Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що є власником квартири[ADDRESS], в якій зареєстрований та проживає зі своєю родиною з 1998 року. З 2007 року в їх будинку було організовано ОСББ «Марата-9», головою якого було вибрано [PERSON] Електроенергія у будинок поставляється ВАТ «Донецькобленерго» (правонаступником якого є ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго») в особі Краматорського підприємства електромереж, він як споживач регулярно сплачує за спожиту електроенергію та послуги ОСББ з обслуговування домової електромережі. Наприкінці квітня 2013 року працівниками РЕС при проведенні електромонтажних робіт по прокладці силового кабелю напруги 380 В були допущені порушення «Правил приладів електроустановок». Це виразилось в тому, що в зовнішній стіні житлової кімнати його квартири було пробито 12 отворів, в які були закріплені кронштейни, які тримають даний силовий кабель. У відповідності з п.5.19 Правил силові мережі не повинні проходити по стінам житлових кімнат. Даний кабель не має ніякого відношення до електропостачання його будинку та протягнуто від трансформаторної підстанції до будинку [ADDRESS]. Він має підвищену потужність та напругу, що створює електромагнітне випромінювання, яке перевищує санітарні норми для електроустановок побутового призначення. Крім того, кронштейни, встановлені в стіні його житлової кімнати (залі), знаходяться під постійною механічною загрузкою (стримує важкий кабель), що може привести до пошкодження зовнішньої стіни його квартири. Тим самим, незаконна установка кабелю перешкоджає нормальному користуванню його житловим приміщенням у власній квартирі. Крім цього, своїми неправомірними діями відповідачі спричинили йому також моральну шкоду, яка виразилась в тому, що у зв'язку з порушеннями санітарних норм по електромагнітному випромінюванню погіршився стан його здоров'я: у нього стали головні болі, порушився нормальний сон. Незаконні дії відповідачів призвели до втраті нормальних життєвих зв'язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації його життя. Просить суд усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], зобов'язати ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» демонтувати силовий кабель зі стіни квартири, стягнути з відповідачів на його користь спричинену моральну шкоду в сумі 10 000 грн., а також судові витрати. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 28 січня 2014 року в задоволенні позовних вимоги [PERSON] до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», [PERSON], ТОВ «КІСО», про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та стягнення спричиненої моральної шкоди відмовлено. З зазначеним рішенням не погодився позивач [PERSON] приніс апеляційну скаргу в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи не звернув увагу на відсутність проекту енергопостачання та відсутність його згоди на закріплення силового електричного кабелю до внутрішньої сторони стіни кімнати його квартири. Висновок суду першої інстанції про те, що ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не має відношення до даного спору, оскільки усі роботи проводилися щодо даного кабелю лише ТОВ «КІСО», як підприємством що має відповідну ліценцію на проведення певних робіт не ґрунтується на нормах законодавства. Монтажні роботи по прокладенню силового кабелю були виконані з порушенням усіх норм ДБН.В. 2.5-23-2003, що призводить до загрози надійності та безпечності експлуатації квартири. Також, суд першої інстанції ухилився від проведенню допити представника відповідача ТОВ «КІСО», яке саме і виконувало усі роботи по монтажу силового кабелю. При розгляді даної справи судом не правильно було дано оцінку обставинам справи. Позивач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгулу справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 182). Представник ТОВ «КІСО» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення (а.с. 213). Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не з'явились, оскільки відповідно до вимог ст.305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції. Перевіряючи справу в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного. Згідно зі ст.ст.213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає. Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 26 лютого 1998 року, посвідченого нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-318 (а.с. 4), зареєстрований і мешкає з родиною у зазначеній квартирі (а.с. 7-9). Квартира [ADDRESS] входить до ОСББ «Марата 9» (а.с. 44-49). На засіданні правління ОСББ «Марата 9» 15 лютого 2013 року були постановлено дати згоду Краматорському РЕС «Донецькобленерго» на розміщення через прибудинкову територію ОСББ «Марата 9» тимчасової зовнішньої (повітряної) лінії електромережі напругою до 380 вольт без встановлення на прибудинкової території додаткових опор у вигляді столів за умов дотримання санітарних норм та нормативів електробезпеки, будівельних норм і правил, а також за наявності у ВАТ «Донецькобленерго» усіх необхідних дозвільних документів і узгоджень (а.с. 98). На протязі 2013 року [PERSON] неодноразово звертався до медичних закладів та проходив огляд у лікарів (кардіолога, невропатолога та окуліста (а.с. 10-14). З звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних об'єктів проведеного експертом [PERSON] 25 травня 2013 року, вбачається що квартира [ADDRESS] відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації і можливість їх безпечної експлуатації при умові дотримання і виконанні положень ДБН В.2.5-23-2003, Правил устрою електроустановок, наказу Міністерства палива та енергетики України від 29 грудня 2006 року № 541 (а.с. 122-131). Відмовляючи у задоволенні позовним вимог [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не були доведені суду ті обставина на які він посилається на підтвердження своїх вимог про усунення перешкод у користування житловим приміщенням, які вникають через силовий кабель, який прокладено по зовнішній часті стіни його квартири та створює електромагнітне випромінювання, яке перевищує усі санітарні норми експлуатації електроустановок побутового призначення та через кронштейни закріплені на зовнішній частині стіни його квартири, які призводять до руйнування стіни. А посилання на перевищення повноважень головою ОСББ «Марата 9» [PERSON] при наданні дозволу на прокладення силового кабелю без погодженням з власниками квартири не основані на положеннях закону. Також позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт спричинення моральної шкоди діями відповідачів. Проте повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можливо, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права. Вимогами ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи також вбачається, що силовий електричний кабель напругою 380 вольт закріплений лише на одному кронштейні на висоті 6,5 метрів до кута зовнішньої стіни будинку [ADDRESS] (а.с. 199) та знаходиться на балансі ФОП [PERSON], що підтверджується актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (а.с. 192-206, 219). Суд першої інстанції зазначені обставини в повні мірі не з'ясував та не зробив відповідних висновків, а тому прийшов до передчасних висновків без врахування прав, обов'язків та інтересів особи на балансовій належності якої і знаходиться даний високовольтний силовий кабель. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, установлених цим кодексом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч.6 ст.130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Розглядаючи справу суд першої інстанції в порушення ст.33 ЦПК України не обговорив питання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ФОП [PERSON] і цими діями обмежив її у правах, встановлених ст.31 ЦПК України, порушивши принцип здійснення судочинства на засадах змагальності сторін. Суд першої інстанції, не роз'яснив позивачу право звернутись до суду з клопотанням у порядку ст.33 ЦПК України, та не залучив до участі у справі в якості співвідповідача ФОП [PERSON], а суд апеляційної інстанції в межах своїх повноважень, не має права залучити таку особу до участі у справі на стадії апеляційного провадження, навіть зі згоди осіб, які беруть участь у справі. Це пов'язано з дією засадничих принципів цивільного процесу (диспозитивність, змагальність тощо). Крім того, апеляційний суд не повинен повністю підміняти собою суд першої інстанції, оскільки він не є судом першої інстанції, а незалученні особи були б позбавлені повноцінного суду першої інстанції з його правами та обов'язками, процедурою розгляду справи в суді першої інстанції та можливістю апеляційного оскарження ухваленого судового рішення. Також вони будуть позбавлені й реального та повноцінного суду другої інстанції. Оскільки порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. Оскільки правові підстави для задоволення позову відсутні, то апеляційний суд вважає, що на підставі ст.88 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Outcome: partial