Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить виселити без надання іншого житлового приміщення [PERSON] з тих підстав, що відповідач протягом останнього року вчиняє фізичне та психологічне насильство відносно [PERSON] та [PERSON] та вони зверталися до Бердичівського ВП з приводу неналежної поведінки відповідача 04.05.2019, 05.05.2019, 06.05.2019, 07.05.2019, 08.05.2019 та 09.08.2019 за результатами яких з відповідачем проведено бесіди та його притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того, відповідач постійно руйнує будинок, залишає увімкненим світло та газ. Не зачиняє вхідних дверей будинку. На підставі статті 116 ЖК України позивачка просить виселити відповідача з її житлового будинку без надання іншого житла. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала з підстав наведених у ньому. Доповнила, що вона дочка позивачки та рідна тітка відповідача. Вона [PERSON] ображає свою бабусю, вона не може спокійно відпочити, він до 5 години ранку дивиться телевізор, гуляє, не працює, б`є посуд, може не вимкнути газ. На даний час [PERSON] немає вдома. Він мабуть проживає у своєї тітки, однак його слід вселити з житла, щоб її мати могла спокійно відпочивати. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не направив. За згоди представника позивачки, у відповідності до ст. 180 ЦПК України судом ухвалено рішення при заочному розгляді. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З наданих позивачкою доказів встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.10.2010 [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 21, 22, 23 ). Разом з позивачкою у її житлі проживає [PERSON] - її онук ( а.с. 12). Відповідно до матеріалів Бердичівського ВП [PERSON] звернулася 09.05.2019 із заявою до поліції з приводу того, що її племінник пиячить та ображає її та її матір. За наслідками розгляду заяви [PERSON] відносно [PERSON] складено протокол про вчинення 09.05.2019 домашнього насильства щодо своєї тітки [PERSON] зі [PERSON] проведено профілактичну бесіду ( а.с. 13). Свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка [PERSON] [PERSON] погано відноситься до [PERSON] та між ними виникають сварки. У травні цього року вона була очевидцем сварки, за наслідками якої було викликано поліцію. [PERSON] ніде не працює, вживає алкоголь. Свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо, що [PERSON] ображає [PERSON] , висловлюється до неї нецензурно, може штовхнути. У травні 2019 року до [PERSON] викликали поліцію. [PERSON] постійно на онука жаліється. Він не працює, нічого вдома не робить, не слухає її. Свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо, що у травні цього року до [PERSON] викликали поліцію, оскільки він ображав [PERSON] . Він кричить до бабусі та тітки, робить що хоче. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по сусідству від [PERSON] , яка їй доводиться братовою . Онук [PERSON] ображає свою бабусю, вимагає гроші, бере кредити, нічого не робить. Два місяці тому до нього викликали поліцію. Зараз [PERSON] вже там немає, він проживає в тітки. За положеннями статті 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до частини 4 статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в частині 2 статті 64 цього Кодексу, зокрема, подружжя, батьки, діти, та особи, які спільно з ними проживають та ведуть спільне господарство. За умовами статті 116 ЖК України підставою виселення вказаних осіб має бути доведено систематичність протиправних дій і безрезультатність застосування до правопорушника заходів попередження і громадського впливу. При цьому, неправомірна поведінка правопорушника повинна створювати об`єктивну, а не суб`єктивну неможливість спільного проживання. Факти звернення до відповідних органів, без застосування до винного заходів впливу цими органами не є підставою для виселення. З наданих позивачкою доказів та доказів, що витребувані судоми не було встановлено факту притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] . Зазначивши в позові про випадки звернення до поліції 04.05.2019, 05.05.2019, 06.05.2019, 07.05.2019, 08.05.2019 та 09.08.2019, доказів на підтвердження цього позивачкою не надано. З досліджених доказів не вбачається, що до відповідача за порушення правил спільного проживання з позивачко застосовувалися заходи впливу. За наслідками звернення від 09.05.2019 відносно відповідача складено протокол за вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] , а не [PERSON] Обставини щодо псування житлового приміщення відповідачем не доведені доказами. Пунктом 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, ґарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами ЦК України. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання та в такій спосіб, якій передбачений законом. В той же час виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК України підстави для позбавлення права на житло. Судом таких обставин при розгляді справи не встановлено і позивачкою у судовому засіданні за допомогою належних доказів не доведено. Той факт, що відповідач укладає кредитні договори та не працює не може бути підставою для виселення із житла без надання іншого приміщення. Показання свідків доводять факт негативних взаємовідносин між [PERSON] та [PERSON] , на той час коли [PERSON] там проживав, проте такі показання не доводять необхідних підстав для виселення, передбачених ст. 116 ЖК України, а саме того, що до відповідача за порушення правил спільного проживання з позивачко застосовувалися заходи впливу та безрезультатність застосування до правопорушника заходів попередження і громадського впливу. За таких обставин суд доходить висновку про недоведеність позивачкою підстав, передбачених статтею 116 ЖК України, обов`язкових для виселення відповідача в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Аналізу інших доказів, суд не наводить, оскільки вони не впливають на висновки суду не на доводять тих обставин, за наявності яких особу може бути виселено без надання іншого житла.

Outcome: dismissed