Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

У липні 2014р. Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 22.03.2013р. між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір R53700405946B від 22.03.2013р., згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 50000,00грн. зі сплатою 24% річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 22.03.2017р. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів №2625100111072 у Відділені «Таїровське» ПАТ «ВТБ Банк». Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. Згідно п. 4.2. Кредитного договору, позичальник зобов'язувався сплачувати щомісячно, відповідно до Графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом у ромі зір 1,69% від початкової суми кредиту. Пунктом 4.3. Кредитного договору визначено, що кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником 28 числа кожного місяця у відповідності до графіка, який є невід'ємною частиною цього Договору, та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Відповідно до п.4.7. Кредитного договору, за наявності прострочення виконання зобов'язань позичальником за Кредитним договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце), у тому числі відшкодування витрат та збитків Банку, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов Кредитного договору. У п.5.1. Кредитного договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань за повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Згідно із п.3.2.1 Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк», банк має право, у тому числі, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених Договором або чинним законодавством України, зокрема у випадку порушення позичальником зобов'язань, що випливають з умов кредитного договору; невиконання (неналежного виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами Договору; затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів та/або щомісячної винагороди щонайменше на один календарний місяць. Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені Кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов'язань, встановлених кредитним договором, позивач просив стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором 88318,65грн., а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 883,19грн. Представник ПАТ «ВТБ Банк» діюча за довіреністю від 16.06.2014р., в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути поданий позов за її відсутності в порядку заочного провадження, у зв'язку з систематичною неявкою відповідача в судові засідання (а.с.70,85). Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.87,88). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що 22.03.2013р. між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачкою був укладений кредитний договір R53700405946B від 22.03.2013р., згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 50000,00грн. зі сплатою 24% річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 22.03.2017р. (а.с.10-11). Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів №2625100111072 у Відділені «Таїровське» ПАТ «ВТБ Банк». Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. Згідно п. 4.2. Кредитного договору, позичальник зобов'язувався сплачувати щомісячно, відповідно до Графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом у ромі зір 1,69% від початкової суми кредиту. Пунктом 4.3. Кредитного договору визначено, що кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником 28 числа кожного місяця у відповідності до графіка, який є невід'ємною частиною цього Договору, та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Відповідно до п.4.7. Кредитного договору, за наявності прострочення виконання зобов'язань позичальником за Кредитним договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце), у тому числі відшкодування витрат та збитків Банку, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов Кредитного договору. У п.5.1. Кредитного договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань за повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Згідно із п.3.2.1 Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк», банк має право, у тому числі, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених Договором або чинним законодавством України, зокрема у випадку порушення позичальником зобов'язань, що випливають з умов кредитного договору; невиконання (неналежного виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами Договору; затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів та/або щомісячної винагороди щонайменше на один календарний місяць (а.с.15-17). 21 березня 2013р. сторони підписали договір №1014437 банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів (а.с.14). З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ВТБ Банк» є юридичною, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером №42598 від 22.03.2013р., однак відповідачка від виконання своїх зобов'язань ухиляється (а.с.18). Через невиконання зобов'язань за кредитним договором №R53700405946B від 22.03.2013р. у відповідача станом на 14.05.2014р. склалася заборгованість перед ПАТ «ВТБ Банк» в розмірі 88318,65грн, яка складається з: - заборгованості за кредитом - 40893,49грн.; - суми простроченої заборгованості за кредитом - 7366,73грн.; - суми заборгованості за відсотками - 94,69грн.; - суми простроченої заборгованості за відсотками - 9622,14грн.; - суми заборгованості за комісією - 845,00грн.; - суми простроченої заборгованості за комісією - 8450,00грн.; - суми пені - 19117,45грн.; - трьох процентів річних від простроченої суми зі сплати кредиту, станом на 14.05.2014р., згідно зі ст. 625 ЦК України - 88,52грн.; - трьох процентів річних від простроченої суми зі сплати відсотків, станом на 14.05.2014р., згідно зі ст. 625 ЦК України - 120,31грн.; - трьох процентів річних від простроченої суми зі сплати комісії, станом на 14.05.2014р., згідно зі ст. 625 ЦК України - 105,41грн.; - суми інфляційних нарахувань на прострочену суму зі сплати кредиту, станом на 14.05.2014р., згідно зі ст. 625 ЦК України - 464,82грн.; - суми інфляційних нарахувань на прострочену суму зі сплати процентів, станом на 14.05.2014р., згідно зі ст. 625 ЦК України - 612,34грн.; - суми інфляційних нарахувань на прострочену суму зі сплати комісії, станом на 14.05.2014р., згідно зі ст. 625 ЦК України - 537,75грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов Кредитного договору № R53700405946B від 22.03.2013р. (а.с.7,8-9). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язань. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, згідно ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин (а.с.63-64,65). Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідач також розпорядилась на свій розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 883,19грн. (а.с.2), тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved