Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що він є власником квартири [ADDRESS] , зареєстрований та проживає за цією адресою. Разом з ним в квартирі зареєстрована відповідачка по справі, яка не є членом сім`ї позивача та в житловому приміщенні з 07 травня 2013 року не проживає без наявності для цього поважних причин. Проте остання не знялася з реєстраційного обліку, внаслідок чого власнику житла створюються перешкоди у використанні свого права на отримання житлової субсидії та у здійсненні права розпорядження власним майном. У зв`язку з цим [PERSON] просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування належним йому житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб - порталі судової влади України, причину неявки суду не повідомила. Представник третьої особи виконкому Вознесенської міської ради в судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо задоволення позову залишив на розсуд суду. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач в своїй заяві не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема встановлено, що позивач на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 01 листопада 2013 року, реєстр №800 є власником квартири [ADDRESS] , зареєстрований та проживає за цією адресою. Разом з ним в квартирі зареєстрована [PERSON] (з 24 вересня 2013 року), яка не є членом сім`ї позивача та, згідно довідки ЖК «Світанок» від 06 липня 2021 року, в житловому приміщенні з 07 травня 2013 року не проживає, проте не знялася з реєстраційного обліку (а.с. 11, 12-13, 14, 22). Внаслідок цього власнику житла створюються перешкоди у використанні свого права на отримання житлової субсидії та у здійсненні права розпорядження власним майном. Докази наявності поважних причин не проживання відповідачки в житловому приміщенні в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч.ч. 4, 5\~ст. 9 ЖК України\~ житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Оскільки відповідачка не є членом сім`ї власника житла, а тому відносини між сторонами повинні регулюватися главою 6 розділу ІІІ Житлового кодексу України (користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду). Згідно ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою,\~пунктами 1\~і\~5 частини третьої\~і\~частиною четвертою статті 71\~цього Кодексу. Частиною 1 статті 71 ЖК України встановлено граничні строки збереження права на житлове приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї - шість місяців (за винятком передбачених законом випадків, коли цей строк є більш тривалим). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. В той же час, згідно ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст. 150 ЖК України, ч. 1 ст. 383 ЦК Укркаїни). Згідно ст. 41 Конституції України, ч.ч. 1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно роз`яснень, які надав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.п. 33, 34 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення\~статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,\~396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156\~ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Як раніше встановлено судом, відповідачка за місцем реєстрації не проживає понад встановлений законом шестимісячний строк. Матеріали справи не містять доказів наявності поважних причин її не проживання в квартирі, зокрема створення їй будь-яких перешкод в проживанні чи іншому користуванні житлом тощо, а також наявності між сторонами угоди щодо іншого порядку та строків користування житлом. Водночас, наявність реєстрації відповідачки без її фактичного проживання створює власнику перешкоди у здійсненні права власності. За такого, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved