Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

У листопаді 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, в обґрунтування якого послався на те, що 10.01.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], який, згідно паспортних даних, на день укладання договору був зареєст-рований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с.Олександрівка, вул.Київська, 23, укладено кредитний договір № б/н, що складається із Заяви, Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами банку, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 25000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та зобовязався погашати заборгованість за кредитом, проценти за його використання у розмірі 30,00\~% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а також здійснювати інші платежі та комісії на умовах визначених цим договором. На підставі того, що [PERSON] порушив умови кредитного договору і не виконав свої зобовязання по договору, у нього станом на 28.10.2014 року існує прострочена заборгованість в розмірі 61793,57 гривень, яку він у добровільному порядку не сплачує, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує /а.с.46/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, через оголошення в газеті «Одеські вісті» №27 від 21.03.2015 року, про причини неявки суд не повідомив. За зазначених вище обставин, суд, зі згоди представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встанов-лених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позико-давець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом установлено, що 10.01.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, що відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання і складається із Заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами банку /а. с.7,8-9,10-33/. Відповідно до п.п.2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг [PERSON] зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, проценти за його використання, а також оплачувати комісії на умовах визначених цим Договором. Однак, зазначені вище умови кредитного договору [PERSON] не виконує, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 28.10.2014 року складає у загальному розмірі 61793,57 гривень, із яких: заборгованість за кредитом 44798,50 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 13576,33 гривень; а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) -500,00 гривень; штраф (процентна складова) 2918,74 гривень /а.с.5-6/. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконан-ня з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, виходячи з установленого в судовому засіданні неналежного виконання відповідачем зобовязань по кредитному договору № б/н від 10.01.2014 року, суд прийшов до висновку, що предявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі й договірних відносинах між сторонами, які прописані в кредитному договорі і є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № BO1S1B0NPP від 11.11.2014 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 617,94 гривень та оплатив оголошення у пресі згідно рахунку №418 від 12.03.2015 року в розмірі 120.00 грн. /а. с. 39,57/. На підставі викладеного,

Outcome: approved