Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом, в якому просить стягнути з відповідача, на її користь,нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.12.2015 року по 01.07.2016 року в розмірі 19651,31 грн, а також 655,59 гривень заборгованість за прострочення виконання забов»язань з урахуванням індексу інфляції та моральну шкоду в сумі 2000 гривень. В обґрунтування позовних вимог, позивачка вказала, що вона працювала малярем третього розряду в заготовчо-сварочному цеху в ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури». 23.11.2005 р. нею була освоєна суміжня професія стропальщика другого розряду. 10.03.2011 р. їй було встановлено четвертий розряд маляра. У 2011 р. ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури» було перетворено в КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія» (далі - КТ «ЗЗВА»), 01.08.2015 р. її було переведено в сварочно-збірне виробництво маляром четвертого розряду. Таким чином, з 2003 р. по теперішній час вона працює у вищезазначеному товаристві на посаді маляра. Проте, починаючи з кінця 2015 року КТ «ЗЗВА» неодноразово здійснював заборгованість по заробітній платі. Так, замість нарахованої за грудень 2015 р. заробітної плати у розмірі 6094,44 грн., вона отримала лише 1192,08 грн.; за січень 2016 р. замість 4349,14 грн. я отримала 1138,49 грн.; за лютий 2016 р. замість 5516,12 грн. отримала 4214,55 грн.; за березень 2016 р. замість 6390,14 грн. отримала 1746,08 грн.; за квітень 2016 року замість 4126,90 грн. отримала - 804,74 грн., за травень 2016 р. замість 2820,51 грн. отримала 550 грн. Отже, починаючи з грудня 2015 р. по травень 2016 року КТ «ЗЗВА» має заборгованість щодо виплати позивачу заробітної плати в сумі 19651,31 грн. Наявність вищевказаної заборгованості підтверджується довідкою про доходи від 04.07.2016 р., виданою КТ «ЗЗВА». У зв»язку з протиправними діями відповідача та порушенням прав позивача, позивачці завдано моральну шкоду, яку вона також просить стягнути у судовому порядку. Розмір моральної шкоди, позивачка оцінює о 2000 гривень. Згодом позивач уточнила позовні вимоги, та просить суд стягнути з відповідача на її користь: - заборгованість з по заработній платі в розмірі 21125,73 гривні, яка виникла у період часу з грудня 2015 р. по липень 2016 року в сумі 21125,73 грн. - заборгованість за прострочення виконання забов»язань з урахуванням індексу інфляції у розмірі 388,59 гривень. - моральну шкоду в сумі 1500 гривень. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача не заперечувала проти фактичних обставин позову, просить суд відмовити позивачу в частині стягнення моральної шкоди, а в частині основного боргу задовольнити частково. Суд, зясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи\~\~докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного: Відповідно до положень\~статті 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1\~ст.233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Встановлено, що [PERSON] працювала малярем третього розряду в заготовчо-сварочному цеху в ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури». 23.11.2005 р. нею була освоєна суміжня професія стропальщика другого розряду. 10.03.2011 р. їй було встановлено четвертий розряд маляра. 01.08.2015 р. її було переведено в сварочно-збірне виробництво маляром четвертого розряду. Таким чином, з 2003 р. по теперішній час вона працює у вищезазначеному підприємстві на посаді маляра. Факт і строки трудових правовідносин з Відповідачем підтверджуються записами в трудовій книжці. Відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч.1\~ст.21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Доведено, що відповідач за період з грудня 2015 року по липень 2016 року не виплатив позивачу нараховану заробітну плату, яка складає 21125,73 гривень, що підтверджується довідкою, Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і компанія», від 06.09.2016 року №2/44-135. Крім того, згідно з ПОРЯДКОМ проведення компенсації громадян втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати затвердженим КМУ від 21 лютого 2001 р №159, відповідач повинен сплатити на користь позивача компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, який згідно, з розрахунком зробленим відповідачем, складає 388,59 гривень, який розраховано наступним чином: В липні 2016 року виплачена заборгованість за грудень 2015 р,-1300 гри., нараховано компенсації згідно н.№ 284 від 18.07.06.2016 року в сумі64,35 1300 * 4,95% (1,009*0,996* 1,01 * 1,035* 1,001*0,998* 100-100) В серпні 2016 року виплачена заборгованість за грудень 2015 р.2474,12 грн., нараховано компенсації згідно н.№ 311 від 09.08.2016 року в сумі118,76 24 74.12 *4,8% (1,009*0,996* 1,01 * 1,035* 1,00 і *0,998*0,999* 100-100) На залишок заборгованості за грудень 2015р. в сумі 1128,24 потрібно нарахувати компенсації 54,16 1128,24 * 4,8% (1,009*0,996*1,01*1,035*1,001*0,998*0,999*100-100) Згідно н. №311 від 09.08.2016 потрібно нарахувати компенсації за : Січень 2016р.-3210,65 3,9%= 125,22 Лютий 2016 р,1301,5 *4,3 % = 55,96 Березень 2016р. 4644,06 *3,3 % = 153,25 Всього до виплати: 388,59 гривень. Таким чином, відповідач повинен виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 388,59 гривень. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 1500грн. то вона підлягає частковому задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, власник або уповноважений їм орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 23 ЦК України визначено поняття моральної шкоди, в чому вона полягає, порядок визначення та стягнення. Крім того, в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» є розяснення, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позначених моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди без вини, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода, оскільки несвоєчасно проведений відповідачем розрахунок свідчить про порушення законних прав, що призвело до моральних страждань позивача, у зв'язку з чим, вона була змушений застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя, а тому, суд вважає, що в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь позивача з відповідача підлягає стягненню, на підставі ст.237-1 КЗпП України, сума 500 грн. 00 коп. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Згідно п.2 ч.1\~ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial