Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 02 жовтня 2004 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них [INFO] народилася дочка - [PERSON]. Однак, спільне подружнє життя у сторін не склалося, тому шлюб розірвано, а спільна дитина залишилася проживати із позивачем. На даний час відповідач взагалі не цікавиться життям спільної дочки, не приймає участі у її вихованні та не надає матеріальної допомоги на її утримання, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. За таких обставин, позивач звернулася із даним позовом, в якому просить стягувати із відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, починаючи з дати пред'явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання її представник [PERSON] надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Також просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, у зв'язку з її зайнятістю у іншому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва серії [NUMBER] вбачається, що 02 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Прізвище дружини після одруження - [PERSON] (а.с. 4). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER] виданого 06 липня 2011 року виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області. Батьком у свідоцтві про її народження записаний - [PERSON] (а.с. 5). Зі змісту позовної заяви вбачається, що шлюб між сторонами розірвано, а спільна від шлюбу дитина [PERSON] проживає із позивачем. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ст. 180 ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181,182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як передбачено ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. Матеріалами справи встановлено, що домовленість про сплату аліментів на дитину між сторонами відсутня. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо необхідності стягнення аліментів у розмірі 2000 (двох тисяч) грн., як і не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, не має на утриманні інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, та

Outcome: partial