Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, у якій просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 10000 грн та 3 % річних у розмірі 115 грн, а також судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп. і витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] 13.12.2016 року отримав у борг 10000 гривень і зобов`язався повернути їх до 30 грудня 2019 року. Дане стверджується розпискою, яка [PERSON] власноручно написана, та оригінал якої знаходиться у позивача, і свідчить про боргове зобов`язання. У встановлений час, а саме до 30 грудня 2019 року, відповідач не виконав своє зобов`язання, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із позовом. Ухвалою від 13.08.2020 року у справі відкрито провадження, та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. У судове засідання 16.01.2021 року учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представник позивача Остапчук О.О. подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його та позивача відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавав, своїм правом на подачу відзиву не скористався, а тому відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження на підставі письмових матеріалів справи без участі сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, загальний перелік яких визначений у статті 16 ЦК України. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що згідно із розпискою від 13 грудня 2016 року [PERSON] отримав у [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 гривень безвідсотково, та зобов`язався повернути [PERSON] вказані кошти до 30 грудня 2019 року. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону, який є обов`язковим для виконання сторонами і вимогами законодавства. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але і факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України та частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві кошти у строк та в порядку, що встановлений договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві коштів. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] позичив у [PERSON] 10000 гривень, про що власноручно написав розписку від 13 грудня 2016 року, написання і підписання якої жодним чином не спростовано, з терміном повернення до 30 грудня 2019 року, проте на час розгляду справи кошти не повернуті, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача основної суми боргу та 3 процентів річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 840,80 грн понесеного судового збору при зверненні до суду, оскільки позов задоволено повністю. Крім того позивач просив стягнути із відповідача 2000 гривень судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката суду надано договір про надання правової допомоги від 01.05.2020 року, укладеного між адвокатом Остапчуком О.О. та позивачем [PERSON] та акт приймання - передачі наданих послуг на суму 2000 гривень із розрахунком витрат за надання правової допомоги. Тому із врахуванням наданої правничої допомоги позивачу адвокатом Остапчуком О.О., та зокрема складності справи, надання консультацій, ознайомлення із матеріалами, підготовки та подання позовної заяви, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача 2000 гривень на користь позивача як витрат на правничу допомогу адвоката. На підставі викладеного,

Outcome: approved