Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

у липні 2014 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про зобов'язання вчинити певні дії. (а.с. 118) В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 23 листопада 2000 року був розірваний шлюб між сторонами у справі. Згідно свідоцтва про право власності на житлове приміщення від 05.05.1999 року сторони у справі та їх спільний син [PERSON] є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. 21 листопада 2000 року рішенням Московського районного суду м. Києва визначно порядок користування зазначеною квартирою, зокрема позивач отримав у користування житлову кімнату, площею 17,4 кв.метри, відповідач разом з сином - житлові кімнати, площею 11,7 та 11,6 кв.метрів. 11 вересня 2002 року між сторонами у справі був укладений договір завдатку, за умовами якого відповідач зобов'язувалася продати позивачу належні їй та їх сину частки в квартирі за 13 000 доларів США. Позивач зазначає, що він в якості завдатку передав [PERSON] 8 000 доларів США, що зафіксовано в договорі. 09 грудня 2002 року позивач направив відповідачу телеграму з вимогою укласти договір купівлі-продажу кватири, однак відповідач проігнорувала зазначену вимогу та відмовилася оформлювати продаж шляхом укладення договору купівлі-продажу, а також відмовилася повертати суму завдатку. На думку позивача, договір містить в собі ознаки як договору про завдаток, так й попереднього договору, оскільки він містить в собі зобов'язання сторін у продовж певного строку укласти основний договір, а саме договір купівлі-продажу квартири. Тому, на думку [PERSON], у відповідача існує зобов'язання укласти з ним договір купівлі-продажу квартири на умовах, визначених договором. Оскільки відповідач не використала своє право на відмову від договору шляхом сплати позивачу визначеної договором й законодавством суми, позивач просить зобов'язати [PERSON] передати йому 2/3 житлового приміщення, розташованого за адресою6 [ADDRESS], шляхом укладення договору купівлі-продажу на умовах, визначених договором завдатку від 11.09.2002 року, укладеного між сторонам у справі. Також позивач просить зобов'язати його після укладення з [PERSON] договору купівлі-продажу 2/3 вказаного житлового приміщення сплатити [PERSON] залишок вартості майна, що становить гривневий еквівалент 5 000 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату сплати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач та її представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти їх задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначає, що позивач порушив умови договору завдатку, не сплативши [PERSON] 5 000 доларів США. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України). Відповідно до вимог, встановлених статтею 657 ЦК України, до договорів купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, вони мають укладатися у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення (ст. 658 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1988 року по 2000 рік. (а.с. 10) [INFO] у них народився син [PERSON]. (а.с. 10) [PERSON], [PERSON] та їх син [PERSON] є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 травня 1999 року. Рішенням Московського районного суду м. Києва від 21 листопада 2000 року задоволено позов [PERSON] Постановлено визначити порядок користування квартирою, розташованою за адресою: м Київ, [ADDRESS], за яким виділити [PERSON] та неповнолітньому [PERSON], 1997 року народження, житлову кімнату, площею 11,6 кв.метрів, та житлову кімнату, площею 11,7 кв.метрів. Додатковим рішенням Московського районного суду м. Києва від 26 січня 2001 року в користування [PERSON] виділено житлову кімнату, площею 17,4 кв.метри. (а.с. 8, 9) 11 вересня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір завдатку, за умовами якого [PERSON] передав завдаток в сумі 8 000 доларів США [PERSON] в рахунок оплати вартості квартири № [ADDRESS]. Згідно п. 2 вказаного договору [PERSON] отримала завдаток в сумі 8 000 доларів США від [PERSON] та зобов'язувалася у випадку невиконання з її боку договору або відмови від оформлення договору купівлі-продажу в строк до 11 грудня 2002 року вказаної в п. 1 квартири виплатити [PERSON] подвійну суму завдатку, у випадку непідписання договору купівлі-продажу за вини [PERSON] - сума завдатку залишається у [PERSON] Згідно п.. 3 вказаного договору завдаток є частиною вартості квартири, яка становить 13 000 доларів США та ї кінцевою вартістю 2/3 частин квартири. (а.с. 124) Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Посилаючись на зміст вказаного договору завдатку від 11 вересня 2002 року, а також на те, що [PERSON] не використала своє право на відмову від договору шляхом сплати йому визначеної договором й законодавством суми, [PERSON] просить зобов'язати [PERSON] передати йому 2/3 житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], шляхом укладення договору купівлі-продажу на умовах, визначених договором завдатку від 11.09.2002 року, укладеного між сторонам у справі. Також позивач просить зобов'язати його після укладення з [PERSON] договору купівлі-продажу 2/3 вказаного житлового приміщення сплатити відповідачу залишок вартості майна, що становить гривневий еквівалент 5 000 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату сплати. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому, статтями 6 та 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Крім того, як визначає п. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З позовними вимогами про стягнення суми авансу за договором завдатку від 11.09.2002 року [PERSON] до суду не звертався. [PERSON] на даний час є повнолітнім. Вимог до нього, як співвласника квартири [ADDRESS], позивач [PERSON] не заявляв. Зважаючи на передбачену законом свободу договору, тобто можливість відповідача відмовитися від підписання договору, умови якого, на його думку, є вкрай невигідними для нього, а також зважаючи на те, що [PERSON], 1997 року народження, набув повноліття, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на вимогах закону, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed