Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання недійсним договору дарування 2/5 частки квартири [ADDRESS], реєстраційний №1199 від 29.05.2014 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Медведенко Г.В., яка зазначена у позові третьою особою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у травні 2014 року [PERSON] з відповідачем [PERSON] домовилися про укладення договору позики грошових коштів, відповідно до якого [PERSON] позичив [PERSON] гроші у розмірі 400 200 грн. При цьому [PERSON] поставив [PERSON] умову, що у якості гарантії повернення коштів [PERSON] обов'язково повинен тимчасово, до виконання ним зобов'язання, подарувати [PERSON] частку квартири. Перебуваючи впевненим, що вказаний варіант є єдино можливим засобом забезпечення зобов'язання, [PERSON] погодився на вказані умови, хоча не мав на меті перехід права власності на частку своєї квартири до [PERSON] і розцінював це виключно як засіб забезпечення зобов'язань за договором. 29.05.2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарував [PERSON] 2/5 частки своєї квартири [ADDRESS], реєстраційний № 1199. Дарунок було оцінено сторонами в суму 409 008 грн. Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В.. Одразу після завершення процедури реєстрації вказаного договору, 29.05.2014 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив [PERSON] 400 200 гривень. При цьому [PERSON] завірив [PERSON] про те, що після повернення останнім запозичених коштів він поверне [PERSON] частку його квартири у власність. Позивач вказує на обставини, що обумовили необхідність негайного оформлення такого договору позики. Позивач після початку бойових дій у м. Харцизьку Донецької області, де він мешкав, переїхав до м. Одеса, де купив 2/5 частки зазначеної квартири і став там проживати зі своєю дружиною. Після зростання небезпеки у Донецькій області, до м. Одеси переїхали і його батьки. Вказане підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Оскільки особистих коштів після придбання квартири у Позивача вже не було, та у зв'язку з тим, що після переїзду до м. Одеса Позивач та його батьки не могли одразу влаштуватися на роботу, він домовився з Відповідачем про отримання від нього позики для облаштування переїзду батьків, перевезення їх особистого майна, оренди для батьків житла. В день укладання угоди Відповідач наполіг на укладанні саме договору дарування та в обмін на це позичив вказані грошові кошти. У квітні 2016 року позивач повернув [PERSON] грошові кошти у повному обсязі, але, незважаючи на домовленості про повернення 2/5 частки квартири [ADDRESS] у власність [PERSON], [PERSON] не вчиняє ніяких дій щодо переоформлення на [PERSON] права власності на вищевказану квартиру. Позивач вважає, що договір дарування 2/5 частки квартири [ADDRESS], реєстраційний № 1199 є недійсним, оскільки правова природа та правові наслідки укладеного договору не відповідали його внутрішній волі. Не будучи спеціалістом в галузі права, він розумів договір дарування у сукупності з договором позики, як такий, що є забезпеченням виконання ним зобов'язання - повернути запозичені кошти. Позивач стверджує, що не мав наміру остаточно позбавлятися права власності на частку квартири, що відповідало його домовленості з Відповідачем. Позивач також зазначив, що його розуміння укладеного договору дарування квартири у сукупності з договором позики, як гарантії забезпечення зобов'язання, підкріплювалося і поведінкою Відповідача, який фактично не користується і не користувався ніколи часткою вказаної квартири. У останнього не має ключів від квартири, він не переоформив на себе особисті рахунки на сплату комунальних послуг, не завіз до квартири особистих речей. У цій квартирі продовжує мешкати Позивач з родиною та знаходяться його особисті речі. Відповідач ніколи не пред'являв до Позивача будь-яких претензій стосовно того, що він реально бажає користуватися та розпоряджатися квартирою. Наразі, Позивач через помилково укладений договір дарування не може реалізувати свої права власника та розпорядитися часткою вказаної квартири. З урахуванням вказаних обставин,

Outcome: dismissed