Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 41498,94 грн. Позов мотивовано тим, що 20.10.2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №651/КФО-06, відповідно до умов якого, банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 42000,00 дол. США, зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом, на строк з 20.10.2006 року по 19.10.2012 року. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого, в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, [PERSON] передає (відступає) [PERSON] права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком, внаслідок чого [PERSON] замінює [PERSON] як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі [PERSON] [PERSON] прав вимоги до боржників, [PERSON] переходить (відступається) право вимагати (замість [PERSON]) від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. ТОВ «Укрпромбанк» свій обовязок по кредитному договору, щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 15.06.2015 року виникла заборгованість в розмірі 41498,94 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 0 грн., сума заборгованості за відсотками 31522,33 грн., пеня 9318,90 грн., сума за ставкою 3% річних від простроченої заборгованості по тілу 0 грн., сума за ставкою 3% річних від простроченої заборгованості по відсотках 657,71 грн., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №651/КФО-06 від 20.10.2006р. у розмірі 41498,94 грн. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2015 року позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору №651/КФО-06 від 20 жовтня 2006 року в розмірі 41498,94 грн., з яких: сума заборгованості за відсотками 31522,33 грн., пеня 9318,90 грн., 3% річних від простроченої заборгованості по відсотках 657,71 грн., а також стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 414,99 грн. (а.с. 64-66) Однак, в подальшому, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2017р. заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2015р. у цивільній справі №127/16530/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. Зокрема, скасовуючи заочне рішення від 16.10.2015р. суд виходив з того, що на час його винесення суду не було відомо та відповідно не враховано рішення апеляційного суду Вінницької області від 06.08.2012р. у справі №212/5988/2012, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 25 липня 2012 року в сумі 19 376,55 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США 799,3 гр.) складає 154 876,76 гр., заборгованість за відсотками станом на 25 липня 2012 року в сумі 1 386,87 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США 799,3 гр.) складає 11 085,25 гр., а разом 20 763,42 долари США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США 799,3 гр.) складає 165 962,01 гр., та судовий збір в сумі 1 659,62 гр. на р/р [NUMBER]. (а.с. 102-103) Представник позивача в судове засідання 04.05.2017р. не з'явився, однак 26.04.2017р. звернувся до суду із заявою, в якій просив суд розгляд справи провести у його відсутність, зазначивши що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. При цьому, в судових засіданнях 29.03.2017р. та 10.04.2017р. представник позивача, повністю підтримуючи позовні вимоги, пояснив, що позивачем не вимагається до стягнення заборгованість, яка уже стягнута рішенням апеляційного суду Вінницької області від 06.08.2012р., а позивачем вимагається до стягнення заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами в період до повного погашення заборгованості за кредитом, тобто до 01.03.2013р. Разом з тим, представник позивача пояснив, що заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами в період до повного погашення заборгованості за кредитом, тобто до 01.03.2013р. складає 1497,87 доларів США, що станом на 15.06.2015р., згідно з офіційним курсом НБУ, становило 31522,33 грн. На даний час, згідно з офіційним курсом НБУ ця заборгованість становить 41358,21 грн., однак незважаючи на це позивачем вимагається до стягнення заборгованість по процентах, та відповідно по нарахованих пені і 3% річних, саме на станом на 15.06.2015р.. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 29.03.2017р. заперечував щодо позовних вимог, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Вінницької області від 06.08.2012р. у справі №212/5988/2012, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 25 липня 2012 року в сумі 165 962,01 грн., а також судовий збір в сумі 1 659,62 грн. та вказане рішення суду виконано боржником повністю. Однак, в судовому засіданні 10.04.2017р. представник відповідача погодився з наявністю у відповідача заборгованості в сумі 1497,87 доларів США та просив суд відкласти розгляд справи та надати можливість відповідачу в добровільному порядку погасити заборгованість перед банком. Проте, в судове засідання 19.04.2017р. представник відповідача не зявився, надавши заяву про відкладення розгляду справи, а в судове засідання 04.05.2017р. представник відповідача, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, не зявився не повідомивши про причини неявки в судове засідання та не надавши заяву про розгляд справи без його участі. (а.с. 120, 126) Проаналізувавши та надавши оцінку всім вищенаведеним обставинам, суд вважає, що клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та неявка в судові засідання без поважних причин є зловживанням своїми процесуальними правами, спрямоване на затягування розгляду даної справи. Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів статей 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20 жовтня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], був укладений договір №651/КФО-06, відповідно до якого банк надає відповідачеві кредитні кошти у розмірі 42000,00 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом, строком на 72 місяці, з кінцевим терміном повернення 19.10.2012р. (а.с. 5-10) Відповідно до пункту 2.4 Договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частками у розмірі не менш як 584,00 доларів США по 10 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Разом з тим, згідно з додатковим договором до кредитного договору №651/КФО-06 від 20.10.2006р., укладеним 13.10.2009р., сторони домовилися викласти пункт 2.4 Договору в наступній редакції: «повернення кредиту здійснюється щомісячно частками у розмірі не менш як 874,00 доларів США по 10 число (включно) кожного місяця, починаючи з жовтня 2010 року».(а.с. 11) В подальшому, відповідно до договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань [PERSON] на користь [PERSON] від 30.06.2010р., укладеного ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України, здійснено передачу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами від ТОВ «Український промисловий банк» до ПАТ «Дельта Банк», в тому рахунку і за кредитним договором №651/КФО-06 від 20 жовтня 2006 року (а.с. 15-20). Як вбачається з Додатку 2 до договору про передачу активів та кредитних зобовязань [PERSON] на користь [PERSON] від 30.06.2010р. загальний розмір грошового зобовязання за кредитним договором у валюті кредиту складає 42000 доларів США, фактичний розмір невиконаного грошового зобовязання станом на 01.06.2010р. 20643,84 доларів США, що еквівалентно 163604,50 грн. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на вказане ПАТ «Дельта Банк» набуло права первісного кредитора за договором №651/КФО-06 від 20 жовтня 2006 року. На виконання умов вказаного договору ТОВ «Український промисловий банк» надано, а відповідачем отримано кредит в розмірі 42000 доларів США., заборгованість по якому на момент передачі прав вимоги за кредитним договором перейшло до позивача складала 20643,84 доларів США, що еквівалентно 163604,50 грн. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). (ст. 610 ЦК України). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Пунктом 2.5 Договору передбачено, що повернення кредиту здійснюється на позичковий рахунок шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку. Кредит повертається лише в тій валюті, в якій він був наданий. Разом з тим, згідно з пунктами 2.6, 2.7 Договору, проценти за користування кредитом нараховуються у валюті Кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Нараховані проценти сплачуються Позичальником у валюті Кредиту по 10 (десяте) число (включно) кожного наступного місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням Кредиту. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов кредитного договору банком надано [PERSON] кредит у сумі 42000 доларів США, однак зобовязання щодо повернення кредитних коштів відповідачем виконувалось не належним чином, у звязку з чим рішенням апеляційного суду Вінницької області від 06 серпня 2012 року у справі №212/5988/2012, задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 25 липня 2012 року в сумі 19 376,55 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США 799,3 гр.) складає 154 876,76 гр., заборгованість за відсотками станом на 25 липня 2012 року в сумі 1 386,87 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США 799,3 гр.) складає 11 085,25 гр., а разом 20 763,42 долари США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США 799,3 гр.) складає 165 962,01 гр., та судовий збір в сумі 1 659,62 гр. на р/р [NUMBER]. (а.с. 83-87) Зокрема, при розгляді справи №212/5988/2012 апеляційним судом Вінницької області встановлено, що «своє зобовязання [PERSON] по травень 2010 року виконував повністю і вчасно, а починаючи з червня 2010 року погашав кредит частково, а з грудня 2010 року перестав взагалі погашати кредит у визначеному договором розмірі, у звязку із чим виникла заборгованість, яка станом на 19.03.2012 року і на час предявлення позову до суду склала 22 455,74 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США 798,5 гр.) складає 179 309,08 гр., із яких: сума заборгованості за кредитом 19 376,55 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 154 721,75 гр., сума заборгованості за відсотками 3 079,19 доларів США, що згідно курсі НБУ 24 587,33 гр. [PERSON] загальної суми заборгованості прострочена заборгованість станом на 19.03.2012 року складає: за кредитом 13 132,55 долари США, що в еквіваленті складає 112 848,41 гр. і за відсотками 2 943,40 доларів США, що в еквіваленті 23 503,05 гр. [PERSON] відкриття провадження по цивільній справі відповідач у рахунок погашення боргу по кредитному договору сплатив 25.04.2012 року суму 800 доларів США; 04.07.2012 року сплатив 1 800 доларів США». На виконання вказаного рішення апеляційного суду Вінницької області від 06.08.2012р. Ленінським районним судом м. Вінниці 03.09.2012р. було видано виконавчий лис, який перебував на примусовому виконанні у Ленінському ВДВС Вінницького МУЮ. Однак, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2013 року №127/8844/13-ц визнано виконавчий \~\~лист \~№212/5988/2012, виданий \~\~03.09.2012 \~\~року \~\~Ленінським районним судом м. Вінниці, який перебуває на виконанні Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 155 675, 15 грн. (а.с. 88) Зі вказаної ухвали суду вбачається та встановлено судом, що «до відкриття виконавчого провадження боржник добровільно частково виконав рішення суду, про що свідчить довідка стягувача №05-1213220 від 14.03.2013 року, відповідно до якої станом на 12.11.2012 року (дату подачі заяви про відкриття виконавчого провадження) заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 1496,87 доларів США. 11 березня 2013 року стягувач звернувся до ВДВС про закінчення провадження у справі у звязку з повним виконанням боржником своїх зобовязань. Постанова про закінчення виконавчого провадження не виносилась». Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, з листа представника ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] від 03.03.2013р., адресованого начальнику Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ ГУЮ Вінницької області, вбачається, що [PERSON] сплатив ПАТ «Дельта Банк» борг в розмірі 167621,63 грн.. згідно виконавчого листа №212/5988/2012 виданого 03.09.2012р. Ленінським районним судом м. Вінниці. (а.с. 90) Поряд з цим, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, на виконання рішення апеляційного суду Вінницької області від 06.08.2012р. відповідачем сплачувалася заборгованість в серпні, вересні, жовтні та грудні 2012 року, а також в лютому та березні 2013 року. Останній платіж на виконання рішення апеляційного суду Вінницької області здійснено у березні 2013 року (1781,95 доларів тіло кредиту та 38,05 доларів - проценти). (а.с. 107) Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що рішення апеляційного суду Вінницької області від 06 серпня 2012 року у справі №212/5988/2012 відповідачем виконано в повному обсязі в березні 2013 року, однак за користування кредитними коштами в період з 26 липня 2012 року (наступний день за датою станом на яку стягнуто заборгованість апеляційним судом Вінницької області) до 1 березня 2013 року (місяць у якому погашено заборгованість по кредиту в повному обсязі) позивачем нараховано відсотки в сумі 1497,87 доларів США. Наявність заборгованості по відсотках в сумі 1497,87 доларів США підтверджується довідкою позивача від 15.06.2015р., розрахунком заборгованості та ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2013 року №127/8844/13-ц. (а.с. 12, 88-89, 107-110), а відтак позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами є обґрунтованими. Згідно з пунктом 5.2 Договору, у випадку порушення строків повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним, комісій та інших платежів, передбачених цим договором [PERSON] має право вимагати, а Позичальник зобовязаний сплатити [PERSON] пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення за кожний день прострочення від суми простроченої заборгованості. Таким чином, вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами за період з 20.01.2016р. по 18.01.2017р. в сумі 9318,00 грн. заявлені правомірно. Відповідно до пункту 6.2 Договору, банк має право вимагати повного виконання кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником та/або його поручителями умов цього Договору. Згідно з положеннями частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, заявлені позивачем до стягнення 657,71 грн. 3% річних підлягають задоволенню. Як зазначено в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 41498,94 грн., з яких сума заборгованості за відсотками 31522,33 грн., пеня 9318,90 грн., сума за ставкою 3% річних від простроченої заборгованості по відсотках 657,71 грн. При цьому, заявляючи до стягнення 31522,33 грн. заборгованості за відсотками позивач виходив з того, що вказаний розмір заборгованості еквівалентно 1496,87 доларів США станом на 15.06.2015р. В той же час, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом станом на 18.01.2017р., заборгованість відповідача в еквіваленті до курсу долара США становить 54698,48 грн., з яких сума заборгованості за відсотками складає 41358,21 грн., пеня 13340,27 грн. Однак, як уже зазначалося вище, представник позивача в судових засіданнях пояснив, що незважаючи на збільшення заборгованості у звязку з коливанням курсу валют, позивачем вимагається до стягнення заборгованість по процентах, та відповідно по нарахованих пені і 3% річних, саме в редакції первинної позовної заяви, а саме в розмірі 41498,94 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 0 грн., сума заборгованості за відсотками 31522,33 грн., пеня 9318,90 грн., сума за ставкою 3% річних від простроченої заборгованості по тілу 0 грн., сума за ставкою 3% річних від простроченої заборгованості по відсотках 657,71 грн. Згідно з абзацом 2 пункту 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Згідно з офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення судом рішення 1496,87 доларів США еквівалентно 39696,99 грн. (1496,87 х 26,52 = 39696,99). Разом з тим, згідно положень частини четвертої статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За змістом частини першої та другої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими статті 212 ЦПК України з врахуванням положень ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Пленум Верховного суду України у пункті 3 постанови від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив судам, що відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов'язання за договором в частині сплати відсотків не виконав, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений в судовому засіданні, права позивача є порушені і підлягають захисту в межах заявлених вимог, а відтак позовні вимоги щодо стягнення 41498,94 грн., з яких сума заборгованості за відсотками 31522,33 грн., пеня 9318,90 грн., 3% річних від простроченої заборгованості по відсотках 657,71 грн., підлягають задоволенню. Згідно з частиною 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача слід стягнути на користь держави 414,99 грн. судового збору. На підставі викладеного

Outcome: approved