Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

у квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.05.1993 року, мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] Спільне життя у них не склалося, вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, між ними відсутнє взаємопорозуміння та повага одне до одного, вони стали зовсім чужими людьми. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, а тому просить шлюб розірвати. У судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримує в повному обсязі, судові витрати просить покласти на нього (а.с.24), відповідач позов визнає, прізвище просить залишити « [PERSON] » ( а.с.25). Виходячи з викладеного, у відповідності зі ст. ст. 200 ч. 4, 206 ч. 4 ЦПК України, суд вирішив за можливе розглянути справу без участі сторін на підготовчому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов такого висновку. Суд, дослідивши надані докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 01 травня 1993 року зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). Сторони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Згідно довідки Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області № 78 від 02.04.2019 року, позивач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] і має такий склад сім`ї: голова домогосподарства - [PERSON] , [INFO] р.н., дружина [PERSON] , 1973 р.н., дочка [PERSON] , 2001 р.н. (а.с. 10). За повідомленням Андріївського старостату Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області № 12 від 17.04.2019, відповідач [PERSON] зареєстрована і проживає в с. Андріївка Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області (а.с. 15). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, у них різні характери та погляди на життя, вони не ведуть спільного господарства, що свідчить про те, що сторони втратили почуття любові, взаємної поваги та взаєморозуміння, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому суд доходить висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Прізвище відповідачки [PERSON] після розірвання шлюбу залишити «Ребрій», оскільки про його зміну остання не заявила. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позов. \~ \~ \~ \~ Оскільки позивач просив покласти судові ивтрати на нього та відповідач позов визнала, суд уважає що позивачу [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 02.04.2019 року за квитанцією № 38 на суму 768,40 грн., тобто в розмірі 384,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved