Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася із зазначеним позовом до суду. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що після смерті [INFO] року її матері [PERSON], відкрилася спадщина на належний померлій житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] життя 15 жовтня 2004 року [PERSON], було складено заповіт за яким мати заповіла їй(позивачу), зазначений будинок. Інший спадкоємець за законом [PERSON], не прийняла спадщину, і нотаріально відмовилася від спадщини Посилаючись на ті обставини, що в оформленні спадщини їй було відмовлено постановою нотаріуса Менської районної державної нотаріальної контори, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок в [ADDRESS] позивач просила задовольнити позов, визнавши за нею право власності на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями. Ухвалою Менського районного суду від 25 грудня 2015 року було залучено до участі в справі [PERSON], оскільки господарство станом на 15.04.1991 року мало статус колгоспного двору, і членом даного господарства на вказану дату був зазначений відповідач. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2016 року позов [PERSON] задоволено частково. Визнано за [PERSON], [INFO], право власності на спадкове нерухоме майно за заповітом, що відкрилось після смерті спадкодавця - [PERSON], померлої [INFO] року в с. Жовтневе Менського району Чернігівської області, на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] Не погоджуючись з рішенням Менського районного суду Чернігвської області від 22 лютого 2016 року, [PERSON] звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. [PERSON] вважає вищезазначене рішення незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таким, що ґрунтується на неповно встановлених обставинах справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. На думку [PERSON] судом першої інстанції не враховано, що [INFO] року померла - [PERSON], про що засвідчує свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане виконкомом Жовтневої сільської ради Менського району Чернігівської області від 23 жовтня 2002 року, про що зроблено запис за №27. За життя спадкодавцем складено заповіт від 14 грудня 1999 року, в якому вона на випадок смерті зробила розпорядження, що належне їй право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності сільгосппідприємства «Великий Жовтень», розміром 4,96 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, заповіла: [PERSON] Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Менського району Чернігівської області та зареєстрований в реєстрі за №163. [PERSON] з 19 лютого 1993 року виписаний з житлового будинку у зв'язку з вибуттям. За таких обставин, на думку апелянта, [PERSON] втратив право на частку нерухомого майна, що розташоване за адресою [ADDRESS] У зв'язку з цим, право власності на майно двору, що розташоване в [ADDRESS], збереглось в рівних частках за - [PERSON] та [PERSON], і оскільки після смерті [PERSON], її мати [PERSON] фактично прийняла спадщину але юридично її не оформила і за життя 15 жовтня 2004 року склала заповіт на все належне їй майно, тому після смерті спадкодавця [INFO] року, відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірннми спорудами [ADDRESS] Враховуючи вищенаведене, оскільки [PERSON] втратив право на частку в нерухомому майні, [PERSON] у своїй заяві до нотаріуса від належної їй частки у спадщині, що залишилися після смерті спадкодавця відмовилася на користь позивача, [PERSON] просить задовольнити її апеляційну скаргу. Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,матеріали справи,колегія суддів вважає що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до довідок Жовтневої сільської ради Менського району, згідно по господарського обліку книга №7 за особовим рахунком [NUMBER] за 1991-1995 роки, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] Станом на 15 травня 1991 року, зазначене домоволодіння мало статус колгоспного двору, головою якого була -[PERSON], з 25 травня 1978 року і по [INFO] року та члени двору: Мати - [PERSON]. з 25 квітня 1978 року і по [INFO] року виписана в зв»язку зі смертю. Онук - [PERSON] [INFO] року і по 19 лютого 1993 року виписаний в зв»язку із вибуттям(ас.32,55,131). Враховуючи зазначені офіційні письмові документи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо віднесення житлового будинку надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Також обґрунтовано суд прийшов до висновку що будь - якого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь не передбачалося, і такі домоволодіння не є самовільно збудованими, тому що будувалися та реєструвалися згідно діючого на той час законодавства (коли кожна сільрада вела по господарські книги) Відповідно до роз»яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20»Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору,а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося і після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору( в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). б) розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та працездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при несвоєчасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особи, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Суд першої інстанції врахувавши, що станом на 15 квітня 1991 року господарство в [ADDRESS] належало до колгоспного двору, розмір частки в якому встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітнього на той час [PERSON], прийшов до обґрунтованого висновку про те що розмір частки кожного із членів колгоспного двору в праві власності на вказану дату на зазначений будинок становив по 1/3 частки кожному. У зв»язку із смертю [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визнається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається з матеріалів справи і зокрема довідки Жовтневої сільради, після смерті [INFO] року своєї матері [PERSON], фактично прийняла спадщину [PERSON] яка вступила в управління та користування майном померлої (ас.44,128). Таким чином саме [PERSON] прийняла спадщину [PERSON], внаслідок чого розмір її частки в праві власності на зазначене домоволодіння становить 2/3(1/3 + 1/3). Колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції що [PERSON] мала право лише на 1/3 частку в спірному будинку, а [PERSON] на 2/3 частини у майні колгоспного двору як спадкоємець який прийняв частку [PERSON], у зв»язку з чим [PERSON] має право на спадкування лише 1/3 частки [PERSON], з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] 19 лютого 1993 року вибув із житлового будинку в [ADDRESS] тому не міг в силу ст. 549 ЦК УРСР прийняти спадщини [PERSON] Посилання суду першої інстанції що [PERSON] прийнявши в спадкування спадщину [PERSON] за її Заповітом від 14 грудня 1999 року має право на все її спадкове майно є безпідставними. Оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Заповіту від 14 грудня 1999 року, [PERSON], заповіла [PERSON] належне їй право на земельну частку(пай), яка перебуває в колективній власності сільгосппідприємства »Великий Жовтень» розміром 4,96 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. У зв»язку з наведеним, 13 травня 2013 року [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину яке складається із права на зазначену земельну частку пай землі розміром 4,96 в умовних кадастрових гектарах в колективній власності(ас.88,89). Таким чином [PERSON] за її Заповітом від 14 грудня 1999 року в силу положень ст.534 ЦК УРСР( у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) заповіла тільки частину майна, право на земельну частку пай у землі, і даним заповітом не охоплювалося все належне [PERSON] майно, і тому [PERSON] не міг спадкувати після смерті останньої належну їй 1/3 частину в спірному житловому будинку з надвірними будівлями. Таким чином, на час смерті [PERSON] до складу її спадщини входило 2/3 частки в спірному житловому будинку з надвірними будівлями розташованого по [ADDRESS], яку і повинна спадкувати за заповітом від 15 жовтня 2004 року [PERSON] При цьому колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги що [PERSON] має право на визнання за нею права власності на весь зазначений житловий будинок з надвірними будівлями з таких підстав. Згідно з положеннями ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла,(спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Так, [PERSON] здійснюється право на спадкування за заповітом на майно котре належить спадкодавцю [PERSON], у спадщину перейшло 2/3 частини в спірному житловому будинку з надвірними будівлями, і саме такий обсяг спадщини має [PERSON] спадкуватися. При цьому не ґрунтується на законі посилання [PERSON] в апеляційній скарзі на ті обставини що [PERSON] втратив право на частку нерухомого майна, оскільки за останнім зберігається право власності на майно (1/3частка в спірному житловому будинку) яке належало колгоспному двору станом на 15 квітня 1991 року і на яке він не втратив права. Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги, заяву [PERSON] щодо визнання ним позовних вимог [PERSON] (ас.78), оскільки в силу положень ч.4ст.174ЦПК України, суд не приймає визнання відповідачем позову, якщо таке визнання суперечить закону або порушує права ,свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку частка [PERSON] у спадщині не може бути збільшена шляхом визнання позовних вимог, [PERSON] не позбавлений можливості передати право власності на належну йому частину в житловому будинку на підставі загально цивільних угод, договору купівлі - продажу, дарування, міни. Враховуючи вищенаведене, що виявлені порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права не впливають на головний висновок суду першої інстанції про право [PERSON] на спадкування після смерті її матері [PERSON], однак суд неправильно визначив обсяг спадщин, рішення суду підлягає зміні, тому необхідно викласти абзац 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції: «визнати за [PERSON] право власності на спадкове нерухоме майно за заповітом, що відкрилось після смерті спадкодавця - [PERSON], померлої [INFO] року, на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований [ADDRESS] В іншій частині зазначене рішення суду необхідно залишити без змін.

Outcome: partial