Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

У липні 2020 року позивач [PERSON] звернувся в суд із вказаним позовом в якому просив стягнути Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду у розмірі 246207 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що СВ прокуратури Полтавської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №42014170190000010, внесеного до ЄРДР 28.07.2014 року, з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 365 КК України, за фактом знищення колишнім слідчим прокуратури Кобеляцького району Полтавської області Клімановим О.О. з матеріалів кримінальної справи №04580007 за його обвинуваченням його письмових показів від 13.05.2004 року та від 21.05.2004 року, які давалися в приміщенні Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області. 30.08.2018 року постановою старшого слідчого СВ прокуратури Полтавської області Горячуна О.О. було в черговий раз закрито кримінальне провадження №42014170190000010, внесене до ЄРДР 28.07.2014 року, з правовою кваліфікацією ст. 365 ч. 1 КК України. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 05 липня 2019 року у справі №554/8373/16-к було скасовано постанову слідчого від 30.08.2018 року про закриття кримінального провадження як необґрунтовану, а матеріали справи направлено для продовження досудового розслідування. Тобто, на даний час досудове розслідування даного кримінального провадження триває, майже за п`ять років слідчим не проведено усього обсягу необхідних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, не встановлені особи, причетні до вчинення злочинів, у зв`язку з чим жодній особі до цього часу не повідомлено про підозру, тобто органом досудового розслідування порушуються розумні строки розслідування кримінального провадження. Прокурори, які здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні на недотримання розумних строків також належним чином не реагують. Відсутність на даний час іншого ефективного засобу юридичного захисту від порушення прав, інформації щодо ходу досудового розслідування у сукупності із перерахованими вище обставинами, спричинює йому значну моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та негативних переживаннях внаслідок порушення прав, яке триває вже на протязі 59 місяців, насторозі, тривозі, зниженому настрої, нервозності та дратівливості, що буде підтверджено показами свідків у судовому засіданні. Розмір моральної шкоди визначив з урахуванням ч. 3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та ч. 1 ст. 8 ЦК України. Ухвалою від 29 липня 2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 27 вересня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву представника прокуратури Полтавської області. У відзиві зазначали, що свої вимоги позивач обґрунтовує винесенням слідчим суддею Октябрського районного суду міста Полтави на підставі його скарги ухвали про скасування постанови старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Полтавської області про закриття кримінального провадження за № 42014170190000010 за ч. 1 ст. 365 КК України. Таким чином, позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на здійснення тривалий час, тобто з дати внесення в ЄРДР 28.07.2014 і по даний час досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 42014170190000010 та винесення слідчим суддею за результатами розгляду його скарг низки процесуальних ухвал. Із змісту ухвал суду, що винесені у межах кримінального провадження не вбачається встановлення вчинення саме відповідачем у справі - прокуратурою Полтавською області неправомірності дії (бездіяльності) відносно позивача та наявності його вини. Процедура розгляду скарги та форма прийнятого слідчим суддею рішення не передбачає встановлення у ньому протиправності поведінки та вини органу досудового розслідування. Окрім ухвал слідчого судді, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження душевних страждань, яких він міг зазнати у зв`язку з процесуальними рішеннями органу досудового розслідування, тому правові підстави, передбачені статтями 1173, 1174, 1176 ЦК України, для відшкодування моральної шкоди відсутні. Враховуючи, що [PERSON] заявлено позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди на підставі приписів Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативну-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», який не регулює зазначені спірні правовідносини, а при цьому суд не може вийти і застосувати інші норми матеріального права, позовна заява [PERSON] є необґрунтованою та безпідставною. Ухвалою від 12 грудня 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні [PERSON] та його представник - адвокат Божко Т.Б. позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Представник прокуратури Полтавської області - Цибульська М.Л. позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві. Представник Державної казначейської служби України, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомляв. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 29 липня 2014 року до ЄРДР за № 42014170190000010 з правовою кваліфікацією ч.1 ст.365 КК України на підставі ухвали Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 липня 2014 року внесені відомості за завою [PERSON] від 14.04.2014 року за фактом знищення його письмових показів від 13 травня 2004 року та від 21 травня 2004 року, які давалися ним під час досудового розслідування кримінальної справи №04580007 колишнім слідчим прокуратури Кобеляцького району Клімановим О.О., що вбачається із копії витягу з ЄРДР ( а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи, що ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 18 березня 2016 року скасовано постанову старшого слідчого СВ прокуратури Полтавської області Безцінного І.В. від 29 вересня 2014 року закриття кримінального провадження №42014170190000010 ( а.с.67-68). Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 21 березня 2018 року скасовано постанову старшого слідчого СВ прокуратури Полтавської області Безцінного І.В. від 16 грудня 2016 року закриття кримінального провадження №42014170190000010 ( а.с.72). Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 04 червня 2018 року відведено старшого слідчого відділу прокуратури Полтавської області Безцінного І.В. від проведення досудового розслідування кримінального провадження №42014170190000010 ( а.с.73). Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 23 липня 2018 року зобов`язано прокурора відділу прокуратури Полтавської області Мандича С.М. і слідчого в ОВС СВ прокуратури Полтавської області Безцінного І.В. вчинити певну дію - розглянути та прийняти процесуальні рішення за заявами від 19.04.2018р., 24.04.2018р., 10.05.2018р. про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №42014170190000010 у відповідності до вимог ст. 220 КПК України ( а.с.74). Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 23 липня 2018 року зобов`язано слідчого в ОВС СВ прокуратури Полтавської області Безцінного І.В. вчинити певну дію розглянути подане 14.05.2018 року клопотання про проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій у кримінальному провадженні №42014170190000010 і прийняти процесуальне рішення, відповідно до вимог ст. 220 КПК України (а.с. 75). Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 23 липня 2018 року зобов`язано прокурора Полтавської області (слідчого, прокурора) вчинити певну дію розглянути подане 21.05.2018 року клопотання про проведення слідчих (розшукових) і інших процесуальних дій у кримінальному провадженні №42014170190000010 та прийняти процесуальне рішення і відповідності до вимог ст.220 КПК України ( а.с.76). Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 13 серпня 2018 року зобов`язано слідчого в ОВС СВ прокуратури Полтавської області вчинити певну дію розглянути подане 10.05.2018 року клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №42014170190000010 і прийняти процесуальне рішення, відповідно до вимог ст. 220 КПК України ( а.с.77). Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 22 серпня 2018 року зобов`язано прокуратуру Полтавської області (слідчого, прокурора) вчинити певну дію розглянути подане 21.05.2018 року клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №42014170190000010 і прийняти процесуальне рішення, відповідно до вимог ст. 220 КПК України ( а.с.78-79). Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 03 вересня 2018 року зобов`язано слідчого в ОВС СВ прокуратури Полтавської області Безцінного І.В. та прокурора прокуратури Полтавської області вчинити певну дію розглянуті подані 23.04.2018 року та 07.05.2018 року клопотання про проведення слідчих (розшукових) і інших процесуальних дій у кримінальному провадженні за №42014170190000010, і прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог ст.220 КПК України (а.с. 80-81). Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 01 жовтня 2018 року зобов`язано прокуратуру Полтавської області розглянути подану 19.04.2018 року [PERSON] заяву про визнання потерпілим у кримінальному провадженні за №42014170190000010 і прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог ст.220 КПК України (а.с.82). Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 05 липня 2019 року скасовано постанову старшого слідчого СВ прокуратури Полтавської області Горячун О.О. від 30.08.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №42014170190000010 від 28.07.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України ( а.с.6). Проаналізувавши зміст зазначених судових рішень, суд приходить до висновку про доведеність незаконних дій та бездіяльності прокуратури Полтавської області, які виявилися у винесенні незаконних процесуальних рішень про закриття кримінального провадження, не вчиненні процесуальних дій у межах розслідування кримінального провадження, тощо. Наслідком таких дій та бездіяльності стало невиправдано тривале розслідування кримінального провадження, ініційованого за заявою позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові ВС від 22 травня 2019 року по справі № 686/20012/18 з подібними фактами і спірними правовідносинами суд касаційної інстанції зробив такі висновки. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав неправомірних дій посадової особи. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Сліз зазначити, що ефективне розслідування у розумні строки кримінального провадження №42014170190000010має особливе значення для позивача, а тривале розслідування, неодноразові необґрунтовані рішення про закриття кримінального провадження, відмови слідчих визнати позивача потерпілим та відмови провести ряд інших слідчих дій для встановлення істини у справі, поза розумним сумнівом негативно впливають на моральний стан позивача, завдаючи йому моральної шкоди. З огляду на встановлене слід визнати обґрунтованими доводи позивача про завдання йому моральної шкоди незаконними діями та бездіяльністю прокуратури Полтавської області. Визначаючи розмір моральної шкоди, позивач послався на норми ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», проте норми цього Закону не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Так, застосовуючи положення ст.ст. 23, 1174 ЦК України, враховуючи тривалість і характер порушень прав позивача, а також те, що допущені порушення органів досудового розслідування регулярно виправлялися судовими рішеннями, суд визнає, що критеріям розумності і справедливості буде відповідати сума у відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 грн. Крім того, судом враховано позицію Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №641/8857/17, де зазначено, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша ст. 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 170 ЦК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина другаст. 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (ч. 4 ст. 58 ЦПК України). Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161 гс 18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (постанова № 14-316 цс 19) (пункт 33), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Отже, суд приходить до висновку, що моральна шкода підлягає стягненню саме за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейського служби України. На підставі викладеного та

Outcome: partial