Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

у липні 2014 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] 26 липня 2007 року укладено кредитний договір № 22/1, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 15 000 гривень 00 копійок з процентною ставкою у розмірі 24,00% річних та встановленим графіком погашення заборгованості та кінцевим терміном повернення 25 липня 2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки від 26 липня 2007 року, за яким поручителем виступив [PERSON] Відповідач [PERSON] свої обов'язки за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 36 064 гривні 77 копійок, яку разом із судовими витратами позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] подав до суду заперечення проти позову, в яких проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, вказуючи на ту обставину, що позивачем пропущено шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до нього, як до поручителя, у зв'язку з чим порука припинала свою дію. Крім того, [PERSON] зазначає, що позивачем пропущено і сам строк позовної давності для звернення до суду з позовом до відповідачів по вказаному кредитному договору, просить застосувати наслідки пропуску строків позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Також просить розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчать відповідні матеріали справи. Причини своєї неявки суду не повідомила, із заявами та/або клопотаннями про розгляд справи без її участі до суду не зверталася. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 26 липня 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] шляхом заповнення та підписання відповідачем тексту договору, графіка погашення заборгованості, ознайомлення з умовами надання банківських послуг і тарифами банку був укладений кредитний договір № 22/1, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 15 000 гривень 00 копійок з процентною ставкою у розмірі 24,00% річних та встановленим графіком погашення заборгованості та кінцевим терміном повернення 25 липня 2010 року (а.с. 5-12). Згідно з детальним розрахунком заборгованості, відповідач [PERSON] станом на 03 липня 2014 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість у розмірі 36 064 гривні 77 копійок (а.с. 4). Згідно зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд дійшов висновку, що станом на кінцевий термін дії кредитного договору, тобто на 25 липня 2010 року, [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, порушила графік платежів та не здійснювала розрахунки, що призвело до виникнення заборгованості. Також встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 26 липня 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON], [PERSON] укладено договір поруки, за яким [PERSON] поручився за виконання [PERSON] обов'язку за кредитним договором № 22/1 від 26 липня 2007 року та зобов'язався відповідати перед банком солідарно з позичальником. Згідно з п. 2.1 зазначеного договору поручитель зобов'язується погасити заборгованість позичальник за кредитом протягом трьох днів з моменту отримання повідомлення кредитора про її наявність (а.с. 13-14). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Положеннями ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З викладеного вбачається, що починаючи з кінцевого терміну виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, тобто з 25 липня 2010 року, у [PERSON] виник обов'язок погасити її заборгованість за вказаним договором. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Враховуючи те, що договором поруки від 26 липня 2007 року не визначено строк його дії, кінцевий термін дії поруки - 25 січня 2011 року. Згідно з ч. 2 п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання З матеріалів справи вбачається, що письмова вимога позивача до поручителя [PERSON] про виконання ним основного зобов'язання датована 04 червня 2014 року, тобто за межами встановленого законом шестимісячного строку для пред'явлення такої вимоги. На підставі викладеного суд вважає, що доводи відповідача [PERSON] про фактичне закінчення дії поруки обґрунтовані, а договір поруки від 26 липня 2007 року припинив свою дію 25 січня 2011 року. Відповідачем [PERSON] також заявлено клопотання про застосування до позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» наслідків пропущення строку позовної давності. Згідно з положеннями ст.ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Відповідно до ч. 5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що позивачу стало відомо про заборгованість відповідача [PERSON] по кредитному договору з моменту спливу строку виконання зобов'язання. Оскільки останнім днем погашення заборгованості є 25 липня 2010 року, строк позовної давності по сумі кредиту закінчився 25 липня 2013 року, а по неустойці - 25 липня 2011 року. Таким чином, доводи [PERSON] про пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду з позовом як до нього, так і до [PERSON], знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Враховуючи викладене, судом встановлено, що у відповідача [PERSON] виникла заборгованість по кредитному договору, а у відповідача [PERSON] виникла заборгованість по договору поруки, але оскільки право пред'явити вимогу у позивача виникло ще у 2010 році, а позовну заяву подано у липні 2014 року, ним пропущено строк позовної давності. Зважаючи на те, що відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про застосування судом наслідків пропущення строку позовної давності, а позивачем не надано доказів поважності причин його пропуску, позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON], [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed