overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка предявила в суді позов, у якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим будинком №169 по вул.Гардишівській в с.Мирославка Бердичівського району. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що їй на праві власності належить будинок №169 по вул.Гардишівській в с.Мирославка. Зі згоди попереднього власника у будинку зареєстрована, але не проживає [PERSON], [INFO]. Її реєстрація позбавляє можливості у повному обсязі реалізувати права власника будинку. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, з підстав вказаних у позовній заяві. Надала згоду на проведення заочного розгляду. Пояснила, що відповідачка, зі згоди її батька, як його співмешканка була зареєстрована тимчасово у його будинку, оскільки тій потрібно було відновити документи. Добровільно вирішити питання зняття її з реєстрації не вдається. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, судом ухвалено, провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право на спадщину та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з 13 жовтня 2016 року [PERSON] являється власником житлового будинку №169 по вул. Гардишівській в с.Мирославка ( а.с.10). Згідно довідок Мирославської сільської ради №1040, 1039 від 21.11.2016, з 23.05.2009 у вказаному будинку зареєстрована [PERSON], постійно проживає без реєстрації у с. Мирославка по вул.Гардишівська, 162 ( а.с.16, 17). Згідно акта від 21.11.2016 у будинку № 169 по вул. Гардишівська у с.Мирославка Бердичівського району відповідачка фактично не проживає ( а.с. 15). Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття осіб з реєстраційного обліку. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідачка у житлі позивачки не проживала ніколи, будь-яких домовленостей з позивачкою щодо проживання у її будинку не має, позивачка заперечує проти реєстрації відповідачки у її будинку,\~\~така реєстрація обмежує її у праві вільно розпорядитися будинком, вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житлом ґрунтуються на законі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач пред'явив дійсний позов. В обґрунтування вимог зазначив, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 04 липня 1980 року і проживав з нею до 2014 року. Шлюбні відносини з відповідачем припинено, і вони перестали вести спільне господарство. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 04.07.1980 року виконавчим комітетом Суходільської міської ради народних депутатів Луганської області актовий запис № 113. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, просить суд розглядати справу за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає повністю, на розірвання шлюбу згодна, просить слухати справу за її відсутністю. (а.с 12). Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 04 липня 1980 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 113. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 04.07.1980 року виконавчим комітетом Суходільської міської ради народних депутатів Луганської області (а.с. 3). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, сім'я розпалася остаточно, суд вважає за необхідне постановити рішення відповідно до ст. 112 СК України, яким позовні вимоги [PERSON] задовольнити та шлюб між ним та [PERSON] розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~У листопаді 2016 року позивач предявив дійсний позов. В обґрунтування вимог зазначив, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2011 року і проживав з нею до грудня 2015 року. Спільне життя з відповідачем не склалося і вони перестали вести спільне господарство Шлюбні відносини з відповідачем припинено. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 17.09.2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 430. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу за його відсутності, на позові наполягає. (а.с. 7). Відповідач [PERSON] не зявилася, надала заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу за її відсутності, на розірвання шлюбу згодна, після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище «Северінова» (а.с7,17 ). Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 17 вересня 2011 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 430. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 132396, виданим 17.09.2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області (а.с. 4). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, сім'я розпалася остаточно, суд вважає за необхідне постановити рішення відповідно до\~ст. 112 СК України, яким позовні вимоги\~\~ [PERSON] \~задовольнити та шлюб між ним та [PERSON] розірвати. Відповідно до\~ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач\~ просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Северінова». Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач предявив дійсний позов. В обґрунтування вимог зазначив, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 1978 року. Станом на цей час шлюбні відносини з відповідачем припинено, спільне господарство не ведеться. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 26.08.1978 року виконавчим комітетом Олександрівської міської ради Артемівського району міста Луганська у Луганській області, актовий\~ запис № 71. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, зазначивши в позові, що просить суд розглядати справу за відсутності, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач\~ [PERSON]\~ в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр». Причини неявки суд не повідомила. У відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України, судом ухвалено розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 26 серпня 1978 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 71. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ОК № 176975, виданим повторно 07.07.2015 року виконавчим комітетом Олександрівської міської ради Артемівського району міста Луганська у Луганській області.\~ (а.с. 5). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, сім'я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, суд вважає за необхідне постановити рішення відповідно до\~ст. 112 СК України, яким позовні вимоги\~\~ [PERSON]\~ задовольнити та шлюб між ним та [PERSON] розірвати. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~У листопаді 2016 року позивач предявив дійсний позов. В обґрунтування вимог зазначив, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2014 року і проживав з нею до грудня 2014 року. Спільне життя з відповідачем не склалося і вони перестали вести спільне господарство Шлюбні відносини з відповідачем припинено. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 29.10.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції актовий запис № 369. В судове засідання позивач [PERSON] [PERSON] не зявився, зазначивши в позові, що просить суд розглядати справу за відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий урєр». Причини неявки суд не повідомила. (а.с 36-37). Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] [PERSON] та [PERSON] 29 жовтня 2014 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 369., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 147360, виданим 29.10.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 19). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, сім'я розпалася остаточно, суд вважає за необхідне постановити рішення відповідно до\~ст. 112 СК України, яким позовні вимоги\~\~ [PERSON] [PERSON] \~задовольнити та шлюб між ним та [PERSON] розірвати. Відповідно до\~ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач пред'явила дійсний позов. В обґрунтування вимог зазначила, що проживала з відповідачем однією сім'єю. Сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею і перебуває на її повному утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1\\3 частини від доходів відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, пояснила, проживали однією сімє'ю у цивільному шлюбі, 1 рік як не проживають разом, з дитиною відповідач не спілкується, матеріальної допомоги добровільно не надає. Відповідач в судове засіданні, позовні вимоги визнав повністю, згоден сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 1/3 частини від доходів. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що 17.09.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції у Луганській області в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис №157 (а.с.3). Згідно довідки №9625 від 17.11.2016 року дитина проживає з позивачкою, за адресою[ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причиною звернення позивачки до суду стала відмова відповідача у наданні матеріальної допомоги у добровільному порядку. Згідно ч.3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому суд також враховує, що відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів за жодних обставин не може бути менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведеного, беручи до уваги всі обставини, які мають істотне значення для вирішення справи, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про задоволення позову і вважає за можливе визначити розмір аліментів - 1\\3 частини від доходів відповідача. У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач пред'явила дійсний позов, який в процесі розгляду справи уточнила. В обґрунтування вимог зазначила, що з 04.03.2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 20.01.2017 року був розірваний. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею і перебуває на її повному утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1\\4 частини від доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає повністю, згоден сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі ? частини від доходів. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що 07.09.2011 року виконавчим комітетом Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис №15 (а.с.3). Дитина проживає з позивачкою, за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причиною звернення позивачки до суду стала відмова відповідача у наданні матеріальної допомоги у добровільному порядку. Згідно ч.3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому суд також враховує, що відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів за жодних обставин не може бути менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведеного, беручи до уваги всі обставини, які мають істотне значення для вирішення справи, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про задоволення позову і вважає за можливе визначити розмір аліментів - 1\\4 частини від доходів відповідача. У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач через представника звернулася до суду із позовною заявою та зазначила, що 20 травня 2008 року померла її мати, [PERSON], після смерті якої вона є спадкоємцем за законом. Проте вчасно позивач не звернулась до нотаріальної контори, так як її мати до своєї смерті тимчасово проживала з позивачкою, тому остання вважала, що прийняла спадщину. В звязку з такими обставинами, позивач просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти визначення додаткового строку для прийняття позивачем спадщини не заперечує. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 20 травня 2008 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серія І-БВ № 081904 від 23 травня 2008 року), яка була матірю [PERSON] Так як позивач являється дочкою спадкодавця, а інші спадкоємці, які бажали б прийняти спадщину відсутні, тому позивач має право спадкування після смерті [PERSON] Позивачка вчасно не звернулась до нотаріальної контори та не подала заяву про прийняття спадщини, так як до моменту смерті матір тимчасово проживала з нею, тому позивачка вважала, що прийняла спадщину. Крім того, вона не була обізнана з діючим порядком прийняття та оформлення спадщини, у звязку з чим строк для подання заяви про прийняття спадщини був нею пропущений. Таким чином, суд приходить до висновку, що така причина пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини є поважною, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, що вбачається із інформаційної довідки із Спадкового реєстру , а тому для реалізації спадкових прав позивача слід визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини в два місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved