Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] (позивач) звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 893, 30.07.2013 року придбала у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно п.10 договору купівлі - продажу від 30.07.2013 року, продавець квартири [PERSON] зобов'язалася звільнити квартиру та забезпечити зняття з реєстрації всіх зареєстрованих осіб до 15.08.2013 року, проте, до цього часу [PERSON] (відповідач) не знятий з реєстрації. Враховуючи викладене позивач просить усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації відповідача за вказаною адресою. Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20.12.2013р. залучено до участі у розгляді даної цивільної справи [PERSON]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити посилаючись на те, що [PERSON] є її колишнім чоловіком, на даний час відбуває покарання в Синельниківській ВК-94. У зв'язку з тим, що [PERSON] загубив свій паспорт, відсутня можливість знати його з реєстрації. Відповідач про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду пояснення, згідно яких позовні вимоги визнає (а.с.31-32). Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача, провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін присутніх у судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 893, 30.07.2013 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Згідно п.3 договору купівлі - продажу від 30.07.2013 року, нерухоме майно - квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 15.03.1993 року Виконкомом міської Ради народних депутатів в місті Дніпропетровську згідно з розпорядженням№С-28 від 15.03.1993р., зареєстрованого Дніпропетровським МБТІ в реєстрову книгу за №3п-65 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 12.09.1996 року Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 2-2080. Право власності зареєстровано в Реєстрі речових прав 30.07.2013р., реєстраційний номер об'єкту 120822212101 (а.с.4). На підставі зазначеного договору купівлі-продажу за [PERSON] 30.07.2013 року зареєстроване право власності на нерухоме майно (а.с. 5). Відповідно до п.10 вищевказаного договору купівлі - продажу від 30.07.2013 року, продавець квартири [PERSON] зобов'язалася звільнити квартиру та забезпечити зняття з реєстрації всіх зареєстрованих осіб до 15.08.2013 року, проте, до цього часу [PERSON] (відповідач) не знятий з реєстрації Як вбачається з довідки комунального підприємства «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради №2756 від 16.09.2013 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с.9). [PERSON] у спірній квартирі не проживав, однак знаходиться на реєстраційному обліку чим створює перешкоди позивачам у користуванні, володінні та розпорядженні своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України (ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Виходячи зі змісту ст. 150 Житлового кодексу України, право власника жилого приміщення на користування таким приміщенням є частиною його повноважень як власника. Таким чином, при припиненні права власності особи на жиле приміщення також припиняються його право на користування таким приміщенням. Права інших осіб на реєстраційний облік також втрачені. Оскільки право власності власника квартири [PERSON] припинилося у зв'язку з укладенням між останньою та [PERSON] договору купівлі-продажу від 30 липня 2013 року, одночасно припинилося і право користування відповідним жилим приміщенням, в якому зареєстрований відповідач. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів щодо захисту їх права власності знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved