Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

У листопаді 2016 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача 1 Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ «СК «Альфа-Гарант», відповідача 2 [PERSON] , в якому просив ухвалити рішення про солідарне стягнення з відповідачів суми страхового відшкодування в розмірі 201 857,25 грн. та суми витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 08 листопада 2014 р. о 01-30 год. на 179 км Київ-Одеса Маньківського району Черкаської області, відповідач 2, керуючи автомобілем марки Рено Преміум, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом марки Трейлер, д.н.з. [NUMBER] , не врахувавши дорожньої обстановки, технічного стану транспортного засобу, особливостей вантажу, не вибравши безпечної швидкості, допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем марки Даф, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом SCHMITZ Cargobull, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1. Правил дорожнього руху, за що ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність. На місце дорожньо-транспортної пригоди були викликані співробітники ДАІ, які зафіксували дорожньо-транспортну пригоду, про що її учасникам видано відповідні довідки. Окрім того, вказані обставини встановлені постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 березня 2015 р. у справі № 509/1032/15. Згідно з ремонтною калькуляцією від 18.09.2015 р. ремонт належного позивачу транспортного засобу, який зазнав пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди склав 201 857,35 грн. На час дорожньо-транспортної пригоди відповідальність заподіювача шкоди [PERSON] була застрахована відповідачем 1 згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії [NUMBER] від 18.02.2014 р. У строк, передбачений законом, позивач в одному примірнику подав страховику заяву про виплату страхового відшкодування, додатково надавши ряд інших необхідних документів. Вказана заява залишена відповідачем 1 без належного реагування. При цьому, відповідачем 1 взагалі заперечується отримання у 2015 р. від позивача заяви про виплату страхового відшкодування. 03 травня 2016 р. позивач повторно подав до відповідача 1 заяву про виплату страхового відшкодування. Рішенням відповідача 1 від 01 липня 2016 р. позивачу відмовлено у здійсненні страхового відшкодування, у зв`язку з пропуском строку подання заяви про страхове відшкодування. Вважаючи такі дії відповідачів неправомірними, позивач на підставі ст. 1188, 1166, 1194 ЦК України просив задовольнити позов у заявлений ним спосіб. Ухвалою суду від 16 грудня 2016 р. відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду на 03 лютого 2017 р. (а.с. 31). Ухвалою суду від 01 березня 2017 р., занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування у відповідача 1 матеріалів страхової справи та зобов`язано відповідача 1 надати судом належним чином завірені копії документів щодо факту звернення позивача до страхової компанії (а.с. 79-81). Також в судовому засіданні 01 березня 2017 р. представником відповідача [PERSON] до матеріалів справи подані заперечення на позов. Вказує, що позивачем пропущений встановлений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк в один рік з моменту дорожньо-транспортної пригоди на подання заяви про страхове відшкодування, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Посилання позивача на винність [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є помилковими, оскільки постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 березня 2015 р. провадження у справі № 509/1032/15 закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Таким чином вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не встановлена. Посилаючись на положення чинного законодавства, представник відповідача заперечує розмір визначеного позивачем згідно ремонтної калькуляції відшкодування. Вказує на безпідставність вимог позивача щодо стягнення розміру страхового відшкодування з [PERSON] як фізичної особи. Також зазначає про безпідставність вимог позивача щодо солідарного стягнення розміру страхового відшкодування з відповідачів (а.с. 52-78). У судовому засіданні 22 березня 2017 р. представниками сторін до матеріалів справи долучено додаткові докази у справі (а.с. 82-101, 102-105). Ухвалою суду від 22 березня 2017 р., занесеною до протоколу судового засідання, у зв`язку з неналежним повідомленням відповідача 2 про день, час, місце розгляду справи, судом відновлено судовий розгляд справи та оголошено перерву до 19 квітня 2017 р. (а.с. 106-107). У зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про витребування з Овідіопольского районного суду Одеської області копії матеріалів справи № 509/1032/15-п про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП, у судовому засіданні оголошено перерву до 07 червня 2017 р. (а.с. 111, 113). 19 травня 2017 р. з Овідіопольского районного суду Одеської області судом отримано матеріали справи № 509/1032/15-п, відносно [PERSON] Ухвалою суду від 07 червня 2017 р. задоволено клопотання представника позивача та у справі призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Витрати на проведення експертизи покладено на позивача. До отримання висновку експерта провадження у справі зупинено (а.с. 123). 12 вересня 2017 р. до суду з експертної установи надійшло клопотання експерта про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи, копії якого направлені сторонам у справі (а.с. 129-130, 131) 24 листопада 2017 р. до суду з експертної установи надійшло повідомлення про неможливість надання висновку (а.с. 133, 134-135). 29 травня 2018 р. матеріали справи повернулися не адресу суду без виконання ухвали суду про призначення у справі судової автотехнічної експертизи, оскільки станом на 07 травня 2018 р. вимоги клопотання експерта не виконані, витрати по проведенню експертизи, які покладені на позивача - [PERSON] , не сплачені (а.с. 146-148). Ухвалою суду від 31 травня 2018 р. провадження у справі поновлено, справу призначено до судового розгляду на 03 вересня 2108 р. (а.с. 152). 06 червня 2018 р. представники позивача [PERSON] - адвокат Георгієва І.П., адвокат Деревянко М.О. подали до суду заяви про розгляд справи без участі адвокатів (а.с. 157, 158). 3 вересня 2018 року на виконання положень п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року у справі проведено підготовче засідання та розгляд справи призначено на 05 лютого 2019 р. (а.с. 160). Будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи сторони чи їх представники в судове засідання не з`явились. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи Овідіопольского районного суду Одеської області № 509/1032/15-п, відносно [PERSON] , повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 08 листопада 2014 р. о 01-30 год. на 179 км Київ-Одеса Маньківського району Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного на праві власності позивачу автомобіля марки Даф, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом SCHMITZ Cargobull, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобілем марки Рено Преміум, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом марки Трейлер, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача 2 (матеріали справи Овідіопольського районного суду Одеської області № 509/1032/15). У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження (матеріали справи Овідіопольського районного суду Одеської області № 509/1032/15). Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 березня 2015 р. провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно [PERSON] закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності (матеріали справи Овідіопольського районного суду Одеської області № 509/1032/15). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Разом з тим, постановою Овідіопольського районного суду Одеської області не встановлена вина відповідача [PERSON] З вказаного питання судом призначалась автотехнічна експертиза, яка не була проведена через її неоплату позивачем. Таким чином питання про винуватість відповідача у пошкодженні автомобіля позивача на час розгляду справи в суді не вирішене. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається з матеріалів справи на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача 2 - [PERSON] була застрахована відповідачем 1, що підтверджується договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії [NUMBER] від 18.02.2014 р. (а.с 103). Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У п. 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону в редакції, чинній на момент дорожньо-транспортної пригоди, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви. Згідно зі ст. 36.2 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження з ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Враховуючи вказані положення закону, позивач або водій [PERSON] , який на час дорожньо-транспортної пригоди керував належним позивачу транспортним засобом, в строк до 18 грудня 2014 р. мали подати до відповідача 1 заяву про виплату страхового відшкодування. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що ним дотримано вказані строки та вимоги закону щодо подання необхідних додатків до заяви. Разом з тим, зазначені обставини спростовуються листом відповідача 1 від 22 березня 2017 р. № 03/1025, адресованого суду, згідно з яким 10 листопада 2014 р. до відповідача 1 надійшло повідомлення водія [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду. Оскільки, ні від позивача, ні від [PERSON] заяви про виплату страхового відшукування не надходило, то 28.07.2015 р. на адресу [PERSON] (так як тільки його адреса була відома) страховою компанією було направлено листа вих. № 12/2660 з проханням надати заяву з банківськими реквізитами на ім`я власника пошкодженого транспортного засобу [PERSON] , копію його паспорта та довідки щодо присвоєння ідентифікаційного номера платника податків. Заява про страхове відшкодування подана позивачем до відповідача 1 лише 06 червня 2016 р. До 06 червня 2016 р. жодних заяв про виплату страхового відшкодування на виконання вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як від позивача, так і від водія [PERSON] до страхової компанії не надходило (а.с. 102). Пунктом 37.1.4 ст. 37 Закону передбачено, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Листом від 01 липня 2016 р. № 12/2558 відповідач 1 повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, в зв`язку з пропуском останнім строку подання заяви на відшкодування (а.с. 19). При цьому, позивач не надав суду належних доказів подання ним заяви страховику про виплату страхового відшкодування у встановлені законом строки. З огляду на досліджені судом наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позові про стягнення з відповідача 1 страхового відшкодування у зв`язку з пропуском позивачем річного строку для подання заяви про виплату страхового відшкодування та з відповідача [PERSON] , у зв`язку з відсутністю доказів винуватості останнього у пошкодження автомобіля позивача. Також суд зазначає, що в позовній заяві ставиться питання про солідарне стягнення з відповідачів страхового відшкодування в розмірі 201 857,35 грн. Разом з тим, такі вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України солідарну відповідальність перед потерпілими несуть особи, які спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 особи вважаються такими, що спільно завдали шкоди, якщо вони завдали неподільну шкоду взаємопов`язаними сукупними діями або діями, поєднаними одним наміром. Солідарний характер відповідальності осіб, які спільно завдали шкоди, пояснюється неподільністю результату їх шкідливих діянь та необхідністю створення умов для відновлення порушених прав потерпілого. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу) позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed