Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Друга київська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] , що раніше належала померлій [INFO] року [PERSON] В обґрунтування позову вказувала, що вона є донькою померлої [INFO] [PERSON] та єдиною спадкоємицею за законом першої черги. [PERSON] 20.12.2012 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] при цьому, за життя не здійснила державної реєстрації свого права власності на зазначену квартиру. 25.02.2016 року постановою державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Абісової Т.Ф. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності спадкодавця на вказане майно. На даний час здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру немає можливості, оскільки [PERSON] померла, що й стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Представники Київської міської ради, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Другої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явились, подали до суду письмові пояснення у яких просили розглядати справу за їх відсутності та прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. З огляду на зазначене, суд вважає можливим проведення судового засідання та винесення рішення за відсутності представників сторін, які повідомлені про час та місце розгляду справи, письмово виказали свою позицію щодо позову та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши письмові пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. [PERSON] 20.12.2012 року отримала у спадщину після смерті свого сина [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Сімнадцятої київської державної нотаріальної контори Мусієнко К.П. Згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , що виключає можливість реєстрації право власності за нею на квартиру [ADDRESS] . У відповідності до п.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті. За ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. З матеріалів спадкової справи №373/2015 до майна померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що державний нотаріус не заперечує право власності спадкодавця на квартиру [ADDRESS] , однак позбавлений можливості вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутності належної реєстрації права власності. З огляду на зазначене та наявні документи, на думку суду, відсутність реєстрації спадкового майна не спростовує права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . За ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів спадкової справи також вбачається, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом яка вчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини є [PERSON] . У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка вчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved