Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 19642,06 грн. та понесені судові витрати. Заявлені вимоги мотивує тим, що 25.12.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір про надання кредиту в сумі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами зазначеного договору боржник зобовязувалась щомісячно здійснювати погашення кредиту, проте взяті на себе зобовязання не виконує, внаслідок чого станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість у вказаній вище сумі. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, представник позивача до суду не зявився, звернувшись із письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги ним підтримані повністю. Відповідач [PERSON] в суді факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів не заперечувала. Посилаючись на тяжке фінансове становище, просила зменшити розмір нарахованих відсотків. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що 25.12.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір (що складається із заяви позичальника та умов та правил надання банківських послуг) про надання грошових коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості обумовлений сторонами у виді щомісячних платежів (в строк до 25 числа місяця наступного за звітним) в розмірі 7% від заборгованості, але не менше ніж 50 грн. Як убачається з матеріалів справи ЗАТ КБ «ПриватБанк» було перейменоване у Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у звязку із зміною типу банку і є його правонаступником (а.с.19). На виконання умов зазначеного вище кредитного договору відповідач [PERSON] зобовязалась здійснювати погашення заборгованості за кредитом, процентами за його використання, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії (п.6.5 Умов). Можливість односторонньої зміни тарифів (відсоткової ставки) обумовлена сторонами у п.5.3 умов. Виходячи із змісту довідки про умови кредитування (а.с.8), сторони дійшли згоди про нарахування (в разі порушення строків платежів за будь-якими з грошових зобовязань, передбачених договором) штрафів в розмірі 250 грн. та 5% від суми позову). Як убачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] після укладення шлюбу прийняла прізвище чоловіка «Уськова», що підтверджується відповідною копією свідоцтва про одруження та копією паспорта на імя [PERSON] (а.с.51-53,59). У зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним вище кредитним договором станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 19642,06 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 835,40 грн.; боргу по процентах за користування кредитом 14383,23 грн.; пені та комісії 3250,00 грн.; штрафів 250 грн. (фіксована частина) та 923,43 грн. (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с.4-6). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, підписана відповідачем заява разом із умовами та правилами банку складають укладений між сторонами у справі договір про надання кредиту у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Виходячи із змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватись належними чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, беручи до уваги що спір між сторонами виник за договірних обставин, суть яких ніким в судовому засіданні не спростовувалась, сам договір не суперечить діючому законодавству, та враховуючи положення ст.1049 ЦК України, яким визначено обовязок позичальника повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому вважає за необхідне позов ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити повністю. Суд не бере до уваги заперечення відповідача, як такі, що ґрунтуються на хибному тлумаченні нею норм матеріального права. Фінансовий стан боржника не може слугувати підставою для звільнення останнього від взятих на себе договірних зобовязань, також чинним законодавством не передбачена можливість зменшення розміру процентів за користування кредитом, про що наголошує відповідач. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. Суд присуджує позивачу понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ст.79 ЦПК України до складу судових витрат входить судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. За таких обставин, сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 1378,00 грн. та витрати, повязані з публікацією оголошення в пресі в сумі 240 грн., що є належним чином підтверджені (а.с.1,48), підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк». На підставі викладеного та

Outcome: approved