]. Приблизно у 1995-1996 році чоловік хрещеної [PERSON] пішов від дружини та переїхав до с. Кулевча, жив у будинку своїх батьків, а [PERSON] проживала в с. Сергіївка із сином. Вона часто її навідувала, оскільки [PERSON] хворіла. 06 лютого 2010 року [PERSON] помер. Приблизно через місяць після смерті [PERSON] вона повідомила [PERSON] про смерть чоловіка. На той час, через хворобу [PERSON] тяжко пересувалась за допомогою двох палиць, з двору не виходила. У 2012 році стан її здоров'я погіршився та з того часу вона прикута до ліжка, потребує стороннього догляду. Аналогічні пояснення в частині стану здоров'я позивача на час смерті [PERSON] дала суду свідок [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що до 2008 року працювала секретарем Сергіївської сільської ради, з 2008 року голова ради. Всім особам, які звертаються до сільської ради з приводу оформлення спадкових прав роз'яснюється порядок подачі заяви нотаріусу протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Також, є випадки виклику представника сільської ради особами, які бажають оформити спадкові права додому для посвідчення заяв, складання заповітів. До 2015 року позивач [PERSON] проживала в [INFO], її чоловік до дня смерті проживав в [INFO]. Позивач давно хворіє, станом на 2010 рік тяжко пересувалась, проживала із сином. Не пам'ятає, щоб [PERSON] зверталась до сільської ради в приводу подачі заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Свідок [PERSON] пояснила, що до 2007 року працювала лікарем-терапевтом Кулевчанської лікарні. За даними амбулаторної картки хворого оглядала [PERSON] у 2005-2006 роках, були скарги на біль у суглобах, гіпертонію, рекомендувала їй консультацію лікаря- невропатолога. Свідок [PERSON]- лікар невропатолог пояснила суду, що приблизно у 2010 році оглядала [PERSON] на прохання дочки. На той час позивач майже не могла ходити, однак була при доброї пам'яті та розуміла свій стан. Свідок [PERSON] - сімейний лікар в с. Кулевча пояснила суду, що в липні 2015 року, на прохання дочки [PERSON] оглядала позивача, про що зробила запис у її амбулаторній картці. Зі слів хворої вона написала, що останні десять років хвора самостійно не ходить, однак відомостей про стан її здоров'я з 2006 року по липень 2015 року в амбулаторній картці не міститься. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та ст. 61 цього Кодексу. За змістом ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1,2 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини Відповідно до копії свідоцтва про смерть, 06 лютого 2010 року в с. Кулевча Саратського району Одеської області помер [PERSON] (а.с.4). Як вбачається з копії спадкової справи № 89-2010, спадкова справа після смерті [PERSON] була відкрита приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу 02 березня 2010 року за заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка надійшла від [PERSON] (а.с.40). 19 листопада 2010 року спадкоємцю [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] (а.с. 61-63). З копії свідоцтва про укладення шлюбу (свідоцтво заповнено російською мовою) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25 листопада 1973 року (а.с.60). Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2015 року, яке набуло законної сили, встановлено юридичний факт, що [PERSON], який помер 06 лютого 2010 року та [PERSON], 02 липня 1950 року були подружжям (а.с.153). Довідками Кулевчанської сільської ради Саратського району підтверджено, що [PERSON], з 1995 року проживав в [INFO], в будинку батьків, з 1999 року по день смерті, 06 лютого 2010 року, перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та проживав в тому ж с. Кулевча (а.с.29-30). [PERSON] на день смерті [PERSON] проживала в [INFO] (а.с. 3,12). Статею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такі правові висновки наведені у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року (справа 6-1486цс15), які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у щлюбі. У 1995 році вони припинили подружні відносини та проживали окремо. Про день смерті чоловіка, 06 лютого 2010 року, [PERSON] було відомо, що підтверджено свідком [PERSON], яка сама повідомила позивачу про настання смерті [PERSON] Однак, у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, як то вимагає чинне законодавство України. За змістом п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин та втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року), письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Позивачем не надано належних доказів того, що за станом здоров'я вона не мала можливість, у встановлений законом строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На час смерті чоловіка [PERSON] хворіла, однак як було встановлено під час судового розгляду могла пересуватися по дому, по двору, розуміла свій стан та свої дії, не була обмежено дієздатною або недієздатною, проживала із сином. Представником позивача під час судового розгляду не наведено жодної поважної причини, яка б заважала позивачу подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу поштою. Посилання представника позивача на неправильне роз'яснення в сільській раді порядку спадкування, яке полягало в тому, що до нотаріуса необхідно звертатися після спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця та необізнаність [PERSON] про наявність спадкового майна, як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при прийнятті заяви про прийняття спадщини нотаріус не перевіряє наявність спадкового майна та його належність спадкодавцю. Тверждення представника позивача про те, що [PERSON] стало відомо про її порушене право (на його думку) у 2015 році, тому вона звернулася до суду за захистом своїх прав суд вважає необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами. Також, його твердження спростовуються поясненнями свідка [PERSON] Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову.

Outcome: dismissed