Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

У липні 2017 року Київський міський центр зайнятості звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, та просить стягнути з останнього на свою користь кошти у розмірі 4 404 грн. 96 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.11.2016 року в Голосіївському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості зареєструвався [PERSON], як такий, що шукає роботу. Останнього було ознайомлено з правилами та обов'язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон 1533-ІІІ). Відповідач на підставі ст.. 43 Закону 5067-VІ з 01.11.2016 р. по 13.03.2017 р. перебував на обліку як безробітний, а на підставі ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону 1533-ІІІ з 08.11.2016 р. по 27.01.2017 р. отримував в РЦЗ виплату допомоги безробіттю, що підтверджується витягом з наказів по особі відповідача від 20.04.2017 р. Відповідно до п. 18 ч.2 ст. 22 Закону 5067- VІ, з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття здійснено розслідування обґрунтованості виплати відповідачу [PERSON] допомоги по безробіттю. За результатами розслідування складено акт № 102 від 30.03.2017 р., яким встановлено, що відповідач перебуває у трудових відносинах з ТОВ «ТЕРМО КВНГ Україна» (ЄДРПОУ 23731798) з 03.01.2017 р., згідно наказу № 26/К від 26.12.2016 р. «Про прийняття». Таким чином, відповідач під час отримання допомоги по безробіттю перебував у трудових відносинах. У зв'язку з вищевикладеним та на підставі наказу РЦЗ від 20.04.2017 р. № 34 була визначена сума коштів, що підлягає поверненню як допомога по безробіттю згідно довідки-розрахунок за період з 03.01.2017 р. по 25.01.2017 р., яка становить 4 404 грн. 96 коп. Відповідачу було направлено лист-повідомлення від 21.04.2017 за №21-1290/2654 щодо необхідності повернення коштів. Відповідач лист отримав 27.04.2017 р., про що свідчить його особистий підпис.На дату подання позовної заяви, відповідач вищевказані кошти в добровільному порядку не повернув. Тому, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явивився, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.46). Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено встановлення статусу безробітного, а саме безробітним може набути:особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Судом встановлено, що 01.11.2016 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного центу зайнятості м. Києва із заявою про надання статусу безробітного та сприянні у працевлаштуванні (а.с. 5). З метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття було здійснено розслідування обґрунтованості виплати відповідачу допомоги по безробіттю. За результатами розслідування складеного акт №34від 20.04.2017 року, яким встановлено, що відповідач перебував в трудових відносинах з ТОВ «ТЕРМО КІНГ Україна» у період з 03.01.2017 р. по 13.02.2017 р. (а.с .9-10). Відповідно до норм ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Верховний Суд України в постанові від 17 лютого 2015 року по справі № 21-20а-15 прийшов до висновку про те, що норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов'язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону N 1533-III є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. ч.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Наказом Голосіївського районного центру зайнятості № 34 від 20.04.2017 року прийнято рішення про повернення відповідачем отримуваних ним щомісячних кошті по безробіттю в загальній сумі 4 404 грн. 96 коп., про що направлено письмове повідомлення, проте нині кошти не повернуті (а.с.17). Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку поясненням, та зібраним по справі доказам суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved