Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

У липні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, яку 12 грудня 2017 року уточнила та остаточно просила збільшити розмір аліментів з 800 грн. на 1500 грн. до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування дитини у розмірі 4 000 грн. та додаткові витрати за фактично витрачені кошти у розмірі 3\~442 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, та має від нього дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утриманні неповнолітньої дитини у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 14.10.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач на утриманні інших дітей не має та аліменти іншим особам не сплачує. Враховуючи, що відповідач на сьогоднішній день не має постійного місця роботи, а розмір стягуваних аліментів недостатній для утримання дитини, просить збільшити розмір аліментів на 1500 грн. щомісяця на утримання малолітньої дитини. Дитина є інвалідом дитинства першої групи та має діагноз атиповий аутизм з якісним порушенням соціальної взаємодії, комунікацій, важкою когнітивною недостатністю. У звязку з даним діагноз дитина потребує постійного догляду та лікування. Курси лікування складають три місяці по 3 рази на рік. Дитина проходить індивідуальні заняття з психологом, дефектологом, потребує педагогічної корекції, заняття по системі АВА терапії вартість якої складає 4000 грн. Також, дитині необхідно пройти обстеження в генетичному центрі м. Харків та у м. Київ. Витрати на дитину для її лікування та утримання приблизно складає на місяць 8 000 гривень. Тому, вважає, що з відповідача необхідно стягнуто половину цих витрат у розмірі 4\~000 гривень. Самостійно вона не може оплачувати лікування дитини так як від держави вона отримує 1\~500 грн. на місяць соціальної допомоги на дитину та тимчасову допомогу на дитину, яка залежить від розміру аліментів у розмірі 506,70 грн. Тому, звертається до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не зявилася, але від її представника до суду надійшла заява, в якій уточнені позовні вимоги він підтримав, просив розглядати справу за їхньої відсутності. Проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання його дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на користь матері [PERSON]. Враховуючи, що розмір аліментів на даний час недостатній для утримання дитини, та згідно ст. 192 СК України, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~500 грн. починаючи з дня вступу рішення у законну силу і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері [PERSON]. Що стосується вимог позивача стосовно одноразового стягнення з відповідача половини коштів у розмірі 3 442 грн., які були фактично витрачені на лікування дитини, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є інвалідом І групи вікової категорії від 0 до 18 років та має захворювання на атиповий аутизм з якісними порушеннями рецепторної соціальної взаємодії, комунікації, важкою когнітивною недостатністю. Самостійно оплачувати лікування дитини вона не має змоги. Як вбачається з матеріалів справи, додаткові витрати на лікування були понесені позивачкою та склали 6\~884,77 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 1/2 частину вартості витрачених [PERSON] коштів у розмірі 3\~442 грн. Що стосується позовних вимог стосовно стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі 4000 грн. щомісячно, на лікування дитини, то вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою не надано доказів, що підтверджують розмір понесених витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial