Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів про захист честі, гідності і ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації, в якому просив ухвалити рішенням яким: Визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації [PERSON] , 1975 р.н., інформацію поширену [PERSON] [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», наступного змісту: « [PERSON] … мав відношення до злочинів проти активістів Майдану. Зокрема йому приписують причетність до викрадення [PERSON] та [PERSON] в січні 14-го року». Зобов`язати [PERSON] та телеканал «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», спростувати недостовірну інформацію, поширену [INFO] в ефірі програми «[INFO]» на телевізійному каналі «112 Україна», в найближчому після набрання рішення суду законної сили випуску програми «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», з посиланням на рішення суду, наступного змісту: «Повідомляємо, що [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», ведучим програми [PERSON] була розповсюджена недостовірна, не відповідаюча дійсності, інформація, що ганьбить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] , а саме: « [PERSON] … мав відношення до злочинів проти активістів Майдану. Зокрема йому приписують причетність до викрадення [PERSON] та [PERSON] в січні 14-го року». Визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації [PERSON] , 1975 р.н., інформацію поширену [PERSON] [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», наступного змісту: «…подивилися на історію пана [PERSON] і з`ясували, що ну по-перше, він не пройшов переатестацію в поліції». «… як вже зараз визнав [PERSON] , він ввів в оману стосовно цього керівництво Генеральної прокуратури». Зобов`язати [PERSON] та телеканал «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», спростувати недостовірну інформацію, поширену [INFO] в ефірі програми «[INFO]» на телевізійному каналі «112 Україна», в найближчому після набрання рішення суду законної сили випуску програми «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», з посиланням на рішення суду, наступного змісту: «Повідомляємо, що [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», [PERSON] була розповсюджена недостовірна, не відповідаюча дійсності, інформація, що ганьбить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] , а саме: «…подивилися на історію пана [PERSON] і з`ясували, що ну по-перше, він не пройшов переатестацію в поліції». «… як вже зараз визнав [PERSON] , він ввів в оману стосовно цього керівництво Генеральної прокуратури». Визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації [PERSON] , 1975 р.н., інформацію поширену [INFO] на веб-сайті «[INFO] » ( [INFO] який належить ПП «Українська правда», в статті [PERSON] , під заголовком « [INFO]» наступного змісту: «17.02.2016 року Центральна апеляційна атестаційна комісія, до якої я вхожу, розглядала … апеляцію такого собі [PERSON] . [PERSON] скаржився, що атестаційна комісія була до нього упереджена і прийняла висновок щодо його звільнення необґрунтовано. Ми ретельно перевірили всі його скарги, прискіпливо розпитували щодо його діяльності і знання законодавства, витратили на нього купу часу і таки звільнили його трьома голосами проти одного». «… [PERSON] - не просто мєнт, що не пройшов атестацію, тобто не викликає довіру ні у громад кості, ні у самих поліцейських. [PERSON] в подіях, розслідуванням яких він тепер буде керувати, сам приймав не останню участь». Зобов`язати веб-сайт «[INFO] » ( [INFO] який належить ПП «Українська правда», та [PERSON] не пізніше наступного дня від набрання рішення законної сили, надрукувати тим же шрифтом і на тому ж місці шпальти, де і була надрукована [INFO] на веб-сайті «[INFO] » стаття «[INFO]», спростування наступного змісту: «Спростування. [INFO] на веб-сайті «[INFO] » ( [INFO] який належить ПП «Українська правда», в статті « [INFO]», була надрукована недостовірна інформація, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] , а саме: «17.02.2016 року Центральна апеляційна атестаційна комісія, до якої я вхожу, розглядала … апеляцію такого собі [PERSON] . [PERSON] скаржився, що атестаційна комісія була до нього упереджена і прийняла висновок щодо його звільнення необґрунтовано. Ми ретельно перевірили всі його скарги, прискіпливо розпитували щодо його діяльності і знання законодавства, витратили на нього купу часу і таки звільнили його трьома голосами проти одного». «… [PERSON] - не просто мєнт, що не пройшов атестацію, тобто не викликає довіру ні у громад кості, ні у самих поліцейських. [PERSON] в подіях, розслідуванням яких він тепер буде керувати, сам приймав не останню участь». В обґрунтування пред`явлених вимог позивач послалася на те, що [INFO] в ефірі програми «[INFO]» на телевізійному каналі «112 Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» (надалі - Відповідач 1 та/або телевізійний канал «112 Україна»), її ведучим [PERSON] (надалі - Відповідач 2 та/або [PERSON] ) та [PERSON] (надалі - Відповідач 3 та/або [PERSON] ), а також [INFO] [PERSON] (надалі - Відповідач 5 та/або [PERSON] ) на веб-сайті «[INFO]» ( [INFO] який належить Приватному підприємству «Українська правда» (надалі - Відповідач 4 та/або ПП «Українська правда») було розповсюджено недостовірну інформацію, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] (надалі - Позивач). Так, [INFO] в ефірі програми «[INFO]» на телевізійному каналі «112 Україна» ведучим [PERSON] було поширено наступну недостовірну інформацію: «[PERSON] … мав відношення до злочинів проти активістів Майдану. Зокрема йому приписують причетність до викрадення [PERSON] та [PERSON] в січні 14-го року». В подальшому в ефірі цієї ж програми ([INFO].) вже [PERSON] поширив наступну недостовірну інформацію: «…подивилися на історію пана [PERSON] і з`ясували, що ну по-перше, він не пройшов переатестацію в поліції». «… як вже зараз визнав [PERSON] , він ввів в оману стосовно цього керівництво Генеральної прокуратури». [PERSON] , в ефірі програми «[INFO]» на телевізійному каналі «112 Україна», говорячи про Позивача зробив посилання на [PERSON] та на її публікацію у мережі Інтернет, а саме на веб-сайті «[INFO] » ( [INFO] який належить ПП «Українська правда», на якому [PERSON] в статті від [INFO] , під заголовком « [INFO]» поширила наступну недостовірну інформацію: «17.02.2016 року Центральна апеляційна атестаційна комісія, до якої я вхожу, розглядала … апеляцію такого собі [PERSON] . [PERSON] скаржився, що атестаційна комісія була до нього упереджена і прийняла висновок щодо його звільнення необґрунтовано. Ми ретельно перевірили всі його скарги, прискіпливо розпитували щодо його діяльності і знання законодавства, витратили на нього купу часу і таки звільнили його трьома голосами проти одного». «… [PERSON] - не просто мєнт, що не пройшов атестацію, тобто не викликає довіру ні у громад кості, ні у самих поліцейських. [PERSON] в подіях, розслідуванням яких він тепер буде керувати, сам приймав не останню участь». Посилаючись на те, що зазначені твердження відповідачів не тільки не відповідають дійсності, а й містять пряму вказівку на факти вчинення протиправних діянь позивачем, яких він не вчиняв. Окрім цього, враховуючи мовно-стилістичні засоби, які були використанні відповідачами, перелічені в цій позовній заяві вислови відповідачів не можуть бути визначені оціночними судженнями та не можуть вважатись як гіпербола, алегорія чи сатира, позивач просив суд задовольнити пред`явлені ним вимоги у повному обсязі. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 23.08.2016 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду на 29.09.2016 року на 15-30 год. (т. І, а.с. 45) Провадження у даній справі було відкрито в порядку Цивільного процесуального кодексу України, що діяв до 15 грудня 2017 року. 29.09.2016 року в судовому засіданні відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про залучення третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, а саме Національну поліцію України. (т. І, а.с. 55-57). 29.09.2016 року протокольною ухвалою було задоволено клопотання [PERSON] про залучення до справи в якості третьої особи Національну поліцію України. 29.09.2016 року по справі оголошено перерву, для належного повідомлення третьої особи Національну поліцію України про дату, час і місце засідання, на 08.11.2016 року на 14-30 год.(т. І, а.с. 60-61). 08.11.2016 року в судовому засіданні представником позивача подана заяву про зменшення позовних вимог в якій просив: Визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації [PERSON] , 1975 р.н., інформацію поширену [PERSON] [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», наступного змісту: « [PERSON] … мав відношення до злочинів проти активістів Майдану. Зокрема йому приписують причетність до викрадення [PERSON] та [PERSON] в січні 14-го року». Зобов`язати [PERSON] та телеканал «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», спростувати недостовірну інформацію, поширену [INFO] в ефірі програми «[INFO]» на телевізійному каналі «112 Україна», в найближчому після набрання рішення суду законної сили випуску програми «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», з посиланням на рішення суду, наступного змісту: «Повідомляємо, що [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», ведучим програми [PERSON] була розповсюджена недостовірна, не відповідаюча дійсності, інформація, що ганьбить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] , а саме: « [PERSON] … мав відношення до злочинів проти активістів Майдану. Зокрема йому приписують причетність до викрадення [PERSON] та [PERSON] в січні 14-го року». Визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації [PERSON] , 1975 р.н., інформацію поширену [PERSON] [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», наступного змісту: «… як вже зараз визнав [PERSON] , він (мається на увазі - [PERSON] ) ввів в оману стосовно цього (мається на увазі - переатестація) керівництво Генеральної прокуратури». Зобов`язати [PERSON] та телеканал «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», спростувати недостовірну інформацію, поширену [INFO] в ефірі програми «[INFO]» на телевізійному каналі «112 Україна», в найближчому після набрання рішення суду законної сили випуску програми «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», з посиланням на рішення суду, наступного змісту: «Повідомляємо, що [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», [PERSON] була розповсюджена недостовірна, не відповідаюча дійсності, інформація, що ганьбить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] , а саме: «… як вже зараз визнав [PERSON] , він (мається на увазі - [PERSON] ) ввів в оману стосовно цього (мається на увазі - переатестація) керівництво Генеральної прокуратури». Визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації [PERSON] , 1975 р.н., інформацію поширену [INFO] на веб-сайті «[INFO] » ( [INFO] який належить ПП «Українська правда», в статті [PERSON] , під заголовком « [INFO]» наступного змісту: « [PERSON] скаржився, що атестаційна комісія була до нього упереджена і прийняла висновок щодо його звільнення необґрунтовано. Ми ретельно перевірили всі його скарги, прискіпливо розпитували щодо його діяльності і знання законодавства, витратили на нього купу часу і таки звільнили його трьома голосами проти одного». «… [PERSON] - не просто мєнт, що не пройшов атестацію, тобто не викликає довіру ні у громад кості, ні у самих поліцейських. [PERSON] в подіях, розслідуванням яких він тепер буде керувати, сам приймав не останню участь». Зобов`язати веб-сайт «[INFO] » ( [INFO] який належить ПП «Українська правда», та [PERSON] не пізніше наступного дня від набрання рішення законної сили, надрукувати тим же шрифтом і на тому ж місці шпальти, де і була надрукована [INFO] на веб-сайті «[INFO] » стаття «[INFO]», спростування наступного змісту: «Спростування. [INFO] на веб-сайті «[INFO] » ( [INFO] який належить ПП «Українська правда», в статті « [INFO]», була надрукована недостовірна інформація, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] , а саме: « [PERSON] скаржився, що атестаційна комісія була до нього упереджена і прийняла висновок щодо його звільнення необґрунтовано. Ми ретельно перевірили всі його скарги, прискіпливо розпитували щодо його діяльності і знання законодавства, витратили на нього купу часу і таки звільнили його трьома голосами проти одного». «… [PERSON] - не просто мєнт, що не пройшов атестацію, тобто не викликає довіру ні у громад кості, ні у самих поліцейських. [PERSON] в подіях, розслідуванням яких він тепер буде керувати, сам приймав не останню участь».. (т. І, а.с. 68-71) 08.11.2016 року в судовому засіданні представником позивача [PERSON] - [PERSON] заявлено клопотання про витребування доказів. (т. І, а.с. 81-82) 08.11.2016 року в судовому засіданні відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про допит позивача в якості свідка. (т. І, а.с. 83) 08.11.2016 року по справі оголошено перерву, у зв`язку із прийняттям заяви представника позивача про уточнення позовних вимог, задоволенням клопотання представника позивача про витребування доказів та часткового задоволення клопотання відповідача [PERSON] про виклик в судове засідання позивача в якості свідка або для надання пояснень, на 30.11.2016 року на 12-30 год.( т. І, а.с. 84-86). 30.11.2016 року в судовому засіданні відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про витребування доказів. (т. І, а.с. 100-102) 30.11.2016 року по справі оголошено перерву, у зв`язку із задоволенням клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів, до 14.12.2016 року 15-30 год. ( т. І, а.с. 107-108) 14.12.2016 року судове засідання знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. ( т. І, а.с. 115) 27.12.2016 року на адресу суду надійшла від Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України відповідь на запит щодо надання копій документів, зазначених у клопотанні відповідача [PERSON] ( т. І, а.с. 129-161) 16.01.2017 року в судовому засіданні представником позивача [PERSON] - [PERSON] подано клопотання про витребування документів. ( т. І, а.с. 164) 16.01.2017 року по справі оголошено перерву, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача та відповідача [PERSON] про направлення запиту до Національної поліції України, до 22.02.2017 року 11-00 год. ( т. І, а.с. 165-166) 09.02.2017 року на адресу суду від правового Департаменту Національної поліції України надійшла відповідь на лист щодо надання належним чином завірених копій документів про призначення [PERSON] на посаду заступника начальника управління Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України. ( т. І, а.с. 175-177) 22.02.2017 року судове засідання знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. ( т. І, а.с. 179) 20.03.2017 року судове засідання знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням судді у відрядженні, на 12.04.2017 року на 17-00 год. (т. І, а.с. 187) 12.04.2017 року по справі оголошено перерву, у зв`язку із задоволенням клопотання відповідача [PERSON] про перенесення судового засідання, до 27.04.2017 року 16-00 год. ( т. І, а.с. 202-203) 27.04.2017 року по справі оголошено перерву, для повторного виклику відповідачів, до 18.05.2017 року 15-30 год. ( т. І, а.с. 207-208) 16.05.2017 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] - [PERSON] в якій останній фактично уточнюючи позовні вимоги, просив: визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди честі та гідності [PERSON] , 1975 р.н., інформацію поширену [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна» (власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ»), автором якої був [PERSON] , який зокрема сказав: « [PERSON] ... має відношення до злочинів проти активістів Майдану. Зокрема йому приписують причетність до викрадення [PERSON] та [PERSON] в січні 14-го року». Визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди честі та гідності [PERSON] , 1975 р.н., інформацію поширену [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», [PERSON] , автором наступних слів: «... як вже зараз визнав [PERSON] , він (мається на увазі - [PERSON] ) ввів в оману стосовно цього (мається на увазі - переатестація) керівництво Генеральної прокуратури». Зобов`язати телеканал «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», в найближчому, після набрання рішення суду законної сили, випуску програми «[INFO]», оприлюднити без будь-яких скорочень резолютивну частину рішення суду, в тій частині яка стосується безпосередньо телеканалу «112 Україна», а також [PERSON] та [PERSON] , або шляхом оголошення тексту рішення суду, або шляхом оприлюднення рішення суду через рухомий рядок під час випуску програми « [INFO] ». Визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди честі та гідності [PERSON] , 1975 р.н., інформацію поширену [INFO] на веб-сайті «[INFO]» ( [INFO] ), який належить Приватному підприємству «Українська правда», в статті [PERSON] (автора статті), під заголовком « [INFO]» наступного змісту: « [PERSON] скаржився, що атестаційна комісія була до нього упереджена і прийняла висновок щодо його звільнення необгрунтовано. Ми ретельно перевірили всі його скарги, прискіпливо розпитували щодо його діяльності і знання законодавства, витратили на нього купу часу і таки звільнили його трьома голосами проти одного». «... [PERSON] - не просто мєнт, що не пройшов атестацію, тобто не викликає довіру ні у громадскості, ні у самих поліцейських. [PERSON] в подіях, розслідуванням яких він тепер буде керувати, сам приймав не останню участь». Зобов`язати веб-сайт «[INFO]», який належить Приватному підприємству «Українська правда», та [PERSON] не пізніше наступного дня від набрання рішення законної сили, надрукувати тим же шрифтом і на тому ж місці шпальти, де і була надрукована [INFO] на веб-сайті «[INFO]» стаття, автором якої є [PERSON] , «[INFO]», резолютивну частину рішення суду яка стосується безпосередньо [PERSON] та Приватного підприємства «Українська правда». Стягнути на відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] розповсюдженням недостовірної інформації про нього з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112- ТВ», [PERSON] , [PERSON] , Приватного підприємства «Українська правда», [PERSON] - по 1 (одній) гривні з кожного ( т. І, а. с. 219-228). 18.05.2017 року по справі оголошено перерву, у зв`язку із задоволенням клопотання відповідача [PERSON] про відкладення судового засідання, до 12.06.2017 року 12-00 год. ( т. І, а. с. а. с. 232-233). 12.06.2017 року по справі оголошено перерву, у зв`язку із задоволенням клопотання відповідача про повторне витребування документів, до 03.07.2017 року 12-30 год. ( т. І, а. с. а. с.241-242). 03.07.2017 року відповідачем [PERSON] в судовому засіданні подано клопотання про допит свідків, в задоволенні якого було відмовлено ( т. 2, а. с. а. с. 7-8). 12.06.2017 року по справі оголошено перерву, для отримання від Національної поліції України відповіді на запит, до 13.07.2017 року 16-30 год. ( т. 2, а. с. а. с. 9-10). 13.07.2017 року по справі оголошено перерву, з метою встановлення обставин виконання запиту Національною поліцією України, до 02.08.2017 року 15-00 год. ( т. 2, а. с. а. с. 15-16). 12.07.2017 року Департаментом кадрового забезпечення Національної поліції України на адресу суду надано лист щодо надання інформації стосовно проходження атестації [PERSON] ( т. 2, а. с. а. с. 20-59). 02.08.2017 року по справі оголошено перерву, у зв`язку із неявкою усіх учасників провадження, до 11.08.2017 року 12-50 год. ( т. 2, а. с. 62). 11.08.2017 року по справі оголошено перерву, для повторного виклику відповідачів, до 13.09.2017 року 12-45 год. ( т. І, а. с. а. с. 65-66). 13.09.2017 року судове засідання знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці (т. 2, а. с. 77). 31.10.2017 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшло заперечення на позовну заяву в яких просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», [PERSON] , [PERSON] , приватного підприємства «Українська правда», [PERSON] про захист честі, гідності і ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації (т. 2, а. с. а. с. 102-112) 31.10.2017 року по справі оголошено перерву, для витребування в позивача [PERSON] оригіналу атестаційного листа, до 27.11.2017 року 14-30 год. ( т. 2, а. с. 119-122). В судовому засіданні 27.11.2017 року представником позивача подана заява на заперечення на позовну заяву від [PERSON] (т. 2 а. с. а. с. 129-131). 27.11.2017 року в судовому засіданні представником відповідача ТОВ «Телерадіокампанія «112-ТВ» подано заперечення на позовну заяву в якій просили відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», [PERSON] , [PERSON] , приватного підприємства «Українська правда», [PERSON] про захист честі, гідності і ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації (т. 2, а. с. а. с. 132-137). 27.11.2017 року по справі оголошено перерву, для повторного виклику відповідачів, до 14.12.2017 року 16-30 год. ( т. І, а. с. 147-147). 12.12.2017 року на адресу суду представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано заперечення на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», [PERSON] , [PERSON] , приватного підприємства «Українська правда», [PERSON] про захист честі, гідності і ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації (т. 2, а. с.155-156). 14.12.2017 року судове засідання знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному (т. 2, а. с. 159). 18.12.2017 року відповідачем [PERSON] надіслано клопотання в якому зазначала, що інформація в блозі повністю відповідає дійсності і не підлягає спростуванню та просила долучити до матеріалів справи витягу (№1/8-365дск від 01.02.2014 р.) про результати службового розслідування щодо правомірності дій працівників міліції під час охорони громадського порядку 30.11.2013 року на Майдані Незалежності у м. Києві; витяг з кримінального провадження № 12014000000000338 (т. 2, а. с. 173-200). 22.01.2018 року по справі оголошено перерву, з метою витребування з канцелярії суду заперечень, до 08.02.2018 року 15-00 год. ( т. 2, а. с. 230-231). 08.02.2018 року судове засідання знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням судді в іншому засіданні. ( т. 2, а. с. 237). 26.03.2018 року судове засідання знято з розгляду, у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. ( т. 2, а. с. 245 а). 20.04.2018 року судове засідання знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням судді в нарадчій кімнаті по іншій справі ( т. 3, а. с. 1). У зв`язку з набранням чинності з 15 грудня 2017 року Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України», згідно Перехідних положень цього Кодексу, справи провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами Цивільного процесуального кодексу України, які діють з 15 грудня 2017 року. Протокольною ухвалою від 24.05.2018 року справу було призначено в підготовче судове засідання (т. 3, а. с. 10-11). Відповідачем [PERSON] 08.06.2018 року подано відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», [PERSON] , [PERSON] , приватного підприємства «Українська правда», [PERSON] про захист честі, гідності і ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації (т. 3, а. с. 22-28). 08.06.2018 року представником відповідача ТОВ «ТРК «112-ТВ» - Лукяновою Г.О. подано відзив на позовну заяву в якому просила відмовити задоволенні позовних вимог [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», [PERSON] , [PERSON] , приватного підприємства «Українська правда», [PERSON] про захист честі, гідності і ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації. (т. 3, а. с. 47-53) 11.06.2018 року на адресу суду представником позивача [PERSON] - [PERSON] подано відповідь на відзив [PERSON] від 04.06.2018 року та ТОВ «ТРК «112-ТВ» від 05.06.2018 року. (т. 3, а. с. 61-74) 07.06.2018 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано відзив на позовну заяву в якову просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», [PERSON] , [PERSON] , приватного підприємства «Українська правда», [PERSON] про захист честі, гідності і ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації. (т. 3, а. с. 95-98). 26.06.2018 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] на адресу суду надійшла відповідь на відзив [PERSON] від 06.06.2018 року. (т. 3, а. с. а. с. 81-85). 02.07.2018 року оголошено перерву, для повторного виклику відповідачів, до 03.08.2018 року 12-00 год. ( т. 3, а. с. 110-111). 03.08.2018 року підготовче засідання знято з розгляду, у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. ( т. 3, а. с. 119). 31.08.2018 року підготовче засідання знято з розгляду, у зв`язку із зайнятістю судді в розгляді клопотань, що надійшли від органів досудового розслідування, на 01.10.2018 року на 14-00 год. (т. 3, а. с. 129). 01.10.2018 року оголошено перерву, для повторного виклику учасників провадження, до 02.11.2018 року 10-00 год. ( т. 3, а. с. 136-137). 02.11.2018 року підготовче засідання знято з розгляду, у зв`язку із зайнятістю судді у відпустці. ( т. 3, а. с. 140). 20.03.2019 року підготовче засідання знято з розгляду, у зв`язку із зайнятістю судді в розгляді клопотань, що надійшли від органів досудового розслідування, на 24.04.2019 року на 13-45 год. (т. 3, а. с. 151). 24.04.2019 року по справі оголошено перерву, у зв`язку із неявкою усіх учасників провадження, до 20.06.2019 року 11-00 год. ( т. 3, а. с. 156). 20.06.2019 року по справі оголошено перерву, у зв`язку із неявкою усіх учасників провадження, до 03.09.2019 року 10-30 год. ( т. 3, а. с. 172). Ухвалою від 20 червня 2019 року було закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.09.2019 року на 10-30 год. ( т. 3, а. с. 173). 03.09.2019 року по справі оголошено перерву, у зв`язку із неявкою усіх учасників провадження, до 08.11.2019 року 15-30 год. ( т. 3, а. с. 188). 08.11.2019 року по справі оголошено перерву, у зв`язку із неявкою усіх учасників провадження, до 05.12.2019 року 16-10 год. ( т. 3, а. с. 200). 05.12.2019 року по справі оголошено перерву, у зв`язку із неявкою усіх учасників провадження, до 06.08.2020 року 14-40 год. ( т. 4, а. с. 8). На адресу суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просив його задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Представник відповідача ТОВ «Телерадіокомпанія «112-ТВ» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через Відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян подала заяву про розгляд справи без його участі, надали відзив в якому просили відмовити в задоволенні позову. Відповідач - [PERSON] чи його представник в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не надав. Відповідач - [PERSON] в судове засідання з`явилася, надала відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позову заперечувала та в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. В матеріалах наявна заява представника відповідача в якій просить суд слухати справу за їх відсутності та надав відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача ПП «Українська правда» в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав. Представник третьої особи в особі Національної поліції України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши думку представників сторін, вивчивши зміст поданих ними заяв по суті, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України, життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно ч. ч. 1-3 ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Стаття 13 гарантує наявність у національному праві засобу правового захисту для забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції. Рекомендація Rec (2004)61259. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. За змістом ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст.ст. 94, 277 ЦК України кожному, гарантується право на захист честі, гідності та ділової репутації, а також спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Разом з тим, за змістом зазначених правових норм, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. У пункті 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України також роз`яснено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Так, позивач зазначив, що інформація відносно нього, яку він вважає такою, що є недостовірною та порушує його немайнові права, була поширена: -відповідачем [PERSON] [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ»; - відповідачем [PERSON] та телеканал «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», [INFO]. в ефірі програми « [INFO] » на телевізійному каналі «112 Україна»; - [INFO] на веб-сайті «[INFO]» ( [INFO] який належить ПП «Українська правда», в статті [PERSON] , під заголовком « [INFO]». Поширення інформації відносно Позивача, яку останній вважає такою, що є недостовірною та порушує його немайнові права, відповідачами неспростоване та не оспорювалось. Даних та доказів, які б спростовували факт поширення вищевказаної інформації суду відповідачами не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Із досліджених матеріалів суд встановлено, що поширення інформації відповідачами відносно Позивача, яку останній вважає такою, що є недостовірною та порушує його немайнові права, відбулось. Як слідує із змісту викладеної інформації: - поширену [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна» (власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ»), автором якої був [PERSON] , який зокрема сказав: « [PERSON] ... має відношення до злочинів проти активістів Майдану. Зокрема йому приписують причетність до викрадення [PERSON] та [PERSON] в січні 14-го року»; - поширену [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», [PERSON] , автором наступних слів: «... як вже зараз визнав [PERSON] , він (мається на увазі - [PERSON] ) ввів в оману стосовно цього (мається на увазі - переатестація) керівництво Генеральної прокуратури»; - поширену [INFO] на веб-сайті «[INFO]» ([INFO]), який належить Приватному підприємству «Українська правда», в статті [PERSON] (автора статті), під заголовком « [INFO]» наступного змісту: « [PERSON] скаржився, що атестаційна комісія була до нього упереджена і прийняла висновок щодо його звільнення необгрунтовано. Ми ретельно перевірили всі його скарги, прискіпливо розпитували щодо його діяльності і знання законодавства, витратили на нього купу часу і таки звільнили його трьома голосами проти одного». «... [PERSON] - не просто мєнт, що не пройшов атестацію, тобто не викликає довіру ні у громадскості, ні у самих поліцейських. [PERSON] в подіях, розслідуванням яких він тепер буде керувати, сам приймав не останню участь», тобто була поширена інформація відносно особи позивача. Крім того, суд вважає, що розповсюджена інформація відповідачами доведена до відома необмеженому колу осіб, а саме глядачів відповідного телеканалу та користувачів мережі Інтернет. Так відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Закон України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року) 1. Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. 2. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії» Європейський суд із прав людини наголосив, що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки. Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: факти, що вважаються загальновідомими; підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; посилання на незалежне дослідження. Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальної сфери, спорту чи в будь-якій іншій галузі). Право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація про нього була поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості особистих тверджень про наміри і позицію таких політичних лідерів. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Дана правова позиція також висловлена Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2017 року у справі № 6-639цс17. Зокрема, статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Так, суд погоджується з позицією відповідача ТОВ Телерадіокомпанія «112-ТВ» викладеної у відзиві про те що у частині фрази « [PERSON] ... має відношення до злочинів проти активістів Майдану. Зокрема йому приписують причетність до викрадення [PERSON] та [PERSON] в січні 14-го року», відповідач [PERSON] в ефірі відповідача ТОВ Телерадіокомпанія «112-ТВ» дійсно зазначив « [PERSON] нібито має відношення до злочинів проти активістів Майдану», й зазначене доводиться доказами по справі, зокрема відеозаписом ефіра від [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна» (власником якого є відповідач-Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ»), автором якої був відповідач- [PERSON] , й вважає що застосування сполучника «нібито» не містить елемент наклепу й з огляду на характер використання мовно-стилістичного засобу поширена інформація не може бути витлумачена як така, що містить фактичні дані. Таким чином, суд приходить до висновку, що твердження відповідача [PERSON] у ефірі від [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна» (власником якого є відповідач-Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ»), автором якої був відповідач- [PERSON] , у фразі « [PERSON] нібито має відношення до злочинів проти активістів Майдану», відповідає фактичній меті відповідача [PERSON] донести до суспільства інформацію яка викликала суспільний інтерес. Крім того, суд бере до уваги доброчесність чи недоброчесність особи, яка здійснила публікацію, який є відомим у суспільстві журналістом, положення позивача як публічної особи який весь час займав відповідальне становище в правоохоронних органах, мету яку переслідувала особа під час ефіру програми на телеканалі, наявність предмету, який викликає суспільний інтерес під час ефіру передачі. Відмова від аналізу таких елементів національний суд випускає з полю зору надзвичайну функцію, яку преса виконує у демократичному суспільстві Скудаєва проти России ( п. 36 Skudayeva v. Russia 05/06/2019 ). При цьому, суд вважає твердження відповідача [PERSON] у ефірі від [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна» (власником якого є відповідач-Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ»), автором якої був відповідач- [PERSON] , у фразі « [PERSON] нібито має відношення до злочинів проти активістів Майдану» не заподіяло шкоди особистим немайновим правам позивача, оскільки не містило фактичні дані й використовувалось відповідачем, відомим журналістом, задля привернення уваги до обговорення питання, яке має великий суспільний інтерес. Разом з тим, суд приходить до переконання, що інформація поширена [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна» (власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ»), автором якої був [PERSON] , який зокрема сказав: « [PERSON] ... має відношення до злочинів проти активістів Майдану. Зокрема йому приписують причетність до викрадення [PERSON] та [PERSON] в січні 14-го року», в частині «Зокрема йому (позивачу- суд) приписують причетність до викрадення [PERSON] та [PERSON] в січні 14-го року» є фактичним твердженням та не підпадає під ознаки оціночних суджень, а дані висловлення виражені у посиланні на конкретні факти та події. Так, з контексту змісту інформації поширеної [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна» (власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ»), автором якої був [PERSON] , який зокрема сказав: « [PERSON] ... має відношення до злочинів проти активістів Майдану. Зокрема йому приписують причетність до викрадення [PERSON] та [PERSON] в січні 14-го року», а саме із фрази «…Зокрема йому (позивачу) приписують причетність до викрадення [PERSON] та [PERSON] в січні 14-го року» вбачається, що позивач фактично вчинив кримінальне правопорушення- злочин, відносно осіб які брали участь у масових акціях протесту в період з осені 2013 по весну 2014 року в Україні відносно [PERSON] та [PERSON] в січні 14-го року, досудове розслідування яких здійснювалось та здійснюється органами досудового розслідування в Україні. Разом з тим, правовий зв`язок конкретної особи з досудовим розслідуванням можливий лише шляхом наділення її (або набуття нею) конкретного правового статусу, передбаченого КПК України, й згідно з п.п. 19, 25 ч. 1 ст. 3 КПК України учасниками кримінального провадження зі сторони захисту є підозрюваний, обвинувачений, засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники. Так, відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України, обвинувачений (підсудний) - особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 43 КПК України, засуджений - обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили. Відповідно до ст. ст. 484, 503 КПК України, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування - особа, щодо якої здійснюється кримінальне провадження з приводу вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності, або особа, щодо якої здійснюється кримінальне провадження з приводу вчинення злочину у стані осудності, але яка після цього захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку, або особа, щодо якої здійснюється кримінальне провадження у зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, яка досягла одинадцятирічного віку, але не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність. Факт набуття особою певного процесуального статусу дозволяє ідентифікувати її як учасника кримінального провадження, перелік яких є вичерпним. Жодних інших учасників кримінального провадження і процесуальних статусів, які б особа могла мати до повідомлення їй про підозру і який би одночасно підтверджував хоч якийсь її правовий зв`язок з досудовим розслідуванням, в КПК України не існує. Тобто, відсутність одного з наведених процесуальних статусів й наявність конституційного принципу презумпції невинуватості, вказує, на те що особа, яка не перебуває в статусі підозрюваного чи в іншому з зазначених вище процесуальних статусів, не має будь-яке відношення до вчинення злочину, який розслідується. Відповідно до ст. ст. 76, 80, 81 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, відповідачами [PERSON] та ТОВ Телерадіокомпанія «112-ТВ» на підтвердження своїх висловлювань суду не надано будь-яких даних про обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили про притягнення до кримінальної відповідальності позивача, за злочини, які зазначені в твердженнях відповідачів. Суд враховує принцип презумпції невинуватості, який закріплений ч. 2 ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України та встановлює, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Крім того, суд враховує й відсутність одного з наведених процесуальних статусів у Позивача, який може вказати, на те що особа, яка перебуває в статусі підозрюваного чи в іншому з зазначених вище процесуальних статусів, має будь-яке відношення до вчинення злочину, який розслідується. А відтак, відсутні підстави вважати, що інформація поширена [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна» (власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ»), автором якої був [PERSON] , який зокрема сказав: « [PERSON] ... має відношення до злочинів проти активістів Майдану. Зокрема йому приписують причетність до викрадення [PERSON] та [PERSON] в січні 14-го року», в частині «… Зокрема йому приписують причетність до викрадення [PERSON] та [PERSON] в січні 14-го року» відповідає дійсності та є правдивою. З урахуванням наведеного, суд вважає оприлюднену відповідачами [PERSON] та ТОВ Телерадіокомпанія «112-ТВ» інформацію «Зокрема йому приписують причетність до викрадення [PERSON] та [PERSON] в січні 14-го року» недостовірною та докази зворотнього матеріали справи не містять. Крім того, з контексту змісту інформації поширеної [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», [PERSON] , який є автором наступних слів: «... як вже зараз визнав [PERSON] , він (мається на увазі - [PERSON] ) ввів в оману стосовно цього (мається на увазі - переатестація) керівництво Генеральної прокуратури», вбачається, що позивач фактично вчинив дії відносно керівництва Генеральної прокуратури по повідомленню неправдивих відомостей або приховування певних відомостей повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки особи, відносно якої вчинюється обман. Так, статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що інформація поширена [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», [PERSON] , який є автором наступних слів: «... як вже зараз визнав [PERSON] , він (мається на увазі - [PERSON] ) ввів в оману стосовно цього (мається на увазі - переатестація) керівництво Генеральної прокуратури» є фактичним твердженням та не підпадає під ознаки оціночних суджень, а дані висловлення виражені у посиланні на конкретні факти та події. Приходячи до висновку про невіднесення поширеної відповідачами інформації до категорії оціночних суджень, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 200 Цивільного кодексу України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Частиною 4 ст. 14 Закону України «Про інформацію» передбачено, що поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації. Інформація може існувати, як в формі фактичних тверджень, так і в формі оціночних суджень. Відповідно до вимог частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Посилання у відзиві відповідача ТОВ Телерадіокомпанія «112-ТВ», що оспорювана інформація була поширена без жодного посилання на конкретний факт та із змісту цієї інформації не можливо встановити - хто конкретно та з приводу чого ввів в оману [PERSON] , оскільки фраза дослівно містила «… як вже зараз визнав [PERSON] він ввів в оману стосовно цього керівництво Генеральної прокуратури», спростовується й самим відповідачем у своєму відзиві на позов, де зазначено що передача «[INFO]» від [INFO] на телеканалі «112 Україна» була фактично присвячена питання діяльності позивача [PERSON] , яка мала на час виходу в ефір передачі суспільний резонанс (т. 3 а. с. 51). Поширена відповідачами інформація про позивача не містить в собі алегорій, сатири, гіпербол тощо, вона не є припущенням чи критикою діяльності позивача, її можна перевірити на достовірність, тому вона не є оціночними судженнями, і може бути спростована. Разом з тим, відповідно до листа Генеральної прокуратури України від 21.07.2016 року № 23/1/1- 32773-14 зазначено, що відомості щодо надання [PERSON] неправдивої інформації чи приховування її при призначенні до Генеральної прокуратури України відсутні; перед призначенням до Генеральної прокуратури України відносно [PERSON] проведено спеціальну перевірку, передбачену Законом України «Про запобігання корупції», за результатами якої не виявлено інформації, що перешкоджає зайняття ним посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, або посади з підвищеним корупційним ризиком; відносно [PERSON] проведено перевірку, передбачену Законом України «Про очищення влади», за результатами якої встановлено, що до нього не застосовуються заборони, передбачені цим Законом (т. 1 а. с. 21). Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації. З урахуванням наведеного, суд вважає оприлюднену відповідачами [PERSON] та ТОВ Телерадіокомпанія «112-ТВ» інформацію недостовірною та докази зворотнього матеріали справи не містять. А відтак, відсутні підстави вважати, що інформація поширена [INFO] в програмі «[INFO]» на телеканалі «112 Україна» (власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ»), [PERSON] який є автором наступних слів: «... як вже зараз визнав [PERSON] , він (мається на увазі - [PERSON] ) ввів в оману стосовно цього (мається на увазі - переатестація) керівництво Генеральної прокуратури», відповідає дійсності та є правдивою. Крім того, з контексту змісту інформації поширеної в статті [PERSON] (автора статті), під заголовком «[INFO]» [INFO] на веб-сайті «[INFO]»([INFO], який належить Приватному підприємству «Українська правда», наступного змісту: « [PERSON] скаржився, що атестаційна комісія була до нього упереджена і прийняла висновок щодо його звільнення необгрунтовано. Ми ретельно перевірили всі його скарги, прискіпливо розпитували щодо його діяльності і знання законодавства, витратили на нього купу часу і таки звільнили його трьома голосами проти одного», вбачається, що позивач фактично вважав, що при проходженні позивачем атестації відносно нього атестаційною комісією було прийнято висновок щодо його звільнення, який є необгрунтованим, на що ним було подано апеляцію й члени апеляційної комісії, до складу якої входила відповідач [PERSON] , перевіривши висновки атестаційної комісії прийшли до висновку про відхилення апеляції позивача внаслідок чого сталось його звільнення. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що інформація поширена [INFO] на веб-сайті «[INFO]» ([INFO]), який належить Приватному підприємству «Українська правда», в статті [PERSON] (автора статті), під заголовком « [INFO]» наступного змісту: « [PERSON] скаржився, що атестаційна комісія була до нього упереджена і прийняла висновок щодо його звільнення необгрунтовано. Ми ретельно перевірили всі його скарги, прискіпливо розпитували щодо його діяльності і знання законодавства, витратили на нього купу часу і таки звільнили його трьома голосами проти одного» є фактичним твердженням та не підпадає під ознаки оціночних суджень, а дані висловлення виражені у посиланні на конкретні факти та події. Разом, з тим статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Проте, позивачем не надано доказів, що конкретні події, а саме засідання атестаційної комісії не відбувалось; що висновок атестаційна комісія висновок щодо його звільнення не приймала. Зокрема, як вбачається з відзиву відповідача [PERSON] , то позивач звернувся з апеляцією на рішення атестаційної комісії в якому просив скасувати висновок Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 29.01.2016 року про невідповідність його займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність (т. 3 а.с. 22 зв.). Так, загально високий рівень захисту свободи вираження думки, передбачає вузькі рамки для влади по відношенню до зауважень відносно соціально важливих питань ( (Bedat v. Switzerland), (БП), № 56925/08, § 48, ЕСПЧ 2016). Політики та державні службовця, які діють в офіційному статусі, повинні миритися з критикою більш широких межах ані ж приватні особи ( Тома проти Люксембурга (Thoma v. Luxembourg). Крім того, суд бере до уваги доброчесність чи недоброчесність особи, яка здійснила публікацію, положення позивача як публічної особи який весь час займав відповідальне становище в правоохоронних органах, мету яку переслідувала особа при публікації статті, наявність предмету, який викликає суспільний інтерес в публікації. Відмова від аналізу таких елементів національний суд випускає з полю зору надзвичайну функцію, яку преса виконує у демократичному суспільстві Скудаєва проти России ( п. 36 Skudayeva v. Russia 05/06/2019 ). Таким чином, суд приходить до висновку, що твердження відповідача, який був членом апеляційної комісії, відомим блогером та здійснював діяльність по донесенню до суспільства інформації по реформуванню органів Національної поліції України, та з урахуванням вимог викладених апеляції позивача, можливо й є було некоректно сформулювано відповідачем у його статті в блозі з огляду на положення чинного трудового законодавства та відповідних нормативних актів, про те відповідає фактичній меті відповідача [PERSON] донести до суспільства інформацію яка викликала суспільний інтерес. Тобто дії відповідача [PERSON] в межах поширення інформації [INFO] на веб-сайті «[INFO]» ([INFO]), який належить Приватному підприємству «Українська правда», в статті під заголовком « [INFO]» наступного змісту: « [PERSON] скаржився, що атестаційна комісія була до нього упереджена і прийняла висновок щодо його звільнення необгрунтовано. Ми ретельно перевірили всі його скарги, прискіпливо розпитували щодо його діяльності і знання законодавства, витратили на нього купу часу і таки звільнили його трьома голосами проти одного» не заподіяли шкоди особистим немайновим правам позивача. Щодо інформації поширеної [INFO] у блозі відповідача [PERSON] (автора статті), під заголовком «[INFO]» на веб-сайті «[INFO]» ([INFO]), який належить Приватному підприємству «Українська правда», наступного змісту: «... [PERSON] - не просто мєнт, що не пройшов атестацію, тобто не викликає довіру ні у громадскості, ні у самих поліцейських. [PERSON] в подіях, розслідуванням яких він тепер буде керувати, сам приймав не останню участь», то суд приходить до наступного висновку. Так, суд вважає, що інформація поширена [INFO] у блозі відповідача [PERSON] (автора статті), під заголовком «[INFO]» на веб-сайті «[INFO]» ([INFO]), який належить Приватному підприємству «Українська правда», в частині: «... [PERSON] - не просто мєнт, що не пройшов атестацію, тобто не викликає довіру ні у громадскості, ні у самих поліцейських», базується фактично на загальновідомих даних про те, що позивач звернувся з апеляцією на рішення атестаційної комісії в якому просив скасувати висновок Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 29.01.2016 року про невідповідність його займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, й у задоволенні цієї апеляції позивачу було відмовлено (т. 3 а.с. 22 зв.). При цьому суд знову наголошує про те, що загально високий рівень захисту свободи вираження думки, передбачає вузькі рамки для влади по відношенню до зауважень відносно соціально важливих питань ( (Bedat v. Switzerland), (БП), № 56925/08, § 48, ЕСПЧ 2016). Політики та державні службовця, які діють в офіційному статусі, повинні миритися з критикою більш широких межах ані ж приватні особи ( Тома проти Люксембурга (Thoma v. Luxembourg). Крім того, суд бере до уваги доброчесність чи недоброчесність особи, яка здійснила публікацію, положення позивача як публічної особи який весь час займав відповідальне становище в правоохоронних органах, мету яку переслідувала особа при публікації статті, наявність предмету, який викликає суспільний інтерес в публікації. Відмова від аналізу таких елементів національний суд випускає з полю зору надзвичайну функцію, яку преса виконує у демократичному суспільстві Скудаєва проти России ( п. 36 Skudayeva v. Russia 05/06/2019 ). Таким чином, суд приходить до висновку, що твердження відповідача, який був членом апеляційної комісії Національної поліції України, відомим блогером та здійснював діяльність по донесенню до суспільства інформації по реформуванню органів Національної поліції України, можливо й є було некоректно сформулювано відповідачем у його статті в блозі з огляду на лексичні обороти, про те відповідає фактичній меті відповідача [PERSON] донести до суспільства інформацію яка викликала суспільний інтерес. Тобто дії відповідача [PERSON] в межах поширення інформації [INFO] на веб-сайті «[INFO]» ([INFO]), який належить Приватному підприємству «Українська правда», в статті під заголовком « [INFO]», в частині: «... [PERSON] - не просто мєнт, що не пройшов атестацію, тобто не викликає довіру ні у громадскості, ні у самих поліцейських», не заподіяли шкоди особистим немайновим правам позивача. Разом з цим, щодо інформації поширеної [INFO] у блозі відповідача [PERSON] (автора статті), під заголовком « [INFO]» на веб-сайті «[INFO]» ([INFO]), який належить Приватному підприємству «Українська правда», наступного змісту: «... [PERSON] - не просто мєнт, що не пройшов атестацію, тобто не викликає довіру ні у громадскості, ні у самих поліцейських. [PERSON] в подіях, розслідуванням яких він тепер буде керувати, сам приймав не останню участь», в частині « [PERSON] в подіях, розслідуванням яких він тепер буде керувати, сам приймав не останню участь» то суд вважає, що ця інформація є фактичним твердженням та не підпадає під ознаки оціночних суджень, а дані висловлення виражені у посиланні на конкретні факти та події. Зокрема, сам відповідач- [PERSON] в своєму відзиві зазначає, що вона вважає, що ця інформація є правдивою, відповідає дійсності та не підлягає спростуванню (т. 3 а. с. 27). Крім того, сам відповідач- [PERSON] в своєму відзиві зазначає, що позивач - [PERSON] 29.11.2013 року Наказом Міністра внутрішніх справ [PERSON] був включений до складу комісії, яка проводила службове розслідування щодо правомірності дій працівників міліції під час охорони громадського порядку 30.11.2013 року на майдані Незалежності щодо учасників акції «Євромайдан» в підтримку підписання угоди про асоціацію з Європейским союзом, яке на думку відповідача- [PERSON] було проведено однобоко, необ`єктивно, очевидно з єдиною метою приховати керівників, організаторів, винуватців і конкретних виконавців злочинів, й зокрема через участь у службовому розслідуванні говорить про те, що позивая таки був залучений в тій чи іншій ролі до подій, які наразі розслідуються Департаментом спеціальних розслідувань (т. 3 а.с. 22-28). Крім того, сам відповідач- [PERSON] в своєму відзиві зазначає, що під час розслідування злочину проти [PERSON] та [PERSON] було здобуто дані про причетність керівництва і працівників МВС України, а позивач- [PERSON] саме в той період січень 2014 року займав помаду начальника управління ГСУ МВС, очевидно приймав участь у діяльності МВС, зокрема у діяльності ГСУ МВС, у діяльності керівництва МВС(т. 3 а.с. 22-28). Так, відповідно до ч. 2 Закону України «Про очищення влади» очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України [PERSON] , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист. Крім того, відповідно до ч. 6 Закону України «Про очищення влади» заборона, передбачена частиною четвертою статті 1 цього Закону, застосовується до посадових та службових осіб органів державної влади та органів місцевого самоврядування, в тому числі суддів, співробітників органів внутрішніх справ, прокуратури України та інших правоохоронних органів, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю, що встановлено рішенням суду щодо них, яке набрало законної сили, здійснювали заходи, спрямовані на перешкоджання реалізації конституційного права громадян України збиратися мирно і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації або спрямовані на завдання шкоди життю, здоров`ю, майну фізичних осіб у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року. Разом з тим, відповідно до листа Генеральної прокуратури України від 21.07.2016 року № 23/1/1- 32773-14 зазначено, що відомості щодо надання [PERSON] неправдивої інформації чи приховування її при призначенні до Генеральної прокуратури України відсутні; перед призначенням до Генеральної прокуратури України відносно [PERSON] проведено спеціальну перевірку, передбачену Законом України «Про запобігання корупції», за результатами якої не виявлено інформації, що перешкоджає зайняття ним посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, або посади з підвищеним корупційним ризиком; відносно [PERSON] проведено перевірку, передбачену Законом України «Про очищення влади», за результатами якої встановлено, що до нього не застосовуються заборони, передбачені цим Законом (т. 1 а. с. 21). Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації. Предметом розгляду вказаного спору є поширення інформації Генеральною прокуратурою України, діяльність якої спрямована на всемірне утвердження верховенства закону, зміцнення правопорядку і має своїм завданням захист від неправомірних посягань, зокрема, на гарантовані Конституцією, іншими законами України та міжнародними правовими актами соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод людини і громадянина. З огляду на зміст поширеної Відповідачем інформації, вона є негативною, оскільки говорить про фактично суспільно-небезпечну діяльність Позивача, створює уявлення про нього, як до особи, що вчинила суспільно- небезпечні дії проти суспільства. У відповідності з ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: честь, гідність і ділова репутація. З урахуванням наведеного, суд вважає оприлюднену відповідачем [PERSON] інформацію [INFO] у блозі під заголовком « [INFO]» на веб-сайті «[INFO]» ([INFO]), який належить Приватному підприємству «Українська правда», наступного змісту: «... [PERSON] - не просто мєнт, що не пройшов атестацію, тобто не викликає довіру ні у громадскості, ні у самих поліцейських. [PERSON] в подіях, розслідуванням яких він тепер буде керувати, сам приймав не останню участь», в частині « [PERSON] в подіях, розслідуванням яких він тепер буде керувати, сам приймав не останню участь» недостовірною та докази зворотнього матеріали справи не містять. А відтак, відсутні підстави вважати, що інформація поширена [INFO] в блозі відповідача [PERSON] (автора статті), під заголовком « [INFO]» на веб-сайті «[INFO]» ([INFO]), який належить Приватному підприємству «Українська правда», наступного змісту: «... [PERSON] - не просто мєнт, що не пройшов атестацію, тобто не викликає довіру ні у громадскості, ні у самих поліцейських. [PERSON] в подіях, розслідуванням яких він тепер буде керувати, сам приймав не останню участь», в частині « [PERSON] в подіях, розслідуванням яких він тепер буде керувати, сам приймав не останню участь», є такою, що відповідає дійсності та є правдивою, чи містить в собі справедливу критику дій Позивача, який здійснював та здійснює публічну функцію представника влади, з боку представника громадськості. Відповідно до ст. 141-142 ЦПК України судовий збір у розмірі 704 грн. 80 підлягає відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки порушенням прав позивача виникли внаслідок дій відповідачів [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», [PERSON] , ПП «Українська правда», то на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: partial