Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 26.09.2015 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, різними характерами та поглядами на життя між ними припинені шлюбні відносини. З січня 2019 року вони проживають окремо, спільного господарство не ведуть. Збереження сім`ї вважає неможливим. Тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 26.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції за актовим записом № 2185. За клопотанням відповідача сторонам надавався строк для можливого примирення. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та вказав, що примирення між ним та відповідачем не відбулося. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, причин неявки до суду не повідомила, до суду направила відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти розірвання шлюбу. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.09.2015 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб за актовим записом № 2185, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У зв`язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть, мір для примирення не приймають. Тому, зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, і згідно 56 СК України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини чи чоловіка на особисту свободу, суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем, що підтверджено документально.

Outcome: approved