Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

У липні 2019 року на розгляд Соснівського районного суду м. Черкаси із апеляційного суду Черкаської області надійшла копія обвинувального акта за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 286 КК України, копія цивільного позову [PERSON] з додатками, а також копія вироку Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 квітня 2019 року та копія ухвали апеляційного суду Черкаської області від 10 липня 2019 року. Так, ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10 липня 2019 року вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2019 року щодо [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України скасовано в частині вирішення цивільного позову та призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. 12 серпня 2019 року на усунення недоліків [PERSON] подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просить стягнути з [PERSON] компенсацію завданої майнової шкоди в розмірі 16 128 грн, а також відшкодування моральної шкоди - 100 000 грн. Позов обґрунтовано тим, що 9 листопада 2018 року приблизно о 15 год 20 хв. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», номерний знак [NUMBER] , виїжджаючи на вул. Ярославську в м. Черкаси із заїзду до прилеглої території торгових приміщень, що навпроти будинку [ADDRESS] , виконуючи поворот ліворуч в напрямку вул. Сумгаїтської, здійснила наїзд на [PERSON] , який внаслідок цього отримав тілесні ушкодження та був доставлений до КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» Черкаської міської ради. У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у вищевказаному медичному закладі з 9 листопада 2018 року по 27 листопада 2018 року з діагнозом закритий перелом лонної і сідничної кісток справа без зміщення уламків, а з 28 листопада 2019 року по 12 лютого 2019 року лікувався амбулаторно вдома. За період лікування ним за власні кошти купувались ліки, медичні препарати та оплачувалось медичне обстеження на загальну суму 2 748,00 грн., а саме: 18 ампул для ін`єкцій «гепарину» по 32,00 грн; шприци - 100,00 грн; знеболююче (кетанал) - 150,00 грн; мазі - 110,00 грн; сечоприймальник - 90,00 грн; судно - 150,00 грн; бандаж - 480,00 грн; рентгенплівка - 260,00 грн; аналіз крові - 288,00 грн; витрати в лікарні на його обслуговування медичним персоналом - 400,00 грн. Крім того, він поніс і витрати за перевезення його в лежачому стані з лікарні додому - 1080,00 грн. Позивач також просив врахувати, що під час ДТП був пошкоджений його одяг (куртка, сорочка, брюки та туфлі) вартістю 3 000,00 грн. Після ДТП догляд за ним також здійснювала рідна сестра - [PERSON] , яка погодилась приїхати з м. Омська Російської Федерації, із 15 листопада 2018 року по 5 січня 2019 року проживала разом з ним разом, у зв`язку з чим відповідач поніс витрати на оплату проїзду сестри, її харчування та проживання в розмірі 10 000,00 грн. Водночас за час перебування його в лікарні, відповідач [PERSON] лише двічі приїздила до нього та дала на його лікування 200 грн та 500 грн. Внаслідок ДТП, що сталось з вини [PERSON] , йому завдано також і моральної шкоди, яку він оцінює в 100 000 грн. Моральна шкода, на думку позивача, полягає в тому, що в результаті ДТП він зазнав сильного фізичного болю, перебував на тривалому лікуванні, довгий час взагалі не міг пересуватись, витратив багато часу, фізичних сил та здоров`я. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позов, в якому вона просить позов задовольнити частково та стягнути з неї на користь позивача 1240 грн майнової шкоди та 3 000 грн моральної шкоди. Відповідач просила врахувати, що після ДТП одразу ж зупинилась, надала першу допомогу потерпілому, а під час розгляду кримінальної справи визнала вину у вчиненні злочину, за що була засуджена вироком суду. Водночас [PERSON] із самого початку давав неправдиві показання щодо обставин ДТП, до того ж він переходив дорогу у невстановленому місці, а відтак розмір завданої йому моральної шкоди підлягає зменшенню. Щодо майнової шкоди - то відшкодуванню підлягають тільки доведені належними доказами витрати на лікування. 31 жовтня 2019 року до суду надійшла відповідь [PERSON] на відзив [PERSON] на позов. У вступному слові в судовому засіданні 6 грудня 2019 року позивач [PERSON] позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задоволити. Додатково пояснив, що він пенсіонер, його щомісячна пенсія - 2 538 грн. Через значні ушкодження отриманні в результаті ДТП він не міг займатись спортом та звичними підзаробітками, майже три місяці був обмежений у русі і в цей час сестра надавала йому допомогу та здійснювала догляд за ним. Своїми діями під час ДТП [PERSON] завдала йому як матеріальної так і моральної шкоди, яка має бути стягнута в судовому порядку. У вступному слові 6 грудня 2019 року представник позивача [PERSON] - адвокат Семенюк О.Г. позовні вимоги підтримала. Вказала, що під час розгляду кримінальної справи [PERSON] вину визнала. Під час ДТП [PERSON] отримав численні ушкодження та потребував значеного відновлювального періоду, на що витрачено значні кошти. Крім того, отримані позивачем ушкодження супроводжувались фізичним і душевним болем, тому заявлений розмір як матеріальної так і моральної шкоди є обґрунтованим та співмірним із отриманими ушкодженнями через необережність відповідача за кермом. Представник додатково повідомила, що з часу настання ДТП [PERSON] із заявою про відшкодування матеріальної шкоди до страхової компанії, де застрахована цивільна відповідальність водія [PERSON] , не звертався. У вступному слові представник відповідача [PERSON] - адвокат Чепурний В.П. проти позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди заперечував. Вказав, що матеріальний збиток має відшкодовувати страхова компанія ПрАТ «Страхова група ТАС», де застрахована відповідальність [PERSON] . Додав, що про наявність страхового полісу було озвучено і спеціалістом ПрАТ «Страхова група ТАС» під час розгляду кримінальної справи щодо [PERSON] . Просив задовольнити позов лише в частині стягнення моральної шкоди. У вступному слові 6 грудня 2019 року відповідач [PERSON] пояснила, що дійсно 9 листопада 2018 року виїжджала з роботи, повернула ліворуч і навіть не могла подумати, що [PERSON] буде переходити дорогу у невстановленому для цього місці. Коли вона його збила, то надала допомогу, викликала швидку й поліцію, підстелила свій одяг. Після ДТП вона їздила до нього в лікарню, але після другого візиту [PERSON] попросив до нього більше не приходити. Через деякий час до неї зателефонував слідчий та повідомив, що їй треба сплатити [PERSON] 50 000 грн моральної шкоди, на що вона відмовилась. Такий розвиток подій її обурив і після цього вона перестала телефонувати [PERSON] . Відповідач вказала, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди визнає частково в розмірі 5000 грн, а в іншій частині позовних вимог просила відмовити. Заслухавши вступне слово позивача та його представника, відповідача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Судом установлено, що 9 листопада 2018 року, приблизно о 15 год 20 хв. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», номерний знак [NUMBER] , виїжджаючи на вул. Ярославську в м. Черкаси із заїзду до прилеглої території торгових приміщень, що навпроти будинку [ADDRESS] , виконуючи поворот ліворуч в напрямку вул. Сумгаїтської, здійснила наїзд на [PERSON] , який внаслідок цього отримав тілесні ушкодження та був доставлений до КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» Черкаської міської ради. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2019 року [PERSON] визнано винною у порушенні ПДР України під час вказаної ДТП, а відтак і у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. На дату скоєння ДТП відповідач [PERSON] мала чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АМ/7205127 від 5 травня 2018 року), укладений з АТ «Страхова компанія «ТАС», страхова сума за шкоду заподіяну життю і здоров`ю на одного потерпілого 200 000 грн, франшиза 1000 грн. Згідно вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2019 року у справі № 712/2567/19, спеціаліст ПрАТ «Страхова група ТАС» [PERSON] під час розгляду справи (за участі [PERSON] ) повідомив, що для виплати страхових сум, потерпілому необхідно звернутись до страхової компанії з заявою та надати підтвердження отриманих тілесних ушкоджень. Оскільки потерпілий [PERSON] не звертався до ПрАТ «Страхова група ТАС» з вимогами про відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди, то в задоволенні позову в частині вимог про відшкодування майнової шкоди необхідно відмовити, як і в частині вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка додатково може бути стягнута із страховика в разі звернення до нього (ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказане узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15. У позовній заяві [PERSON] також просить стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду. Згідно із ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За змістом ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Оцінюючи доводи [PERSON] про завдання йому моральної шкоди, суд погоджується із доводами позивача про те, що ушкодження здоров`я йому моральної шкоди, яка виразилась у фізичних та моральних стражданнях, призвела до необхідності змінити свій звичайний уклад життя і тривалий час лікуватись в умовах стаціонару та амбулаторно. Водночас враховуючи засади розумності та справедливості, глибину фізичних та душевних страждань позивача, а також беручи до уваги ту обставину, що настанню ДТП сприяла груба необережність потерпілого [PERSON] , який переходив дорогу у невстановленому для цього місці, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 1193 ЦК України зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 30 000 грн. Оскільки це рішення в частині стягнення моральної шкоди ухвалюється частково на користь позивача, то з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 130 грн (враховуючи зменшений судом розмір судового збору для позивача), а в дохід держави - у розмірі 256 грн.

Outcome: partial