overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка вказує на те, що з 06 червня 2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ним неповноліття. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у від сутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 06 червня 2008 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З липня 2015 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Також, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровим, інших утриманців немає, суд приходить до висновку, що з нього на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн.20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив суд встановити йому\~ додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Представник позивача\~ подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області\~ подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини: [INFO] помер [PERSON] , що встановлено зі змісту свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 29.04.2015 року\~ відділом ДРАЦС Комінтернівського РУЮ в Одеській області, а/з про смерть № 22 від 01.03.2002 року. [PERSON] є сином померлому [PERSON] , що підтверджується\~ свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ,\~ виданого 02.01.1958 року\~ ЗАГС Комінтернівського району Одеської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку крім [PERSON] , жодна особа не прийняла, що вбачається зі змісту спадкової справи № 172/2015, заведеної 05.06.2015 року Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою. [PERSON] було рекомендовано звернутись до суду із\~ позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки\~ встановлений законом строк\~ він пропустив. [PERSON] вважав що фактично прийняв спадщину, оскільки\~ з часу смерті батька він фактично\~ вступив в управління спадщиною, що підтверджується відповідною довідкою сільради. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В силу положення ст. 529 ЦК УРСР Бімбас І.М. відноситься до спадкоємців першої черги до майна [PERSON] . В силу положення ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином в силу закону [PERSON] є таким, що фактично прийняв спадщину. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року\~ вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~При цьому поважними визнаються причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки\~ позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, ніж в судовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва до відповідача про стягнення з неї боргу у сумі 17\~025,19 грн. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 19 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] (далі-Позичальник) був укладений кредитний договір №11905-ОWNCASH, відповідно до якого позивач надав у власність позичальнику грошові кошти у сумі 10927,62 грн. строком до 18 лютого 2017 року на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобовязався використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. За користування кредитом позичальник сплачує банку проценти 9,99 % річних. Відповідно до п.6.1 умов Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по кредитному договору процентної ставки, вказаної в п.2.4 кредитного договору, але не менше 2 грн. за кожний день прострочення. Дотепер відповідачі свої зобовязання за вищевказаними договорами не виконали, неповернута сума кредиту 10656 грн. 55 коп., прострочені відсотки 1258 грн. 97 коп., прострочена сума комісії за адміністрування кредиту 4104 грн. 70 коп., пеня за період з 23.05.2014 року по 25.05.2015 року 1004 грн. 97 коп. - станом на 22.05.2015 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 17 025 грн.19 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з неї необхідно стягнути на користь позивача заборгованості в сумі 17 025 грн. 19 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва до відповідача про стягнення з нього боргу у сумі 16\~291,22 грн. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 23 травня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] (далі-Позичальник) був укладений кредитний договір №25111-ОWNCASH, відповідно до якого позивач надав у власність позичальнику грошові кошти у сумі 12196,00 грн. строком до 22 травня 2017 року на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобовязався використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. За користування кредитом позичальник сплачує банку проценти 9,99 % річних. Відповідно до п.6.1 умов Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по кредитному договору процентної ставки, вказаної в п.2.4 кредитного договору, але не менше 2 грн. за кожний день прострочення. Дотепер відповідачі свої зобовязання за вищевказаними договорами не виконали, неповернута сума кредиту 11607 грн. 20 коп., прострочені відсотки 881 грн. 07 коп., прострочена сума комісії за адміністрування кредиту 2963 грн. 61 коп., пеня за період з 23.06.2014 року по 08.05.2015 року 839 грн. 34 коп. - станом на 08.05.2015 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 16 291 грн.22 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованості в сумі 16 291 грн. 22 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва до відповідача про стягнення з нього боргу у сумі 49\~215,01 грн. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 11 липня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] (далі-Позичальник) був укладений кредитний договір №30795-QWNCASH, відповідно до якого позивач надав у власність позичальнику грошові кошти у сумі 38\~698,55 грн. строком до 10 січня 2016 року на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобовязався використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. За користування кредитом позичальник сплачує банку проценти 9,99 % річних. Відповідно до п.6.1 умов Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по кредитному договору процентної ставки, вказаної в п.2.4 кредитного договору, але не менше 2 грн. за кожний день прострочення. Дотепер відповідачі свої зобовязання за вищевказаними договорами не виконали, неповернута сума кредиту 36 694 грн. 09 коп., прострочені відсотки 2729 грн. 38 коп., прострочена сума комісії за адміністрування кредиту 7662 грн. 33 коп., пеня за період з 11.08.2014 року по 25.05.2015 року 2129 грн. 21 коп. - станом на 25.05.2015 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 49215 грн.01 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованості в сумі 49 215 грн. 01 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 492 грн. 15 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовною заявою до відповідача про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у сумі 4755,00 грн. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2010 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до Договору про відступлення права вимоги №26/12-ФНКю від 20.06.2012 року) та відповідачем був укладений кредитний договір №88024291, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЦФР» надав позичальнику кредит у сумі 1470,00 грн. строком на 18 місяців. А позичальник зобов'язався повернути кредит ат внести плату за кредитом. Процентна ставка - 0,01 % річних.. 26 червня 2012 року на адресу відповідача надсилалися повідомлення про відступлення права грошової вимоги та про зміну умов вищевказаного кредитного договору. Дотепер відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, заборгованість за основною сумою боргу - 468,31 грн., заборгованість за відсотками - 0,06 грн., заборгованість за платою за управління кредитом - 1177,25 грн., заборгованість за пенею - 3109,38 грн. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки, якою є штраф та пеня, може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають, істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід зменшити розмір пені до 500 грн., оскільки її розмір значно перевищує розмір збитків. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 2145 грн. 62 коп. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 526, 527, 530,1049,1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитними договорами, у зв'язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими й підлягають частковому задоволенню. Тому, враховуючі заявлені позивачем вимоги, з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 2145 грн. 62 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №7 в будинку №80 по вул. Нікольська в м.Миколаєві, на підставі ст. 405 ЦК України. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з′явився,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення у газеті «Ріднє Прибужжя». Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири №7 в м.Миколаєві по вул. Нікольській,80 (ст.Р.Люксембург) на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 січня 2000 року. 13 березня 2001 року відповідач був зареєстрований у вказаній квартири,як син власника, що підтверджується довідкою ТОВ ЖЕК «Забота» від 07.05.2015 року за №815. Згідно повідомлення Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 15.05.2015 року, в ході проведення перевірки були опитані сусіди, які підтвердили факт не проживання [PERSON] за вищезазначеною адресою з 2004 року і по теперішній час. З 2004 року і по сьогоднішній день відповідач не проживає за місцем свого проживання. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно. Також у вказаному будинку відсутні особисті речі відповідача. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. 405 ЦК України, суд дійшов до висновку про відсутність відповідача понад один рік в квартирі [ADDRESS], враховуючи тривалість не проживання, без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщення вказаної квартири. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 07.08.2010 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені з липня 2015 року, спору щодо розподілу майна та утримання дитини на даний час немає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в їх задоволенні, суду пояснила, що кохає позивача, у них є спільна дитина, яка потребує батьківського піклування, просила надати строк для примирення. Позивач категорично заперечував проти надання строку для примирення, пояснивши, що з липня 2015 року їх сім'я припинила своє існування, він не бажає відновлювати стосунки, справа в провадженні перебуває більше шести місяців і за цей час він своє рішення не змінив і не змінить. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2010 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з липня 2015 року, примирення неможливе, оскільки, за час з липня 2015 року по січень 2016 року, коли справа перебувала в провадженні суду, сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що при укладенні шлюбу відповідачка прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 13.07.2012 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені з листопада 2014 року, спору щодо розподілу майна та утримання дитини на даний час немає. Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнала та просила суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.07.2012 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з листопада 2015 року, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що при укладенні шлюбу позивачка прізвище не змінювала.

Outcome: approved