Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 30000,00 грн. моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок трудового каліцтва. На обгрунтування позову послався на те, що 02.10.1969 року прийнятий на шахту поверхневим учнем електрослюсаря. 01.07.1970 року переведений поверхневим електрослюсарем по ремонту акумуляторних батарей. 01.11.1971 року звільнений у зв'язку з призовом в ряди Радянської армії. 15.02.1974 року зачислений учнем підземного електрослюсаря на дільницю ВШТ. 01.07.1974 року переведений підземним електрослюсарем III розряду. 16.11.1975 року переведений підземним електрослюсарем III розряду. 01.07.1983 року переведений гірничим диспетчером. 27.06.1984 року переведений начальником зміни. 02.01.1985 року переведений заступником начальника дільниці № 4. 01.06.1987 року переведений підземним гірничим майстром. 22.10.1990 року переведений заступником начальника дільниці №4. 08.08.1994 року переведений начальником зміни. 19.12.1994 року переведений в.о. начальника директора по виробництву. 16.08.1995 року переведений заступником начальника дільниці №4. 10.06.1999 року звільнений по п.2 ст.40 КЗпП України в зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі по стану здоров'я. 22.08.2000 року прийнятий на конкурсній основі на посаду державного гірничо-технічного інспектора на вугільних шахтах з підземними роботами у Червоноградську державну інспекцію охорони праці у вугільній промисловості. 05.03.2002 року переведений на посаду державного головного гірничого інспектора на вугільних шахтах з підземними роботами цієї інспекції. 13.01.2003 року у зв'язку з ліквідацією Державного департаменту з нагляду за охороною праці територіального управління, на його базі утворено територіальне управління Державного комітету України з нагляду за охороною праці по Львівській області. 15.01.2003 року переведений на посаду головного державного гірничотехнічного інспектора на вугільних шахтах з підземними роботами Червоноградської державної гірничотехнічної інспекції з нагляду у вугільній промисловості. 08.02.2006 року звільнений з роботи у зв'язку з ліквідацією Державного комітету України з нагляду за охороною праці. 09.02.2006 року прийнятий за переведенням на посаду головного державного гірничого інспектора по вугільних шахтах з підземними роботами Червоноградської державної гірничої інспекції з нагляду у вугільній промисловості. 15.01.2007 року Державний департамент промислової безпеки охорони праці та гірничого нагляду перетворено у Державний комітет України з промислової безпеки охорони праці та гірничого нагляду. 15.01.2007 року звільнений за переводом до територіального управління Держгірпромнагляд по Львівській області. 16.01.2007 року прийнятий за переведенням на посаду головного державного гірничотехнічного інспектора на вугільних шахтах з підземними роботами. 13.01.2009 року звільнений за власним бажанням по ст.38 КЗпП України. У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці в нього значно погіршився стан здоров'я, внаслідок чого останній неодноразово був змушений звертатися за медичною допомогою. Відповідно до довідки МСЕК № 82 від 07.05.2013 року [PERSON], [INFO], був вперше оглянутий обласною МСЕК № 2: акт № 122/4 від 01.02.1999 року. Встановлено: продовжено лікарняний листок; огляд травматичною МСЕК акт № 10794 від 03.06.1999 року. Встановлено III група трудове каліцтво 60%; огляд Обласною МСЕК № 1 акт № 842 від 27.05.1999 року. Встановлено II група трудового каліцтва 60%; огляд травматологічною МСЕК акт № 105/10 від 25.05.2000 року. Встановлено III група трудове каліцтво 60%; акт № 1053/6 від 23.05.2001 року. Встановлено III група трудове каліцтво 60%; акт №1834/9 від 16.05.2002 року. Встановлено III група трудове каліцтво 60%; акт № 1114/5 від 11.05.2004 року. Встановлено III група трудове каліцтво 60%; акт № 488 від 11.05.2006 року. Встановлено III група трудове каліцтво 60% на безтерміново. Внаслідок отримання трудового каліцтва, позивачу завдано значної моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, достроковій втраті працездатності, що призвело до погіршення матеріального становища, втрати соціальних зв'язків, неспроможності вести домашнє господарство. Все це змушує позивача докладати додаткових зусиль для організації повноцінного способу життя. 02.09.2014 року представник відповідача подав до суду заперечення на позовну заяву, у якому зазначив, що на момент виникнення спірних правовідносин діяли Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 23.06.1993 року № 472, введеними в дію з 01.07.1993 року. На час встановлення вперше позивачеві стійкої втрати працездатності існував граничний розмір відшкодування моральної шкоди, який становив 2550 грн. Позивачем не долучено жодного медичного висновку про наявність факту спричинення йому моральної шкоди у зв'язку з трудовим каліцтвом. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві. Також пояснив, що кожного року повинен лікуватися, в рік на лікування потрібно близько 30000 грн. Вказує, що отримання трудового каліцтва призвело до погіршення його матеріального становища, втрати соціальних зв'язків, неспроможності вести домашнє господарство. Просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав, вказаних у запереченні на позовну заяву. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників розгляду, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Установлено, що позивач 02.10.1969 року прийнятий на шахту поверхневим учнем електрослюсаря. 01.07.1970 року переведений поверхневим електрослюсарем по ремонту акумуляторних батарей. 01.11.1971 року звільнений у зв'язку з призовом в ряди Радянської армії. 15.02.1974 року зачислений учнем підземного електрослюсаря на дільницю ВШТ. 01.07.1974 року переведений підземним електрослюсарем III розряду. 16.11.1975 року переведений підземним електрослюсарем III розряду. 01.07.1983 року переведений гірничим диспетчером. 27.06.1984 року переведений начальником зміни. 02.01.1985 року переведений заступником начальника дільниці №4. 01.06.1987 року переведений підземним гірничим майстром. 22.10.1990 року переведений заступником начальника дільниці №4. 08.08.1994 року переведений начальником зміни. 19.12.1994 року переведений в.о. начальника директора по виробництву. 16.08.1995 року переведений заступником начальника дільниці № 4. 10.06.1999 року звільнений по п.2 ст.40 КЗпП України в зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі по стану здоров'я. 22.08.2000 року прийнятий на конкурсній основі на посаду державного гірничо-технічного інспектора на вугільних шахтах з підземними роботами у Червоноградську державну інспекцію охорони праці у вугільній промисловості. 05.03.2002 року переведений на посаду державного головного гірничого інспектора на вугільних шахтах з підземними роботами цієї інспекції. 13.01.2003 року у зв'язку з ліквідацією Державного департаменту з нагляду за охороною праці територіального управління, на його базі утворено територіальне управління Державного комітету України з нагляду за охороною праці по Львівській області. 15.01.2003 року переведений на посаду головного державного гірничотехнічного інспектора на вугільних шахтах з підземними роботами Червоноградської державної гірничотехнічної інспекції з нагляду у вугільній промисловості. 08.02.2006 року звільнений з роботи у зв'язку з ліквідацією Державного комітету України з нагляду за охороною праці. 09.02.2006 року прийнятий за переведенням на посаду головного державного гірничого інспектора по вугільних шахтах з підземними роботами Червоноградської державної гірничої інспекції з нагляду у вугільній промисловості. 15.01.2007 року Державний департамент промислової безпеки охорони праці та гірничого нагляду перетворено у Державний комітет України з промислової безпеки охорони праці та гірничого нагляду. 15.01.2007 року звільнений за переводом до територіального управління Держгірпромнагляд по Львівській області. 16.01.2007 року прийнятий за переведенням на посаду головного державного гірничотехнічного інспектора на вугільних шахтах з підземними роботами. 13.01.2009 року звільнений за власним бажанням по ст.38 КЗпП України (згідно копії трудової книжки [PERSON].). Відповідно до акту № 67 про нещасний випадок [PERSON] 01.10.1998 року внаслідок падіння під час пересування по гірничій виробці отримав відкритий перелом правого передпліччя (а.с. 12-13). У зв'язку з роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач був змушений звертатися за медичною допомогою, що підтверджується копіями наявних у справі медичних документів. Відповідно до повідомлення МСЕК № 82 від 07.05.2013 року [PERSON], [INFO], був вперше оглянутий обласною МСЕК № 2: акт № 122/4 від 01.02.1999 року. Встановлено: продовжено лікарняний листок; огляд травматичною МСЕК акт № 10794 від 03.06.1999 року. Встановлено III група трудове каліцтво 60%; огляд Обласною МСЕК № 1 акт № 842 від 27.05.1999 року. Встановлено II група трудового каліцтва 60%;огляд травматологічною МСЕК акт № 105/10 від 25.05.2000 року. Встановлено III група трудове каліцтво 60%; акт № 1053/6 від 23.05.2001 року. Встановлено III група трудове каліцтво 60%; акт №1834/9 від 16.05.2002 року. Встановлено III група трудове каліцтво 60%; акт № 1114/5 від 11.05.2004 року. Встановлено III група трудове каліцтво 60%; акт № 488 від 11.05.2006 року. Встановлено III група трудове каліцтво 60% на безтерміново (а.с. 14). Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві вперше було передбачено Законом України «Про охорону праці», який введено в дію 24.11.1992 року (згідно Постанови Верховної Ради України від 14.10.1992 року № 2695-XII) і який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Такий порядок був передбачений Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 23.06.1993 року № 472, введеними в дію з 01.07.1993 року (далі - Правила). Згідно з абзацом 5 пункту 4 цих Правил за наявності факту моральної шкоди потерпілому відшкодовується така. Факт спричинення позивачеві моральної шкоди, а отже, право на її відшкодування, підтверджується наявними у справі копіями медичних документів, що підтверджують втрату ним професійної працездатності унаслідок трудового каліцтва. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, судом ураховано таке. Відповідно до пункту 38 Правил право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Ураховуючи, що стійку втрату професійної працездатності позивачеві вперше було встановлено 01.02.1999 року, а розмір відшкодування моральної шкоди на цей час, згідно з частиною 2 пункту 11 зазначених Правил, не міг перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який відповідно до Указу Президента України від 25.08.1996 року № 762/96 становив 17,00 грн., беручи до уваги тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, стан його здоров'я, оскільки останній достроково втратив працездатність, що призвело до погіршення його матеріального становища, неспроможний вести домашнє господарство, тяжкість трудового каліцтва, настання у зв'язку з цим негативних змін у його житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача максимальний розмір відшкодування, що становить 2550,00 грн. (17/розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян/ х 150 /неоподатковуваних мінімумів доходів громадян/ = 2550). Щодо вимоги про стягнення 30000,00 грн., то така перевищує встановлений у Правилах її граничний розмір, у зв'язку з чим задоволенню у повному обсязі не підлягає. Таким чином, позов задовольняється частково, в межах, зазначених вище.

Outcome: partial