Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулася до суду із позовом про визнання права власності на 49/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,0570 га кадастровий номер 8000000000:75:256:0001, що знаходиться по [ADDRESS] та зобов`язати Департамент з питань реєстрації виконавчого органу КМР здійснити реєстрацію права власності на 49/100 частин вказаної земельної ділянки . В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що спадкодавиця [PERSON] померла [INFO] у зв`язку з чим, відкрилась спадщина. Заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріальної контори подала [PERSON] , двоюрідна сестра і спадкоємиця третьої черги по праву представлення та [PERSON] станом на дату подачі даного позову, позивач є єдинолю власницею спадкового майна, відповідно до рішення Святошинського районного суду від 03.11.2017р. по справі № 759/14776/13-ц та постанови Апеляційного суду м. Києва від 21.03.2018р. Спадщину, яка відкрилась у 2006р. після смерті батька спадкодавиці [PERSON] , спадкодавиця прийняла своєчасно шляхом подачі відповідно ї заяви до нотаріальної контори, надалі користувалась цією спадщиною близько семи років, але не оформила, оскільки, були відсутні правовстановлюючі документи на частку, якою володів покійний батько спадкодавиці. Після проголошення постанови суду апеляційної інстанції на користь позивачки, вона зареєструвала своє право власності на 49/100 частин будинку по [ADDRESS] будинку з метою запропонувати приватизувати у відповідних пропорціях земельну ділянку, що надана для обслуговування будинку, але з`ясувалось, що земельна ділянка вже приватизована. Позивачка зробила запит і отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, із змісту якого з`ясувалось, що приватизація 49/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,0570 га кадастровий номер 8000000000:75:256:0001, що знаходиться по [ADDRESS] , була здійснена ще при житті батька спадкодавиці у 2005р та його ім`я, але акт отриманий не був, у зв`язку із довготривалістю цієї процедури і браком бланків актів у ті часи, тому спадкодавиця в своєму позові і не просила видати їй дублікат документу на земельну ділянку. Але і переоформити її на своє ім`я вона не мала можливості, оскільки в неї були відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином, позивачка, як власник 49/100 частин будинку звертається з вказаним позовом. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 04.07.2018р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протокольною ухвалою суду 06.11.2018р. замінено неналежного відповідача на Департамент з питань реєстрації виконавчого органу КМР. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 10.04.2019р. зупинено провадження у вказаній справі до вирішення справи у Верхоному суді № 61-17235св18. 22.12.2020р. ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про перехід розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та поновлено провадження у вказаній справі. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи. Просила розглядати справу без її участі. Представник Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу КМР в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Представник Департаменту надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позову в частині зобов`язання Департаменту здійснити реєстрацію земельної ділянки, оскільки державна реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюється шляхом прийняття відповідного рішення державним реєстратором, на підставі заяви власника та поданих документів. Судові органи не можуть втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень щодо прийняття останнім рішення в межах компетенції. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] /а.с. 41/. Після смерті [PERSON] його донькою [PERSON] була подана заява до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини/а.с. 40/. [INFO] померла [PERSON] /а.с.42/. Судом встановлено, що [PERSON] , яка є її двоюрідною сестрою, та має право на спадкування, як спадкоємиця третьої черги за правом представлення. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.11.2017р. визнано за [PERSON] право власності на 49/200 будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці третьої черги, в порядку представлення після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою Апеляційного суду міста Києва від 21.03.2018 р. рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.11.2017р. скасовано та ухвалено нове, яким зокрема визнано за [PERSON] право власності на 49/100 частин будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці третьої черги, в порядку представлення після померлої [INFO] [PERSON] . Постановою Верховного суду від 04.11.2020р. рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.11.2017р. у нескасованій судом апеляційної інстанції частині та постанову апеляційного суду м. Києва від 21.03.2018р. залишено без змін/а.с.111-120/. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 49/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] /а.с.33/. З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що [PERSON] належало 49/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,0570 га кадастровий номер 8000000000:75:256:0001, що знаходиться по [ADDRESS] /а.с.27-29/. Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. В постанові Верховного суду від 04.11.2020р. встановлено, що судами встановлена відсутність спадкоємців першої та другої черги після смерті [PERSON] . Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, частиною четвертою якого передбачено, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу у певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею була [PERSON] , яка прийняла спадщину після свого батька, а позивачка є спадкоємицею третьої черги після її смерті, що встановлено судовим рішенням, а тому в частині позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зобов`язання Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу КМР здійснити реєстрацію на 49/100 частин вказаної земельної ділянки суд, відмовляє, оскільки стороною позивача не оскарожується прийняття рішення суб`єкта власних повноважень.

Outcome: partial