Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , Київської міської Ради, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук І.Ю. у якому, крім іншого, просив визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 26 кв.м, а також витребувати з чужого незаконного володіння на користь [PERSON] вказану квартиру. У квітні 2018 року [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук І.Ю. про визнання права власності у якій [PERSON] просить визнати його добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] та визнати його право власності на вказане помешкання. У квітні 2019 року представник [PERSON] звернувся до суду з заявами про забезпечення доказів, в тому числі про витребування з Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації належним чином завіреної копії матеріалів реєстраційної справи 1185819780000, сформованої державним реєстратором ДП «Сетам» Франчик З .А . , щодо здійснення 27.02.2017 року державної реєстрації права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , яку було проведено державним реєстратором ДП «Сетам» Франчик З . А. на підставі Договору дарування квартири від 06.07.2012 року. Заява про забезпечення доказів мотивована тим, що він як адвокат звернувся до Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації із проханням надати запитувану інформацію однак отримав відмову. Більше того, навіть на письмовий запит суду відмовлено у отриманні запитуваної інформації з посиланням про необхідність звертатись в порядку забезпечення доказів із відповідним рішенням суду. Представник заявника вважає, що вказані документи є доказами які мають бути використані для можливості проведення експертизи та доведення законності права на спірну квартиру. Вивчивши та перевіривши матеріали заяви про забезпечення доказів суд приходить до висновку про необхідність її задоволення із наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви. У разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення. На думку суду відомості, які містяться в запитуваних матеріалах реєстраційної справи стосуються предмету доказування в даній справі. При цьому, заявник позбавлений можливості самостійно надати суду вказаний доказ з причин, що не залежать від його волі. За таких обставин, суд приходить до висновку, про необхідність забезпечити заявнику можливість реалізувати своє право на подання доказів, яке передбачено п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України шляхом їх витребування у фактичного володільця.

Outcome: approved