Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

У липні 2018\~року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про визнання припиненим договору застави (іпотеки), посилаючись на те, що 05.03.1998року між ним та Херсонським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів був укладений договір про заставу нерухомого майна (іпотеку), яким передано у заставу терміном на два роки 60 днів житловий будинок, загальною площею 101,1 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 1031кв.м. за адресою: м. Херсон, с. Зеленівка, вул.\~Студентська, 70, що належить йому на праві власності на підставі нотаріального посвідченого договору купівлі продажу від 22.02.1996 року. Згідно договору застави, він як майновий поручитель прийняв на себе майнові зобовязання забезпечення своєчасного виконання зобовязання ТОВ ТПК «Європром» по договору про надання позики на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів від\~04.03.1998 року укладеного між заставодержателем та боржником за умовами, якого заставодержатель надав позику в сумі 20\~000,00 грн. терміном на два роки для створення робочих місць з працевлаштування інвалідів. Після закінчення терміну дії договору позики 04.03.2000 року та терміну дії договору застави 05.05.2000року і до теперішнього часу заставодержатель відповідно до вимог ст.20 Закону України «Про заставу» не звернув стягнення на заставлене майно. Чинним рішенням господарського суду Херсонської області від 17.05.2007року стягнуто з ТОВ «Торгово промислова компанія «Європром» борг в сумі 40\~000,00грн. та 5432.99грн. інфляційних збитків. У звязку з тим, що заставодержатель на звернув стягнення на заставлене майно, а відповідно до п.1.4 договору застави обрав спосіб відшкодування збитків, спричинених неналежним виконанням зобовязання за договором позики, шляхом стягнення з ТОВ ТПК «Європром» заборгованості, тому відповідно до п. 1.4 договору застави, вимог ст.ст.257, 593, 598, 631ЦК України, статті 28 Закону України «Про заставу» застава припинилась. З огляду на викладене, позивач просив: визнати договір застави нерухомого майна (іпотеки) від 05.03.1998року зареєстрованого в реєстрі за №580 припиненим; зобовязати державного реєстратора, внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна зареєструвати запис про припинення обтяження на підставі рішення суду на обєкт обтяження: будинок, склад, статус, жиле, адреса: вул.\~Студентська, буд. 70 с. Зеленовка, м. Херсон, Херсонської область власник [PERSON], РНОКПП:239440129, зареєстрована заборона на нерухоме майно 10.05.2006року реєстратором: Перша Херсонська державна нотаріальна контора,73008, Херсонська область, м. Херсон, вул. Миру, 37, підстава обтяження: договір застави, реєстраційний номер 580, від 06.03.1998року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], реєстраційний номер обтяження 3189132, додаткові дані дата виникнення 09.03.1998року, архівна номер 55815HERSON1 № реєстру; 2496-1, внутрішній № 67011А292EF542Е3358. Ухвалою суду від 11.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про виклик надходило. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до\~ч.1ст.509,\~ст.526 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 04 березня 1998\~року між Херсонським обласним відділення Фонду України соціального захисту інвалідів, в особі керуючого [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідальністю торгово-промислова компанія «Європром», в особі директора [PERSON], виходячи із завдань соціального захисту інвалідів та з метою створення робочих місць для працевлаштування, укладено договір позики за умовами, якого позикодаваць надає, а позичальник [PERSON] з обмеженою відповідальність торгово-промислова компанія «Європром» приймає позику в сумі 20\~000,00грн. терміном на два роки з моменту перерахування всієї суми на р/р позичальника за умови використання її на створення 5 робочих місць для працевлаштування інвалідів шляхом створення нового або розширення діючого виробництва. В забезпечення виконання договору позики між позикодавцем Херсонським обласним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів та заставодавцем - [PERSON], який є майновим поручителем [PERSON] з обмеженою відповідальність торгово-промислова компанія «Європром» 05.03.1998\~року укладено договір про заставу нерухомого майна(іпотеку), за умовами якого заставодавець передає належний йому на підставі договору купівлі продажу від 22.07.1996року під заставу заставодержателя житловий будинок, літ.\~А, житловою площею 110.1кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 1031кв.м., за адресою: вул. Студентська, 70, с. Зеленівка, м. Херсон. Відповідно до пункту 3.3.6 договору застави заставодержатель має право одержати задоволення з майна або його вартості на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами, якщо в момент настання терміну виконання цього договору зобовязання заставодавця по договору позики виконанні не будуть. Згідно до п.6.3 договору одностороння відмова заставодавця від цього договору не дозволяється. Пунктом 7.2 договору застави передбачено, що в разі часткового виконання зобовязання заставодавцем за договором позики, застава зберігається у початковому вигляді.. Згідно до наказу №10/180 про примусове виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 17.05.2007 року стягнуто з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Європром» на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів борг в сумі 40\~000,00 грн. та 5432,00 грн. інфляційних витрат. 25.11.2011 року постановою державного виконавця відділу виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні відкрито виконавче провадження про примусове виконання судового наказу №10/180, виданого 19.02.2008року Господарським судом Херсонської області про стягнення з ТОВ ТПК «Європром» на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів борг в сумі 40\~000,00грн. та 5432,00 грн. інфляційних витрат. Постановою державного виконавця ВДС Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні від 30.06.2011 року судовий наказ №10/180 від 19.02.2008 року повернуто стягувачеві у звязку з неможливість зясування місцезнаходження боржника ТОВ «Торгово промислова компанія «Європром». Згідно листа директора Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 13.12.2018 року № 03-02-02/105 Херсонським обласним відділення виконавчий лист повторно до виконання не предявлявся, вимоги до майнового поручителя не заявлялись. Отже, матеріалами справи підтверджено, що на час звернення позивача з позовом про припинення договору застави(іпотеки) боргові зобовязання ТОВ ТПК «Європром» за договором позики не виконанні. Суд вважає доводи позивача про те, що застава припинилася, оскільки заставодержатель не звернув стягнення на заставлене майно, у відповідності до п.1.4 договору, а скористався правом стягнення грошових коштів з ТОВ ТПК «Європром», а також відповідно до ст.71 ЦК України 1963 року, ст. 257 ЦК України 2004 року заставодержателем втрачені строки загальної позовної давності, в межах яких він може звернутися до суду, позбавленими правового обґрунтування з огляду на наступне. Пунктом 1.4 договору застави передбачено, що з вартості переданого під заставу майна проводиться відшкодування у повному обсязі збитків, спричинених неналежним виконанням зобовязання за договором позики та цьому договору, якщо заставодержатель не вирішить відшкодувати понесені збитки іншим шляхом, передбаченим чинним законодавством, проте зазначений пункт договору не виключає права заставодержателя відшкодувати збитки за рахунок переданого у заставу майна, у разі неможливості їх відшкодування іншим шляхом. Пунктом 7.2 договору застави передбачено, що в разі часткового виконання зобовязання заставодавцем за договором позики, застава зберігається у початковому вигляді Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної в постанові від 15 травня 2017року (справа 6- 786цс 17) сплив позовної давності, як підстава для припинення зобовязання норми глави 50 «Припинення зобовязання» ЦК України не передбачають. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами\~ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються\~ст. 267 ЦК України. Згідно до приписів ст. 267 ЦК України \~особа, яка виконала зобовязання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Отже, позовна давність повязується із судовим захистом субєктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне субєктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобовязаної особи. У зобов'язальних відносинах(ст.509ЦК України) субєктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обовязку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обовязку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обовязку. Однак за змістом ст. 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє субєктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобовязання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності( ч.3 ст.267 ЦК України). Окрім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобовязання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (ч.1 ст.267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобовязання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного. Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для зобовязання не визнає. Виконання боржником зобовязання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобовязання в односторонньому порядку (ч.2 ст.598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобовязання не припиняється. Відповідно до приписів ст. 575 ЦК України та ст.1 Закону України «Про іпотеку» (ст. 1 Закону України «Про заставу») іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користування іпотекодаця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека(застава) виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч.1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», ч.3 ст.1 Закону України «Про заставу») вона має похідний характер від основного зобовязання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки(застави) окремо визначені в ст. 17 Закону України «Про іпотеку», ст.28 Закону України «Про заставу», конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом. Так, згідно з указаною нормою іпотека (застава) припиняється у разі припинення основного зобовязання (абзац 2 ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» (абзац 1 ч.1 ст.28 Закону України «Про заставу»). Натомість\~Законом України «Про іпотеку» (Законом України «Про заставу») не передбачено такої підстави для припинення іпотеки(застави), як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобовязанням. Отже, якщо інше не передбачене договором. сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки(зокрема, й за наявності рішення суду про відому в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобовязання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки(застави) за абзацом 2 ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», абзацом 1 ч. 1 ст.28 Закону України «Про заставу» За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 256, 266-267, 509, 526, 575, 598 ЦК України, Закону України «Про заставу», Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed