Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

У липні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом до суду, в якому просить стягнути з [PERSON]. заборгованість по кредитному договором на загальну суму 59500 грн. та стягнути з останнього судові витрати. Мотивує це тим, що 10.12.2012 року між ними було укладено кредитний договір №001-29556-101212, відповідно до якого ПАТ «ДельтаБанк» відкриває карткових рахунок [NUMBER] в національній валюті України, випускає та надає платіжну картку на умовах тарифного пакету Visa Класичний, а саме банк надає кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладення договору встановлює ліміт на рахунку в сумі 50 000 грн. Станом на 19.05.2014 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні визнав заборгованість лише у розмірі 44000 грн., та вимагав визнати договір недійсним у зв'язку із порушення його умов з боку позивача. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як видно із матеріалів справи, відповідач уклав з банком договір №001-29556-101212 від 10.12.2012 року про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки у вигляді кредитної лінії на загальну суму 100 000 грн. та лімітом у 50000 грн. (а.с. 3-4). Позивачем у відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України належним чином були виконані взяті на себе зобов'язання перед [PERSON] за договором, що не заперечується і останнім. У той же час, в порушення вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, відповідач - позичальник припинив сплачувати кредит та проценти за його користування, тобто не виконав взяті на себе кредитні зобов'язання у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 19.05.2014 року в розмірі 59950 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 8). Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем належними доказами не спростована. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В договорі, укладеному між сторонами, зазначені всі істотні умови, які сторони досягли під час укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Боржник звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання. Відповідач таких доказів суду не надав. Посилання відповідача щодо незаконності дій позивача відносно повернення коштів суд до уваги не бере, оскільки це не стосується підстав та предмету позову. Оскільки відповідачем порушено терміни погашення зобов'язань за договором, то у позивача виникло право на повернення кредиту. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості за кредитним договором в межах заявлених вимог - 59500 грн.. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, сплачені при зверненні до суду в розмірі 595 грн..

Outcome: approved