Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

У липні 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 21.07.2012 р. між ним та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS], який належить відповідачу на праві власності. Згідно домовленості, відповідач зобов'язався підготувати усі необхідні документи для укладання угоди та засвідчення її у нотаріуса, у свою чергу він отримав дозвіл від [PERSON] на його заселення до будинку та передав за попередньою згодою грошові кошти в розмірі 4000,00 грн., про що відповідачем була складена відповідно розписка про отримання завдатку. 14.08.2012р. при наступній зустрічі його із відповідачем, ним була передана решта коштів в розмірі 4000,00 грн. в якості оплати за придбання вказаного будинку. 01.09.2012 р. з дозволу відповідача він фактично вселився до вказаного будинку. У лютому 2013 р. він звернувся до відповідача з проханням про нотаріальне засвідчення договору купівлі-продажу вказаного майна, на що отримав від останнього відмову. На початку березня 2013 р. він виселився із вказаного будинку із вимогою до відповідача повернути отримані грошові кошти останнім і в якості завдатку в розмірі 4000,00 грн. та повного розрахунку за договором в розмірі 4000,00 грн., а взагалі в розмірі 8000,00 грн., на що отримав категоричну відмову щодо повернення зазначених коштів. Оскільки нотаріально договір купівлі-продажу зазначеного майна з причини не оформлення відповідачем відповідних документів досі не посвідчено та не зареєстровано, просив стягнути з останнього кошти у розмірі 8 000,00 грн., сплачені ним [PERSON] за вказаним договором купівлі-продажу як аванс. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав. Суду пояснив, що з 2012 року відповідачем відповідні документи на будинок та земельну ділянку не оформлено, договір купівлі-продажу нотаріально не засвідчено, на чергову пропозицію щодо укладення договору купівлі-продажу відповідач відповідними діями не відреагував. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні обставини справи визнав частково, позовні вимоги не визнав. Зазначив, що відповідач проти оформлення договору купівлі-продажу не заперечує. Заслухавши представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто договору між сторонами, яким визначено предмет та істотні умови. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно до ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. (ч.1 ст.220 ЦК України). Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. (ч.1 ст.236 ЦК України). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. (ч.1, 5 ст.216 ЦК України). Судом встановлено, що 21.07.2012 р. [PERSON] у забезпечення укладення у майбутньому договору купівлі-продажу будинку [ADDRESS] було отримано від [PERSON] грошові кошти в розмірі 4 000 грн., про що свідчить відповідна розписка (а.с.47). 14.08.2012р. [PERSON] в якості оплати за вказаний будинок було отримано від [PERSON] грошові кошти в розмірі 4 000 грн., про що також було складено відповідну розписку (а.с.48). На день подачі позову до суду договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] між сторонами укладено не було, нотаріально його не посвідчено, державній реєстрації не піддано, що не відбулось і на протязі розгляду справи, для чого за клопотанням представників сторін оголошувалась перерва у судовому засіданні. Таким чином, оскільки договір будинку й земельної ділянки, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана [PERSON] відповідачу грошова сума в розмірі 8 000,00 грн. підлягає поверненню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved