Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

У \~липні 2021\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.06.2021 року, проживає у вказаному будинку з 1996 року. В будинку також у 2010 році було зареєстровано місце проживання її сина [PERSON] , [INFO] . Проте [PERSON] з 2015 року в будинку не проживає, будинком не користується, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає, його речей в будинку не має. Наявність реєстрації відповідача в будинку створює для неї перешкоди у розпорядженні своїм майном. Факт не проживання відповідача в будинку з 2015 року підтверджується актом про не проживання особи за місцем проживання від 14.07.2021 року. Позивач [PERSON] і її представник - адвокат Линник С.В. у судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити (а.с.38-39). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав суду заяву про визнання позову і розгляд справи без його участі ( а.с.40-41). Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників провадження в підготовчому судовому засіданні, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з\~ч.ч.\~1,5,6\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке. Позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.06.2021 року. Право власності [PERSON] на вказаний будинок зареєстровано 26.06.2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-9). Відповідно до\~витягу з\~Реєстру \~територіальної громади\~міста Бердянська\~про склад\~зареєстрованих у\~житловому приміщенні/будинку\~осіб №417\~від 06.07.2021\~року (а.с.13,23)\~ місце\~проживання відповідача\~ [PERSON] \~ зареєстровано\~в будинку\~ позивача\~за адресою: [ADDRESS] з 04.03.2010 року. Однак, як зазначає позивач, відповідач [PERSON] у будинку не проживає з 2015 року, будинком не користується. Вказані обставини визнані відповідачем, про що він подав відповідну заяву. Згідно з Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 14.07.2021 року, який складений [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , встановлено, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає з червня 2015 року (а.с.18). Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року №75/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 статті передбачає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , хоча і є сином позивачки, але він не є членом її сім`ї, оскільки з червня 2015 року не проживає у спірному будинку, спільним побутом з нею не пов`язаний. Іншої домовленості щодо користування житловим приміщенням в будинку між позивачем і відповідачем судом не встановлено. Отже, відповідно до положень статті 391 ЦК України позивач, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ зняття з\~\~реєстрації\~\~місця\~\~проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи,\~запиту органу реєстрації за новим\~місцем\~проживання\~особи, остаточного\~рішення\~суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням\~ визнання\~\~особи\~\~безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved