Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

У листопаді 2015 р. позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва із зазначеним позовом. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12.01.2016 зазначену справу направлено за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 50, 51). На підставі розпорядження №544 від 03.10.2016 вказану справу було призначено до повторного автоматичного розподілу відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу (а.с. 68). Позивач просить суд стягнути відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 18180 грн. 50 коп. та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що між сторонами було укладено договір №б/н 23.05.2013 на підставі якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, однак відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надавши клопотання і якому просив слухати справу за відсутності представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 4). Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом поштового повідомлення (а.с. 74, 75, 77, 76) причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами було укладено договір №б/н 23.05.2013 на підставі якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 8-33). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на 31.08.2015 у відповідача утворилася заборгованість по вищевказаному кредитному договорі у розмірі 18180 грн. 50 коп., яка складається із наступного: 4995 грн. 80 коп. заборгованість за кредитом; 9992 грн. 77 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1850 грн. 00 коп. заборгованість за пенею за комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 841 грн. 93 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 7 Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1218 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved