Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

У липні 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (Далі - МТСБУ)звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на його користь 43 848,00 грн по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу та судові витрати, посилаючись на те, 14 січня 2014 року приблизно о 19-30 год [PERSON] на вул. Калініна в с. Іваниця Ічнянського району Чернігівської області, керуючи автомобілем УАЗ 452, д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на лежачого на дорозі [PERSON] , у результаті чого останній помер. Постановою слідчого СВ Ічнянського РВ УМВС України в Чернігівській області від 26 грудня 2014 року закрито кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Станом на день дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб УАЗ 452, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , не був забезпечений на території України, у зв`язку з чим Моторним (транспортним) страховим бюро Українипотерпілій особі було виплачене страхове відшкодування у загальному розмірі 43 848,00 грн, що дає підставу позивачу на пред`явлення регресного позову до відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився, який надав заяву про розгляд справи за відсутності та визнання позовних вимог МТСБУ. Відзиву на позов відповідачем не подано. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 14 січня 2014 року приблизно о 19-30 год [PERSON] на вул. Калініна в с. Іваниця Ічнянського району Чернігівської області, керуючи автомобілем УАЗ 452, д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на лежачого на дорозі [PERSON] , у результаті чого останній помер. Постановою слідчого СВ Ічнянського РВ УМВС України в Чернігівській області від 26 грудня 2014 року закрито кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 16-17). 10 квітня 2017 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 21), яке нарахувало суму відшкодування у розмірі 43 848 грн (а.с. 32), яку виплатило [PERSON] відповідно до платіжного доручення № 5528рв від 07.07.2017 р (а.с. 33). Відповідно до підпункту а пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Далі-Закон) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ст. 22 Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Пунктом 27.2 статті 27 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону (п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Стаття 1191 ЦК України визначає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Оскільки на день дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб УАЗ 452, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , не був забезпечений на території України, що стало причиною виплати МТСБУ потерпілій стороні страхового відшкодування, позивач, з урахуванням вимог п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право регресного позову до відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги Моторне (транспортного) страхового бюро України підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд установив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так як відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивач просить стягнути з нього судовий збір, тому суд вважає необхідним повернути останньому з державного бюджету Ічнянського району 50 відсотків судового збору, а саме 1 051 грн від 2 102 грн, який був сплачений МТСБУ17 червня 2020 року в АТ «Укрексімбанк» (м. Київ) по платіжному дорученню № 9798248, при цьому суму судового збору у розмірі 1 051 грн необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved