Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27.07.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до статуту він є, та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримала кредит у розмірі 20572,68 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 19.06.2019 року за нею рахується заборгованість на загальну суму 39907,41 грн, яка складається з: 8558,46 грн - заборгованість за кредитом, 8837,28 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 19104,01 грн - заборгованість за пенею та комісією; 3407,66 грн - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 39907,41 грн за кредитним договором № б/н від 27.07.2012 року та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві вказав про розгляд справи у його відсутності. Відповідач та його представник у судове засідання також не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від представника відповідача надійшла заява з проханням проводити розгляд справи в його відсутності, проти задоволення позову заперечує з підстав, викдладених у заяві про перегляд заочного рішення, та просить застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 10.02.2020 року за заявою представника відповідча [PERSON] скасоване заочне рішення Богунського районного суду міста Житомира від 20.11.2019 року про часткове задоволення позову. Судовий розгляд справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом вставлено, що 27.07.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до статуту є позивач, та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримала кредит у розмірі 20572,68 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В обумовлених сторонами умовах, які містяться в пунктах 1.1 - 1.3.3 Генеральної угоди, сторони домовилися про зменшення розміру заборгованості позичальника за кредитним договором № SAMDN40000010475945 від 12.12.2006 року, визначивши розмір заборгованості позичальника за цим кредитним договором на дату підписання Генеральної угоди. У пункті 1.5 Генеральної угоди сторони обумовили, що підписання вказаної угоди не являється рішенням банку про анулювання заборгованості позичальника. У пункті 2.1 Генеральної угоди сторони визначили, що банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 21764,83 грн на строк 24 місяців в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості з кредиту у вказані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості відбувається у наступному порядку: починаючи з 1 по 30 число кожного місяця позичальник надає банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 430,51 грн для погашення заборгованості з кредиту, яка складається із заборгованості з кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31.07.2014 року. Із наданого банком розрахунку заборгованості за договором від 27.07.2012 року вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 19.06.2019 року становить 39907,41 грн, яка складається з: 8558,46 грн - заборгованість за кредитом, 8837,28 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 19104,01 грн - заборгованість за пенею та комісією; 3407,66 грн - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Згідно п. 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість з кредиту, починаючи з 32-го дня порушень, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 2437,00 грн. Для надання послуг банк видає позичальнику платіжну карту згідно з пунктом 2.1 Генеральної угоди (пункт 2.3 Генеральної угоди). Отже, добровільно погодженими умовами Генеральної угоди сторони визначили, що внаслідок домовленості про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № SAMDN40000010475945 від 12.12.2006 року узгоджений розмір заборгованості позичальника перед банком становить 21764,83 грн та передбачили порядок її погашення шляхом сплати обумовленої суми кредиту та строк повернення у випадку виникнення порушення. При укладенні Генеральної угоди сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк (термін) відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Як вбачається із змісту п. 2.2 Генеральної угоди від 27.07.2012 року, згідно зі статями 212, 651 ЦК України у разі порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених у графіку погашення кредиту, понад 31 день, датою погашення заборгованості є 32-й день. Вся заборгованість за кредитом, починаючи з цього дня, вважається простроченою. Отже, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов`язання та дострокового повернення коштів у разі прострочення виконання зобов`язання за кредитом, визначили умови такого повернення коштів. Встановлено, що останній платіж за кредитним договором позичальник здійснила 19.12.2013 року у розмірі 1270,18 грн, а тому за визначенням пункту 2.2 Генеральної угоди строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 31 день після порушення позичальником зобов`язань, передбачених у графіку погашення кредиту, зокрема, 19.01.2014 року. А тому, враховуючи умови п. 2.2. Генеральної угоди, у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором у грудні 2013 року, датою погашення усієї заборгованості за кредитом є 31.07.2014 року. Окрім того, із розрахунку заборгованості слідує, що після припинення в грудні 2013 року відповідачем виконання зобов`язань, визначених Генеральною угодою, було здійснено одноразовий платіж 13.10.2015 року в сумі 66,47 грн як сума погашення за наданим кредитом. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 253 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (ч. 1 ст. 266 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони успорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України). З огляду на викладене, допустивши невиконання умов кредитного договору з 31.12.2013 року, тобто більше ніж на 31 день, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, на 32 день настав строк повернення кредиту у повному обсязі. Банк звернувся з позовом до суду 01.07.2019 року, за межами трирічного строку позовної давності. Посилання позивача у відзиві на заяву про перегляд заочного рішення на те, що згідно п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років, а тому позовну заяву подано до спливу строку позовної давності, суд вважає безпідставними, так як Генеральна угода не містить умов щодо збільшення строку позовної давності та нею визначено зміну строку повернення кредиту (п. 2.2), а також при цьому суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в рішенні від 03.07.2019 року в справі № 342/180/17 та в постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) стосовно того, що Умови, якими установлено збільшення строку позовної давності, але які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. За наведених обставин суд за заявою представника відповідача застосовує до позовних вимог строк позовної давності та відмовляє в задоволенні позову у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з позовом.

Outcome: dismissed