Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У листопаді 2012 року ТОВ «Імпульс-Миколаїв» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики від 01.06.2012 року, що був укладений між сторонами. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що відповідач не виконав вимог укладеного договору та не повернув у встановлені строки обумовлену грошову суму, при цьому в позасудовому порядку врегулювати спір не вбачається можливим, за такого, просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач [PERSON] та його представник в останнє судове засідання не з'явились, про поважні причини своєї неявки суду не повідомили, проти заявлених вимог заперечували. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого позивач передав відповідачеві грошові кошти у загальному розмірі 5 000грн. строком на один місяць. На підтвердження факту передачу вказаної суми коштів складено видатковий касовий ордер від 13.06.2012 року, де в графі «підпис одержувача» є підпис відповідача та його прізвище. Разом з тим, судом встановлено, що починаючи з жовтня 2010 року по квітень 2011 року сторони перебували у трудових відносинах, де [PERSON] працював на ТОВ «Імпульс-Миколаїв» на посаді торгового агенту, що підтверджується копією трудової книжки відповідача. Так, представник відповідача у наданих до суду запереченнях зазначав, що вищевказаний договір не є дійсним, оскільки [PERSON] такого договору не підписував, натомість ним були підписані пусті бланки при прийомі на вищевказану посаду, в якості гарантії від присвоєння коштів. Проте, суд критично оцінює надані представником відповідача заперечення, оскільки належних доказів на підтвердження викладених обставин суду надано не було, крім того, посилання представника відповідача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються доказами наявними в матеріалах справи. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк, що встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд, проаналізувавши та надавши оцінку доказам наявним в матеріалах справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: approved