Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 17.11.2012 на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Під час оформлення права на субсидію в управлінні праці та соціального захисту населення Уманської міської ради вона дізналась, що в її квартирі зареєстрована стороння їй особа [PERSON] . [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 2004 року, але не проживав та не проживає по даний час, у зв`язку з чим втратив право на користування квартирою внаслідок його відсутності без поважних причин понад встановлений законом термін. Оскільки за вищевказаною адресою відповідач не проживає, у неї виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, отримання субсидії, чим об`єктивно порушуються її права, тому вона змушена звернутися за захистом до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, 23.12.2021 подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, ним не поданий відзив. За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 17 листопада 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2-3985. Відповідно до розпорядження № 16-р від 19.02.2016 «Про перейменування вулиць та провулків міста Умані» вулицю Ленінської Іскри перейменовано на вулицю Успенська. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується Актом № 48 від 08.07.2021 та відповіддю за вих. № 01/01-20/8257/01/7245 від 30.07.2021 Виконавчого комітету Уманської міської ради на запит суду. Відповідач [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою реєстрації в квартирі [ADDRESS] з 2004 року. Зазначене підтверджується Актом № 48 від 08.07.2021 за підписом голови квартального комітету № 8 Іщенко Л.Л. та сусідів. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Під час\~розгляду справи\~встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрований в\~квартирі [ADDRESS] ,\~але не\~проживає за\~цією адресою понад 17 років. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Тому позов належить задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, який сплатила позивач при зверненні до суду, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved