Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~У липні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла за договором № б/н від 23.02.2016 року станом на 11.04.2019 року в сумі 11801,90 грн. На обґрунтування\~своїх вимог\~Банк зазначив,\~що відповідач\~ [PERSON] \~звернулася до\~АТ КБ\~«Приватбанк» з\~метою отримання\~банківських послуг,\~у зв`язку\~з чим\~підписала заяву\~№ б/н\~від 23.02.2016\~року,\~згідно якої\~отримала кредит\~у розмірі\~500,00\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок.\~Однак,\~всупереч умовам\~укладеного договору,\~зобов`язання за\~вказаним договором\~належним чином\~не виконувала,\~внаслідок чого\~в неї\~станом на\~11.04.2019\~року склалась\~заборгованість перед\~позивачем в\~розмірі 11801,90 грн., яку вона добровільно не погашає. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача, Гребенюка [PERSON] С [PERSON] , до суду надійшла заява, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги та просив справу слухати у відсутності представника позивача, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. \~ \~ \~ \~ Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, в силу ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена про час та місце слухання справи належним чином, суд вважає за можливе справу слухати у її відсутності. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 23.02.2016 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та її зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно з п. 2.1.1.5.7 Договору. Так, АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак [PERSON] не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання з повернення грошових коштів, внаслідок чого станом на 11.04.2019 року у неї виникла заборгованість за кредитом у сумі 11801,90 грн., з яких: 758,70 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7377,26 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 2627,75 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 538,19 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком АТ КБ «ПриватБанк» за договором № б/н від 23.02.2016 року. Проте, вимога позивача стягнути з відповідача одночасно нараховані пеню та штраф не може бути задоволена з огляду на наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Верховний Суд України висловив правову позицію у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року, вказавши, що згідно ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищевикладене\~та те,\~що відповідач\~не виконує\~свої зобов`язання\~за кредитним\~договором,\~позов підлягає\~задоволенню частково,\~відмовивши в\~частині стягнення\~500,00\~грн.\~штрафу (фіксованої\~частини)\~та 538,19\~грн.\~-\~штрафу (процентної\~складової),\~а тому\~звідповідача на користь Банку підлягає стягненню кредитна заборгованість в розмірі 10763,71 грн. У зв`язку з тим, що позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь Банку слід стягнути 1751,95 грн. судового збору.

Outcome: partial