Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

У липні 2018 року до Енергодарського міського суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд звільнити [PERSON] від сплати на користь [PERSON] заборгованості по аліментам, яка стягується за рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.11.2010 року за виконавчим листом №2-3192/2010 за період з 04.10.2010 року по 23.03.2018 року. Ухвалою судді від 17.07.2018 було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 14.08.2018 року. Ухвалою суду від 20.09.2018 закрито підготовче судове засідання та призначеного справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. Рішенням Енергодарського міського суду від 22.11.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітків, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину починаючи з 04.10.2010 року та до досягнення дітьми повноліття, був виданий відповідний виконавчий лист. Зазначений виконавчий лист знаходиться на виконанні в Кам'янсько-Дніпровському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів до ВП №23140499 - [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів за період з 04.10.2010 року по 23.03.2018 рік в розмірі 55621,67 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 182, 191, 192, 197 СК України, позивач просив задовольнити позов. У судове засідання позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує позов. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не прибув, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не визнає позовні вимоги у повному обсязі. Представник третьої особи- Кам'янсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, причини не явки суду не відомі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності, встановив. 04.10.2010 року рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області стягнуто з позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини усіх доходів щомісячно, з 04.10.2010 року до повноліття дітей, на користь [PERSON], про що 23.11.2010 року видано виконавчий лист ВП № 2-3192. 02.12.2010 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження за виконавчим листом 2-3192 від 23.11.2010 року. Як встановлено в судовому засіданні, позивач аліменти не сплачував, кошти на утримання дітей не надавав. Згідно розрахунку заборгованості за період з жовтня 2010 року по березень 2018 рік сукупний розмір заборгованості складає 54565,33 гривень (а.с. 13). Відповідно Постанови начальника відділу Кам'янсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Літвінішиною І.І. від 12.09.2018 року накладено штраф у розмірі 50% від суми заборгованості 54565,33 грн., що складає 27282,66 грн. з [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного,морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ч.2 ст.197 СК України (яка є правовою підставою для позовних вимог у справі) за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв'язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Крім того постановою Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також передбачено, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п. 22). Для звільнення від заборгованості за аліментами Законом передбачено такі підстави як: виникнення заборгованості внаслідок тяжкої хвороби платника аліментів або іншою обставиною, що має істотне значення (ч. 2 ст. 197 СК). Як обставину, що має істотне значення для звільнення платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам, позивач зазначив ту обставину, що виконавчою службою не вчинялось жодних дій для стягнення з нього аліментів та те, що він перебував в установі виконання покарань. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2017 року звільнено [PERSON] від призначеного покарання умовно-достроково на невідбутий строк покарання 2 місяці позбавлення волі. Так відповідно довідки серії ЧРН №00071 про звільнення [PERSON] відбував покарання з 30.07.2007 року по 18.10.2017 року (а.с. 16). За період з жовтня 2010 року по березень 2018 року розмір нарахованої заборгованості по аліментах складає 54565,33 грн. Згідно довідки, виданої начальником установи «Менської виправної колонії №91» від 10.10.2018 року, за час перебування в установі доходи засудженого [PERSON] склали за період липень 2011 рік - 13,26 грн.; серпень 2011 року - 15,60 грн., травень 2015 рік - 34,39 грн. Аліменти за цей період не стягувались (а.с. 44). Звільнившись 18.10.2017 року з місця відбування покарання [PERSON] не працевлаштувався. Таким чином суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за безпідставністю, оскільки зазначені позивачем обставини не мають істотного значення і їх не можна вважати такими, що можуть бути підставою для звільнення позивача виконувати свої батьківські обов'язки щодо сплати заборгованості по аліментам. В судовому засіданні встановлено, що заборгованість виникла з вини відповідача, в тому числі за час відбування покарання у виді позбавлення волі ( за період з 30.07.2007 р. по 18.10.2017 р), що на думку суду не є підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментах. Відстрочити або розстрочити сплату заборгованості [PERSON] не просив. Інших належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що заборгованість виникла в зв'язку з тяжкою хворобою чи іншими обставинами, які мають істотне значення, суду не надано. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed