Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив виділити в натурі належну йому частку у праві власності на дві квартири, які перебувають у спільній власності сторін: - 1/2 частину квартири [ADDRESS]; - 401/2290 частину квартири [ADDRESS]. У складі своїх часток Позивач просив виділити йому у приватну власність: - в квартирі [ADDRESS] - кімнату площею 12 кв.м, кімнату площею 12,2 кв.м, а кухню, санвузол, ванну кімнату та коридор просив визнати місцями спільного користування; - в квартирі [ADDRESS] - кімнату площею 10,6 кв.м, а кухню, санвузол, ванну кімнату та коридор - визнати місцями спільного користування. Свої вимоги Позивач обґрунтовував положеннями статей 364 та 367 Цивільного кодексу України, і на уточнююче запитання суду під час розгляду справи наполягав саме на визнанні за Позивачем права приватної власності на виділені в натурі частини квартири. [PERSON] до початку розгляду справи по суті заявила зустрічний позов та просила встановити порядок користування спільною власністю Позивача та Відповідача, виділивши у користування [PERSON] квартиру [ADDRESS], а їй, [PERSON], - квартиру [ADDRESS]. Відповідач зазначила, що такий порядок користування квартирами вже фактично склався між сторонами, а тому доцільним є його формалізація за допомогою судового рішення. При цьому у судовому засіданні представник Відповідача [PERSON] наполягав на тому, що виділити (поділити) в натурі частки співвласників на квартири із припиненням спільної власності об'єктивно неможливо, а тому первісний позов, заявлений [PERSON], не може бути задоволений за жодних умов. Крім того, до суду з самостійними вимогами в якості третьої особи звернувся [PERSON], який зазначив, що він є онуком [PERSON] і станом на теперішній час проживає разом з нею, та враховуючи поганий її здоров'я, піклується про неї. Враховуючи, що вони зі [PERSON] проживають разом, ведуть спільне господарство, третя особа вважає, що він має право на визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] з урахуванням його права користування квартирою, у зв'язку з чим, частково підтримуючи зустрічний позов [PERSON], просив виділити йому у користування в квартирі [ADDRESS], в якій він проживає разом зі [PERSON], кімнату площею 12,0 квадратних метрів. У судовому засіданні представники Позивача та Відповідача, а також третя особа [PERSON] свої позовні заяви підтримали та просила їх задовольнити. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Згідно з рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17 квітня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, за [PERSON] було визнано 1/2 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] та 401/2290 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно, за [PERSON] було визнано іншу 1/2 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] та 1889/2290 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS]. (а.с. 130-138) Відповідно до ст. 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. З матеріалів справи вбачається, що ані квартира [ADDRESS], ані квартира [ADDRESS] не обладнані окремими самостійними виходами для двох співвласників, а тому квартири не можуть бути поділені в натурі, у зв'язку з чим позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] про визначення порядку користування квартирами, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. В даному випадку слід виходити з того, що спірні квартири є окремими об'єктами спільної власності Позивача та Відповідача, а тому порядок користування щодо кожної з них має бути визначатись окремо і з урахуванням часток співвласників. За таких обставин запропонований [PERSON] порядок користування квартирами, який передбачає виділення у користування сторонам окремих цілих квартир, не ґрунтується на положеннях чинного законодавства і не відповідає правам співвласників. Крім того, з урахуванням розміру житлової площі квартир, кількості та квадратури кімнат, жодна з квартир не надає змоги визначити порядок користування ними відповідно до часток співвласників у власності на квартири. Так, частці [PERSON] у власності на квартиру [ADDRESS], відповідає житлова площа в розмірі 21,2 кв.м, проте за наявності трьох кімнат з площами 18.2, 12.0 та 12.2 кв. метрів виділити [PERSON] у користування його частку не уявляється можливим. Частці [PERSON] у власності на квартиру [ADDRESS] відповідає житлова площа в розмірі 5,43 кв.м, в той час як найменша кімната у квартирі має площу 10,6 кв.м, що також унеможливлює визначення порядку користування квартирою між співвласниками. Відповідно до ст. 382 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати своє помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно зі статтею 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Враховуючи, що [PERSON] не є співвласником квартири [ADDRESS], в якій проживає з дозволу [PERSON], приміщення квартири, яким він може користуватись, визначається саме нею, а тому вимоги про виділення йому у користування кімнати в квартирі не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed