Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У листопаді 2015 р. позивач [PERSON]. звернувся до суду з вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 60 000 грн., три відсотки річних в сумі 4451,24 грн. та суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів в розмірі 48 420 грн. Позов мотивований тим, що добровільно відповідач грошові кошти не повернув та ухиляється від виконання свого зобов'язання, тим самим порушивши умови договору позики від 10.09.2013 р., що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів в розмірі 60 000 грн. у позивача із зобов'язанням їх повернення до 30.11.2013 року. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, до суду подав заяву в якій порушує питання про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримую в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання повідомлявся належним чином, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що правовідносини виникають з договору позики, укладеного 10.09.2013 р. між сторонами по справі, з якого випливає, що позичальник [PERSON] отримав у борг від позикодавця [PERSON] 60 000 грн. та зобов'язався повернути позикодавцеві суму позики в строк до 30.11.2013 р. Згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилом ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно cт. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе вищезазначені договірні зобов'язання не виконав, а саме не повернув грошові кошти у строк визначений договором, внаслідок чого у позивача породжується право вимоги на сплату належної йому грошової суми. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме на користь позивача з відповідача слід стягнути суму основного боргу за договором позики у розмірі 60 000 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами позивача відносно того, що стягненню підлягає також сума боргу з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми. Враховуючи час прострочення, сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 01.12.2013 по 22.05.2016 складає 48420,00 грн., 3% річних за 903 дні прострочення становить 4451, 24 грн. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача в сумі 1085,86 грн. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved