Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів з вказаним вище позовом, посилаючись на наступні обставини 06.11.2012 що між АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №64_073, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 55 000,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 19% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався на 72 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 05.11.2018 на придбання житла на вторинному ринку нерухомості. За умовами договору позичальник зобов`язаний щомісячно здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 763,89 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, не пізніше останнього робочого дня місяця, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, між банком, позичальником та [PERSON] 06.11.2012 був укладений договір поруки №64_073/1. Відповідач [PERSON] порушила свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 27.02.2018 у справі №420/2096/17 стягнуто з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість у розмірі 17 865,09 грн. Постановою Апеляційного суду Луганської області від 11.09.2018 рішення першої інстанції змінено - рішення в частині стягнення з [PERSON] змінено, зменшено до 1413,16 грн., рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] скасовано та ухвалено нове рішення про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованість в сумі 16 541,88 грн. Рішення суду набрало законної сили 11.09.2018. Станом на 05.11.2020 заборгованість за кредитом не погашена, вказане рішення відповідача не виконане, що підтверджується виписками по рахункам позичальника. Оскільки відносини між банком та позичальником не припинялися, відповідно до умов кредитного договору позичальнику щомісячно нараховувалися проценти за користування кредитом до моменту закінчення терміну, на який надано кредит. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №64_073 від 06.11.2012 станом на 05.11.2020 у розмірі 5 763,96 грн. у тому числі: 1 988,60 грн. - проценти за користування кредитом з 17.11.2017 по 04.11.2018; 606,89 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом з 01.02.2018 по 04.11.2020; 760,84 грн. - три проценти річних за прострочення процентів за користування кредитом з 17.11.2017 по 04.11.2020; 975,68 грн. - інфляційні втрати банку за прострочення боргу за кредитом за період з лютого 2018 року по жовтень 2020 року; 1 431,95 грн. - інфляційні втрати банку з грудня 2017 року по жовтень 2020 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом; а також стягнути в рівних частках з відповідачів судові витрати у сумі 2270,00 грн. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 13.05.2021 відкрито провадження по справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №64_073 від 06.11.2012. Відповідно п. п. 1.1. - 1.2. цього договору Банк зобов`язався надати Позичальнику на умовах договору кредит у сумі 55 000,00 грн., а Позичальник зобов`язувався належним чином використати і повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 19% річних. Кредит надається строком на 72 місяці з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 05.11.2018 на придбання житла на вторинному ринку нерухомості. Підпунктами 1.6.1.1, 1.6.1.2 пункту 1.6. договору про іпотечний кредит передбачено, що проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який було надано кредит. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом. При нарахуванні процентів за платіжний місяць останній день місяця має включатися в розрахунок, крім випадків, коли звітна дата є датою закінчення операції. Згідно п.п. 4.3.2., 4.3.3. договору про іпотечний кредит позичальник зобов`язується повернути кредит в сумі 55 000,00 грн, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. У разі порушення умов цього договору та/або іпотечного договору достроково повернути кредит, з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України. Сторони домовилися, що розмір збитків визначатиметься банком самостійно, на що позичальник цим надає згоду. Відповідно до пункту 4.2.2. цього договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на 3 календарних місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та сягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON] був укладений договори поруки №64_073/1 від 06.11.2012. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 27.02.2018 у справі №420/2096/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», заборгованість за договором про іпотечний кредит № 64_073 від 06.11.2012, яка складає 17865,09 грн. В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит відмовлено. Постановою Апеляційного суду Луганської області від 11.09.2018 заочне рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 27.02 2018 в частині стягнутої з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» суми заборгованості за Договором про іпотечний кредит 64_073 від 06.11.2012 року станом на 17.11.2017 року змінено - зменшено суму до 1413,16 грн., яка складається з: процентів за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 31.12.2014 704,09 грн.; інфляційних втрат Банку з вересня 2014 року по грудень 2014 року за прострочення сплати процентів за користування Кредитом - 643,83 грн.; трьох процентів річних за прострочення сплати процентів за користування Кредитом з 02.09.2014 по 31.12.2014 65,24 грн. Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та в частині стягнутих з [PERSON] судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором про іпотечний кредит 64_073 від 06.11.2012 року станом на 17.11.2017 року у сумі 16451,88 грн., в тому числі: борг за кредитом 8567,47 грн.; проценти за користування кредитом за період з 01.01.2015 до 16.11.2017 р. 6258,71 грн.; інфляційні втрати Банку з січня 2015 р. по жовтень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом 1363,44 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з 01.01.2015 року по 16.11.2017 року 262,26грн. Вкаазан постанова набрала законної сили 11.09.2018. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, факти, встановлені вищевказаними судовими рішеннями, зокрема, щодо видачі кредиту та тривалого невиконання [PERSON] та [PERSON] зобов`язань за кредитним договором мають вже доведений характер і не підлягають доказуванню позивачем у справі. Відповідно до ст. 599 та ст. 629 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. З аналізу ст.ст. 598 - 609 ЦК України слід дійти висновку, що рішення суду про стягнення грошової суми не є підставою для припинення зобов`язання. Отже наявність судового рішення про стягнення боргу та/або інших грошових сум за інші періоди невиконання боржником договірного зобов`язання, відкриття виконавчих проваджень за цим рішенням, вчиненням інших процесуальних дій по виконанню рішення суду, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання (добровільного чи примусового), не свідчать про припинення договірних правовідносин сторін та/або припинення зобов`язань. Заборгованість за кредитом не погашена, вказане вище рішення суду відповідачами не виконано, що підтверджується виписками по рахункам позичальника [PERSON] . В зв`язку з тим, що відносини між банком та позичальником не припинялися, відповідно до умов кредитного договору, позичальнику щомісячно нараховувались проценти за користування кредитом до моменту закінчення терміну, на який надано кредит, не враховуючи останній день користування кредитом, тобто до 04.11.2018 . Як вбачається з розрахунку заборгованості, проведеного станом на 05.11.2020 з урахуванням постанови Апеляційного суду Луганської області від 11.09.2018 у справі № 420/2096/17 заборгованість [PERSON] за кредитним договором№64_073 від 06.11.2012 складає 5 763,96 грн. у тому числі: 1 988,60 грн. - проценти за користування кредитом з 17.11.2017 по 04.11.2018; 606,89 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом з 01.02.2018 по 04.11.2020; 760,84 грн. - три проценти річних за прострочення процентів за користування кредитом з 17.11.2017 по 04.11.2020; 975,68 грн. - інфляційні втрати банку за прострочення боргу за кредитом за період з лютого 2018 року по жовтень 2020 року; 1 431,95 грн. - інфляційні втрати банку з грудня 2017 року по жовтень 2020 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов`язково повинна бути досягнута згода. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд встановив, що позичальник порушив умови кредитного договору, а саме: не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування Кредитом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відтак, враховуючи, що відповідач не сплатив у строки, визначені законом, заборгованість за договором, він вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання. Пунктом 5.1. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 року № 14 передбачено, що кредитор вправі вимагати, у тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання, до повного виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п.п. 1.1., 2.1. договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №64_073 від 06.11.2012, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. У разі порушення боржником виконання зобов`язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору, в порядку, передбаченому цим договором. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у зв`язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, [PERSON] як фінансовий поручитель відповідно до умов договору поруки, має відповідати за зобов`язаннями боржника за кредитним договором №64_073 від 06.11.2012, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладених сторонами кредитного договору, договору поруки, згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в рівних частках по 1135,00 грн.

Outcome: approved