Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафних санкцій. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем було укладено договір № ПР 0902 від 09.02.2020 року за умовами якого вона зобов`язалась надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям, а відповідач зобов`язалась прийняти цей комплекс згідно акту приймання-передачі товару та сплатити за нього визначену договором грошову суму в розмірі 17 288 грн. Позивач зазначає, що п. 5.4, 5.5 договору встановлено, що відповідач сплачує за комплекс частинами рівними платежами не пізніше 09 числа кожного місяця у сумі 1428 грн. 80 коп. Остаточно розрахуватись за комплекс відповідач зобов`язується не пізніше 09.12.2020 року. Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого комплексу виконала не в повному обсязі, а сплатила лише частину його вартості. Позивач зазначає, що відповідач сплатила перший платіж та два щомісячні платежі на загальну суму 6600 грн. Наступний платіж відповідач згідно умов договору здійснити не пізніше 09.07.2020 року, однак жодних інших платежів не надходило, а тому у неї з`явилось право вимагати від відповідача оплати повної вартості комплексу та нарахування неустойки починаючи з 10.08.2020 року. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5178 грн., пеню у розмірі 430,82 грн., три відсотки річних у розмірі 106,40 грн., судовий збір у розмірі 908 грн. 23.04.2021 року ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області справу направлено до Святошинського районного суду м. Києва за територіальною підсудністю (а.с. 22). 09.07.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 29). Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини. Судом встановлено, що між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено договір № ПР0902 від 09.02.2020 року у відповідності до якого Сторона 1 зобов`язується надати клієнту ( [PERSON] ) комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а клієнт зобов`язується прийняти цей комплекс згідно акту приймання передачі та сплатити за нього визначену договором грошову суму. Згідно п. 5.1 загальна вартість комплексу по догляду за цим договором складає 17288 грн. Згідно п. 5.3 при оплаті комплексу по догляду частинами клієнт в день підписання даного договору вносить на поточний рахунок або в касу сторони 1 перший платіж в розмірі 3000 грн., але не пізніше 29.02.2020 року. Згідно п. 5.4 залишок вартості по догляду в розмірі 14288 грн. клієнт сплачує стороні 1 рівними платежами у сумі 1428 грн. протягом 10 місяців. Оплата за комплекс по догляду здійснюється не пізніше 09 числа кожного місяця. Клієнт повністю розраховується за комплекс по догляду не пізніше 09.12.2020 року (а.с. 8). Судом встановлено, що фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] підписано перелік №1 (специфікація) від 09.02.2020 року із зазначення набору косметики, послуг та їх вартості (а.с. 9). Судом встановлено, що фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] 01.03.2020 року підписано акт наданих послуг на суму 4720 грн. (а.с. 10). Судом встановлено, що фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] 09.02.2020 року підписано акт приймання-передачі товару на суму 7058 грн. (а.с. 10). Судом встановлено, що фізичною особою-підприємцем [PERSON] на адресу [PERSON] 11.09.2020 року направлено претензію щодо сплати заборгованості в розмірі 5178 грн. (а.с. 13). Судом встановлено, що згідно товарного чеку №96 від 09.02.2020 року [PERSON] оплатила перший платіж згідно договору № пр0902 від 09.02.2020 р. на суму 2500 грн. (а.с. 14). Судом встановлено, що згідно товарного чеку №128 від 22.02.2020 року [PERSON] оплатила перший платіж згідно договору № пр0902 від 09.02.2020 р. на суму 500 грн. (а.с. 14). Судом встановлено, що згідно товарного чеку №172 від 11.03.2020 року [PERSON] здійснила оплату за комплекс згідно договору № пр0902 від 09.02.2020 р. на суму 1600 грн. (а.с. 15). Судом встановлено, що згідно товарного чеку №245 від 12.06.2020 року [PERSON] здійснила оплату за комплекс згідно договору № пр0902 від 09.02.2020 р. на суму 2000 грн. (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 610 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного, судом встановлено, що на виконання умов договору № ПР0902 від 09.02.2020 року, після підписання сторонами акту прийому - передачі товару, [PERSON] на користь ФОП [PERSON] були сплачені обумовлені договором грошові кошти у розмірі 6600грн., однак в подальшому основну частину грошових коштів відповідачем сплачено не було. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором № ПР0902 від 09.02.2020 року в сумі 5178 грн., пеню у розмірі 430,82 грн., три процента річних за період з 10.08.2020 року по 04.03.2021 року в розмірі 106,40 грн. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими на законі, доведені матеріалами справі та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved