Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що вона із вересня 2006 року по квітень 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] Спільних дітей колишнє подружжя не має. Під час шлюбу ними було набуто земельну ділянку, площею 0,12 га в селі Гоголів Броварського району Київської області й транспортні засоби, а саме: - автомобіль марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», реєстраційний номер [NUMBER], й автомобіль марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», реєстраційний номер [NUMBER]. Просить суд: - поділити спірне майно й виділити їй ? частину спірної земельної ділянки й автомобіль марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», реєстраційний номер [NUMBER], визнавши за нею право власності на ? частину всього спільно набутого з відповідачем майна; - визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,12 га, тобто на 0,6 га, в селі Гоголів Броварського району Київської області, припинивши за відповідачем [PERSON] право власності на цю частку; - визнати за нею право власності на автомобіль марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», реєстраційний номер [NUMBER], припинивши його за відповідачем [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Матеріали справи містять письмове клопотання від представника позивача [PERSON] - [PERSON] про розгляд справи у його відсутність (а.с. 9, 47). У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, причини неявки до суду не повідомили. Матеріали справи містять письмове клопотання від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про проведення судового засідання у цій справі у його відсутність (а.с. 157, 158). Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] й відповідач [PERSON] із 15 вересня 2006 року по 08 квітня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7, 8). За відповідачем [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: - автомобіль марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): [NUMBER], 2006 року випуску), реєстраційний номер [NUMBER] (дата реєстрації: 27 квітня 2012 року), й автомобіль марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): [NUMBER], 2007 року випуску), реєстраційний номер [NUMBER] (дата реєстрації: 16 вересня 2011 року) (а.с. 36 - 45). На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11 жовтня 2012 року відповідачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,1200 га (цільове призначення - для індивідуального садівництва), яка розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер: [NUMBER]). Державний акт на право власності на землю видано згідно із розпорядженням Броварської районної державної адміністрації від 24 січня 2012 року № 112 (а.с.70). Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із статтею 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Частиною третьою пункту 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст.70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Статтями 10, 11, 60 ЦПК України чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд приходить до висновку, що спірні транспортні засоби були придбані [PERSON] й [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Ці транспортні засоби, не зважаючи на те, що зареєстровані на ім'я відповідача [PERSON], фактично є спільним сумісним майном подружжя. При вирішенні спору й визначення часток у цьому спільному сумісному майні колишнього подружжя [PERSON] й [PERSON] суд приходить до висновку, що їхні частки є рівними, оскільки інше у судовому засіданні не встановлене. Зважаючи на те, що сторони не дійшли згоди який саме транспортний засіб повинен бути виділений кожному із них, дійна вартість автомобілів не визначена й питання про грошову компенсацію за перевищення вартості частки у спірних автомобілях не вирішувалося, то суд вважає за необхідне позов у цій частині задовольнити частково. Автомобіль марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», реєстраційний номер [NUMBER], й автомобіль марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», реєстраційний номер [NUMBER], підлягають визнанню спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] й [PERSON] Слід визначити частки в автомобілі марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», реєстраційний номер [NUMBER], й автомобілі марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] в розмірі - ? частини й [PERSON] в розмірі - ? частини цього рухомого майна. У задоволенні решти позовних вимог щодо поділу автомобілів слід відмовити через їх недоведеність у судовому засіданні. Позов в частині визнання права власності на частину земельної ділянки, яка була набута відповідачем на підставі розпорядження Броварської районної державної адміністрації від 24 січня 2012 року № 112 задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. За змістом статей 81, 116 цього ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: - приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; - одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначних цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial