Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У листопаді 2014 р. до Шевченківського районного суду м.Києва звернулися позивачі [PERSON] та [PERSON] з позовною заявою, в якій поставлено питання про зобов'язання відповідача [PERSON] не чинити позивачам перешкод у спілкуванні з онуком, участі у його вихованні, та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з онуком - [PERSON] [INFO].. В обґрунтування позовних вимог зазначено, сторони є громадянами Республіки Білорусь. Позивачі та їх син [PERSON] (третя особа у справі) постійно мешкають у Республіці Білорусь, а відповідач разом з дитиною (онуком позивачів) постійно проживає у м.Києві. Рішенням суду Фрунзенського району м.Мінська Республіки Білорусь від 02.04.2010 р. шлюб між третьою особою ([PERSON]) та відповідачем [PERSON] було розірвано та визначено місце проживання двох їхніх дітей таким чином, що старший син [PERSON] має проживати з батьком, а молодший син [PERSON] - з матір'ю. Водночас, відповідач з часу розірвання шлюбу перешкоджає, як позивачам, так і батьку дітей (третій особі), у спілкуванні з молодшим сином [PERSON], навіть попри затверджену судом мирову угоду від 23.08.2012 р., якою обумовлено порядок спілкування батька, дідуся та бабусі із онуком - [PERSON] [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач не бажає в добровільному порядку вирішити питання участі позивачів у вихованні онука та спілкуванні з неповнолітнім [PERSON] [INFO], позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав та усунення перешкод у вихованні дитини шляхом зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у вихованні та особистому спілкуванні позивачів із онуком. При цьому, позивачі просии встановити наступний порядок своєї участі та спілкування з малолітнім онуком: кожного парного року - на весь час щорічних осінніх канікул; кожного парного року - на весь час першої половини щорічних зимових шкільних канікул; кожного непарного року - на весь час другої половини щорічних зимових шкільних канікул; кожного непарного року - на весь час щорічних весняних канікул; під час літніх канікул - один календарний місяць з 01 по 30 липня в період щорічних літніх канікул; не менше 10 хвилин безперешкодного спілкування телефоном щодня; не менше 2-х годин у випадку знаходження [PERSON] в місцевості за місцем проживання [PERSON]. В судове засідання позивачі не прибули, направили в суд телеграму із клопотанням розглядати справу без їх участі. Відповідач в судове засідання також не прибула, про день, час та місце судового розгляду справи була сповіщена належним чином, поважних причин неприбуття суду не повідомила. Від представника третьої особи [PERSON] суду надійшла письмова заява про підтримання вимог позову та про розгляд справи без його участі. Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації підтримала позовні вимоги та надала суду висновок щодо можливого порядку визначення зустрічей позивачів з онуком без присутності матері (відповідача у справі). Заслухавши пояснення представника органу опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на такі обставини. З матеріалів справи судом установлено наступне: [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (третя особа) є батьками [PERSON], [INFO]; рішенням судді Фрунзенського району м.Мінська від 02.04.2010 р., що набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, місце проживання неповнолітнього [PERSON] визначено разом з матір'ю - [PERSON] Станом на час розгляду справи позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]). Відповідач [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON] зареєстрована та проживає у м.Києві за адресою: [ADDRESS]. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що у питанні участі позивачів у вихованні неповнолітнього онука сторони згоди не дійшли, та намагалися врегулювати спір в судовому порядку. Зокрема, ухвалою Фрунзенського районного суду м.Мінська Республіки Білорусь було затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] і [PERSON], за умовами якої встановлено наступний порядок спілкування батька, діда та баби з малолітнім [PERSON]: з 25.08 по 31.08.2012 р. в м.Києві в присутності матері за місцем проживання в м.Києві з правом відвідання дитячих розважальних закладів за домовленістю з матір'ю [PERSON]; в період щорічних осінніх канікул - за місцем проживання батька у м.Пінську Республіки Білорусь; в період зимових канікул непарного року першу половину з матір'ю, а другу - з батьком; в період зимових канікул парного року першу половину з батьком, а другу - з матір'ю; в період літніх канікул дитини - по місцю проживання батька в м.Пінськ Республіки Білорусь з правом виїзду за межі Республіки Білорусь протягом 30 днів з 01 по 30 липня; безперешкодне спілкування телефоном тривалістю 10 хвилин на день у випадку знаходження батька за місцем проживання дитини. Встановлено, що відповідачка [PERSON] - мати дитини перешкоджає позивачам - рідним дібу та бабусі дитини, приймати участь у вихованні останнього, чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, й зазначені обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні з пояснень представника органу опіки та піклування щодо неодноразового проведення бесід з відповідачем стосовно участі у вихованні дитини близькими родичами, які не призвели до вирішення конфліктної ситуації, з висновку Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації №109/02/40-268 від 17.01.2015 р. Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 16.01.2012 р. у справі №2-10482/11 установлено, що спілкування [PERSON] з сином [PERSON] та позивачів з онуком на території Республіки Білорусь унеможливлюється з огляду на те, що відповідач [PERSON] не надає дозволу на виїзд малолітнього [PERSON] за межі України, чим фактично створює перешкоди у здійсненні батьком та дідом і бабою прав відносно спілкування із сином/онуком. Так, ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» обумовлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. При цьому, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Визначаючи способи участі позивачів у вихованні та спілкуванні з онуком, суд виходить з того, що питання виховання дитини батьки, чи інші особи, з якими проживає дитина, мають вирішувати спільно, в першу чергу, піклуючись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації №109/02/40-268 від 17.01.2015 р., яким підтримано позовні вимоги, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позову та висловленому в ньому способу участі позивачів у вихованні онука, оскільки такий спосіб забезпечить належне здійснення своїх прав та обов'язків діда та баби, забезпечить надання неповнолітній дитині таких умов, що сприятимуть набуттю дитиною належного розвитку та виховання, що повністю відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved