Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду звернувся [PERSON] до [PERSON], треті особи: Виконавчий комітет Рокитненської сільської ради, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своїм майном. Позивач позовні вимоги мотивував тим, що він являється власником житлового будинку № 5 та господарських будівель по вул. Чапаєва, в селі Рокитне, Кременчуцького району, Полтавської області, що підтверджується договором дарування від 30 липня 2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] Зазначений договір було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 липня 2015р., індексний номер 41508168. В зазначеному будинку зареєстровано: [PERSON] та відповідача по справі [PERSON]. Відповідач [PERSON] являється сестрою позивача. Позивач [PERSON] зареєстрований в [INFO] та проживає за даною адресою із своєю сім'єю. По вул. Чапаєва, буд. 5, в селі Рокитне, Кременчуцького району Полтавської області проживала мати позивача - [PERSON], [INFO], яка вищезазначений будинок подарувала позивачу. У квітні 2015 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом до матері - [PERSON] та до позивача, у якому просила суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні нею житловим будинком №5, по вул. Чапаєва, у селі Рокитне Кременчуцького району, віддати їй ключі від будинку та не чинити їй у подальшому перешкод у користуванні ним та вселити її у вказаний житловий будинок. Позов було задоволено частково, а саме прийнято рішення про зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод, у користуванні житловим будинком №5, по вул. Чапаєва, в селі Рокитне, Кременчуцького району Полтавської області, передати їй ключі від будинку та вселити її у вказаний житловий будинок. Рішення суду було вмотивовано тим, що [PERSON] необхідно вселити в даний будинок у зв'язку з тим, що вона є членом сім'ї власника, а саме донькою [PERSON]. Позивач [PERSON] вказував, що станом на сьогоднішній день, він являється одноособовим власником даного будинку із господарськими будівлями, оскільки, 30 липня 2015 року, його мати - [PERSON] подарувала будинок йому. Тобто змінився власник даного будинку та домоволодіння. На підставі викладеного, позивач [PERSON], просив суд ухвалити рішення, яким: усунути перешкоди у здійсненні права в користуванні та розпорядженні належного [PERSON] на праві власності житловим будинком № 5, по вул. Чапаєва в селі Рокитне, Кременчуцького району, Полтавської області шляхом позбавлення [PERSON], [INFO], права на користування житловим будинком № 5 по вул. Чапаєва в селі Рокитне, Кременчуцького району, Полтавської області. Вказана вище правова позиція, викладена Верховним Судом України у справі 6-158 цс 14 від 05.11.2014 року і відповідно до ст. 360-7 ЩІК України, є обов'язковою для всіх судів України у застосуванні одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги позивача не визнали в повному обсязі, в обґрунтування своєї позиції, 20 листопада 2015 року на адресу суду надіслали заперечення на позовну заяву, в якому просили відмовити в позові [PERSON] в повному обсязі, у звязку з тим, що позов є необґрунтованим та надуманим, підлаштованим під певні, викладені за його корисливих мотивів обставин та таких, які позивач намагається представити судові, та такі, які не мали місця у дійсності. Позивач не представив та не надав суду вірні дані, тому і не повинен бути задоволеним. Так, позивач не надав суду жодної свіжої довідки про склад сім'ї, а це той доказ, який є основою його звернення та позовних вимог. Позивач надав копію довідки, датованої квітнем 2015 року, яку ще відповідач особисто брала для звернення у суд з позовом до нього про усунення перешкод їй у користуванні єдиним житлом, який суд задовольнив. Позивач вказує в позові, що він став владником даного спірного майна у відповідності з договором дарування, але копію технічного паспорту він не надав і це свідчить про те, що на момент звернення до суду він можливо не являється повним власником даного майна, і відповідач у цьому переконана. Відповідач [PERSON] являється пенсіонеркою і позивач її вигнав минулого року з будинку, а матір вивіз до себе у квартиру де і утримує її до цього часу, та не дає відповідачу з нею спілкуватися, і не тільки їй, а й всім стороннім особам. Відповідач має сумнів у тому що мати уклала даний договір дарування, або мала намір на його укладення і могла самотужки прибути до нотаріуса, бо у судовому засіданні вона зі слів [PERSON] не могла ходити та пересуватися, неспроможна до цього. Щодо акту наданого, то він не відповідає вимогам, складений без завірення у сільській раді та у відсутності місцевого депутата чи представника влади. Також, з тексту акту видно, що він складений і вказує на те, що відповідач вивезла свої речі, але це не так. Відповідач з жовтня 2014 р. увійти до будинку не могла, вивезти речі не могла фізично і її нікуди та нічим їх вивозити. Відповідач [PERSON] проживала у даному будинку 20 років, 9 з яких є там зареєстрованою. Відповідач не має власного майна. Судом винесено рішення від 16.07.2015 р., яким її вселили в даний житловий будинок. В даний час йде процедура вселення її у будинок, яку [PERSON] постійно зриває та відклав на час розгляду даного позову, тобто це все зроблено щоб не виконувати попереднє рішення суду. Представник третьої особи Виконавчого комітету Рокитненської сільської ради [PERSON] в судовому засідання просила відмовити в позові в повному обсязі. Представник третьої особи Управління державної міграційної служби України в Полтавській області [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в позові в повному обсязі. Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку та господарських будівель, що розташовані за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Рокитне, вул. Чапаєва, буд.5, що підтверджується договором дарування від 30 липня 2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON]А, та зареєстровано в реєстрі за № 768. Зазначений договір було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 липня 2015р., що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 41508168 від 30 липня 2015 року. В зазначеному будинку зареєстровано: [PERSON] та відповідача по справі [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 03 лютого 2015 року за № 97. Відповідач, [PERSON] являється сестрою позивача, що не оспорюється сторонами по справі. У квітні 2015 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом до матері [PERSON] та до позивача, у якому просила суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні нею житловим будинком №5, по вул. Чапаєва, у селі Рокитне Кременчуцького району, віддати їй ключі від будинку та не чинити їй у подальшому перешкод у користуванні ним та вселити її у вказаний житловий будинок. Позов було задоволено частково, а саме прийнято рішення про зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод, у користуванні житловим будинком №5, по вул. Чапаєва, в селі Рокитне, Кременчуцького району Полтавської області, передати їй ключі від будинку та вселити її у вказаний житловий будинок. Рішення суду було вмотивовано тим, що [PERSON] необхідно вселити в даний будинок у зв'язку з тим, що вона є членом сім'ї власника, а саме донькою [PERSON]. Позивач [PERSON] на даний час являється одноособовим власником даного будинку із господарськими будівлями, оскільки, 30 липня 2015 року, його мати - [PERSON] подарувала будинок йому. Тобто змінився власник даного будинку та домоволодіння. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України правовласності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житловою будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської від 16.07.2015 у справі № 536/716/15-ц, яким було визнано за [PERSON] право проживання та користування житловим будинком №5 по вул. Чапаєва, в селі Рокитне, Кременчуцького району, було ухвалене, в цій частині,відносно [PERSON], яка на той момент була власницею спірного жилого приміщення, а отже право користування вказаним житлом, як члена сім'ї його власника, було сервітутним правом відповідача. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод, в тому числі, у здійсненні ним права користування своїм майном. Згідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 1, 2 статті 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок особи, членами сім'ї якого вони є. Із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. [PERSON] не є членом сім'ї [PERSON] в розумінні норм житлового та цивільного права, оскільки є його сестрою. Станом на сьогоднішній день проводяться виконавчі дії щодо виконання рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 липня 2015 року, щодо вселення в будинок, який належить позивачу, [PERSON], що обмежують права позивача у його володінні. Дії відповідача створюють позивачу, як власнику, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном, а тому позов про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своїм майном підлягає задоволенню. Відповідачем не надано доказів того, що договір дарування припинив свою чинність. На підставі викладеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 156 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 212, 213-215 ЦПК України,-

Outcome: approved