Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.10.2010 помер її батько, [PERSON]. На час його смерті залишилися його дружина та донька. 05.03.2011 мати написала відмову про прийняття спадщини на її користь. 02.03.2011 вона подала державному нотаріусу Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] заяву про прийняття спадщини, оскільки є спадкоємицею всього майна, що належало померлому батьку. Спадкове майно складалося в тому числі з земельної ділянки частини паю, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Білогородка, вул. Молодецька; цільове призначення землі на даний час: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа ділянки 0,19 га. Право власності на зазначену земельну ділянку за померлим виникло на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0280760 від 23.02.2000. За час свого життя померлий не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку частину паю, яка знаходиться в масиві Сад, та виготовити на власне імя державний акт на право власності на земельну ділянку, з деяких незалежних від нього причин. Зазначена земельна ділянка, як частина паю, знаходилась в масиві «Сад» за № 286. Даний номер земельної ділянки частини паю був присвоєний за померлим на загальних зборах КСП «Білогородка», де було проведено розіграш номерів земельних ділянок (паїв) згідно схеми розпаювання земель колективної власності КСП «Білогородка» по землям, що розташовані на території Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області серед власників сертифікатів КСП «Білогородка». Згідно протоколів загальних зборів пайовиків КСП «Білогородка» від 11.05.04 та 09.11.07 даний масив був включений в межі населеного пункту Білогородка рішенням X сесії 5 скликання від 02.10.2007 за № 181. 11.08.2017 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки відсутній документ що підтверджує право власності на зазначену земельну ділянку частину паю. Враховуючи те, що право на земельну ділянку не було зареєстровано за померлим, вона не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє імя. Тому позивач просила визнати за нею, в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, як частину паю, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Білогородка, вулиця Молодецька, площею 0,19 га. В ході судових засідань, позивач уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею в порядку спадкування за законом, право на приватизацію земельної ділянки, як частини паю, одержання правовстановлюючого документу, проведення державної реєстрації права на земельну ділянку в держреєстрі речових прав на нерухоме майно, площею 0, 19 га, позначену №286 на плані поділу (масив Сад) що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Білогородка, вулиця Молодецька, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В судове засідання позивач не зявилась, згідно заяви просила слухати справу у свою відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідач у встановлений судом термін відзив на позовну заяву до суду не надав. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що 03.10.2010 помер батько позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК №197821 від 07.10.2010. Після смерті [PERSON], спадкоємцями залишилися його дружина [PERSON] та донька [PERSON], позивач по справі. 05.03.2011 дружина померлого написала відмову про прийняття спадщини на користь дочки померлого [PERSON], що підтверджується довідкою №1752/02-114 від 19.07.2017, виданою Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою Київської області. 02.03.2011 позивач звернулась до державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого було заведено спадкову справу №134/2011 до майна померлого 03.10.2010 року [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 26283501 від 02.03.2011. До спадкового майна ввійшла земельна ділянка частина паю, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Білогородка, вул. Молодецька; цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа ділянки 0,19 га. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0280760 від 23.02.2000, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Білогородка», розміром 2, 55 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно довідки від 21.07.2017 №956, виданої Виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського р-ну Київської області, виданої [PERSON], за [PERSON], згідно списків розпаювання земель бувшого КСП «Білогородка» рахується земельна ділянка за №286 як частина паю, яка розташована в с. Білогородка, по вул. Молодецька, для будівництва житлового будинку господарських будівель та споруд площею 0, 19 га. За час свого життя, померлий не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку частину паю, яка знаходиться в масиві Сад, та виготовити на власне імя державний акт на право власності на земельну ділянку. Як вбачається з довідки №25 від 01.02.2008, виданої виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, згідно списків розпаювання земель бувшого КСП «Білогородка» за [PERSON] дійсно рахується земельна ділянка багаторічних насаджень (саду) за №286, як частина паю. Як вбачається з листа Білогородської сільської ради №329 від 14.10.2009 на запит адвоката [PERSON], згідно протоколів загальних зборів пайовиків КСП «Білогородка» від 11.05.04 та 09.11.07 масив «Сад» був включений в межі населеного пункту Білогородка рішенням X сесії 5 скликання від 02.10.2007 за № 181 та прийнято рішення про надання ділянок у приватну власність під індивідуальну житлову забудову. Надалі був розроблений проект детального планування про надання вищевказаних ділянок під індивідуальну житлову забудову пайовиком, або членам їх сімей. Гр. [PERSON] та [PERSON] право на приватизацію землі під житлову забудову використали в с. Білогородка по вул. Мнишенко та вул. 40 р. Перемоги. Заяв від даних громадян про надання в приватну власність на земельні ділянки в масиві «Сад» на розгляд сесії до Білогородської сільської ради не надходило. 11.08.2017 позивач подала до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку як частину паю площею 0,19 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Білогородка, вул. Молодецька. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки відсутній документ що підтверджує право власності на зазначену земельну ділянку частину паю, що підтверджується постановою про відмову нотаріуса №1979/02-31 від 11.08.2017. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями ч.1\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.\~121\~ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Згідно зі ст.\~125\~ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 10 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про\~судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Померлий [PERSON] розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте помер, не завершивши її, за життя не отримав документа, що підтверджує право власності на земельну ділянку, не здійснив державної реєстрації права. Право на завершення процедури приватизації, яке належало померлому на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, яка є спадкоємцем померлого, та підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі ст. ст.\~16,\~373,\~1216,\~1217,\~1218,\~1223,\~1225,\~1261,\~1270 Цивільного кодексу України, ст. ст.\~81,\~121,\~125,\~152 Земельного кодексу України,\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ»,

Outcome: approved