Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

У липні 2012 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та УДАІ України в Полтавській області про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування із чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що вона з 1984 по 19.08.2010 року перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер [INFO]. Під час шлюбу ними було придбане майно, яке після шлюбу не було розділено. Після смерті бувшого чоловіка вона дізналася, що за декілька днів до смерті, а саме 8.11.2011 року останній продав автомобіль «ДАФ», який вони придбали в 2006 році. Приймаючи до уваги те, що стан її бувшого чоловіка в останній рік перед смертю значно погіршився, він почав вести себе не адекватно, зокрема, залишав здачу після розрахунку продавцям, вів розмови про якісь особисті і великі заощадження, які мав намір перерахувати тому хто буде займатися його похованням, плутав свій двір та заходив на подвір'я сусідів, те що він помер від інтоксикації, викликаної раком біфуркації трахеї, вважає, що останній став жертвою шахрайства. При зверненні до товариства, через яке було оформлено договір купівлі-продажу автомобіля, остання виявила, що на довідці знаходиться не підпис [PERSON], а іншої особи. Вважає, що продаж автомобілю було вчинено під впливом обману, особою, що не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, крім того не виключає продаж автомобіля в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тобто [PERSON] міг надати доручення фізичній особі на продаж автомобіля, а цей представник продав автомобіль по заниженій вартості. Тому, просила суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля недійсним, зобов'язати УДАІ України в Полтавській області скасувати реєстрацію автомобіля на ім'я [PERSON], витребувати автомобіль та передати його на зберігання їй. В судовому засіданні позивач та представники позивача позов підтримали. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали. Представник відповідача УДАІ України в Полтавській області позов не визнав. Суд, вислухавши представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов не підлягаючим задоволенню. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка з 07.07.1984 по 19.08.2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У 2006 році на ім'я бувшого чоловіка було придбано автомобіль «ДАФ». Після розірвання шлюбу автомобіль залишився в користуванні бувшого чоловіка для здійснення підприємницької діяльності. 8.11.2011 року зазначений автомобіль [PERSON] продав відповідачу [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Позивачка просить даний договір визнати недійсним зазначаючи різні підстави для визнання його недійсним, як-то укладення договору під впливом обману, вчинення правочину особою яка не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, договір укладено в результаті зловмисної домовленості представника однієї із сторін з іншою стороною, та те що підписи при здійсненні операцій з приводу продажу автомобіля виконані не померлим [PERSON], Посилання позивачки на те, що підписи в документах при продажі автомобіля виконані не померлим [PERSON] спростовуються висновком почеркознавчої експертизи, згідно якого підпис в заяві №4824 від 8.11.2011 року про зняття автомобіля з обліку для реалізації виконано [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], суду пояснили, що в останній рік [PERSON] виглядав хворобливо, був задумливий, забував імена людей з якими спілкувався, називаючи їх іншими іменами, забував який їм товар необхідно було підвезти. Крім того, свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] висловлював намір щодо продажу автомобіля. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що в останній рік [PERSON] виглядав хворобливо, дізнавшись про хворобу висловлював наміри про продажу автомобіля для отримання коштів, щоб пройти лікування у м. Києві. Крім того, свідок [PERSON] суду пояснила, що зі слів [PERSON] останній після того як дізнався про свою хворобу спілкувався зі своєю бувшою дружиною - позивачкою по справі, та просив дати йому 15 000 грн., а він за це віддасть їй все майно, по якому йде спір в Октябрському районному суді м. Полтави, на що йому остання відмовила. Відповідно до довідки з 4 клінічної лікарні [PERSON] на обліку у сімейного лікаря не перебував, відповідно до довідки Полтавського обласного клінічного онкологічного диспансеру [PERSON] перебував на обліку в Полтавському облонкодиспансері з 29.09.2009 року. З 31.10.2011 по 4.11.2011 року перебував на обстеженні, де виявили метастази в легені з двох сторін. 15.11.2011 року був оглянутий за місцем проживання та йому було рекомендовано симптоматичне лікування. [INFO] лікарем швидкої допомоги була констатована смерть. Відповідно до наданої представником відповідача копії амбулаторної карти [PERSON] останній звертався до лікарів з приводу кашлю, задишки, слабкості, підвищеної температури. Крім того, померлий [PERSON] працював приватним підприємцем та здійснював керування автомобілем, в зв'язку з чим повинен був проходити періодичні медичні огляди з отриманням довідки про знаходження на обліку в психіатричних закладах. Таким чином, в судовому засіданні припущення позивачки [PERSON] щодо укладення договору особою, яка не могла усвідомлювати значення свої дій та керувати ними не знайшла свого підтвердження, оскільки у померлого був рак легень, а не захворювання що вливає на здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними. Вирішуючи питання, щодо укладення договору внаслідок зловмисної домовленості представника однієї із сторін з іншою стороною, також в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження, оскільки заява про зняття автомобіля з реєстрації для його реалізації підписана самим [PERSON] і до суду не надано жодних доказів того, що [PERSON] давав доручення на представництво його інтересів при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля будь-якій особі. Також, позивачкою та її представниками до суд не надано жодного доказу того, що даний правочин було вчинено під впливом обману. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. З пункту 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вбачається, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Більше того, відповідно до ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. На підставі викладеного, ст.. 202, 203, 204,205,215 ЦК України,

Outcome: approved