Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

У квітні 2021 року до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вищевказана позовна заява, вимоги якої обґрунтовані тим, що між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») 07.11.2019 було укладено кредитний договір № 1473357. 08 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги за яким до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 1473357. Таким чином позивач має право вимоги до відповідачки. Заборгованість [PERSON] за вказаним договором становить 21576,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 6000,00 грн; заборгованості за відсотками - 3240,00 грн; заборгованості за пенею - 12336,00 грн. Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, оскільки [PERSON] своє зобов`язання за договором не виконала. 01 червня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідачка просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що між нею та ТОВ «Авентус Україна» відсутні будь-які фінансово-правові відносини, оскільки жодних договорів не підписувала та не підтверджувала їх жодним із видів та способів підпису. Також, відповідачка зазначає, що копії її паспорту та ідентифікаційного коду зроблено із фотокопій, які були виготовлені працівницею Приватбанку. Крім того, [PERSON] зазначає, що у назві договору, укладеного між нею та ТОВ «Авентус Україна», відсутня чітка назва договору, у зв`язку з чим неможливо зрозуміти якого роду ці правовідносини. Зокрема, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували перерахування чи передання коштів позичальнику. Також, відповідачка у відзиві зазначає, що 07.11.2019, якою датується укладення договору між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна», вона перебувала за межами України, а саме, в Польщі. 07 червня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що між відповідачкою та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір, як це передбачено Правилами надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна, шляхом підписання електронним підписом о 06 год. 27 хв. 54 с. 07.11.2019. Крім того, представник позивача зазначив, що позивач у встановленому законодавством порядку набув право грошової вимоги до [PERSON] . Посилаючись на вищезазначені обставини, представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою судді від 29.04.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 18.11.2020 року, яке відкладене у зв`язку з неявкою відповідача на 08.06.2021. У зв`язку із перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті по справі № 546/325/21 розгляд справи був відкладений на 08.08.2021. У судове засідання представник позивача не з`явився, у відповіді на відзив просив справу слухати без участі їх представника, позов просили задовольнити у повному обсязі (а.с. 88-91). Відповідачка [PERSON] у судове засідання 09 серпня 2021 року не з`явилася, до суду повернулася судова повістка з поштовою відміткою про невручення «адресат відсутній за вказаною адресою». Судова повістка була направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідачки (а.с. 122). Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07.11.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладений договір №1473357 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.1. договору позики товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 6000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.2 договору передбачено, що позика видається на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування Позикою: знижена процентна ставка становить 1,26 % від суми позики за кожен день користування Позикою (459, 90 % річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору; стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми позики за кожний день користування Позикою (657,00% річних); стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7., 3.4., 3.6.2. цього Договору. Загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 137,80 % від суми позики (у процентному виразі) або 11 620,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою - 37,80 % від суми позики (у процентному виразі) або 2268,00 грн. (у грошовому виразі) Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий Клієнтом (пункти 1.3 - 1.5 Договору). Згідно п. 2.1 Товариство має право 1) вимагати від Клієнта повернення позики, сплати процентів за користування позикою та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором. У відповідності п. 2.2. Договору, Товариство зобов`язане 1) видати клієнту позику протягом 3 календарних днів з моменту підписання цього договору. Клієнт зобов`язаний 1) у встановлений договором строк, повернути позику та сплатити проценти за користування , штрафи та пені (у разі наявності) (п. 2.3 Договору). Згідно паспорту кредиту, який підписано [PERSON] електронним підписом, строк, на який надається кредит у розмірі 6000,00 грн, становить 30 днів, знижена процента ставка (річна) - 459,90 %, стандартна процентна ставка (річна) - 657,00 %, штраф - 72,00 грн за кожен день прострочки, але в будь-якому разі розмір штрафів не повинен перевищувати 50% суми, одержаної споживачем за договором (а.с. 9-10). Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 6000,00 грн. Факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів підтверджується: довідкою ТОВ «Авентус Україна» від 08.04.2020 № 1014/20 щодо видачі на платіжну картку он-лайн кредитів, зокрема стосовно клієнта [PERSON] , ID клієнта 634344 , [NUMBER] , договір № 1473357, WTF transaction code creditplus-3944875, код для підписання договору М200196 (а.с. 70-72); випискою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 09.04.2020 № 7924-ВП про здійснення успішного переказу 07.11.2019 на суму 6000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції у системі WayForPay - creditplus-3944875 (а.с. 73-75). Цими ж доказами спростовується твердження відповідачки [PERSON] про те, що жодних коштів вона не отримувала. Твердження позивачки щодо розголошення персональних даних та неправомірність отримання позивачем копії паспорту відповідачки не було доведено належним чином. Жодних клопотань про виклик свідків, витребовування доказів, проведення ескпертизи тощо від відповідачки [PERSON] до суду не надходило. Як вбачається з доводів позовної заяви, розрахунку заборгованості за Договором та не спростовано відповідачем остання свої зобов`язання за договором позики не виконала, в передбачені Договором строки суму позики та відсотки за користування нею позичальнику не сплатила. 08 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 08042020, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 76-80). Згідно п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі. Право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2. договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами 08.04.2020 та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. На адресу відповідачки 22.04.2021 були направлені повідомлення від ТОВ «Авентус Україна» та від ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1473357 від 07.11.2019 (а.с. 20, 21). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. В свою чергу відповідачем не доведено того, що він сплачував заборгованість за договором позики первісному чи новому кредитору. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, висловленому у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 569/8962/16-ц. У порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.ч.1,2 ст. 1046 ЦК). В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; 2) електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.ч.1-2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що 07.11.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредитування. Суд не приймає до уваги доводи відповідачки щодо перебування на момент укладення договору за межами України, оскільки електронний договір може бути укладено без особистої присутності особи у місці складення такого договору. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, встановивши, що право позивача було порушено внаслідок неповернення кредиту відповідачкою, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту у сумі 6000,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] нарахованої за договором пені у розмірі 12336,00 грн та заборгованості за відсотками в сумі 3240,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 12.5. Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених 15.03.2019 наказом директора ТОВ «Авентус Україна» № 34-ОД, за несвоєчасне повернення суми позики та/або сплати процентів за користування позикою, клієнт зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню та штрафи у розмірі, визначеному договором позики. Пунктом 4.4. договору № 1473357 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, укладеного між сторонами судового процесу, передбачено, що у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 72,00 грн за кожен день прострочення, починаючи з 4 (четвертого) дня прострочення виконання зобов`язань за договором. Пунктом 6 паспорту споживчого кредиту, який надавався позивачем [PERSON] , передбачено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а саме, штраф у розмірі 72,00 грн за кожен день прострочки. Відповідно до наданої представником позивача картки обліку по договору № 1473357 від 07.11.2019, сформованої ТОВ «Авентус Україна», заборгованість [PERSON] становить 21576,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 6000,00 грн, заборгованість за процентами - 12576,00 грн, штраф - 3000,00 грн. В графі «пеня» позивачем зазначено 0,00 грн. Проте вимоги про стягнення штрафу позивачем пред`явлено не було. Незрозумілою також є і вказана позивачем сума відсотків, яку він просив стягнути з позивачки - 3240,00 грн, оскільки такої суми картки обліку по договору № 1473357 не містить взагалі. Водночас відповідно до реєстру боржників від 08.04.2020 до договору факторингу № 08042020 від 08.04.2020, ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 21576,00 грн, з яких: 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3240 грн сума заборгованості за відсотками та 12366,00 грн - пеня (а.с. 81-83). Однак розрахунку сум вказаної заборгованості матеріали справи не містять. Тому суд не може погодитися із вказаними сумами заборгованості за відсотками та пенею. Таким чином надана стороною позивача картка обліку щодо договору від 07.11.2019 №1473357, а по суті - розрахунок заборгованості, жодним чином не доводить вказані у позові суми, які підлягають до стягнення на користь позивача, окрім суми основного боргу. Інших доказів, які б підтверджували позовні вимоги в частині стягнення відсотків та пені, стороною позивача надано не було. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (принцип диспозитивності). Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку що позов в частині стягнення відсотків та пені задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення про сплату судового збору № 4729 від 13.04.2021 встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн (а.с. 1). Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із частковим задоволенням позову, а саме на суму 6000,00 грн, тобто на 27,81%, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі [PERSON] в розмірі 631,29 грн на користь позивача. На підставі викладеного та,

Outcome: partial