Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

У листопаді 2017 року до Сквирського районного суду Київської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0.2500 га, яка розташована в с. Миньківці вул. Котовського, 31 Сквирського району Київської області, кадастровий номер 3224084300:02:003:0001, посвідченої Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 751924, виданого 12.12.2009 року та земельну ділянку, площею 0.3359 га, яка розташована в с. Миньківці вул. Котовського, 31 Сквирського району Київської області, кадастровий номер 3224084300:02:003:0002, посвідченої Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 751925, виданого 12.12.2009 року, які належать відповідачці на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки. Вказуючи на те, що 28.02.2007 року вона купила у відповідачки [PERSON] житловий будинок № 31 по вул. Котовського в с. Миньківці Сквирського району Київської області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 28.02.2007 року. При оформленні договору купівлі-продажу у 2007 році Державні акти на земельні ділянки не були виготовлені. У цьому році позивачка дізналася про їх існування. В результаті, 28 вересня 2017 року між позивачкою та [PERSON] був укладений усний договір купівлі - продажу земельної ділянки, площею 0.2500 га, яка розташована в с. Миньківці вул. Котовського, 31 Сквирського району Київської області, кадастровий номер 3224084300:02:003:0001, посвідченої Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 751924, виданого 12.12.2009 року та земельну ділянку, площею 0.3359 га, яка розташована в с. Миньківці вул. Котовського, 31 Сквирського району Київської області, кадастровий номер 3224084300:02:003:0002, посвідченої Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 751925, виданого 12.12.2009 року. Нотаріально посвідчити договір позивачка з відповідачем домовились після повного зібрання необхідних документів. Однак пізніше відповідачка відмовилася від оформлення документів у звязку із зайнятістю. За даним договором [PERSON] передала [PERSON], правовстановлюючі документи на земельну ділянку, площею 0.2500 га, яка розташована в с. Миньківці вул. Котовського, 31 Сквирського району Київської області, кадастровий номер 3224084300:02:003:0001, посвідченої Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 751924, виданого 12.12.2009 року та земельну ділянку, площею 0.3359 га, яка розташована в с. Миньківці вул. Котовського, 31 Сквирського району Київської області, кадастровий номер 3224084300:02:003:0002, посвідченої Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 751925, виданого 12.12.2009 року, а [PERSON] у свою чергу прийняла майно. Позивачка [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилася, надіславши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] також в попереднє судове засідання не з'явилася, надавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо їх задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог статей\~1\~та\~3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, що 28.02.2007 року позивачка купила у відповідачки [PERSON] житловий будинок № 31 по вул. Котовського в с. Миньківці Сквирського району Київської області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 28.02.2007 року. При оформленні договору купівлі-продажу у 2007 році Державні акти на земельні ділянки не були виготовлені. У цьому році позивачка дізналася про їх існування. В результаті, 28 вересня 2017 року між позивачкою та [PERSON] був укладений усний договір купівлі - продажу земельної ділянки, площею 0.2500 га, яка розташована в с. Миньківці вул. Котовського, 31 Сквирського району Київської області, кадастровий номер 3224084300:02:003:0001, посвідченої Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 751924, виданого 12.12.2009 року та земельну ділянку, площею 0.3359 га, яка розташована в с. Миньківці вул. Котовського, 31 Сквирського району Київської області, кадастровий номер 3224084300:02:003:0002, посвідченої Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 751925, виданого 12.12.2009 року. Відповідачка визнає позивачку власником земельних ділянок, про що свідчить її заява про визнання позову. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до\~ст.377 ЦК України\~до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений. До набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Згідно з\~ст.381 ЦК України\~садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності, зокрема, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За принципами ст.317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст.334 ЦК України перехід права власності на майно до набувача за договором відбувається у момент передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. За принципами ст.48 ЦК України «Про власність» власник має право вимагати усунення будь-яких порушень свого права, а на підставі ч.1 ст.392 ЦК України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право заперечується або не визнається іншою особою. Окрім того, на підставі ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. \~\~ У відповідності до положень\~ст. 657 ЦК України\~договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно положень ч. 1\~ст. 220 ЦК України\~\~у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. В свою чергу частиною другою\~статті 220 ЦК України\~визначено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення,\~суд може визнати такий договір дійсним.\~У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В силу вимог ч. 1\~ст. 334 ЦК України\~право власності у набувача з договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором. В свою чергу згідно положень ч. 3\~ст. 334 ЦК України\~встановлено, що\~право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню,\~виникає у набувача\~з моменту такого посвідчення або\~з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Після дослідження обставин справи, судом було з'ясовано, що [PERSON] позов визнала. Згідно із ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права третіх осіб не порушує, позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved