overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалося із-за втрати взаємної поваги, розуміння, вони з відповідачем мають протилежні погляди на сімейне життя. Зараз проживають окремо. Мають неповнолітню дитину. Спору про поділ майна, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, немає. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Позивач звернулася до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 110-114 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за змістом яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до Свідоцтва про одруження серії [NUMBER], 30 липня 1999 року Відділом реєстрації одружень м. Миколаєва зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено запис за № 507. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] позивач і відповідач мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач подав заяву, якою визнає позовні вимоги, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів, передбачених ст. 111 СК України, щодо примирення подружжя. Спору про місце проживання неповнолітньої дітини та про поділ майна, яке набуте подружжям спільно за час перебування у шлюбі, на час розгляду справи не має. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню так як судом встановлено, що сторони дійшли спільної згоди розірвати шлюб, шлюбні стосунки фактично припинені подружжям, а їх поновлення та примирення сторін не можливе та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалося із-за втрати взаємної поваги, розуміння, вони з відповідачем мають протилежні погляди на сімейне життя. Зараз проживають окремо. Мають повнолітню дитину, неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, немає. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позов визнає частково. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Позивач звернулася до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 110-114 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за змістом яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 02 липня 1993 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено запис за № 558. Відповідач подав заяву, якою визнає позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів, передбачених ст. 111 СК України, щодо примирення подружжя. Спору про поділ майна, яке набуте подружжям спільно за час перебування у шлюбі, на час розгляду справи не має. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню так як судом встановлено, що сторони дійшли спільної згоди розірвати шлюб, шлюбні стосунки фактично припинені подружжям, а їх поновлення та примирення сторін не можливе та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 02.10.2010 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис №1294. Від цього шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у [PERSON] із відповідачем не склалося через систематичні непорозуміння, що виникають через різні характери та погляди на життя. Через вказані обставини подружні стосунки з відповідачем припинені, збереження сім'ї і спільне життя з [PERSON] позивач вважає неможливим. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві та наполягала на задоволенні вимог. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, підтвердив обставини викладені в позовній заяві, проти розірвання шлюбу не заперечував. В порядку ст. 174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано 02.10.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис №1294. Від цього шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO] З позовної заяви та пояснень відповідача вбачається, що сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства внаслідок постійних конфліктів і непорозумінь. Їхня сім'я розпалася, примирення між сторонами та збереження сім'ї не можливе, що підтвердила як позивач так і відповідач у судовому засіданні. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] у 1995 році. Свої вимоги мотивує тим, що подружнє життя не склалося у зв'язку із відмінністю характерів та різних поглядів на питання сімейного життя. Постійні сварки та скандали, взаємні претензії та образи призвели до руйнування сім`ї. Не зважаючи на проживання у одному помешканні сімейні стосунки не підтримуються, спільний бюджет не ведеться. На зазначених підставах просила задовольнити позов. У судове засідання позивач не прибула, натомість її представник [PERSON] подала заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до суду не з'явилася, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Із письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 09 грудня 1995 року, який зареєстрували у Сакському міському ЗАЦС Автономної Республіки Крим, запис в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу № 253. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Як стверджує позивач у своїй заяві подружжя спільно не проживає, спільного господарства не веде, подружніх відносин не підтримує, сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер. Враховуючи фактичні взаємини сторін, приймаючи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини їх життя, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересах їхньої дитини. Відповідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила бажання після розірвання шлюбу надалі йменуватися прізвищем колишнього чоловіка. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] у 1997 році. Свої вимоги мотивує тим, що причиною руйнування сім'ї є постійне виникнення між подружжям сварок та скандалів у зв'язку із відмінністю характерів та різними поглядами на питання сімейного життя. Вказані обставини призвели до втрати взаємного почуття любові та поваги. На зазначених підставах просила задовольнити позов. У судове засідання позивач не прибула, натомість подала заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Крім того зазначила, що відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦС, у разі задоволення позову просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав. За письмовою згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 05 листопада 1997 року, який зареєстрували у Миколаївській селищній раді Сімферопольського району АР Крим, запис в книзі реєстрації актів про одруження № 43. Як стверджує позивач у своїй заяві подружжя спільного господарства не веде, шлюбних відносин не підтримує, сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер. Враховуючи фактичні взаємини сторін, приймаючи до уваги інші обставини їх життя, суд вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила бажання після розірвання шлюбу надалі йменуватися прізвищем колишнього чоловіка. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] у 2006 році. Свої вимоги мотивує тим, що подружнє життя не склалося у зв'язку із різними поглядами на життя та різними характерами, що слугувала причиною для виникнення непорозумінь, сварок та скандалів. Подружжя однією сім'єю не проживає більше двох років, шлюбних відносин не підтримує, спільного господарства не веде. На зазначених підставах просила задовольнити позов. У судове засідання позивач не прибула, натомість подала заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04 серпня 2006 року, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, запис в книзі реєстрації шлюбів № 883. Від шлюбу мають малолітніх дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як стверджує позивач у своїй заяві сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер. Враховуючи фактичні взаємини сторін, приймаючи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини їх життя, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересах їхніх дітей. Відповідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не висловила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] у 2007 році. Свої вимоги мотивує тим, що на протязі спільного проживання між подружжям постійно виникали сварки і скандали у зв'язку із відмінністю характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння. Шлюбні відносини припиненні із жовтня 2010 року, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. На зазначених підставах просила задовольнити позов. У судове засідання позивач не прибула, натомість подала заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16 листопада 2007 року, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сакського міськрайонного управління юстиції АР Крим, запис в книзі реєстрації шлюбів № 355. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як стверджує позивач у своїй заяві, подружжя з жовтня 2010 року подружніх відносин не підтримує, сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер. Враховуючи фактичні взаємини сторін, приймаючи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини їх життя, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересах їхньої дитини. Відповідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила бажання після розірвання шлюбу надалі йменуватися прізвищем колишнього чоловіка. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] у 2011 році. Свої вимоги мотивує тим, що подружнє життя не склалося у зв'язку із відмінністю характерів та психологічною несумісністю, шлюбні відносини припиненні з квітня 2012 року. На зазначених підставах просила задовольнити позов. У судове засідання позивач не прибула, натомість подала заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила у випадку задовлення позову відновити їй дошлюбне прізвище. Відповідач до суду не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 січня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, запис в книзі реєстрації шлюбів № 8. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Як стверджує позивач у своїй заяві подружжя спільно не проживає з квітня 2013 року, спільного господарства не веде, подружніх відносин не підтримує, сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер, примирення неможливе. Враховуючи фактичні взаємини сторін, приймаючи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини їх життя, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересах їхньої дитини. Відповідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила бажання після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 09 жовтня 1993 року в Палаці одруження «Орджонікідзевський», актовий запис № 1086, зареєструвала шлюб з [PERSON] Неповнолітніх дітей сторони не мають. Посилалась, що спільне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з відсутністю взаємоповаги один до одного, втратою почуття любові. Сторони не підтримують шлюбно - сімейні відносини з серпня 2013 року, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.10.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Подружжя неповнолітніх дітей не має. Сторони проживають нарізно, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають, шлюбно - сімейні відносини не підтримують з серпня 2013 року. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 30 вересня 2006 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 524, зареєструвала шлюб з [PERSON] Під час перебування у шлюбі, [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] - дочка [PERSON]. Посилалась, що спільне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з відсутністю взаємоповаги один до одного, втратою почуття любові. Сторони не підтримують шлюбно - сімейні відносини з травня 2013 року, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного. Діти проживають з позивачкою та після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Під час перебування у шлюбі, [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] - дочка [PERSON] (а.с. 6-7), які після розірвання шлюбу будуть мешкати з матір'ю - [PERSON] Сторони проживають нарізно, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають, шлюбно - сімейні відносини не підтримують з травня 2013 року. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] судовий збір на користь [PERSON] у сумі 229,40 грн.

Outcome: approved