Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом, в якому просив суд: стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № ДК2-403 від 29 листопада 2016 року у розмірі 106649,54 грн., яка складається з: 45959,94 грн. - тіло кредиту, 52334,06 грн. - плата за супровід кредиту, 0,51 грн. - відсотки за користування кредитом, 5995,97 грн. - інфляційні нарахування, 2359,07 грн. - 3% річних, та вирішити питання про розподіл судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29 листопада 2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №ДК2-403, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 51000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001 % річних та зі сплатою коштів за надання кредиту у розмірі 40,999% щорічно, на строк користування до 30 травня 2018 року і зобов`язувався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у строк встановлений кредитним договором. Разом з тим, з метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором, 29 листопада 2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №ДК2-403 ДП1, за умовами якого останній зобов`язувався нести відповідальність за невиконання позичальником умов кредитного договору. [PERSON] , всупереч взятим на себе зобов`язанням за кредитним договором, належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, щомісячні платежі за кредитним договором і в термін, встановлений ним, не здійснюються, решта заборгованості не повертається. У зв`язку з чим, у відповідачів по справі виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на на 29 листопада 2017 року складає 106649,54 грн. Відзив на позовну заяву на адресу Шевченківського районного суд ум. Києва не надходив. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 листопада 2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №ДК2-403, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 51000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001 % річних та зі сплатою коштів за надання кредиту у розмірі 40,999% щорічно, на строк користування до 30 травня 2018 року і зобов`язувався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у строк встановлений кредитним договором. Разом з тим, з метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором, 29 листопада 2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №ДК2-403 ДП1, за умовами якого останній зобов`язувався нести відповідальність за невиконання позичальником умов кредитного договору. Відповідно до п.2.1 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором солідарно, нарівні з позичальником. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на 29 листопада 2017 року сума заборгованості становить 106649,54 грн., яка складається з: 45959,94 грн. - тіло кредиту, 52334,06 грн. - плата за супровід кредиту, 0,51 грн. - відсотки за користування кредитом, 5995,97 грн. - інфляційні нарахування, 2359,07 грн. - 3% річних. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що в позасудовому порядку, позивачем було направлено відповідачам, як позичальнику та поручителю вимогу про сплату суми заборгованості протягом 10 днів з часу отримання вимоги. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з кожного із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 800 грн. з кожного.

Outcome: approved