Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.03.2020 року приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вчинив виконавчий напис №2475 про стягнення із позивача 100 650 грн заборгованості за кредитним договором, тоді як він ніяких кредитних договорів не укладав. На підставі указаного виконавчого напису 14.04.2020 року приватний виконавець Клименко Р.В. наклав арешт на кошти позивача. Позивач вважає, що вчинено виконавчий напис із грубим порушенням законодавства, а тому він є таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 29.04.2020 року клопотання позивача задоволено частково. Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (вул. Кудрявський узвіз, буд. № 5-Б (Шевченківський р-н), м. Київ, 04053; код ЄДРПОУ № 36799749) договори, акти, платіжні доручення, виписки з банку про борг [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на суму 100 650, 00 грн, які стали підставою для видачі виконавчого напису № 2475. В іншій частині - відмовлено. Зазначені докази вирішено надати в строк протягом десяти днів з дня отримання вказаної ухвали суду на адресу Шевченківського районного суду м. Києва: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31-А, М-46 або наручно представнику [PERSON] - адвокату Андрощуку Сергію Васильовичу, РНОКПП [NUMBER] , який представляє інтереси позивача на підставі Ордеру Серія КС № 124937 від 11.09.2019, Адвокатське бюро «Сергія Андрощука», код ЄДПРОУ 42853138. 29.04.2020 року ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва позовну заяву залишено без руху. 05.05.2020 року ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва виправлено описку в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва про витребування доказів по справі № 761/11978/20 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а саме дату винесення ухвали суду зазначити та читати «05 травня 2020 року» замість «29 квітня 2020 року». 05.05.2020 року ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва відкрито провадження в справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без виклику сторін по справі в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31-А, каб. 402. 10.06.2020 року ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] - Андрощука Сергія Васильовича про витребування доказів по справі № 761/11978/20 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 13.07.2020 року ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва відмовлено в задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, поданої представником позивача Андрощуком Сергієм Васильовичем по справі № 761/11978/20 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 13.07.2020 року ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва клопотання Андрощука Сергія Васильовича про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін по справі по справі № 761/11978/20 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задоволено. Цивільну справу № 761/11978/20 призначено до розгляду на 10 год. 00 хв. 07 жовтня 2020 року в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31-А, каб. 402. В засідання викликати учасників судового процесу, явку яких визнати обов`язковою. 26.10.2020 року ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 16.04.2020р. про забезпечення позову у цивільній справі № 761/11210/20. 18.02.2021 року ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва клопотання представника позивача задоволено. Замінено відповідача ТОВ «Вердикт капітал» на ТОВ «Єліт Фінанс». Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 03.03.2020 року приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вчинив виконавчий напис №2475 про стягнення із позивача на користь відповідача 100 650 грн заборгованості. При цьому, на підставі вказаного виконавчого документу 14.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. наклав арешт на кошти позивача (виконавче провадження №61823798). Як вбачається з виконавчого напису, заборгованість виникла за кредитним договором № 26255640014463 від 26.10.2007 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачем. 22.05.2020 року ПАТ «Укрсоцбанк» приєднався до ПАТ «Альфабанк», яке в подальшому відступило ТОВ «ФК «Веста» право вимоги до позивача за вказаним кредитним договором відповідно до договору факторингу № 2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 року. ТОВ «ФК «Веста» відступило відповідачу - ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги до позивача за вказаним кредитним договором відповідно до договору відступлення прав вимоги № 29-01/19/1 від 29.01.2019 року. За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст..6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 05 травня 2011 року в справі «Ільяді протим Росії», від 28 жолвтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 09 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії) свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський Суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887 цс 17. Таким чином, у зв`язку з тим, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття», такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Судом встановлено, що укладений кредитний договір № 600252661 від 04.08.2013 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та позивачем, нотаріально не посвідчений. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved