Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] в особі представника адвоката Трофимова В.В., звернувся до Орджонікідзевського районного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що органом досудового розслідування він обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке полягає у таємному викраденні майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб. 16.10.2020 Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя ухвалив вирок, яким позивача визнано невинуватим та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11.01.2021 апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2020 відносно [PERSON] , у порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, змінено в частині зазначення підстави виправдання, і він вважається виправданим у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим. У решті вирок суду залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 12.05.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора Гриценко Л.І. на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2020 та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11.01.2021 щодо [PERSON] . Вказані обставини свідчать про те, що у позивача виникло право на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, яка завдана незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування та прокуратури внаслідок незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного накладення арешту на майно та незаконного засудження. Так, 23.10.2019 позивача було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. У розумінні ст. 209 КПК України, позивач був затриманий о 04 год. 30 хв. та з цього часу до 12 год. 30 хв. 25.10.2019 (часу розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу) незаконно перебував під вартою. Крім того, з 25.10.2019 по 24.12.2019 позивач перебував під дією запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який згідно практики ЄСПЛ, прирівнюється до позбавлення волі. 23.10.2019 [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. 28.11.2019 постановою слідчого змінено правову кваліфікацію, та позивача повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. 29.10.2019 позивачу вручено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, який було скеровано до суду. Судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції тривав до 16.10.2020, а у суді апеляційної інстанції до 11.01.2021. Таким чином загальний строк незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивача, перебування під слідством та судом становить 15 місяців, починаючи з моменту його затримання 23.10.2019 по день набрання вироком законної сили, до 11.01.2021. Крім того, 23.10.2019, у період з 15 год. 20 хв. до 16 год. 30 хв. було проведено обшук належного позивачу транспортного засобу «Volkswagen» моделі «Passat 1.8» у кузові сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , д.р.н. [NUMBER] , під час якого вилучені речі та сам транспортний засіб. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2019 накладено арешт на належний позивачу транспортний засіб, який протягом досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження перебував на території Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості користуватися ним протягом 15 місяців та заробляти на життя. Як зазначає позивач, такі незаконні дії відповідачів порушили його життєві плани, усталений спосіб життя та фактично забрали у нього більше 1 року життя, оскільки весь цей час він вимушений був доводити свою невинуватість. Отже, завдана йому моральна шкода полягає у тому, що внаслідок незаконних дій працівників поліції, прокуратури, йому були завдані страждання у вигляді душевних переживань та мук, постійному нервуванні, соромі, приниженості, погіршенні відносин з оточуючими, перед якими він повинен був виправдовуватись. У зв`язку з тривалим перебуванням під слідством, позивач не міг налаштувати звичайний для себе ритм життя. Враховуючи ступінь негативного впливу на життя позивача та свідомість, як факту безпідставного кримінального переслідування у цілому, так і факту його тривалого безпідставного перебування під дією запобіжного заходу у виді домашнього арешту, значні порушення життєвого укладу та моральні страждання, які поніс позивач через неможливість тривалого відновлення своїх прав,

Outcome: partial