overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що з 11 травня 1994 року вони із відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини сторони припинили з грудня 2015 року. Позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем, тому просить суд розірвати вказаний шлюб. Позивач та відповідач подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11 травня 1994 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому зроблено актовий запис № 135. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем припинені з грудня 2015 року. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно із частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 24, 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02.10.2010 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбного життя сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, а саме з вересня 2015 року. Кожен із сторін має різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Позивач зазначив, що він особисто вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше їх спільне життя та збереження шлюбу з відповідачкою є не можливим, так як це буде суперечити його інтересам. У звязку з тим, що відповідачка не бажає розривати шлюб, [PERSON] був вимушений звернутись до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, який був укладений між ним та відповідачкою [PERSON] 02.10.2010 року (актовий запис №5). В судове засідання зявився позивач [PERSON] повністю підтвердив всі обставини, які викладені в позовній заяві, пояснив, що питання про розподіл майна, в судовому порядку не розглядається. Просив суд його позовні вимоги задовольнити. В судове засідання зявилася відповідачка [PERSON], визнала позовні вимоги [PERSON] та просила суд після розірвання шлюбу змінити прізвище з «Сунцева» на «Петрова». Судом встановлено, і повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про одруження від 02.10.2010р. серії І-ЖС №087153, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 02.10.2010 року Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області, актовий запис №05. Від шлюбного життя сторони не мають спільних дітей, це було підтверджено сторонами по справі. Подальше сумісне життя з відповідачкою та примирення позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Зі слів сторін по справі судом встановлено, що на час розгляду вказаної позовної заяви, спір щодо поділу майна подружжя, в судовому порядку не розглядається. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач зазначив, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Сунцев». Відповідачка просила суд змінити їй після розірвання шлюбу на «Петрова». Тому суд вважає за можливе залишити позивачу [PERSON], прізвище «Сунцев», відповідачці [PERSON] змінити на «Петрова». Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06.06.2008 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб. Від сумісного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Позивач також зазначив, що шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинились в травні 2016 року. Причиною розірвання шлюбу позивач вказав втрату взаємоповаги, взаєморозуміння та почуття любові один до одного. Позивач вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше їх спільне життя та збереження шлюбу з відповідачкою є не можливим, так як це буде суперечити його інтересам. На підставі вищевикладеного, [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, який був укладений між ним та відповідачкою [PERSON] В судове засідання зявився позивач [PERSON] повністю підтвердив всі обставини, які викладені в позовній заяві, пояснив, що питання про розподіл майна відсутній , а спір стосовно стягнення аліментів вже вирішений в судовому порядку. В судове засідання зявилася відповідачка [PERSON], яка проти позову не заперечувала та просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Дуйко» Судом встановлено, і повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про одруження від 06.06.2008 р. серії І-ЖС №051489, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06.06.2008 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №338. Від шлюбного життя сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серії І-ЖС №104782 від 23.10.2008 року, видане Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України, актовий запис №1035. Подальше сумісне життя сторони вважають не можливим. Зі слів сторін по справі судом встановлено, що на час розгляду вказаної позовної заяви, спір щодо поділу майна подружжя відсутній, а стосовно стягнення аліментів вирішений в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка зазначила що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Дуйко». Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28.04.2001 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбного життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], 01.047.2004 р.н. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки, думки щодо виховання дитини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із сторін має різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Позивач зазначив, що він особисто вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше їх спільне життя та збереження шлюбу з відповідачкою є не можливим, так як це буде суперечити його інтересам. На даний час сторони проживають в одному будинку, однак не як подружжя. В судове засідання зявився позивач [PERSON], повністю підтвердив всі обставини, які викладені в позовній заяві, пояснив, що питання про розподіл майна, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини в судовому порядку не розглядається. Просив суд його позовні вимоги задовольнити. В судове засідання була викликана відповідачка [PERSON], яка в судове засідання не зявилась але надіслала до суду заяву про визнання позову, просила суд розглядати справу за її відсутністю. Судом встановлено, і повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про одруження від 28.04.2001р. серії І-ЖС №042308, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28.04.2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицького РУЮ м.Запоріжжя, актовий запис №186. Від шлюбного життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №155486 від 16.09.2004 року Подальше сумісне життя з відповідачкою та примирення позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Зі слів позивача судом встановлено, що на час розгляду вказаної позовної заяви, спір щодо поділу майна подружжя, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини в судовому порядку не розглядається. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач зазначив, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Єрмоленко». Відповідачка в своїй заяві не зазначала яке прізвище вона хоче залишити собі після розірвання шлюбу. Тому суд вважає за можливе залишити позивачу [PERSON], прізвище «Єрмоленко», відповідачці [PERSON] «Єрмоленко». Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд вважає, що її позовні вимоги є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 02.11.2007 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя не склалось через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні обовязки. З січня 2015 року вони проживають в окремих кімнатах одного будинку. Вважає, що збереження сімї і подальше спільне проживання неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.11.2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 036667 від 02.11.2007 року зроблений актовий запис № 2040. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають в окремих кімнатах одного будинку; оскільки почуття любові втрачено, примирення між ними та відновлення сімї неможливе. Згода про місце проживання неповнолітніх дітей між ними досягнута, діти залишаються проживати разом з матір'ю [PERSON] Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 16.12.1995 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось, оскільки відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає син. Вважає, що збереження сімї і подальше спільне проживання неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що не заперечує проти розірвання шлюбу, проте не погоджується з підставами, наведеними позивачем в обґрунтування позовної заяви, зазначила, що саме відповідач вчиняє дії, які призвели до втрати між ними почуття любові та поваги один до одного та неможливості зберегти сім'ю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.12.1995 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 144426, виданого повторно 19.05.2016 року, зроблений актовий запис № 2646. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають; оскільки почуття любові та поваги втрачено, примирення між ними та відновлення сімї неможливе. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 25.08.2016, який зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1447. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Вказав, що подальше подружнє життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, на підставі чого просив розірвати шлюб. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, представником подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася згідно ч.9 ст. 74 ЦПК України, а саме в редакції газети Урядовий курєр №67 (5936) від 08 квітня 2017 року про що є докази в матеріалах справи (а.с.26-27). Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.08.2016 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1447. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, що бажає їх припинення, у звязку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з відповідачем перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 17.10.1997 року у Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1964. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачем. Спору про місце проживання дитини немає. Спільне життя з відповідачем останнім часом погіршилось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Фактично шлюбні відносини припинені з серпня 2016 року. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Збереження сім'ї неможливо, вважає, що подальше проживання разом суперечить його інтересам та інтересам дитини. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.10.1997 року у Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1964(свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17 жовтня 1997 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дину - сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21 серпня 2001 року, видане міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2496). Причиною розірвання шлюбу стала втрата взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

у листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Біленченківської сільської ради Гадяцького району про визнання права власності на об'єкти нерухомості за спадкоємцем, вказуючи, що у грудні 2012 року помер його батько [PERSON] Після смерті батька залишилася спадщина у вигляді домоволодіння по вул. Фрунзе, 71 в с. Біленченківка Гадяцького району. Правоустановчі документи відсутні, в зв'язку з чим позивач не має можливості оформити право власності на спадщину, тому звернувся до суду. В судове засідання сторони не зявилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Третя особа направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що [PERSON] народився 14 травня 1986 року в с.Біленченківка Гадяцького району, його батьком є [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу від 2 червня 1989 року [PERSON] є власником домоволодіння по вул. Фрунзе, 71 в с. Біленченківка Гадяцького району. Відповідно даних технічного паспорту вартість домоволодіння по вул. Фрунзе, 71 в с. Біленченківка Гадяцького району становить 21988 грн. Дані про правовий статус земельної ділянки відсутні. 28 грудня 2012 року в м.Гадяч [PERSON] помер. Згідно довідки Біленченківської сільської ради на дату смерті, [PERSON] проживав один по вул. Центральна (Фрунзе), 71 в с. Біленченківка. Згідно повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] після померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] Приватним нотаріусом позивачу відмовлено в оформленні спадщини на домоволодіння після смерті [PERSON] в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на майно померлого батька.

Outcome: approved