Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить суд: -встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю з [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] з 06 грудня 1996 року по день смерті; -визнати за [PERSON] право на 1/2 частку трикімнатної квартири загальною площею 64,60 кв.м., житловою 39,10 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Короткий зміст позовних вимог В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 06 грудня 1991 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Роганською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 168. Дружина від попереднього шлюбу мала сина - [PERSON] , [INFO] . Після одруження позивач разом з дружиною та пасинком проживали однією сім`єю та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (після 12 травня 2016 року назва змінена на «Докучаєвське») Харківського району Харківської області. 23 січня 1998 року вищевказана квартира була приватизована на всіх членів сім`ї у рівних частках, відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації 23 січня 1998 року видано свідоцтво про право власності на житло реєстровий № 110/28-17-02-98. [INFO] дружина позивача - [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/3 частки спірної квартири. Позивач та мого пасинок - [PERSON] були єдиними спадкоємцями за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, а оскільки на час смерті вони були зареєстровані всі разом, позивач та син померлої дружини прийняли спадщину у рівних частках - по 1/6 часки квартири кожний. Проте, [PERSON] , не встиг оформити спадщину після смерті матері, оскільки [INFO] він помирає. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з 1/3 частки спірної квартири, набутої у власність у порядку приватизації житла, а також право на прийняття 1/6 частки цієї квартири у порядку спадкування після смерті матері. Станом на час смерті пасинка, позивач мешкав з померлим однією сім`єю майже тридцять років, разом вели господарство, були пов`язані спільним побутом, взаємними правами та обов`язками, проживали та були зареєстровані за однією адресою, були співвласниками нерухомого майна. У встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті пасинка. Проте, нотаріусом повідомлено позивача про те, що для вирішення питання можливості оформлення його спадкових прав на частку в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] пропонується звернутись до суду, оскільки відсутні документи, що стверджують безспірним порядком факт наявності у позивача підстав для закликання до спадкоємства, згідно ст. 1264 ЦК України. У зв`язку з необхідністю підтвердити той факт, що позивач є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом він звернувся до суду із вказаним позовом. Позивач вказує, що є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом, оскільки проживав з сином своєї дружини однією сім`єю з 06 грудня 1991 року, утримував його під час неповноліття та надавав матеріальну допомогу після досягнення повноліття. Спадщину після смерті пасинка він прийняв, оскільки постійно проживав та був зареєстрованим з ним за однією адресою та звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 10 липня 2020 року вказаний позов надійшов у провадження судді Шинкарчука Я.А. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2020 року відкрито провадження у даній справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Також даною ухвалою витребувано з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області відомості про те: хто звертався до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини чи про відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] , які на час смерті були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ; чи є відомості про складання від імені [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] заповітів; чи заводилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] , спадкові справи та чи видавалися будь-кому свідоцтва про право на спадщину. 23 вересня 2020 рок від Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області надійшли матеріали на виконання ухвали суду від 16 липня 2020 року. Згідно ухвали суду від 01 жовтня 2020 року закрито підготовче судове засідання у даній справі та призначено розгляд справи по суті. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Від позивача [PERSON] в матеріалах справи міститься заяву, з якій останній просить суд слухати дану справу у відсутність його, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити його задовольнити. Від представника відповідача ? Роганського селищного голови Шевченка Ф. до канцелярії надійшла заява, в якій викладено прохання розглядати справу у відсутність представника Роганської селищної ради та проти позову не заперечує. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини встановлені судом 06 грудня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Роганською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 168 (а.с. 9 том 1). На момент реєстрації відповідного шлюбу, у [PERSON] від попереднього шлюбу мала сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 04 липня 1985 року в м.Харків «Палац новонароджених» (а.с. 10 том 1). У відповідності до свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 січня 1998 року відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації та записаного у реєстрову книгу за №1 реєстр. №110/28-17-02-98, [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с. 11 том 1). Як вбачається з повідомлення КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 30.03.2020 № 2057, за матеріалами поточної інвентаризації квартира за вказаною адресою станом на 16.03.2020 має загальну площу 64,60 кв.м., житлову - 39,10 кв.м. (а.с. 12 том 1). [INFO] [PERSON] померла, про що виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області зроблено актовий запис № 22 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13 том 1). Після її смерті відкрилася спадщина, що складається, зокрема, із належної їй 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено з відповіді Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області за вих.№2758/02-14 від 12.09.2020 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , заведена спадкова справа №198/2020. У шестимісячний строк з дня смерті спадкодавиці до держнотконтори звернувся її чоловік ? [PERSON] із заявою про прийняття спадщини згідно ст.1261 ЦК України. Інші заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до держнотконтори не надходили. Заповіти він імені [PERSON] не посвідчувались. Свідоцтва про право на спадщину після її смерті не держнотконторою видавались (а.с.38-43 том 1). [INFO] помер [PERSON] , про що 27 березня 2020 року виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області зроблено актовий запис № 42 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14 том 1). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається, зокрема, з 1/3 частки спірної квартири, набутої у власність в порядку приватизації житла, а також право на прийняття 1/6 частки цієї квартири у порядку спадкування за частиною третьою статті 1268 ЦК України після смерті його матері ? [PERSON] . Як встановлено з відповіді Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області за вих.№2758/02-14 від 12.09.2020 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , заведена спадкова справа №296/2020. В період з [INFO] по 12 вересня 2020 року до держнотконтори звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , згідно ст.1264 ЦК України. Станом на 12 вересня 2020 року інші заяви про прийняття спадщини та/або про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] до держнотконтори не надходили. Одночасно з цим, держнотконтора вказала, що шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] завершується 26 вересня 2020 року. Заповіти він імені [PERSON] не посвідчувались. Свідоцтва про право на спадщину після його смерті не держнотконторою видавались (а.с.38-43 том 1). З роз`яснень державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховської Л.М. від 25.06.2020 № 1898/02-14 встановлено, що позивачу для вирішення питання можливості оформлення його спадкових прав на частку в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] пропонується звернутись до суду, оскільки відсутні документи, що стверджують безспірним порядком факт наявності у [PERSON] підстав для закликання до спадкоємства, згідно ст. 1264 ЦК України. Згідно довідки виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 03.07.2020 № 01-23-417 (а.с. 16 том 1) та акту депутата Роганської селищної ради Тамаріної В.В. від 07 липня 2020 року (а.с. 17 том 1) встановлено, що [PERSON] на день смерті [PERSON] , померлого [INFO] , проживали разом за адресою: [ADDRESS] , та вели спільне господарство. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1258 ЦК України). Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Правила статті 1264 ЦК України не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК України. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Вказана норма визначає перелік підстав створення сім`ї. Перелік цей не є вичерпним. Підставами створення сім`ї є шлюб (стаття 21 СК України), кровне споріднення, усиновлення (стаття 207 СК України). Також сім`я може створюватися на інших підставах, що не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа можу звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановленні родинних відносин із спадкоємцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальна дії, свідоцтва про право на спадщину. Частинами першою, третьою та п`ятою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до частин першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно частини другої статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи встановлені на підставі наявних в матеріалах справи документів обставини проживання позивача та [PERSON] однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявності на утриманні спільного майна, а також взаємних прав та обов`язків, суд вважає вимоги заяви про встановлення відповідного факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше як п`ять років по день смерті остатнього, обґрунтованими. Судом зазначається, що позивачу встановлення відповідного юридичного факту необхідно для отримання права на спадщину за законом у четверту чергу після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . У зв`язку з викладеним вище, наявні достатні підстави для визнання за [PERSON] права власності на трикімнатну квартиру загальною площею 64,60 кв.м., житловою 39,10 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , якому належало на день смерті у 1/3 частці спірної квартири у відповідності до свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 січня 1998 року відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації та записаного у реєстрову книгу за №1 реєстр. №110/28-17-02-98, а у 1/6 частці в порядку спадкування згідно частини третьої статті 1268 ЦК України, після [PERSON] , померлої [INFO] . Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, здійснивши правову оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд задовольняє вимоги виходячи з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є ефективний, оскільки спрямований на відновлення його, відповідає змісту відповідного права й характеру його обмеження.

Outcome: approved