Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що з відповідача стягуються аліменти по рішенню суду від 08.04.2015 року в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], оскільки Законом України №2037-VIII від 17.05.2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України і відтепер мінімальний розмір аліментів на дитину не можу бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вона була змушена звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду через оголошення на сайті «Судова влада», в судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини неявки. 18.10.2017 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 27.08.2012 року (а.с.6). 10 березня 2007 року у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, Серія І-КЕ № 165696 від 16.11.2012 року (а.с.5). Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 08.04.2015 року шлюб з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO]. Законом України №2037-VIII від 17.05.2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України і відтепер мінімальний розмір аліментів на дитину не можу бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач, на сьогоднішній день, сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суперечить вимогам чинного законодавтса і не дає позивачеві можливості повною мірою забезпечити дитину. Згідно ст. 51 Конституції України, ст.180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З огляду на вище викладене суд приходить до висновку про обгрунтованість позову та про необхідність його задоволення. \~На підставі викладеного,

Outcome: approved