Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої позовні вимоги позивач вмотивував тим, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON]. Зазначив, що він є сином [PERSON] та [PERSON], а його батько - [PERSON] є в свою чергу сином - [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]). Його бабуся [PERSON] вступила в шлюб з [PERSON] і змінила своє дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», Позивач зазначив, що йому відомо, що потім вона розірвала шлюб і знову прийняла прізвище «[PERSON]». Пізніе вона знову вступила у шлюб з [PERSON], перебуваючи у шлюбі з яким вони приватизували в рівних долях двокімнатну квартиру [ADDRESS], про що отримали свідоцтво про право власності на житло, видане згідно розпорядження від 03.03.1993р. № 13. Після смерті [PERSON], бабуся Позивача [PERSON], як дружина померлого, 19.12.1997р. отримала в Першій Київській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на 12 частину зазначеної квартири, і таким чином стала власницею всієї квартири, в якій вона проживала та була зареєстрована. [PERSON] за час свого життя на випадок своєї смерті склала два заповіти: - 12.01.2007р. [PERSON] заповідала належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] [PERSON]; - 20.10.2010р. [PERSON] заповідала Позивачу належну їй земельні ділянки площею 0,1306 гектарів та 0,0450 гектарів, розташовані на території [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вказане майно. В липні 2014 року Позивач звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, була відкрита спадкова справа № 1193/2014 і Позивачу був наданий лист, де вказано, що видати йому свідоцтво про право власності за заповітом неможливо, оскільки він пропустив встановлений законом 6-місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач зазначив, що він є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON], як по заповіту, так і по закону, інших спадкоємців немає. Пояснив, що він не звертався у 6-місячний строк в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі, бо не знав про такий термін і тим більш в той час йому було не до цього, бо він втратив дорогу для нього людину, у нього була психологічна травма, окрім того, він вважав, що у зв'язку з тим, що він єдиний спадкоємець та у нього є заповіт, він може в будь-який час оформити спадщину. Позивач зазначив, що він є інвалідом другої групи дитинства, непрацездатен, за станом здоров'я мало спілкується з людьми, тим більше по питанням спадщини, та він випадково дізнався про те, що існує 6-місячний термін для прийняття спадщини, проте йому сказали, що до нотаріальної контори слід звертатись після спливу цього строку. З огляду на зазначене позивач просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] - 2 місяці після набрання рішенням суду законної сили. У судовому засіданні Позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача та представник третьої особи у судове не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду заяви, в якій просили суд розглядати справу за відсутності їх представників та просили прийняти рішення згідно чинного законодавства на підставі поданих стороною доказів. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та копію спадкової справи № 193/2013 щодо майна померлої [INFO] [PERSON], суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так, [INFO] померла [PERSON] у віці 87 років, про що 25.09.2013р. складено відповідний актовий запис № 15821, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом смерті у м. Києві 25.09.2013р. серія [NUMBER] (а.с.10). Судом встановлено, що Позивач - [PERSON] є онуком померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 15.08.1974р. (а.с.5), свідоцтвом про народження батька Позивача - [PERSON] від 03.07.1947р., де зазначено батько - «[PERSON]», мати - «[PERSON]» (а.с.6), дівоче прізвище - «[PERSON]», що підтверджується посвідкою про шлюб № 3 від 05.08.1947р. Разом з тим, як зазначив Позивач, в подальшому [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON], знову повернула своє дівоче прізвище «[PERSON]» та уклала шлюб з [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1993р., виданого згідно розпорядження від 03.03.1993р. № 910 та згідно спадщини від 19.12.1997р., отриманої після померлого [PERSON], [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с.9). 12 січня 2007 року [PERSON] було складено заповіт, що посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 20-76, згідно якого на випадок смерті [PERSON] належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] заповідається [PERSON], [INFO] (а.с.11). Окрім того, 20 жовтня 2010 року [PERSON] було складено заповіт, що посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 18-297, згідно якого на випадок смерті [PERSON] належну їй на праві приватної власності: земельну ділянку площею 0,1306 гектарів, розташовану на території [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,0450 гектарів, розташовану на території [ADDRESS], заповідається [PERSON], [INFO], а земельну ділянку площею 0,0750 гектарів, розташовану на території [ADDRESS] заповідається [PERSON] (а.с.12). Згідно Довідки за Формою № 3 КП «Керуюча дирекція Шевченківського району» дільниці по санітарно-технічному обслуговуванню «Золоустівська» № 952 від 16.07.2014р. (а.с.15) та довідки КП «Керуюча дирекція Шевченківського району» дільниці по санітарно-технічному обслуговуванню «Золоустівська» № 953 від 16.07.2014р. (а.с.14) [PERSON] була зареєстрована по день смерті - [INFO] в [ADDRESS]. З копії матеріалів спадкової справи № 193/2013 (номер в Спадковому реєстрі 55141279), заведеної 15.10.2013р. нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори щодо майна померлої [INFO] [PERSON], вбачається, що Позивач 08.07.2014р. звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на [ADDRESS], земельних ділянок площею 0,1306 гектарів та 0,0450 гектарів, що розташовані :[ADDRESS], кадастрові номери: 3222487001:01:009:0209 та 3222487001:01:009:0210 відповідно. Згідно листа Першої київської державної нотаріальної контори від 14.07.2014р. № 6532/02-14 Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO], в зв'язку з тим, що ним було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.13). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому за ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні позивач від прийняття спадщини не відмовлявся та є єдиним спадкоємцем померлої за заповітом, окрім того, Позивач є інвалідом дитинства з встановленою 2 групою інвалідності та непрацездатним, що підтверджується довідкою сер. МСЕ № 061196 від 19.04.2003р. (а.с.22), не має юридичної освіти, а тому вважав, що маючи складені на його користь заповіти зможе в будь-який момент оформити спадщину після померлої бабусі. Враховуючи зазначене та зважаючи на те, що Позивач не був юридично обізнаним про встановлення шестимісячного строку для прийняття спадщини та необхідності протягом такого строку, у разі наявності на свою користь заповіту від померлої, звернутись до нотаріуса для подання відповідної заяви, суд вважає, що доводи позивача про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини заслуговують на увагу і суд визнає їх поважними. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи, що склалися, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] ним пропущено з поважних причин, а тому йому необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини тривалістю 2 (два) місяці з моменту набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved