Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У листопаді 2015 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 17.12.2014 р. позивач звертався до суду із завою про видачу судового наказу про стягнення з Відповідача заборгованості за відпущену теплову енергію у період з грудня 2013 року по квітень 2014 року у сумі основного боргу 2 942,29 грн., 234,25 грн. - нені, 65,29 гри. - 3 % річних, 459,19 грн. - інфляційних втрат. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2015 р. по справі № 333/10282/14-ц судовий наказ, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя від 16.01.2015 р. було скасовано. 01.12.2011 року між позивачем [PERSON] „Міські теплові мережі (теплопостачальною організацією) та відповідачем [PERSON] (споживачем) укладено Договір № 203424 „Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій води. Згідно додатку № 1 а до Договору, теплова енергія відпускалась у нежитлове приміщення № 193 будинку № 20 по бульвару Центральному, яке належить відповідачу на праві приватної власності, що підтверджується Договором дарування нерухомого майна від 13.11.2010 р. за р.№ 12075. Відповідно до Акту обстеження системи теплопостачання від 29.10.2014 року, система опалення приміщення, яке займає відповідач, не відокремлена від системи опалення жилого будинку. Згідно пункту 1.1. Договору Теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобовязується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами. Позивач за період з грудня 2013 р. по квітень 2014 р. за фактичною адресою нежитлового приміщення відпустив теплову енергію відповідачу та здійснив нарахування за теплову енергію на загальну суму 3121 грн. 57 коп. Претензії з боку Відповідача на неналежну якість теплової енергії, що була відпущена за спірний період, на адресу [PERSON] „МТМ не надходили. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України „Про теплопостачання, Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. За спірний період Відповідач здійснив лише часткову оплату за спожиту теплову енергію в сумі 179 грн. 28 коп. В звязку з чим Відповідач має заборгованість перед Позивачем в сумі 2\~942 грн. 29 коп. Позивач неодноразово надсилав на адресу Відповідача претензії з вимогою погасити існуючу суму заборгованості по Договору. Відповідно до п. 3.2.6 Договору Споживач теплової енергії зобовязується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором. Згідно п. 7.2.10 Договору за порушення Споживачем строків оплати за теплову енергію, встановлених у п. 6.4. Договору, останній сплачує Теплопостачальній організації штраф у розмірі 20 % від суми заборгованості за спожиту теплову енергію. Відповідно до ст. 625 ЦК України - боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та З % річних від простроченої суми. Інфляційні витрати за весь період порушення грошових зобов'язань складають 459,19 грн., З % річних за весь період порушення грошових зобов'язань складає 65,29 грн. Позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість в розмірі 2\~942 грн. 29 коп.; 3 % річних у сумі 65 грн. 29 коп., інфляційні втрати у сумі 459 грн. 19 коп., судовий збір у розмірі 1218 грн. Під час судового розгляду справи позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, вказавши, що станом на 01.02.2016 р. сума боргу за заявлений в позовній заяві період Відповідачем не сплачена. За період з жовтня 2014 р. - квітень 2015 р., жовтень 2015 р. - січень 2016 р. заборгованість Відповідача перед Позивачем за спожиту теплову енергію по Договору № 203424 від 01.12.2011 р. збільшилася на 10\~091 грн. 36 коп. Таким чином, заборгованість Відповідача по Договору № 203424 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.12.2011 р. за період з грудня 2013 - квітень 2014 р. ; з жовтня 2014 р. - квітень 2015 р., з жовтня 2015 р. - січень 2016 р. становить 13033 грн. 65 коп. Позивач просить суд стягнути на його користь з Відповідача [PERSON] заборгованість в розмірі 13\~033 грн. 65 коп.; 3 % річних в сумі 372 грн. 03 грн., інфляційні витрати в сумі 3\~212 грн. 64 коп., пеню в сумі 645 грн. 14 коп., судовий збір в розмірі 1218 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, а також заяві про збільшення позовних вимог, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив суду, що заборгованість з боку відповідачки перед позивачем утворилася через нестачу грошових коштів. Посилаючись на нявність двох неповнолітніх дітей, просила суд розстрочити стягнення суми заборгованості за спожиту теплову енергію в гарячій воді та затвердити графік сплати заборгованості. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено: 17.12.2014 р. позивач звертався до суду із завою про видачу судового наказу про стягнення з Відповідача заборгованості за відпущену теплову енергію у період з грудня 2013 року по квітень 2014 року у сумі основного боргу 2 942,29 грн., 234,25 грн. - нені, 65,29 гри. - 3 % річних, 459,19 грн. - інфляційних втрат. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2015 р. по справі № 333/10282/14-ц судовий наказ, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя від 16.01.2015 р. було скасовано. Основним предметом діяльності [PERSON] „Міські теплові мережі є виробництво теплової енергії, розподіл теплової енергії для підігріву житла і побутових потреб населення, підприємств, організацій і її збут. [PERSON] „Міські теплові мережі є власником виробленої теплової енергії. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про теплопостачання: споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на обєктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських або технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. 01.12.2011 року між позивачем [PERSON] „Міські теплові мережі (теплопостачальною організацією) та відповідачем [PERSON] (споживачем) укладено Договір № 203424 „Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій води. Згідно додатку № 1 а до Договору, теплова енергія відпускалась у нежитлове приміщення № 193 будинку № 20 по бульвару Центральному, яке належить відповідачу на праві приватної власності, що підтверджується Договором дарування нерухомого майна від 13.11.2010 р. за р.№ 12075. Відповідно до Акту обстеження системи теплопостачання від 29.10.2014 року, система опалення приміщення, яке займає відповідач, не відокремлена від системи опалення жилого будинку. Згідно пункту 1.1. Договору Теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобовязується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами. Позивач за період з грудня 2013 р. по квітень 2014 р. за фактичною адресою нежитлового приміщення відпустив теплову енергію відповідачу та здійснив нарахування за теплову енергію на загальну суму 3121 грн. 57 коп. Претензії з боку Відповідача на неналежну якість теплової енергії, що була відпущена за спірний період, на адресу [PERSON] „МТМ не надходили. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України „Про теплопостачання, Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. За спірний період Відповідач здійснив лише часткову оплату за спожиту теплову енергію в сумі 179 грн. 28 коп. В звязку з чим Відповідач має заборгованість перед Позивачем в сумі 2\~942 грн. 29 коп. Позивач неодноразово надсилав на адресу Відповідача претензії з вимогою погасити існуючу суму заборгованості по Договору. Згідно п. 6.2. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідно до п. 6.4. Договору Споживач зобовязаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Пунктом 6.3. Договору передбачено, що підставою для розрахунків Споживача з Теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання - передачі. Пунктом 6.7.1. Договору передбачено, що отриманий Акт приймання - передачі теплової енергії Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації протягом п'яти днів з дати отримання. Відповідно до п. 6.7.2. Договору, у разі неотримання Теплопостачальною організацією підписаного Акту приймання - передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні у термін, встановлений п. 6.7.1. Договору, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим та є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. Відповідач відповідно до п. 3.2.25. Договору зобовязався щомісячно, у строки, визначені договором, повертати Теплопостачальній організації підписаний уповноваженою особою та належним чином оформлений акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді, а Теплопостачальна організація, в свою чергу, має право відповідно до п. 4.1.9. Договору вимагати повернення підписаних та належним чином оформлених Актів в термін, передбачений умовами Договору, а в разі неповернення актів, вважати їх прийнятими Споживачем в редакції Теплопостачальної організації. Рахунки та акти приймання - передачі теплової енергії за спірний період були направлені Відповідачу простою кореспонденцією, але всупереч умовам Договору, Відповідач підписані і належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії на адресу Позивача не повернув, заперечень щодо причин їх не підписання не надав. [PERSON] „Міські теплові мережі були зроблені помітки на актах приймання - передачі теплової енергії згідно п. 6.7.2. Договору (зі зворотнього боку) та погоджені таким чином акти є підставою для проведення остаточних розрахунків. Крім того, 11.08.2015 року на адресу Відповідача були повторно направлені цінним листом з описом рахунки, акти приймання - передачі теплової енергії та акти звірки. Відповідно до п. 3.2.6 Договору Споживач теплової енергії зобовязується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором. Згідно п. 7.2.10 Договору за порушення Споживачем строків оплати за теплову енергію, встановлених у п. 6.4. Договору, останній сплачує Теплопостачальній організації штраф у розмірі 20 % від суми заборгованості за спожиту теплову енергію. Відповідно до ст. 625 ЦК України - боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та З % річних від простроченої суми. Інфляційні витрати за весь період порушення грошових зобов'язань складають 459,19 грн., З % річних за весь період порушення грошових зобов'язань складає 65,29 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватись у встановлений договором чи законом строк. Згідно п. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України „Про теплопостачання, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Позивач за період з грудня 2013 р. по квітень 2014 р. за фактичною адресою нежитлового приміщення відпустив теплову енергію відповідачу та здійснив нарахування за теплову енергію на загальну суму 3121 грн. 57 коп. Претензії з боку Відповідача на неналежну якість теплової енергії, що була відпущена за спірний період, на адресу [PERSON] „МТМ не надходили. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України „Про теплопостачання, Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. За спірний період Відповідач здійснив лише часткову оплату за спожиту теплову енергію в сумі 179 грн. 28 коп. В звязку з чим Відповідачка мала заборгованість перед Позивачем в сумі 2942 грн. 29 коп., що підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем. Під час судового розгляду справи позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, вказавши, що станом на 01.02.2016 р. сума боргу за заявлений в позовній заяві період Відповідачем не сплачена. За період з жовтня 2014 р. - квітень 2015 р., жовтень 2015 р. - січень 2016 р. заборгованість Відповідача перед Позивачем за спожиту теплову енергію по Договору № 203424 від 01.12.2011 р. збільшилася на 10\~091 грн. 36 коп., що підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем. Таким чином, заборгованість Відповідача по Договору № 203424 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.12.2011 р. за період з грудня 2013 - квітень 2014 р. ; з жовтня 2014 р. - квітень 2015 р., з жовтня 2015 р. - січень 2016 р. становить 13033 грн. 65 коп. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 372 грн. 03 грн., інфляційних втрат в сумі 3\~212 грн. 64 коп., пені в сумі 645 грн. 14 коп., згідно наданих позивачем розрахунків. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штраф є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Відповідно до укладеного між сторонами Договору № 203424 від 01.12.2011р., а саме п.7.2.10 передбачено, що за порушення Споживачем строків оплати за теплову енергію, встановлених у п. 6.4 Договору, останній сплачує Теплопостачальній організації штраф у розмірі 20% від суми заборгованості за спожиту теплову енергію. Відповідачу відповідно до п. 7.2.10 Договору нараховано до стягнення суму штрафу 2606 грн. 73 коп., що підтверджується відповідним розрахунком позивача. Проте, умовами укладеного між сторонами Договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення зобовязання за Договором, а тому стягненню з відповідача на користь позивача окрім пені, 3% річних за прострочення виконання зобовязань за Договором, буде покладенням на відповідача (споживача) подвійної цивільно-провової відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобовязання, а тому позовні вимоги щодо стягнення 3% річних від простроченої суми - 372 грн. 03 коп. не підлягають стягненню як безпідставно нараховані. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої воді. Всупереч, вказаним положенням чинного законодавства, відповідач не належним чином виконувала свої зобовязання по оплаті наданих її Позивачем послуг. Дослідивши наявні по справі докази, суд вважає позовні вимоги доведеними, а тому стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість за надані послуги в сумі 13033 грн. 65 коп., інфляційних втрат в сумі 3\~212 грн. 64 коп., пені (штрафу) в сумі 645 грн.14 коп., а усього у сумі 16891 грн. 43 коп. Згідно зі ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення суду, у випадкових випадках може розстрочити виконання рішення суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначені відповідачем підстави для розстрочення виконання рішення не підтверджуються відповідними доказами, та не є, на думку суду, винятковими обставинами, які згідно зі ст. 373 ЦПК України, дають підстави для розстрочки виконання рішення суду, а тому заява представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає. Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати 1218 грн.

Outcome: partial