Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їм на праві спільної часткової власності належить житловий будинок № 41, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Гагаріна. У 2008 році за згодою позивачів донька [PERSON] та відповідач були зареєстровані у вказаному будинку де і проживали однією сімєю. Спільне життя з відповідачем у [PERSON] не склалося, шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2012 року. Понад пять років відповідач в будинку не проживає, з реєстраційного обліку не знявся, що створює позивачам перешкоди у користуванні власністю. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону позивачі просили суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Гагаріна, 41, зобовязати третю особу, зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У судове засідання позивачі та їх представник не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач та представники третьої особи у справі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися. За письмовою згодою позивачів та їх представника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, внаслідок неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалася. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. З огляду на ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За приписами ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом та матеріалами справи встановлено, що позивачам на праві спільної часткової власності належить будинок № 41, розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Гагаріна. Вказана обставина підтверджується договором дарування житлового будинку від 20.08. 1999 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.06.2003 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.01.2016 року. На спірній житловій площі у 2008 році зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON]- відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою ф.3 виконавчого комітету Софіївсько-Борощагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10.11.2015 року за № 2156, довідкою адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 07.12.2015 року. Відповідач на спірній житловій площі не проживає понад один рік без поважних причин, про що свідчать акти депутата Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 01.02.2014 року, 05.03.2014 року, 19.05.2014 року та 09.11.2015 року. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки останній не проживає на спірній житловій площі понад рік без поважних причин. Вимоги позивачів щодо зобовязання УДМС у Київській області зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою задоволенню не підлягають, оскільки позивачами не доведено в силу ст. 60 ЦПК України порушення їхніх прав з боку вказаного органу, більш того позивачі не заявляли клопотань про залучення третьої особи у якості співвідповідача, як це зазначено у ст. 33 ЦПК України, що робить неможливим процесуально покласти зобовязання вчинити дії на певний орган. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи наведені обставини та

Outcome: partial