Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з ним. Позов мотивований тим, що з 21.06. 2003 року він (позивач) перебував у шлюбі [PERSON] , від якого мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 січня 2019 року шлюб з відповідачкою був розірваний, і діти залишилися проживати з ним. Зазначав, що він (позивач) та син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , яка є спільною сумісною власністю із відповідачем. Другий син [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Однак фактично він із синами проживає за адресою: [ADDRESS] , який є спільною сумісною власністю з відповідачем. Відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , не працює, веде асоціальний спосіб життя. 13.06.2019 року Чугуївським міським судом Харківської області виданий наказ про стягнення на користь позивача з [PERSON] аліментів на утримання двох дітей: [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 20.05.2019 року. Позивач вважає, що в інтересах синів є проживання з ним, оскільки він має стабільний самостійний дохід, створює всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, їх гармонійного розвитку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Посилаючись на те, що необхідні умови для проживання, розвитку, навчання, лікування й відпочинку дітей створюються ним без участі [PERSON] , та, ураховуючи особисту прихильність дітей до нього та їхнє бажання мешкати з батьком, просив визначити місце проживання дітей з ним за адресою: [ADDRESS] . Також просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. та витрати на копіювання в сумі 66 грн. Позивач [PERSON] та його представник до суду не з`явилися, просили розглянути справу за їх відсутності, позивач надав заяву про згоду на розгляд справи в заочному порядку у випадку неявки відповідача, свої позовні вимоги підтримав за заявленими підставами. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, відзив на позов не надала. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради просила розглянути справу за її відсутністю. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 21 червня 2003 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із батьком. 13.06.2019 року Чугуївським міським судом Харківської області виданий наказ про стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] аліментів на утримання двох дітей: [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 20.05.2019 року (а.с. 17-19, 30). Постановою Міжрайонного відділу ДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 02.07.2019 відкрите виконавче провадження (ВП) № 59440176 з виконання вказаного судового наказу № 636/1952/19, виданого Чугуївським міським судом Харківської області(а.с. 52). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам на гр. [PERSON] від 02.07.2019, зробленого головним державним виконавцем Міжрайонного відділу ДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області, виходячи з матеріалів виконавчого провадження станом на 02.07.2019 року заборгованість по аліментам складає 3129,67 грн. (а.с.53). Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 січня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 08 жовтня 2019 року задоволено заяву відповідача [PERSON] , скасовано заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 січня 2019 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , та розгляд справи призначено у порядку загального провадження. Повторним заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11 березня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний ( справа № 636/3708/18, провадження № 2/636/346/20). Зазначене рішення набуло законної сили 21 квітня 2020 року. Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи, виданих відділом реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області № 03-10-38/567 від 27.02.19 та № 03-10-40/536 від 19.09.18 [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14,20). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області № 03-10-38/45 від 15.01.18 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). Згідно акту обстеження умов проживання від 13.09.2018 року складеного комісійно співробітниками служби у справах дітей Чугуївської міської ради Харківської області, встановлено, що за місцем фактичного проживання дітей з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] створені всі належні умови для життя дітей. Зі слів дітей встановлено, що вони проживають разом з батьком, дідусем та бабусею. Матір не бачили майже півроку, іноді спілкуються телефоном, бажання проживати із матір`ю не виявили ( розмова відбулася в присутності та за згодою батька)- а.с.22. З інформації Комунального підприємства «Чугуївський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Чугуївської міської ради Харківської області від 20.06.2019 за № 01-12/349 вбачається, що родина [PERSON] у складі 5 членів сім`ї фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] : батько- [PERSON] , [INFO] ; дідусь - [PERSON] , [INFO] ; бабуся- [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] . Декларації на медичне обслуговування з сімейним лікарем укладено 30.04.2019 року по зверненню дідуся на всіх членів родини. На прийом до сімейного лікаря діти завжди зверталися у супроводі дідуся. При відвідуванні дітей вдома сімейним лікарем діти знаходилися під наглядом батька, дідуся та бабусі. Протягом останніх трьох років матір дітей сімейний лікар жодного разу не бачив(а.с.50). Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Отже, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Частинами 1,2 стаття 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків. Такий правовий висновок зроблений в постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що з метою недопущення порушень статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року під час розгляду справ про визначення місця проживання дитини слід враховувати два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», § 100; Рішення ЄСПЛ від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України», § 76). Відповідно до характеристик учнів Чугуївського НВК №6 тричі Героя Радянського Союзу ім. Кожедуба [PERSON] (учня 9Б класу) та [PERSON] ( учня 7А класу) останні беруть активну участь в усіх шкільних та міських спортивних змаганнях. З 2015 року у їх вихованні найактивнішу участь беруть батько, дідусь та бабуся. Мати не приймає участі у вихованні синів (а.с. 23-24). Відповідно до інформації Чугуївської дитячої художньої школи ім. І.Ю. Рєпіна відділу культури і туризму Чугуївської міської ради від 20.05.2019 за №29 [PERSON] , [INFO] , навчається в школі з 01.09.2017 року. Мати дитини не відвідує заклад. Батько завжди піклується про сина своєчасно сплачує навчання й придбає необхідне для навчання у художній школі матеріали та приладдя.(а.с.26). Згідно інформації Чугуївської дитячої музичної школи Чугуївської міської ради від 22.05.2019 за №20 [PERSON] , [INFO] , навчається в школі з 01.02.2019 року на фортепіанному відділенні. Дитину приводять до школи та забирають після занять дідусь та батько. Матір учня ніколи до школи не приходила, успіхами дитини ніколи не цікавилась та за навчання не сплачувала. (а.с. 27). Згідно відповіді старшого тренера відділення хокею з шайбою КУ КДЮСШ «ХТЗ» [PERSON] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відвідували відділення хокею з шайбою з березня 2012 року. Мати супроводжувала дітей на заняття з березня 2012 року по вересень 2016 року. Після цього з`явилася до клубу один раз - у травні 2018 року. Батько супроводжував дітей/дитину на заняття з березня 2012 року по жовтень 2018 року, він же сплачував за послугу клубу(а.с. 25). Згідно інформації КНП « Чугуївська центральна районна лікарня ім. М.І. Кононенка» [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на профілактичному та диспансерному обліку, в тому числі й у лікаря психіатра та лікаря нарколога, не перебуває( а.с. 28). Згідно інформації Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління національної поліції в Харківській області від 23.05.2019 за № 39у/119-2701-2019 відомостей щодо притягнення [PERSON] , [INFO] , станом на 21.05.2019 до кримінальної відповідальності немає(а.с.29). Матеріали справи також містять відомості про те, що [PERSON] працює у приватному підприємстві фірма «Лілія» з 07.12.2016 року на посаді оператора АЗС, має позитивну характеристику, самостійно виховує двох синів, має достатній заробіток для їх утримання(а.с. 31-32). Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. При визначенні місця проживання дитини суд повинен встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина має бути розлучена зі своєю матір`ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку іншим обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Тобто суд насамперед має виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до частини 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Чугуївської міської ради від 24 вересня 2019 року за № 12/4, на розгляді якої були заява [PERSON] про визначення місця проживання дітей та вищезазначені документи, зазначено про доцільність визначення місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Рекомендовано батькам [PERSON] та [PERSON] здійснювати виховання дітей в дусі поваги та любові до батьків. Попереджено [PERSON] про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків щодо дітей, які проживають окремо. При цьому в тексті рішення комісії також зазначено, що [PERSON] ознайомлено із заявою [PERSON] , запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини, на засіданні якої остання була відсутня (а.с. 43-44). Рішенням виконавчого комітету Чугуївської міської ради від 11 жовтня 2019 року за № 286 вирішено вважати за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Рекомендовано [PERSON] , [PERSON] здійснювати виховання дітей в дусі поваги та любові до батьків. Попереджено [PERSON] про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків щодо дітей, які проживають окремо ( а.с. 46). Зазначений висновок органу опіки та піклування об`єктивно узгоджується з вищевказаними доказами, наданими учасниками справи та не суперечить обставинам, зазначеним в контексті листів відповідача [PERSON] від 30.11.2017 року, адресованих своїм дітям, в яких [PERSON] зазначає про необхідність проживання дітей з батьком, а не з нею (а.с. 79-81). З урахуванням положень Декларації прав дитини (в якій реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими), прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, та встановлених обставин справи, зокрема, ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дітей сторін у справі щодо їх розвитку в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, а також бажання дітей та фактичне місце їх проживання з батьком, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за фактичним місцем проживання за адресою: [ADDRESS] Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з виконанням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з цим позовом [PERSON] було сплачено судовий збір (з урахуванням комісійного збору) в розмірі 788,40 гривень (а.с.1), який підлягає стягненню на його користь з відповідача [PERSON] , оскільки позов задоволено в повному обсязі. Між тим суд вважає, що надана позивачем копія чеку ФОП [PERSON] від 12.06.2019 на суму 66 грн. за копіювальні роботи без зазначення об`єктів копіювання та їх кількості, не свідчить про те, що ці витрати позивача пов`язані з розглядом справи. У зв`язку із чим в задоволенні вимог [PERSON] про стягнення на його користь з [PERSON] витрат на копіювання в сумі 66 грн. слід відмовити.

Outcome: approved