overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

У липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві та в судовому засіданні позивачка вказала, що вона з відповідачем [PERSON] з 18 вересня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували у Центральному відділі ДРАЦС РС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1438. Від шлюбу дітей не мають. Вони з відповідачем з травня 2016 року не підтримують шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, примирення між ними не можливе, оскільки втратили один до одного почуття поваги, любові , взаєморозуміння, а тому позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, судові витрати покласти на неї та відповідача порівну, поновити її дошлюбне прізвище Недоїдок. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 вересня 2015 року у Центральному відділі ДРАЦС РС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1438. Від даного шлюбу дітей не мають, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, оскільки втратили один до одного почуття любові та поваги, не має взаєморозуміння, що призводило до постійних сварок. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Спору щодо поділу спільного майна подружжя не заявлено. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню витрати за опублікування оголошення про його виклик до суду у засобах масової інформації, а саме: газеті «Зоря Полтавщини» у розмірі 120 грн.00 коп., що підтверджується рахунком №11529 від 18.08.2016 року та квитанцією №0.0.602900417.1 від 18.08.2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

У липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві та в судовому засіданні позивачка вказала, що вони з відповідачем 29 вересня 2004 року зареєстрували шлюб у Полтавському міському відділі РАЦС Полтавского обласного управління юстиції, актовий запис №1153. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбно-сімейних відносин не підтримують, втратили один до одного почуття любові та поваги, сім»я розпалася через несумісність характерів, спільного господарства не ведуть, а тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 вересня 2004 року сторони зареєстрували шлюб у Полтавському міському відділі РАЦС Полтавского обласного управління юстиції, актовий запис №1153. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітні діти залишаються проживати з позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

У липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягувати із відповідача на її користь аліменти, на утримання доньки, неповнолітньої дитини, дитини-інваліда [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення . Судом встановлено, що позивачка та відповідач [PERSON] з 07 жовтня 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1640. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Шлюб між позивачкою та відповідачем рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 23.08.2011 року було розірвано, рішення набрало законної сили 03.09.2011 року. Позивачка перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки виховує дитину інваліда, який потребує постійного лікування та реабілітації. Відповідач добровільно не надає позивачці належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст.182 СК України закріпила, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину і утримання дружини, в якому просить стягувати із [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягувати від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення доньки повноліття; стягувати з відповідача аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць; судові витрати покласти на відповідача. Від позивачки [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але на адресу суду від нього надійшла заява, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на користь позивачка на утримання неповнолітньої доньки, з позовними вимогами щодо аліментів на користь дружини не згоден. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до часткового задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 14 лютого 2015 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Центральному відділі ДРАЦС РС Полтавського МУЮ, актовий запис №123. В шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Як зазначила в своєму позові позивачка, відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання та утримання їхньої доньки не надає. На даний час позивачка [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Як встановлено в судовому засіданні відповідач офіційно працює, має постійний заробіток , аліменти нікому не сплачує та може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини та дружини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, ч.2 ст. 84 СК України , - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 2 ст.182 СК України закріпила, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

У липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері, в якому просить постановити рішення, яким щомісячно утримувати з [PERSON] кошти на її утримання в розмірі 50 гривень, починаючи з 27 липня 2016 року до зміни матеріального стану становища сторін. В судове засідання позивачка не з»явилась, але надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення . Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є рідною дочкою позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до копії свідоцтва про одруження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON], [INFO] після реєстрації шлюбу із [PERSON] 14.09.1979 року, актовий запис №2203 змінила прізвище на [PERSON]. Позивачка [PERSON], [INFO], пенсіонерка, отримує пенсію за віком в розмірі 1300 гривень, інших доходів не має, матеріальне становище її є тяжким. Як зазначила у своєму позові позивачка, її дочка [PERSON], [INFO] матеріальну допомогу своїй матері добровільно не надає, проживає разом з нею та ніде не працює. Відповідно до ч.1 статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ч.1 ст.205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки [PERSON], матеріальне становище відповідачки [PERSON], та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

У липні 2016 року позивачка [PERSON]М звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. У позовній заяві вказує, що 27.11.2014 року у відділі РАЦС Кобеляцького РУЮ Полтавської області зареєструвала шлюб з відповідачем . Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Тому вона прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] заперечувала проти позову, посилаючись на те, що сторони шлюб не розірвали і проживають однією сім»єю. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.11.2014 року у відділі РАЦС Кобеляцького РУЮ Полтавської області, актовий запис № 285 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Спільне проживання сторони припинили. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальну допомогу. Доводи третьої особи [PERSON] щодо пред»явлення позивачкою позову з метою зменшення розміру аліментів, які стягуються на її користь, не підтверджені належними доказами і не можуть бути прийняті судом. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, суд вважає стягувати з відповідача аліменти на корись позивачки на утримання дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи від дня звернення з даним позовом до суду і до закінчення навчання останнього у Відокремленому підрозділі Національного університету біоресурсів і природокористування України «Немішаївський агротехнічний коледж», а саме до 30 червня 2017 року. В судове засідання позивачка не з»явилась, просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який, як вбачається з копії довідки № 543 від 04 липня 2016 року, навчається на 3-му курсі, групи МО-32 денного відділення «Електрифікація і автоматизація сільського господарства» ВП НУ БіП «Немішаївський агротехнічний коледж» першого рівня акредитації, з терміном навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року /а.с.10-11/. Відповідно до ч.1,2 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач в судове засідання не з»явився, жодних заперечень щодо позову суду не надав, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 липня 2016 року на період його навчання у Відокремленому підрозділі Національного університету біоресурсів і природокористування України «Немішаївський агротехнічний коледж» до 30 червня 2017 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 10.07.2010 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Іллічівському районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області, актовий запис № 151. Просила розірвати шлюб, у звязку з відсутністю взаєморозуміння та постійними сварками. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини зазначивши, що вона з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2013 року. [INFO] від шлюбу в них народилася дочка - [PERSON]. Зазначила, з відповідачем з травня 2016 року разом не мешкають, дитина мешкає з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач матеріально не допомагає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, де підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Просила справу розглянути за її відсутності Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог та можливість розгляду справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого Іллічівським відділом державної реєстрації від 22.12.2015 року (а.с. 5). Згідно довідки про склад сімї №430 від 08.06.2016 року виданої КСН «Каменськ» [PERSON] разом з нею мешкають за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вимоги законодавства, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у вигляді стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 01.07.2016 року. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 551,20 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому зазначила, що вони перебувають з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 07 березня 1992 року, від якого 11.01.2000 року народилась донька [PERSON] та 25.09.2004 року донька [PERSON]. З жовтня 2015 року вона з відповідачем однією сімєю не проживають. Відповідач ухиляється від своїх обовязків по утриманню дітей. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньок в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка до судового засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 22.08.2008р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя та обов'язки, вважає, що подальше перебування у шлюбі та збереження його неможливе. В судове засідання не з»явилась, просила розглядати в її відсутність, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, проти позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.08.2008р., який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2019. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Частиною 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved