Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], де третя особа Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що між сторонами спільне подружнє життя не склалося, 24.11.2010 шлюб було розірвано. Батько дітей свідомо не бажає брати участь у їх вихованні, виявляти турботу щодо них, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, оскільки перешкод чи заборони щодо побачень з дітьми йому ніхто не чинить. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2017 з [PERSON] на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини, до її повноліття, починаючи стягнення з 24.05.2017. Утім, згідно довідки-розрахунку, виданої Амур-Нижньодніпровським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідач взагалі не сплачує аліментів на утримання дитини, у зв'язку з чим виникла заборгованість по аліментам у розмірі 24492,22 грн. На підставі зазначеного, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач надала аналогічні пояснення викладені в позовній заяві. Зазначила, що відповідач навіть не забрав її та доньку [PERSON] з пологового будинку. Більше восьми років [PERSON] не спілкується з дітьми, не провідує, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Доньку взагалі бачив одного разу, коли вона була немовлям. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради Заніздра А.П. у судовому засіданні проти позову не заперечував. Просив врахувати висновок органу опіки та піклування з питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дітей та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 24 червня 2000 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 24 листопада 2010 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про розірвання шлюбу, актові записи №№268 та 515 відповідно (а.с.8,11). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 9,10). Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2017, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини, до її повноліття, починаючи стягнення з 24.05.2017 (а.с. 13-14). Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 20.12.2017 відкрито виконавче провадження №55403437 (а.с.15, 16, 17). Відповідно до довідки-розрахунку по аліментам зі сплати [PERSON], виконавче провадження № 55403437, заборгованість станом на 01.07.2018 становить 24492,22 грн. (а.с.20). Характеристикою представника квартального комітету №8 зазначено, що батько дітей [PERSON] разом з дітьми не проживає, вихованням дітей не займається, гроші на їх утримання не надає (а.с. 21). Характеристикою Комунального закладу освіти «Середньої загальноосвітньої школи №64» Дніпровської міської ради також визначено, що вихованням дітей займається мати [PERSON] Саме вона контролює навчання доньки та сина. Систематично відвідує батьківські збори, цікавиться досягненнями дітей у навчанні. Батько з сім'єю не проживає, вихованням дітей не займається, школу не відвідує, не цікавиться їх навчанням (а.с. 22, 23). Висновком Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], та малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. При цьому, зібраними по справі письмовими доказами та поясненнями допитаних свідків, встановлено, що відповідач [PERSON] дітей не відвідує, не приймає участі у їх вихованні, станом здоров'я не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Так, свідок [PERSON] у суді пояснила, що з [PERSON] вони сусіди та знайомі близько 8 років. Відповідача [PERSON] вона ніколи не бачила. Зазначила, що батько [PERSON] дружину та доньку з пологового будинку не забирав, в той час позивачка проживала з батьками. Свідок [PERSON] пояснив, що позивачку знає близько 15 років. Приблизно 8 років [PERSON] проживає сама з дітьми. З моменту народження [PERSON], відповідача не бачив жодного разу. Зазначив, що [PERSON] забезпечує дітей сама. Судом також вислухано думку дітей [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]. Так, [PERSON] повідомив суд, що батько [PERSON] з ним та сестрою не спілкується, не провідує, не телефонує. Він бачив батька в останній раз близько 8 років назад один раз, після народження сестри. [PERSON] суду повідомила, що батька [PERSON] не знає та ніколи не бачила. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Проаналізувавши встановленні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, а саме слід позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved