Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, з у рахуванням уточнених позовних вимог станом на 5 серпня 2019 року просив звільнити його від сплати аліментів, що стягуються з нього відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2019 року. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного судового провадження з викликом сторін. 9 вересня 2019 року до суду надійшов відзив адвоката відповідача - Вовка А.І., в якому сторона відповідача, у разі відмови в позові, також просила стягнути з позивача судові витрати у виді витрат на правничу допомогу. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 16 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання 18 жовтня 2019 року представник відповідача - адвокат Вовк А.І. здав на пошту заяву про ухваленні додаткового рішення у справі, в якій просив стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у виді витрат на правничу допомогу в розмірі 4 800 грн. Заяву обгрунтовано тим, що за підготовку відзиву на позов, підготовку та подання до суду клопотання про притягнення позивача до відповідальності за зловживання своїми процесуальними правами, підготовку та подання клопотання про доручення доказів до справи і виготовлення копій додатків, а також участь захисника в судовому зсіданні, відповідач сплатила 4 800 грн, які після відмови в позові підлягають стягненню з позивача. 1 листопада 2019 року до суду надійшло клопотання [PERSON] про зменшення компенсації відповідачу витрат на правничу допомогу до 500 грн. Клопотання [PERSON] обгрунтовано тим, що його офіційний дохід становить 610 грн, за які він також має надавати утримання своєму тяжко хворому батьку та виділяти кошти на сплату аліментів відповідачу, яка продовжує навчання. Крім того, відповідачем не обґрунтовано понесення витрат у зазначених адвокатом розмірі належними та допустимими доказами, а наведена до сплати сума є непомірно меншою у порівнянні з тією, яку у відзиві на позов зазначав адвокат. У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] , яка є також третьою особою у справі, доводи заяви про ухвалення додаткового рішення підтримала. [PERSON] проти задоволення заяви заперечував з підстав, викладених у клопотанні про зменшення компенсації витрат на правничу допомогу. Заслухавши пояснення осіб, які взяли участь у судовому засіданні, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 3 травня 2018 року (справа № 372/1010/16), склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Судом установлено, що 14 серпня 2019 року між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Вовк та партнери» в особі керуючого партнера Вовка А.І., укладено Договір № 1/14/08/2019 про надання правничої допомоги, за умовами якого Адвокатське об`єднання за завданням клієнта надає правничу допомогу в порядку та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 153-155, т.1). Вказаним Договором передбачено обов`язок клієнта з оплати наданих послуг, виходячи з вартості наданих послуг, що відображена в додатках до Договору, а також відповідно до актів прийому-передачі наданих послуг, які складаються після фактичного надання послуг клієнту (пункти 3.1, 3.2, 3.4, 4.1.3). Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. У відзиві на позов адвокат Коваленко Н.С. зазначив про те, що орієнтовний розрахунок судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, становить 600 грн за годину роботи адвоката, і орієнтовано планується стягнути з позивача 12 000 грн витрат на правничу допомогу. Відповідно до акта від 5 вересня 2019 року прийому-передачі наданих юридичних послуг (виконаних робіт) до договору № 1/14/08/2019, підписаного [PERSON] та адвокатом Вовком А.І., вартість підготовки та подання відзиву з додатками на заяву [PERSON] (3 години роботи адвоката) становить 1800 грн; підготовки та подання клопотання про притягнення [PERSON] до відповідальності за зловживання процесуальними правами (1 година роботи адвоката) - 600 грн; підготовка та подання клопотання про долучення доказів до справи (1 год. роботи адвоката) - 600 грн. 17 жовтня 2019 року між цими самими особами складено акт № 2 прийому-передачі наданих юридичних послуг (виконаних робіт) до договору № 1/14/08/2019, відповідно до якого вартість надання правової допомоги під час судового розгляду справи 16 жовтня 2019 року за 3 години роботи адвоката становить 1800 грн. Згідно з квитанціями АТ КБ «ПриватБанк» від 4 жовтня 2019 року та 17 жовтня 2019 року [PERSON] сплатила на розрахунковий рахунок АО « Вовк та партнери» 3 000 грн + 1800 грн за написання відзиву на позовну заяву, підготовку та подання 2 клопотань з додатками у цивільній справі 712/9467/19, а також за надання правової допомоги під час судового розгляду справи 16 жовтня 2019 року. Аналізуючи вказані докази, суд враховує, що враховуючи відмову в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, відповідачем обґрунтовано понесення витрат у розмірі 4 200 грн. - на підготовку та подання відзиву з додатками на позов (а.с. 141-222, т.1); на подання клопотання про долучення доказів до справи (а.с. 50-56, т.2), а також витрати за представництво інтересів відповідача адвокатом безпосередньо в судовому засіданні (відповідно до протоколу судового засідання, таке тривало 16 жовтня 2019 року з 15 год. 53 хв. до 18 год. 53 хв.). Водночас у задоволенні клопотання відповідача про притягнення позивача до відповідальності за зловживання процесуальними правами було відмовлено ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року (а.с. 79-81, т.2), тому у стягненні витрат на підготовку адвокатом цього клопотання необхідно відмовити. Частиною 1 ст. 136 ЦПК України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Водночас, враховуючи доводи [PERSON] про його скрутний матеріальний стан, що підтверджується довідкою Державного центру зайнятості про доходи у розмірі 610 грн, перебування на утриманні батька, який хворіє на онкологічну хворобу, та необхідність сплати ним аліментів на утримання відповідача, яка продовжує навчання, у розмірі 1 000 грн щомісячно, суд робить висновок про можливість зменшення компенсації судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу, з 4 200 грн до 2 000 грн, що відповідатиме принципам законності та обґрунтованості, а також співмірності, та не буде непомірно великою сумою для позивача. Доводи позивача про відсутність підстав для стягнення таких витрат з огляду на положення ч. 5 ст. 141 ЦПК України, то зменшення судових витрат із посиланням на цю частину статті є правом, а не обов`язком суду. Щодо посилань позивача на те, що акти прийому-передачі наданих юридичних послуг підписано не [PERSON] , а іншою особою - то належних та допустимих доказів на підтвердження цієї обставини суду не надано.

Outcome: partial