Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів за утримання дітей. Зазначає, що 13.11.2010 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини фактично між ними припинені. Через відсутність взаєморозуміння, подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. Оскільки діти проживають із нею, позивачка просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, подавши заяву в якій позовні вимоги визнає та просить розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 13.11.2010 року між сторонами укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 13.11.2010 року [NUMBER] , актовий запис № 1873, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 14). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 833, виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 3521, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 12, 13). Сторони на час вирішення справи проживають окремо, спільного господарства не ведуть, діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дітей, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Враховуючи, що [PERSON] проживає окремо, домовленості між сторонами щодо утримання дітей не досягнуто, суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь [PERSON] з [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн. та 768,40 грн. в дохід держави за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved