Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Новоград-Волинський міський відділ ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області внести зміни до актового запису № 443 від 27.08.2013 року про народження [PERSON] , указавши батьком дитини [PERSON] , залишивши дитині прізвище матері [PERSON] ; стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона з лютого 2013 року по 28 грудня 2015 року проживала однією сім`єю без реєстрацію шлюбу з [PERSON] та винаймали квартиру по [ADDRESS] . Під час спільного проживання, [INFO] , у подружжя народилась дитина [PERSON] , про що був зроблений актовий запис № 443 від 27.08.2013 року. За час спільного проживання відповідач визнав себе батьком дитини, однак офіційно укласти шлюб та подати відповідну заяву до органу РАЦС про визнання себе батьком дитини відмовився, тому позивач була змушена зареєструвати дитину відповідно до вимог ст. 126 СК України. Оскільки позивач не перебувала у зареєстровану шлюбі з відповідачем, тому актовий запис про народження дитини був вчинений за прізвищем матері, а ім`я та по-батькові дитини записано за вказівкою позивача відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. У актовому записі про народження дитини в графі «Батько» було зазначено [PERSON] (прізвище матері) [PERSON] . Після народження доньки [PERSON] та відповідач ще близько 2, 5 років проживало разом, спільно вели господарство, відповідач приймав участь у вихованні та утриманні дитини. Батьки відповідача також приймали участь у вихованні доньки і визнавала, що вона є спільною дитиною сторін у справі. [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача з проханням офіційно визнати батьківство над дитиною, однак відповідач відмовився, що змусило [PERSON] звернутися до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідач позовні вимог в частині щодо визнання його батьком дитини визнав та не заперечив щодо задоволення позову в цій частині, однак заперечив щодо задоволення позовних вимог про залишення дитині прізвища матері [PERSON] . Представник органу опіки та піклування в\~ судове засідання не прибула, подала заяву в якій просила розгляд\~ справи проводити без її участі, при вирішенні питання по суті справи, покладається на розсуд суду. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю дитини є позивач - [PERSON] . У свідоцтві про народження дитини в графі «батько» зазначено [PERSON] (а.с. 7), запис про батька дитини внесено за вказівкою матері згідно положень ч. 1 ст. 135 СК України. Аналогічні відомості про батька дитини містяться у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 8). Відповідно до довідки в/ч [NUMBER] на утриманні позивача знаходяться діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). [PERSON] до позовної заяви долучені копії фотокарток її доньки [PERSON] , [INFO] , разом з відповідачем та його батьками (а.с. 10, 10 зворот). У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є хрещеною матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Сторони у справі зустрічались та коли позивач завагітніла, відповідач зрадів цьому. З іншими особами позивач не перебувала в шлюбних відносинах. Під час проведення обряду хрещення дитини, відповідач визнавав себе її батьком. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. \~ \~ \~ \~За змістом статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач у судовому засіданні визнав, що він є батьком [PERSON] , [INFO] та не заперечував щодо задоволення позову в цій частині. З урахуванням того, що відповідач визнав, що він є батьком дитини, а тому позовні вимоги про визнання відповідача батьком дитини є обґрунтованими, відповідають вимогам закону та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 року , в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд приходить до висновку, що залишення у дитини прізвища її матері буде відповідати інтересам дитини, а тому в цій частині позов також підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені позивачем при подачі позову та документально підтверджені (а.с.1) судові витрати.

Outcome: approved