Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У листопаді 2013р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 03.03.2008 року між ними та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 2524,46 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам ( «Розстрочка» «Стандарт») складає між ним та Банком договір. Відповідач умови договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.10.2013р. має заборгованість у сумі 17815,07грн., яка складається з заборгованості за пенею - 16490,54грн., штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина), 824,53грн. (процентна складова). Позивач, посилаючись на ст.ст. 526,527,530,1054 ЦК України просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також стягнути судові витрати. Представник позивача Бучакчийський С.В. ( за довіреністю) в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. У разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином через засоби масової інформації (а.с.32). Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не подав. Суд, на підставі ст.169 ЦПК України, за згодою позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 03.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту. У заяві позичальника №К3XRRX01640044 від 03.03.2008р. останній надав свою згоду на те, що ця Заява разом з запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір (а.с.4) . З заяви позичальника (а.с.4) вбачається, що він отримав в Приватбанку кредитні кошти у сумі 2524,46 грн. на придбання товару, а також 96,89 грн. на сплату страхового платежу, единоразової винагороди за надання фінансового інструмента у розмірі 404,60 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 68,16 грн. Кредит був наданий на строк до 03.03.2009року. За умовами договору позичальник зобов'язався сплачувати банку проценти за користування кредитними коштами у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісяця у період з 1 по 5 число вносити щомісячний платіж у сумі 292,65 грн. За умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с.5-7), а саме п.5.1 і п.5.3 передбачено право банку нараховувати пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, визначеного в п. 3.2.2., 3.2.3 жоговору. але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу, та обов'язок позичальника при порушенні ним строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Пунктом 5.5 Умов сторони встановили термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів тривалістю 5 років. Можливість зміни тривалості позовної давності у бік її збільшення встановлена ст. 259 ЦК України. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, відповідно до п.4 ст. 267 ЦК України, застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір споживчого кредитування. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач просить стягнути з відповідача нараховану і несплачену ним пеню за період з 01.05.2008р. по 31.10.2013р. у сумі 16490,54 грн., а також штрафи у розмірі 500 грн. та 824,53 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.3) станом на 31.10.2013р. вбачається, що остання заборгованість за простроченим тілом кредиту була виставлена 12.08.2011р. і станом на 18.08.2011р. вона була погашена., а заборгованість за процентами була погашена 25.08.2011р. Однак після цієї дати позивач продовжував нараховувати пеню, хоча прострочених платежів, на які вона нараховується згідно з п.5.1 договору, не було. Таким чином суд приходить до висновку, що стягненню підлягає сума пені, яка була нарахована станом на 25.08.2011р., з вирахуванням суми сплаченої пені, а саме у розмірі 13551,57 грн. Що стосується вимог про стягнення штрафів, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Позивачем заявлені вимоги про стягнення, відповідно до п.5.3 Умов, штрафу у розмірі 500,00 грн. і 824,53 ( 5% від суми заборгованості) Так, згідно з 5.3 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 грн. і 5% від суми заборгованості. Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені, а також штрафів за прострочення сплати пені, переконливо свідчить про безпідставне намагання застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність, що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК. Відповідно до ст.549 ЦК пеня і штраф як різновид неустойки обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. З огляду на ці припису Закону, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути компенсацію витрат на оплату судового збору у розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial