Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

У листопаді 2013 року представник ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду із позовом, уточнивши який, просив виселити відповідача [PERSON], який зареєстрований та проживає в квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування свого позову представник позивача вказував, що ПАТ КБ ПриваБанк та [PERSON], 22.05.2008 року уклали кредитний договір № NKH3GA00000099. Відповідно до п. 8.1. кредитного договору банк зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 22958,40 доларів США, строком до 22.05.2018 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ ПриватБанк і відповідач 22.05.2008 року уклали договір іпотеки № NKH3GA00000099. Згідно з п. 33.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 50,00 кв.м. житловою площею 29,70 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ ПриватБанк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм законом та умов договору, відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.02.2013 року було звернено стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ ПриватБанк на квартиру №78 за адресою: м. Миколаїв, вул. Ленінградська, будинок 5-А шляхом укладанням від імені власника договору купівлі-продажу будь-яким способом з укладанням від імені власника договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з правом отримання витягу з держреєстру, а також надання банку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу, із встановленням початкової ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності із отриманих від продажу предмета іпотеки коштів, задовольнити вимоги банку у сумі 33482,66 доларів США, що еквівалентно 267526,47 грн. Було вирішено виселити [PERSON] із квартири № 78 за адресою: м. Миколаїв, вул. Ленінградська, будинок 5-А. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 14.08.2013 року заочне рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на квартиру змінено: виключено висновок суду про надання банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Рішення суду в частині виселення [PERSON] скасоване та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про виселення відмовлено. Посилаючись на викладене і те, що позов про виселення подається з додержанням норм закону, просив позов задовольнити. До розгляду справи по суті позивач звернувся із зустрічним позовом про визнання недійсним договору іпотеки від 22.05.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], згідно з яким відповідач надав банку в іпотеку квартиру [ADDRESS], третя особа- Штанко [PERSON], посилаючись на те, що вона як дружина відповідача не надавала письмової згоди на укладання договору іпотеки квартири, одним із подружжя та ця згода нотаріально не посвідчена. Посилаючись на норми ст. 578 ЦК України, ст. 65 СК України, ст. ст. 203, 215, 236 ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів», [PERSON] просив зустрічний позов задовольнити. Обидва позови обєднані в одне провадження. Ухвалою суду до справи долучена в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з тих підстав, що викладені у заяві, просив його задовольнити, а зустрічний позов не визнав та просив у задоволенні його відмовити через безпідставність. Представник відповідача первинний позов не визнав, а зустрічний позов підтримав та просив суд задовольнити з підстав, які викладені у зустрічному позові. Третя особа- Штанько Т.П. в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Третя особа- приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON]І надала заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриваБанк та [PERSON] 22.05.2008 року уклали кредитний договір № NKH3GA00000099. Відповідно до п. 8.1. кредитного договору банк зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 22958,40 доларів США строком до 22.05.2018 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. ( а. с. 5-9 ) В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ ПриватБанк і відповідач 22.05.2008 року уклали договір іпотеки № NKH3GA00000099. Згідно з п. 33.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 50,00 кв.м., жилою площею 29,70 кв.м, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Ленінградська, будинок 5-А, кв.№ 78. Майно належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] від 13.05.2008 року за №1765, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 13.05.2008 року, витяг № 5904121, зареєстрованого в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, витяг № 18810593 виданий Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 15.05.2008р., номер запису 6208 в книзі 166. (а. с. 10-12) При укладанні між сторонами договору іпотеки, дружина відповідача [PERSON] надала посвідчену нотаріусом письмову заяву про надання своєї згоди чоловікові [PERSON] на передачу в іпотеку квартири [ADDRESS], придбаної ними у період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти, на умовах, передбачених за їх розсудом. Також вона не заперечувала проти можливого відчуження цієї квартири у відповідності з умовами іпотечного договору в разі невиконання або неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобовязання. При цьому вона стверджувала, що договір іпотеки, з текстом якого вона ознайомлена, укладається її чоловіком на умовах, які вони попередньо обговорили і вважають вигідними для них, і укладання цього договору відповідає їхньому спільному волевиявленню. Заява від 22.05.2008р. засвідчена приватним нотаріусом [PERSON] у присутності [PERSON] та зареєстровано за №1957. ( а. с. 42) Свої зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ ПриватБанк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Отже, свої зобовязання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, а зобовязання повинні виконуватися відповідачем належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, тому позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.02.2013 року було звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ ПриватБанк на квартиру №78 за адресою: м. Миколаїв, вул. Ленінградська, будинок 5-А шляхом укладання від імені власника договору купівлі-продажу будь-яким способом з укладанням від імені власника договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з правом отримання витягу з держреєстру, а також надання банку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу, із встановленням початкової ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності із отриманих від продажу предмета іпотеки коштів, задоволені вимоги банку у сумі 33 482,66 доларів США, що еквівалентно 267526,47грн. Вирішено виселити [PERSON] із квартири № 78 за адресою: м. Миколаїв, вул. Ленінградська, будинок 5-А. ( а. с. 13-14 ) Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 14.08.2013 року заочне рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на квартиру змінено, виключено висновок суду про надання банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Рішення суду в частині виселення [PERSON] скасоване та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про виселення відмовлено, оскільки позивачем порушена процедура виселення. ( а. с. 15-16 ) Відповідно до ст. 40 ЗУ Про іпотеку та ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться в порядку встановленому законом. Після прийняття судом рішення про звернення стягнення на передану квартиру в іпотеку всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити квартиру протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють квартиру у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з довідкою житлово-експлуатаційної організації КП ДЕЗ Океан № 3787 від 08.07.2014 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрований та проживає один відповідач. ( а. с. 40) Позивач своїм листом за № 30.1.0.02-366 від 11.09.2013 р. направив за місцем реєстрації [PERSON] письмову вимогу про добровільне звільнення квартири [ADDRESS] протягом місяця, яку він отримав 25.09.2013 року, однак відповідач не звільнив квартиру у добровільному порядку. ( а. с. 17-20 ) 25.11.2013 року представник позивача звернувся до суду з таким позовом. ( а. с.2-3) Крім того, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні встановлено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Потому наявність осіб, зареєстрованих в квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що первісний позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Що стосується зустрічного позову про визнання недійсним договору іпотеки № NKH3GA00000099 від 22.05.2008р., згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 50,00 кв.м., житловою площею 29,70 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], то суд вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Так, у відповідності до норм ст..65 СК України дійсно для укладання одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і державної реєстрації згода другого з подружжя має бути подана письмово. Твердження відповідача про те, що дружина [PERSON] не надавала нотаріально посвідченої згоди на укладання чоловіком договору іпотеки, спростовується заявою дружини відповідача [PERSON] про надання дозволу на укладання договору іпотеки від 22.05.2008р., посвідченої приватним нотаріуомс [PERSON], за реєстровим № 1957 ( а. с. 42). Отже, у задоволенні зустрічного позову суд вважає необхідним відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений ним при подачі позову судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved