overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

у липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 39 964 грн. 65 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн.. В судове засідання представник позивача не зявився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14.07.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 30.06.2017 року виникла заборгованість в розмірі 39\~964 грн. 65 коп., яка складається з наступного: тіло кредиту 4698 грн. 79 коп., нараховані відсотки за користування кредитом 30\~286 грн. 59 коп., нарахована пені 2600 грн. 00 коп., а також штрафи (фіксована сума) 500 грн., штраф (процентна складова) 1879 грн. 27 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4-7). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 39\~964 грн. 65 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 20 березня 2015 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Але приблизно рік назад вони припинили сімейне життя, вони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, що сталося через сварки та конфлікти, протилежні погляди на життя. Тому просив їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти розірвання шлюбу, вказуючи, що вона намагається зберегти сім`ю, оскілки у них двоє дітей, вказувала що причиною конфліктів є мати відповідача. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. 20 березня 2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 143. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки було змінено із [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народились двоє синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, часті сварки та скандали, що потягло фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин. Сторони припинили жити разом з червня 2016 року. В той же час, позивач зазначив в судовому засіданні, що не бажає зберігати шлюб, оскільки його дружина постійно конфліктує з його матір`ю. Тому він не бажає далі з нею продовжувати жити та перебувати у шлюбі. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та інтересам їх дітей, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. Виходячи із категоричного небажання позивача зберегти шлюб, суд вважає, що їх шлюбно-сімейні взаємовідносини фактично припинилися. Це сталося через втрату чоловіком поваги та любові до своєї дружини. Судом сторонам надавався строк на примирення, але він належних позитивних результатів не дав. За такого,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «УніверсалБанк» про визнання поруки припиненою. Через канцелярію суду позивач подав заяву про повернення позовної заяви та судового збору, оскільки спір між стронами вирішено. Положеннями п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України встановлено, що суд повертає позовну заяву в разі коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду. З огляду на зазначену норму закону, суд розцінює заяву позивача про повернення позовної заяви, як заяву про залишення позову без розгляду, оскільки провадження у справі вже відкрито. Положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, п. 3 цієї ж статті передбачає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право також мають особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до п. 5 ст. 257 ЦПК України якщо позивач до початку розгляду справи по суті, подав заяву про залишення позову без розгляду, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без розгляду. Положеннями п. 4 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотання особи, яка його сплатила за ухвалою суду, у разі залишення заяви або скарги без розгляду, крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду заявою (клопотанням) позивача. З огляду на зазначене, вимога позивача щодо повернення судового збору не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01 червня 2012 року уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу, мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу шлюбні відносини між ними стали поступово погіршуватися, через різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства. У відносинах було втрачено порозуміння та повага, що призвело втрати почуттів любові. На протязі останніх пів року мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, тому вважає збереження шлюбу неможливим. У судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. При цьому зазначив, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причину не явки не повідомила. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходе на підставі наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, сторони перебувають у шлюбі з 01 червня 2012 року, який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №\~262 (а.с. 6). Від шлюбу, подружжя мають одну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Підставою розпаду сім`ї стало те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства. У відносинах було втрачено порозуміння та повага, що призвело втрати почуттів любові, подальше спільне проживання стало неможливим. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач не має наміру, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сімю зберегти немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває. У відповідності до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14 лютого 2009 року уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу, мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Основна причина розпаду сімї це різниця характерів між ними, відсутність взаєморозуміння та довіри. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, тому вважає збереження шлюбу неможливим. У судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. При цьому зазначив, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причину не явки не повідомила. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходе на підставі наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, сторони перебувають у шлюбі з 14 лютого 2009 року, який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №\~68 (а.с. 3). Від шлюбу, подружжя мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Підставою розпаду сім`ї стало те, що сторони мають різні характери, через відсутність взаєморозуміння та довіри були втрачені почуття любові та поваги. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, тому подальше спільне проживання стало неможливим. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач не має наміру, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сімю зберегти немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває. У відповідності до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 25 липня 2009 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У січні 2016 року шлюбні відносини між ними були припинені, з вказаного часу спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Підставою розпаду сімї стало те, що на протязі спільного проживання виникали сварки через різні погляди на життя, які призвели до втрати взаємоповаги та почуттів кохання. Відповідач зібравши свої речі пішла з сімї, спроби примирення не давали жодних результатів, тому вважає збереження шлюбу неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач також направила заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, що з 25 липня 2009 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №\~431, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу в матеріалах справи (а.с. 3). Від шлюбу подружжя мають одну малолітню дитину сина - Єгора, [INFO] (копія свідоцтва про народження, а.с. 4). З матеріалів справи убачається, що шлюбні відносини між сторонами були припинені у січні 2016 року, з вказаного часу спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Підставою розпаду сімї стало те, що в сімї виникали постійні сварки через різні погляди на життя, які в результаті призвели до втирати взаємоповаги, почуттів кохання. За час окремого проживання, позивач намагався поновити сімейно-шлюбні відносини, які не дали жодного позитивного результату, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони подружні стосунки не підтримують і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивача суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом щодо розірвання шлюбу зареєстрованого 15.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києв (актовий запис № 767) посилаючись на різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить їх інтересам. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.07.2017 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2018 року визначені правила подальшого розгляду справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2018 року закрито підготовче провадження,ссправу призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи належним чином, через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2010 року про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києв зроблено актовий запис № 767 та видано відповідне свідоцтво (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.3). За позовною заявою сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 24 квітня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 65. Під час шлюбу 26 жовтня 2007 року у сторін народився син [PERSON]. Вказує, що спільне життя сторін не склалося, та на даний момент шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ спільного майна та про місце проживання дитини між сторонами не виникає. Зазначає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки між сторонами по справі повністю втрачене почуття любові та поваги один до одного, що суперечить їх інтересам, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутністю, наполягав на розірванні шлюбу між ним та відповідачем. Уповноважений представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, не заперечувала проти розірвання шлюбу між сторонами по справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 24 квітня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 65. 26 жовтня 2007 року у сторін народився син [PERSON]. Спір про поділ майна та про місце проживання дитини відсутній. На даний момент подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 26 серпня 2000 року у Торецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 119. Під час шлюбу 30 січня 2002 року у сторін народилася донька [PERSON]. Вказує, що спільне життя сторін не склалося, та на даний момент шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ спільного майна та місця проживання дитини між сторонами не виникає. Зазначає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки між сторонами по справі повністю втрачене почуття любові та поваги один до одного, що суперечить їх інтересам, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутністю, наполягав на розірванні шлюбу між ним та відповідачем. Відповідач у судове засідання також не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, вказала, що заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 26 серпня 2000 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 119. Під час шлюбу 30 січня 2002 року у сторін народилася донька [PERSON]. Спір про поділ майна та місце проживання дитини відсутній. На даний момент подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved