Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 05 квітня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Подружнє життя із відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, різні характери та уподобання. На підставі цього у них постійно виникали сварки, що призвело до втрати почуттів. Позивач зазначає, що з березня 2016 року шлюбних стосунків вони не підтримують. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позов підтримує, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 квітня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 70 від 05 квітня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, Серія [NUMBER]. (а.с 3). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про її народження, Серія [NUMBER] від 03 травня 2007 року. (а.с 4). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі прізвище «[PERSON]». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому позовну заяву в частині розірвання шлюбу та залишення позивачу прізвища «[PERSON]» можливо задовольнити. Вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов'язаних з наданням правової допомоги, задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Так, наявна в матеріалах справи квитанція не може вважатись належним документальним підтвердженням, здійснення позивачем таких витрат. Суд не може вважати квитанцію № 865465 на суму 350 гривень, виданою адвокатом Середенко В.А., такою яка видавалася за правову допомогу, оскільки ніяких підтверджень того, що позивач сплатила дану суму адвокату, суду не надано. Разом з тим, згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А від так, з відповідача на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову, відповідно до квитанції № 25 від 25.11.2016 року. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial