Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

У квітня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У квартирі зареєстрована вона її донька [PERSON] , онука [PERSON] та правнук [PERSON] . Проте, у 2014 році відповідачі [PERSON] та [PERSON] виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, у квартирі не проживають без поважних причин, за послуги з утримання квартири та комунальні платежі не сплачують, їх особистих речей у квартирі немає, реєстрація відповідачів у квартирі порушує права позивача на розпорядження та користування майном, позивач не має можливості оформити субсидію, просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування квартирою за вищевказаною адресою. 18 травня 2021 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загальоного позовного провадження. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON] , як законний представник, подала заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради подала заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні справи покладалися на розсуд суду. За вказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до\~ст.47 Конституції України\~ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,ст. 405 ЦК України). Житло - одна з основних матеріальних умов життя людини. Відповідно ст.\~379\~ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інші приміщення, які призначені та придатні для постійного проживання в них. Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності. Глава 23\~Цивільного кодексу\~України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Згідно зіст.319\~ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно, вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника, й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Відповідно до ч.1ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.ч.1,2ст.405 ЦК України,члени сім`ї власника житла,які проживають разом з ним у будинку (квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом установлено, що [PERSON] проживає та зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , яка перебуває у її власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04.11.1997 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.06.2012 року. Відповідно до довідки комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради № 1199 від 20.04.2021 року крім позивачки [PERSON] у даній квартирі також зареєстровані її донька [PERSON] , онука [PERSON] та правнук [PERSON] . Згідно з актом про не проживання осіб за місцем реєстрації, засвідченим сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , від 23.04.2021 року вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають з 2014 року, особисті речі та речі повсякденного використання, які належать відповідачам відсутні. Отже, судом встановлено, що відповідачі не проживають у квартирі понад 6 років без поважних причин, комунальні платежі не сплачують, квартиру не утримують, їх особистих речей у помешканні немає, що підтверджується також актом сусідів, які проживають у цьому будинку та заявою [PERSON] . Факт реєстрації у квартирі відповідача порушує права позивача на користування житлом, оскільки позбавляє можливості в повній мірі його використовувати, оформити субсидію, у зв`язку з чим позивач звернувся за судовим захистом своїх прав. Ураховуючи, що відповідачі не проживають у квартирі позивача понад строки, встановлені законодавством та відповідно до приписів\~ст.206 ЦПК України, враховуючи, що визнання відповідачами позову [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав та свобод інших осіб, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved