Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київської міського нотаріального округу Манойло Н.Г., в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] починаючи з лютого 2010 року по день його смерті. Визнати за [PERSON] , право власності на 2/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] . Визнати за [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 0,1195 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] в порядку спадкування після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] . В обґрунтування позову позивач вказує, що рішенням суду від 26.07.2016 за позивачем визнано право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] помер. В подальшому позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., однак позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутності документів, що підтверджували факти проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечувала. Представник Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є рідною тіткою [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки з Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, а саме квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована на ім`я: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району 29.03.1992 р., зареєстрованого КП «Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 30.03.1993 р. за реєстровим № 1817 в реєстровій книзі 18-216. На підставі судового рішення від 26.07.2016 року за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] [INFO] [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] помер. До спадкового майна за померлим входить: 2/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] та земельнна ділянка площею 0,1195 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . Згідно вище вказаних відомостей Київського МБТІ [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . 21.04.2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г. із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г. від 04.11.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за померлим [PERSON] , оскільки позивачем не надано документів на підтвердження проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За змістом ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду Україїни від 30.05.2018 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як роз`яснює ВССУ у листі від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» та Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. Судовим розглядом встановлено, що з 2010 року позивач проживав однією сім`єю з [PERSON] та [PERSON] , без реєстрації місця проживання, оскільки вони були людьми похилого віку та потребували допомоги, доглядав за ними, купував ліки, а після смерті тітки здійснював дії пов`язані з її похованням. А також після смерті тітки, позивач продовжував проживати разом з [PERSON] та допомагати по господарству, сплачував, а також сплачує по даний час, за комунальні послуги, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 20-174, т.1) Вказане підтверджується також показами свідків, які занесені до журналу судового засідання від 14.03.2017, та які вказали, що позивач періодично проживав з тіткою - [PERSON] та її чоловіком [PERSON] , піклувався про них, надавав матеріальну допомогу, допомагав по господарству. Отже, встановлення факту проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] в період з лютого 2010 р. по 22.10.2015 року є необхідними з метою забезпечення права на спадкування позивача, а докази, що були надані на підтвердження вказаних обставин є достатніми, тому наявні обґрунтовані підстави для задоволення позову в цій частині. Також, суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Обґрунтовуючи свої позовній вимоги в цій частині позивач вказує, що майнових спорів з приводу заявлених вимог спадкування не існує. Інших спадкоємців, після смерті [PERSON] не існує. А він є єдиним спадкоємцем вказаного майна після смерті спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Зі змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем, та в позасудовому порядку позбавлений можливості вирішити питання про визнання за собою права власності на вказане майно, суд вважає вимоги в цій частині доведеними, а тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київської міського нотаріального округу Манойло Н.Г. про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно в порядку спадкування, є обґрунтованим та підлягає задоволенню Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved