Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

У липні 2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їй на підставі договору купівлі - продажу належить ? частки будинку [ADDRESS] та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ? частки будинку [ADDRESS] Разом з нею у вищевказаному будинку проживала та була зареєстрована її донька - [PERSON] У вересні 2015 року вона виїхала з вищевказаного будинку. За наведених обставин, враховуючи, що відповідачка не проживає у вказаному житловому приміщенні вже більше трьох років, добровільно знятися з реєстрації бажання не виявляє, а її реєстрація в квартирі, яка належить позивачці, створює перешкоди в реалізації нею своїх прав, як власника майна, вона вимушена були звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи наявна заява, в якій вона просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачки про місце, день та час розгляду справи, та її було повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Втім, [PERSON], не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з'явилась у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до договору купівлі - продажу від 22.06.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого під номером 4378/52 а, власником домоволодіння [ADDRESS], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі під номером 4304, власником 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS], є [PERSON] (а.с.8) З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.12.2014 року № 31323840 [PERSON], є власником ? частини будинку по [ADDRESS] (а.с.10) Відповідно до довідки від 13.07.2018 року, складеної начальником ЦНАП [PERSON], виданої гр. [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], про те, що сумісно з нею за зазначеною адресою зареєстровані: син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO]. (а. с. 11) Відповідно до акту обстеження від 12.07.2018 року, складеного керівником комітету м-ну «Лиманы» [PERSON], у присутності сусідів: [PERSON], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] та [PERSON], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] про те, що [PERSON] з 2015 року по теперішній час не проживає у будинку [ADDRESS] її речі у будинку відсутні. (а.с.12) Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст.ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідач [PERSON], не проживає у буд. [ADDRESS] більше ніж 3 роки, відповідач самостійно покинув зазначений будинок та перестав у ньому проживати, та відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому відповідач [PERSON] має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки її право користування буд. [ADDRESS] перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved