Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] предявила через суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 23 серпня 2008 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача, проте відповідач, проживаючи з початку жовтня 2014 року окремо від неї з дитиною, не бере участі у витратах необхідних для виховання і розвитку дитини, хоча має такий обовязок, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини щомісяця в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, починаючи з 01 грудня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні змісту позовних вимог та наполягаючи на задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в частині обовязку матеріального утримання дитини [PERSON], заперечуючи проти заявленого розміру аліментів в 1/3 частині заробітку (доходу), оскільки він винаймає житло, за яке сплачує, купує дитині одяг, надає кошти на оплату занять з дошкільної підготовки, тому вважає за можливе сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 700,00 грн. на місяць. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, вважає за необхідне ухвалити рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23 серпня 2008 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №343, про що видане відповідне свідоцтво, копія якого долучена до справи (а.с.5). Сторони є батьками, народженої у цьому шлюбі дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Кіровським відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ 18 березня 2009 року (а.с.6). Дитина проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою КП «Житлове господарство Кіровського району» від 12 грудня 2014 року №6162 про склад сімї [PERSON] (а.с.19) та перебуває на її утриманні, а відповідач з жовтня 2014 року проживає окремо від позивача з дитиною, що визнано сторонами у судовому засіданні та за правилами ст. 61 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає. Також судом встановлено, що позивач з 01 квітня 2012 року по 03 жовтня 2014 року працювала на посаді ревізора комерційного в ТОВ «Харчепром» та її дохід за період з липня по жовтень 2014 року з урахуванням сплачених податків склав 4340,93 грн., а з 06 жовтня 2014 року працює на посаді адміністратора чергового в ТОВ «Радес» з 40-годинним робочим тижнем з окладом в розмірі 1400,00 грн., що підтверджується відповідними довідками про доходи з місця робити від 08 грудня 2014 року за №8/12 та від 09 грудня 2014 року №19, а також наказами №11-к від 03 жовтня 2014 року «Про припинення трудового договору» і №5-к від 06 жовтня 2014 року «Про прийняття на роботу» (а.с.15,16,17,18) Одночасно судом встановлено, що відповідач знаходиться у трудових відносинах з ТОВ «Спортмастер-Україна», де займає посаду начальника відділу охорони та за даними довідки про доходи (а.с.21) сума його доходу за вирахуванням податків за період з червня 2014 року по листопад 2014 року склала 30455,57 грн. За розгляду справи встановлено, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було, відповідач разом з позивачем та дитиною не проживає, регулярного утримання позивачу на дитину не надає, тому належить визнати, що ним порушено покладений на нього статтею 180 СК України обовязок по утриманню, який є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Водночас, визначаючи розмір аліментів, які підлягають присудженню до стягнення з відповідача, суд виходить з положень ч. 3 ст. 181 та ч.2 ст.182 СК України, які передбачають присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька, розмір яких, у будь-якому випадку, не може бути меншим на одну дитину, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, зважаючи на встановлені судом обставини ведення відповідачем постійної трудової діяльності з регулярним заробітком, у даній справі вбачаються підстави для присудження аліментів у частці від доходу відповідача, та при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів та їх розміру, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище малолітньої дитини, яка потребує піклування, утримання, проживає разом з матірю (позивачем) та перебуває на її утриманні, а також стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, має сталий дохід, інших дітей та непрацездатних членів сімї на утриманні не має, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до від 6 років, який з 01 жовтня 2014 року становить 1102,00 грн., матеріальний стан позивача, суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде визначити аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Доводи відповідача про присудження з нього аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі, суд до уваги не приймає, оскільки за вимогами ст. 184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються лише у випадку нерегулярного, мінливого доходу особи, отримання частини доходів в натурі, тоді як за розгляду справи встановлено, що відповідач працює на постійній основі за трудовим договором та має стабільний регулярний заробіток. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, у звязку з чим останні підлягають стягненню з 28 листопада 2014 року, коли предявлений цей позов (а.с.1). В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 81,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial