Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 20.07.2011 року [PERSON] того ж числа отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору відповідач повинен погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування ним, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених укладеним договором. У порушення умов договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим, станом на 31.03.2015 року має заборгованість у сумі 13277,07 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 3940,76 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 6377,88 грн., заборгованості за пенею та комісією 1850,00 грн., а також штрафів, відповідно до умов кредитного договору: фіксованої частини 500,00 грн., процентної складової 608,43 грн. На підставі цього ПАТ КБ «ПриватБанк» був вимушений звернутися до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у сумі 13277,07 грн. та судовий збір 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не зявилась з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 20.07.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, на підставі якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № б\\н від 20.07.2011 року відповідачка, станом на 31.03.2015 року має заборгованість у сумі 13277,07 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 3940,76 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 6377,88 грн., заборгованості за пенею та комісією 1850,00 грн., а також штрафів, відповідно до умов кредитного договору: фіксованої частини 500,00 грн., процентної складової 608,43 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості складає 35171,16 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем було доведено належними доказами заявлений розмір заборгованості відповідача за кредитним договором. Проте, зі свого боку відповідачі не надали суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання ними грошових обовязків у повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. Суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки відповідачка неналежно виконала своє зобовязання за кредитним договором № б/н від 20.07.2011 року та з неї підлягає стягненню заборгованість у сумі 13277,07 грн., оскільки це підтверджується письмовими матеріалами справи. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн., то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved