Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства (ВАТ) «Чугуївський Агротехсервіс», третя особа Чугуївська районна державна адміністрація Харківської області про встановлення про встановлення її ( [PERSON] ) права на внесення до списку осіб, що мають право на отримання сертифікату на земельну частку (пай); зобов`язання відповідача внести прізвище [PERSON] до списку осіб, що мають право на отримання сертифікату на земельну частку (пай); зобов`язання Чугуївської райдержадміністрації Харківської області видати їй сертифікат на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та акт на право власності належної їй земельної частки(паю). Про сила поновити або продовжити строк звернення до суду з цим позовом. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що вона з 01.07.1986 року по 17.06.1999 року працювала у державному сільськогосподарському підприємстві (радгоспі), в подальшому перетвореному у ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс» і була звільнена за ст. 40 КЗпП України. Оскільки заяви про вихід із членів ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс » вона не писала, то була і є дійсним членом ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс», однак не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) та не отримала акт на право власності належної їй земельної частки (паю). Лише з початку 2016 року вона (позивач) дізналася, що було проведено паювання земель ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс» і його члени отримали свої частки. Вважала, що відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» вона має право на земельну частку (пай), видача сертифікату на який та його реєстрація проводиться відповідною районною державною адміністрацією згідно п.5 Указу. Однак її звернення до Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області та Харківської обласної державної адміністрації з проханням про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай) не були задоволені. У серпні 2017 року [PERSON] уточнила позовні вимоги, заявивши їх до Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області і просила зобов`язати відповідача видати їй ( [PERSON] ) сертифікат на земельну частку (пай) та державний акт на право власності належної їй земельної частки(паю). Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області Дьоміної О.П. від 02 серпня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області про зобов`язання видати сертифікат на земельну частку (пай) та державний акт на право власності належної позивачці земельної частки(паю). Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області Карімова І .В . матеріали вказаної цивільної справи прийняті до свого провадження та справи призначена до розгляду у судовому засіданні. При подальшому розгляді справи [PERSON] неодноразово уточнювала свої позовні вимоги до Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області. Так в позовній заяві від 28 лютого 2018 року, посилаючись на вищезазначені обґрунтування позову, просила встановити її право на внесення до списку осіб, що мають право на отримання сертифікату на земельну частку (пай), тобто право на отримання сертифікату на земельну частку (пай) та зобов`язати Чугуївську районну державну адміністрацію Харківської області видати їй ( [PERSON] ) сертифікат на земельну частку (пай) та державний акт на право власності належної їй земельної частки (паю). В заяві про уточнення позовних вимог від 01 серпня 2018 року [PERSON] просила встановити її право на внесення до списку осіб, що мають право на отримання земельної частки (паю) та зобов`язати Чугуївську районну державну адміністрацію Харківської області внести її ( [PERSON] ) до списку осіб, що мають право на отримання земельної частки (паю). У відзиві та позовні заяви [PERSON] . представник Чугуївської РДА - Прус А.А. просить відмовити у їх задоволенні за недоведеністю заявлених вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів, що вона мала трудову книжку колгоспника встановленого зразка і у подальшому залишилася членом ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс» після її звільнення та мала право на земельну частку (пай) на час приватизації землі, оскільки наявність трудових відносин з КСП, а потім з ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс» не свідчить про членство в ньому і набуття права на частку спільного майна. Зазначає, що земельна ділянка не передавалась у колективну власність юридичній особі ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс», паювання земель на території Коробочкинської сільської ради відбулося шляхом приватизації земельних ділянок. Видача членам вказаної юридичної особи сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація райдержадміністрацією не проводилася. У списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), складений ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс», та у списках громадян, які є додатком до державного акту на право колективної власності на землі вказаного товариства у 2002 році, прізвище [PERSON] не значиться, оскільки остання була звільнена з роботи ще у 1999 році. Також посилається й на те, що відповідно до чинного законодавства місцеві державні адміністрації не мають повноважень вносити відомості до списку громадян, що мають право на отримання сертифікату на земельну частку (пай) та видавати державні акти на право власності. Вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши та оцінивши надані ними докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Як убачається з наданої позивачем копії трудової книжки [PERSON] з 01.07.1986 по 01.03.1988 працювала в Чугуївському районному підприємстві матеріально-технічного постачання (РПМТП), у зв`язку з реорганізацією Чугуївського РПМТП та приєднання його до Чугуївського госпрозрахункового підприємства по механізації та матеріального забезпечення (ГПММЗ) [PERSON] була зарахована переведенням з 01.03.1988 на посаду комірника. 15.06.1995 року Чугуївське ГПММЗ було перейменовано у Чугуївський «Агротехсервіс». У зв`язку з приватизацією Чугуївський «Агротехсервіс» 15.06.1996 року було перетворено у ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс». 17.06.1999 року [PERSON] припинила трудові відносини з ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс`у зв`язку зі звільненням за скороченням чисельності штату за п.1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 24-24 зворот). Відповідно до ст. 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Відповідно до інформації Управління Держгеокадастру у Чугуївському районі Харківської області від 29.04.2016 за № 31-20.07-0.3-1309/2-16 землі на території Граківської та Коробочкинської сільських рад Чугуївського району Харківської області перебували у постійному користуванні ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс». Зазначене підтверджується й копією Державного акту на право постійного користування серії [NUMBER] , виданого ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс» Чугуївською районною державною адміністрацією, у тому, що зазначеному землекористувачу надається у постійне користування 121,68 га землі в межах згідно з планом землекористування для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Чугуївської райдержадміністрації від 15 жовтня 1996 року № 552, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за №44 від 11.11.1997 року (а.с.13-17). Відповідно до ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Як вбачається з копії розпорядження № 307 від 22.11.2002 року голови Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області при розгляді клопотання правління ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс», рішення загальних зборів та державні акти на право постійного користування землею серії ХР-26-00-000101 від 11 листопада 1997 року та серії ХР-26-00-000100 про надання дозволу на виготовлення проекту приватизації земель серед працівників реформованого ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс», вирішено дати дозвіл на виготовлення проекту приватизації земель працівникам ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс» та пенсіонерам з їх числа із земель, що перебували у постійному користуванні на території Коробочкинської сільської ради та Граківської сільської ради 9список додається (а.с.80). З архівної копії списку громадян членів ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс» станом на 1 січня 2000 року, затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації від 22 листопада 2002 р. № 307, у кількості 81 чоловік, вбачається, що [PERSON] не внесена в цей список як член ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс» (а.с.78-79). Згідно копії розпорядження № 340 від 09.08.2004 року першого заступника голови Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області затверджено проект приватизації земель ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс», яким передбачено: а) кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай) - 81чоловік; площа сільськогосподарських угідь, яка підлягає приватизації - 122,7146 га, в тому числі риллі - 122, 7146 га (а.с.81). Вищезазначені докази свідчать про те, що земельна ділянка не передавалась у колективну власність ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс», паювання земель на території Коробочкинської сільської ради відбулося шляхом приватизації земельних ділянок після 2002 року. Тому видача членам ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс» сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація райдержадміністрацією не проводилася. Доказів того, що [PERSON] перебувала членом ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс» і залишалася членом цього товариства до приватизації земельних ділянок після 2002 року ( з урахуванням її звільнення у 1999 році) до суду не надано. Аналіз вищевказаних норм права свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Доводи позивача [PERSON] , що вона була членом ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс», так як нею надано копію сертифікату №70 від 29 квітня 1997 року на прості акції з № 138001 по140000, власником яких зазначена вона, не можуть бути прийнятими судом як належний доказ за цим спором (а.с.25) з урахуванням вищезазначених обставин, оскільки позивачем не надано доказів того, що зазначені акції були у неї на час приватизації земельних часток (паїв), та цими акціями остання не розпорядилася відповідно до статуту ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс» та Закону України «Про акціонерні товариства». За таких обставин суд вважає, що [PERSON] на порушення вимог ст. ст. 77-81 ЦПК України не надано доказів на підтвердження тих обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх позовних вимог, які задоволенню не підлягають. У зв`язка із чим та відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Outcome: dismissed