Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO] у неї та відповідача народилася дочка - [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON]. Діти сторін знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач не бере участі у вихованні дітей, не піклується про їх фізичний, духовний, моральний розвиток, не допомагає матеріально коштами, цінностями, дитячими речами, взагалі не цікавиться їх долею, відмовляється брати участь в утриманні дітей в грошовій або натуральній формі. Позивачка зазначає, що відповідач [PERSON] є працездатною, здоровою особою, має дохід. Так, [PERSON] просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 50 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак направила на адресу суду заяву згідно якої позов підтримує, просить його задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду телеграму в якій просить справу розглядати у його відсутності, з позовом згідний. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до чч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом установлено, що у сторін є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 5,6). Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а. с. 7). Таким чином, відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON], згідно позову та визнаних ним обставин має дохід, є здоровою людиною, що суд враховує при визначенні розміру аліментів. Діти сторін зважаючи на їх вік, а саме те, що вони є малолітніми, відповідно мають незадовільне матеріальне становище. Суд вважає, що справедливим розміром аліментів на утримання неповнолітніх дітей буде в твердій грошовій сумі згідно ч. 2 ст. 182 СК України, яка передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з даної норми Закону, суд не приймає до уваги вимоги позивачки стосовно розміру аліментів. який нею визначений у позовних вимогах, що є не достатнім для забезпечення життєдіяльності двох дітей. Враховуючи інтереси неповнолітніх дітей суд вважає доцільним змінити розмір стягнення аліментів твердої грошової суми, зокрема вважає необхідним визначити розмір аліментів, який не повинен суперечити Закону відповідно якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При призначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач по справі не має стабільного доходу, в нього на утриманні немає інших неповнолітніх дітей та утриманців, фізично здоровий, а тому суд приходить до переконання, що з врахуванням майнового та матеріального стану відповідача, аліменти які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача і вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у відповідності до вимог ч. 2 ст. 182 СК України, який повинен становити на дочку у розмірі 385,80 гривень щомісячно до повноліття дитини та на сина у розмірі 309,60 гривень щомісячно до повноліття дитини. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено до суду особисто 20 листопада 2014 року. Відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», установлена на 2015 рік мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня - 1218 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн, тобто 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, станом на 1 січня 2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved