Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

У квітні 2019 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зазначеною заявою про розірвання шлюбу, просять суд постановити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між ними 02 серпня 2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві, посилаючись на ті підстави, що фактично шлюбні відносини припиненні та спільне господарство не ведеться, заявники проживають окремо, вважають,що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, тому сторони звернулись до суду з спільною заявою та просять суд укладений між ними шлюб розірвати. Заявники до початку судового засідання надали до суду заяви, в яких заяву підтримали та просили її задовольнити. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільно-Процесуального Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Цивільно-Процесуальним Кодексом випадках. Судом встановлено, що заявники уклали шлюб 02.08.2013 року, шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1256 (а.с.4). У вказаному шлюбі у заявників є дитина: донька [PERSON] , [INFO] , (а.с.25). Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що між заявниками по справі укладено нотаріально посвідчений договір «між батьками про проживання дитини, виховання дитини та сплати аліментів на дитину» від 15 березня 2019 року, (а.с.5-8). Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з`ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з`ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинились, спільне господарство вони не ведуть, заявники проживають окремо, та те, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 109 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved