Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» (далі - відповідач) про стягнення процентів за договором банківського вкладу та 3% річних. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що 22.03.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 262/2012-222 банківського вкладу «Ювілейний» в доларах США із щомісячною сплатою процентів в сумі 32000,00 доларів США на термін з 22.03.2012 року по 22.11.2013 року зі сплатою процентів у розмірі 7,7 % річних. Позивачем внесено 22.03.2012 року грошові кошти в сумі 32000,00 доларів США. Співробітниками відповідача було підроблено заяву про дострокове повернення вкладу від 06.08.2013 року в сумі 32000,00 доларів США та заяву на видачу готівки від 09.08.2013 року на суму 31899,08 доларів США, в результаті чого співробітниками відповідача незаконно вилучені грошові кошти позивача за вищезазначеним договором. 08.07.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір №222D-379171 банківського вкладу «Літній» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (400 днів) на термін з 08.07.2013 року по 12.08.2014 року на суму 8538,00 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 8,5 % річних. Позивачем внесено 08.07.2013 року грошові кошти в сумі 8538,00 доларів США. Співробітниками відповідача було підроблено заяву про дострокове повернення вкладу від 06.08.2013 року в сумі 7000,00 доларів США та заяву на видачу готівки від 09.08.2013 року на суму 7011,89 доларів США, в результаті чого співробітниками відповідача незаконно вилучені грошові кошти позивача за вищезазначеним договором. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.09.2015 року стягнуто з відповідача на користь позивача суми боргу за вищевказаними договорами у розмірі 39011,89 доларів США. 28.10.2015 року відповідач виконав дане рішення та перерахував позивачу кошти. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь проценти за банківськими вкладами в загальній сумі 6287,68 доларів США та 3% річних в порядку ст.. 625 ЦК України в загальній сумі 2404,83 доларів США, що в загальній сумі становить 8692,51 долара США, а також суму судового збору. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. До матеріалів справи долучено заперечення проти позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.09.2015 року, позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення боргу - задоволено. Вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на користь [PERSON] суму вкладів у розмірі 39011 /тридцять дев'ять тисяч одинадцять/ дол. 89 центів США., що за курсом НБУ станом на день подання позовної заяви про зменшення позовних вимог становить 916073 /дев'ятсот шістнадцять тисяч сімдесят три/ грн. 30 коп. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на користь держави судовий збір у розмірі 3654 /три тисячі шістсот п'ятдесят чотири/ грн. 00 коп. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст. 61 ЦПК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (ч. 1 ст. 1060 ЦК України). За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника (ч. 2 ст. 1060 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Позивач зазначає, що відповідачем рішення суду від 26.05.2015 року виконано 28.10.2015 року, а тому відповідач повинен сплатити відсотки, передбачені договорами - 7,7% та 8,5% за період х 09.08.2013 року по 28.10.2015 року, а також 3% річних в порядку ст.. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання щодо повернення банківського вкладу за період з 09.08.2013 року по 28.10.2015 року. Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.04.16 № 234 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) 05.04.2016 року було прийнято рішення № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб у Державному ощадному банку України гарантуються державою, а на вклади фізичних осіб у комерційних банках поширюється дія Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», який, зокрема, визначає порядок відшкодування вкладів вкладникам банків-учасників (тимчасових учасників) Фонду. Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів (ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України). В правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15 зазначено, що згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Суд ці положення Закону не врахував, не звернув уваги на те, що з 3 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку. На момент ухвалення рішення судом першої інстанції (7 квітня 2015 року) у банк вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За захистом своїх порушених прав позивач звернувся до суду 06.11.2015 року, проте, на час вирішення справи в ПАТ «КБ «Хрещатик» запроваджено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює задоволення його позовних вимог, враховуючи вимоги ст. 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Outcome: dismissed