Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

У липні 2016 року до суду звернувся позивач з позовною заявою, в якій вказував, що 18.10.2006 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка площею 3,281 га, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області. Оскільки державний акт на право приватної власності на землю було втрачено, тому нотаріусом йому було відмовлено у оформленні спадкового майна. Позивач посилаючись на те, що він є єдиним спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину однак не має можливості оформити належним чином прийняття спадщини. Позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно за законом на земельну ділянку площею 3,281 га, з цільовим призначенням земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Косівської сільської ради Київської області. В судове засідання представник позивача не зявився, на адресу суду надійшла заява, якою він просить суд провести розгляд справи за відсутності його та позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі ( а.с.27). Відповідачі в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи. На адресу суду від них надійшли заяви, якими вони просять суд провести розгляд справи без їх участі, на підставі наявних матеріалів справи. Позовні вимоги визнають у повному обсязі та проти задоволення позову не заперечують ( а.с. 28-31). Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, відповідачів викладену у відповідних заявах, що надійшли до суду та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню . По справі встановлено, що 18 жовтня 2006 року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про її смерть ( а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 3,281 га, з цільовим призначенням земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області. Право власності за спадкодавцем було посвідчено державним актом на право власності на землю серії ІІ- КВ № 109852 . Однак вище зазначений державний акт позивачем було втрачено, про що у місцевій газеті « Голос Володарщини» дано відповідне оголошення ( а.с.17). Позивач вчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але за наведених вище підстав нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні прийняття спадщини на земельну ділянку і він вимушений звернутися до суду для усунення перешкод та поновлення своїх прав на спадкове майно ( а.с.18). Матеріали справи вказують, що позивач по справі є сином спадкодавця ( а.с.6) та згідно до ст.1261 ЦК України має право на спадкування за законом. Відповідачі по справі на рівні з позивачем є спадкоємцями першої черги, як діти спадкодавця ( а.с. 8-14), однак вони на спадщину не претендують та заперечують проти її прийняття позивачем. Інших спадкоємців як за законом так і за заповітом не має. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст.1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Ст. 1218 ЦК України зазначає , що до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті . Підсумовуючи вище викладене, суд прийшов до наступного висновку: позивач не має змоги оформити у нотаріуса прийняття спадщини, оскільки правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку було втрачено. Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом, базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити .

Outcome: approved