Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання останніх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що на підставі ордеру № 98 від 03.03.1983 року, який виданий виконавчим комітетом Броварської міської ради народних депутатів на імя [PERSON], позивач 24.02.1984 року вселився у квартиру № 4, що розташована у будинку № 2 по вулиці Білодубровна у м. Бровари Київської області. З того часу позивач постійно зареєстрований та проживає у вказаній квартирі. Окрім нього, у квартирі проживали та зареєстровані його колишня дружина [PERSON] та їх спільний син [PERSON] Однак, у 1990 році [PERSON] повідомила позивачу про те, що з ним проживати не буде, забрала свої речі і сина, та виїхали у невідоме позивачу інше місце проживання. З того часу, відповідачі у квартирі не проживають, не сплачують квартирну плату та комунальні послуги, що покладає на позивача додаткові витрати, які він змушений сплачувати за осіб, які фактично у квартирі не зареєстровані. Перешкод у користуванні житловим приміщенням будь-хто відповідачам не чинить, останні за власним бажанням покинули своє місце реєстрації. За таких обставин, позивач вважає, що оскільки відповідачі у квартирі не проживають, то мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки їх реєстрація змушує позивача нести додаткові витрати щодо утримання квартири. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги із підстав, викладених у позовній заяві підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечували. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи у судове засідання не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала пояснення по суті заявлених позовних вимог та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії І-ОК № 347301, виданого повторно 09 лютого 2017 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Із матеріалів справи вбачається, що 03 березня 1983 року виконавчим комітетом Броварської міської ради народних депутатів на імя [PERSON] видано ордер № 98 на право зайняття квартири № 4, що розташована у будинку № 2 по вулиці Білодубровна у м. Бровари Київської області (а.с. 4). Згідно довідки № 598, виданої 20 жовтня 2016 року Комунальним підприємством Броварської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора 4», вбачається, що у квартирі № 4, що розташована у будинку № 2 по вулиці Білодібровна у місті Бровари Київської області зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Матеріалами справи встановлено, що 30 листопада 2012 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу за № 00017700855, сформованого 23 лютого 2017 року. Зі змісту актів обстеження житлово-побутових умов, складених 30 червня 2015 року та 30 вересня 2016 року депутатами Броварської міської ради Київської області вбачається, що згідно наданих документів та зі слів сусідів у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Але фактично, вже більше 20-ти років [PERSON] та [PERSON] у квартирі не проживають. На день складення акту у квартирі проживають [PERSON] та його інша дружина [PERSON], їх спільні діти (а.с. 6-7). Згідно із відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 17.11.2016 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 15). Свідок [PERSON], пояснила, що вона є сусідкою позивача із 1994 року та з того часу колишньої дружини та сина позивача жодного разу у будинку не бачила. Свідок буває у квартирі позивача, в якій проживає лише він, його дружина [PERSON] та їхні діти. У судовому засіданні свідок [PERSON], який є сусідом позивача, пояснив, що у 1979 році поселився у будинок, в якому живе позивач. Свідку відомо, що позивач проживав у квартирі із своєю дружиною та сином, які є відповідачами. Згодом, позивач із дружиною розійшовся та остання із сином переїхали проживати в інше місце. На даний час позивач проживає у квартирі зі своєю другою дружиною. Відповідачів за адресою: [ADDRESS], давно вже не бачив. За змістом ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідність до п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року за № 9 при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. З огляду на викладене, судвважає, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про відсутність без поважних причин відповідачів понад шість місяців у квартирі № 4, будинку № 2, що розташований по вулиці Білодубровна у м. Бровари Київської області. Таким чином, дослідивши матеріали справи, надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: approved