Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] із вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору № б/н від 21.12.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 30.09.2016 року у розмірі 28051,60 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1692,95 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 21286,67 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3260,00 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. штраф (фіксована частина), та у розмірі 1311,98 грн. штраф (процентна складова). У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON], уповноважений довіреністю №3734-К-Н-О від 04.09.2015 року, не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.34). Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення не надав, у звязку з чим ухвалою суду від 09.12.2016 року з урахуванням згоди представника позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 21.12.2012 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом , з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Крім того, вбачається, що [PERSON] підписав заяву, якою надав згоду, про складання між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитного договору, з приєднанням до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/ru/terms/pages/70/, та відповідно до яких кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та [PERSON] надає право банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (п.2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг) (а.с.9-32). Згідно з Умовами і правилами надання банківських послуг, які затверджено головою правління ПАТ КБ «ПриватБанк», для надання послуг банк відкриває клієнтові картрахунки, видає клієнтові карти, вид та термін дії яких визначено у заяві й пам'ятці клієнта. Клієнт або його довірена особа використовує платіжні карти у розмірі платіжного ліміту відповідного картрахунку як засіб для безготівкових розрахунків за товари (послуги), для перерахування коштів на рахунки інших осіб, а також як засіб для отримання готівки. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якого договором приєднання, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 21.12.2012 року станом на 30.09.2016 року вона визначена у розмірі 28051,60 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1692,95 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 21286,67 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3260,00 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. штраф (фіксована частина), та у розмірі 1311,89 грн. штраф (процентна складова). У звязку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору та витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення, також підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved