Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

у липні 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 50% частки від заробітку (доходу) відповідача, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що вона, [PERSON], зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 19 вересня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради та від подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2017 року шлюб між нею та відповідачем [PERSON] було розірвано. Син проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Дитина є інвалідом з дитинства. Відповідач жодних коштів на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим вона вирішила звернутися в суд. В судове засідання, яке було призначено на 30 серпня 2017 року о 16.30 год. позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона підтримує позов, просить суд розглядати справу у її відсутності та проти винесення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання 30 серпня 2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 19 вересня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради. Від спільного життя з відповідачем у них народився син - [PERSON], [INFO]. Даний факт стверджується копією свідоцтва про народження дитини № 124809 від 24.02.2003 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2017 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. З довідки №61 від 05.05.2014 року вбачається, що [PERSON] призначена державна соціальна допомога, відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам» з 27 січня 2014 року по 15 січня 2019 року. Позивач [PERSON] є інвалідом третьої групи загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду медико - соціальною експертною комісією. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не надає кошти на утримання дитини [PERSON], а тому з нього слід стягувати ці кошти в примусовому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ст.ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved