overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 24.05.2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося, сімя розпалася остаточно і збережена бути не може. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, згідно поданої заяви позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Судом встановлено, що 24.05.2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та Кириченко (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO] (актовий запис № 25), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 021500. У шлюбі сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-КЕ №037414, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського району Полтавської області (а.с. 7). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони припинили сімейні стосунки. На даний час подружжя не веде спільного господарства, шлюб існує формально. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ст. 112 СК, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 104, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 8, 10, 60, 213-215, ч. 1 ст. 223 ЦПК, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 27.03.1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюбні стосунки припинили з квітня 1991 року. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; прізвище після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 27.03.1991 року Комишнянською сільською радою Миргородського району Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], від 09.04.2013 року (а.с.6). Від шлюбу дітей не мають. Сторони припинили сімейні стосунки з квітня 1991 року. На даний час подружжя не веде спільного господарства, шлюб існує формально. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. Відповідно до ч.2 ст.104 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно зі ст.112 СК, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.104, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.8, 10, 60, 213-215, ч.1 ст.223, 224-226 ЦПК, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебувала із відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка вказувала, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В зв'язку з цим, просила суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно починаючи з червня 2008 року. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та вказував, що згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, а не з червня 2008 року як просить позивачка, про що надав відповідну заяву. В порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від утримання дітей. У відповідності до ч.2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку матері або батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивачка у своєму позові просить стягнути аліменти на утримання дітей починаючи з червня 2008 року. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 цієї ж статті, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому позивачкою не надано жодного доказу того, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, а відповідач ухилявся від їх сплати. З огляду на зазначене та оцінивши зібрані по справі матеріали, суд вважає необхідним задовольнити вказаний позов частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Корабельного районного управління юстиції м.Миколаєва, актовий запис № 321. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними фактично припинені три роки тому, вони мешкають окремо та спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є різні погляди на сімейне життя, втрата почуття кохання та відсутність спільних інтересів, негідна поведінка чоловіка по відношенню до неї, незабезпечення сім'ї та дитини. Їх шлюб носить формальний характер, наміру примиритися вона не має. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила шлюб розірвати та залишити їй шлюбне прізвище, проти розгляду справи у заочному провадженні не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причину неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2004 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Корабельного районного управління юстиції м.Миколаєва, актовий запис № 321. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Сторони припинили подружні стосунки, не ведуть сумісного господарства, тривалий час проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення згідно зі ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка висловила думку щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася з позовом до [PERSON], в якому прохає стягнути аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 19 березня 2011 року. Від вказаного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги дітям, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання дітей. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, на даний час перебуває у Дніпропетровському СІЗО, надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, про розгляд справи сповіщений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 березня 2011 року (а. с. 3). Від вказаного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 4-5). Згідно довідки № 490 виданої 27.11.2013 року Бузівською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, діти [PERSON] та [PERSON] дійсно проживають з позивачем (а. с. 6). Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дітей та платника аліментів, інші обставини, які мають суттєве значення. Також суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дітей. Оскільки, відповідач будучи батьком дітей, зобов'язаний їх матеріально утримувати та може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася з позовом до [PERSON], в якому прохає стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від всіх видів заробітку відповідача та на її утримання 300 грн. щомісячно до досягнення донькою трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, що вона із 16.02.2013 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач дитині не надає матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання дитини. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги, погодився сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини від заробітку щомісяця та на утримання дружини в розмірі 300 грн. щомісячно. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 лютого 2013 року (а. с. 6). Від вказаного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а. с. 7). Згідно довідки № 342 виданої 18.11.2013 року Першотравенською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, [PERSON] дійсно проживає з позивачем (а. с. 5). Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, які мають суттєве значення. Також суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та на дружину до досягнення трирічного віку дитиною у розмірі 300 грн., починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття доньки. Оскільки, відповідач будучи батьком дитини, зобов'язаний її матеріально утримувати та може надавати таку допомогу доньці. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася з позовом до суду та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі по 600 (шістсот) гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 29 листопада 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 04 жовтня 2003 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачем та перебувають на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно не надає кошти на утримання дітей, хоча зобов'язаний це робити відповідно до закону, офіційно не працює. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду повторно не з'явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04 жовтня 2003 року одружилися [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданого 04 жовтня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 23 лютого 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що [PERSON] являється батьком [PERSON], яка народилася [INFO] Із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 23 квітня 2004 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що [PERSON] являється батьком [PERSON], який народився [INFO] року. Довідкою № 55, виданою ОСББ «Ясон» підтверджується, що діти: [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за місцем проживання разом з матір'ю [PERSON] У ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову з урахуванням уточнених позовних вимог. У відповідності із п. 1 ст. 367 ЦПК України, дане рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася із наведеним позовом, мотивуючи його тим, що 31 жовтня 1992 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва. Проте, спільне життя з відповідачем не склалося, сторони перестали вести спільне господарство та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. З лютого 2013 року проживають окремо. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO] та доньку, [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позов підтримала, з підстав, наведених у позові. Відповідач у судове засідання, призначене на 17 грудня 2013 року не з'явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Із адреси його реєстрації повернувся конверт з відміткою поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання», у зв'язку з чим усудовому засіданні було оголошено перерву. У судове засідання, призначене на 08 січня 2014 року відповідач повторно не з'явився будучи повідомлений за адресою його реєстрації належним чином. На адресу суду знову повернувся конверт з відміткою поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання». Між тим, неявка відповідача до відділення поштового зв'язку для отримання судової повістки не свідчить про неналежне виконання судом обов'язку щодо своєчасного повідомлення відповідача про розгляд справи. За таких обставин, у зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулися із позовом в якому просив припинити його право власності на ? частку житлового будинку [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог послається на те, що вони з відповідачем є власниками вказаного житлового будинку та земельної ділянки, йому належить ? частка житлового будинку та земельної ділянки, а відповідачу ? часток житлового будинку та земельної ділянки. Посилаючись на те, що оскільки ? частка спільного житлового будинку є незначною, не може бути виділена в натурі, є неподільною, її спільне володіння і користування з відповідачем є неможливим, позивач просив задовольнити пред'явлений позов та стягнути з відповідача на його користь компенсацію вартості належної йому ? частки житлового будинку та земельної ділянки в сумі 41118 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, заперечень щодо позову не надав. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27.09.2012 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області справа 2/1421/61/12 за [PERSON] визнано право власності на ? частку домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Крім того, рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 25.09.2013 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 0.2200 га., по [ADDRESS]. Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, даний житловий будинок та земельна ділянка знаходяться у фактичному володінні позивача та відповідача, що сторонами по справі не заперечувалось. В судовому засіданні відповідач [PERSON] 09.12.2013 року заявив клопотання, про призначення судово-будівельної експертизи. Однак 28.05.2014 року до суду надійшло повідомлення №2182-2184 про неможливість виконання висновку судово-будівельної експертизи, через не надання відповідних документів та проведення оплати. За такого, суд виходить з доказів наданих стороною позивача. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, а згідно ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Враховуючи незначну частку, яка належить позивачу [PERSON] на праві власності, а саме 1/4 частина, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Керуючи ст.ст. 15, 16, 183, 358, 365 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 57-60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved