Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до Київської міської ради, за участю третьої особи, в якій просив суд визнати за ним у порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] , що складається з житлової кімнати площею 7,1 кв.м. та житлової кімнати площею 8,5 кв.м., на добудовані житлові кімнати площею 21,1 кв.м., 18,5 кв.м., 7,0 кв.м., 16,7 кв.м., 4,6 кв.м., а також надвірні будівлі - гараж, літню кухню, вбиральню та сарай. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю позивача. Після її смерті відкрилася спадщина і залишився заповіт від 21.10.2010 року, згідно якого усе належне їй майно переходить у спадщину позивачеві. 20.12.2018 року позивач звернувся до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 800/2018. Інших спадкоємців, які б могли претендувати на спадкове майно, немає. За життя [PERSON] належала нерухомість за адресою: [ADDRESS] , а саме 13/25 частки домоволодіння на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 31.07.1987 року, виданого виконкомом Дарницької районної Ради народних депутатів трудящих із урахуванням запису про продаж частини будинку, внесеного 24.02.1990 року на підставі договору купівлі-продажу. Інші частини вказаного домоволодіння належать [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.02.2017 року № 753/2064/16-ц частки [PERSON] (13/25) були визначені у вигляді конкретних приміщень, а саме: житлової кімнати площею 7,1 кв.м. та житлової кімнати площею 8,5 кв.м. В процесі оформлення спадщини, нотаріусом було витребувано від позивача технічний паспорт на все домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Однак вказана вимоги не була виконана, оскільки 05.10.2017 року частині домоволодіння, що належала [PERSON] та [PERSON] було присвоєно нову адресу: [ADDRESS] . Домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складається виключно із приміщень, належних [PERSON] та [PERSON] . Тому виготовити технічний паспорт без доступу до належних [PERSON] приміщень не виявилося можливим. З огляду на це, 21.06.2019 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на підставі пп. 4.18 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Серед фактичних причин відмови є відсутність передбачених законодавством документів, а саме виготовленого на замовлення нотаріуса технічного паспорту на будинок, а також відсутність у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про житлові будівлі за адресою: [ADDRESS] . Крім зазначених житлових кімнат, [PERSON] також належали й інші приміщення, добудовані нею за життя, серед яких приміщення, позначені на плані технічного паспорту від 16.05.2003 року номерами 3-1 площею 21,1 кв.м., 3-1а площею 18,5 кв.м., 3-4 площею 7,0 кв.м., 2-1 площею 16,7 кв.м. та 2-ІІ площею 4,6 кв.м. Також біля вказаного будинку збудовані надвірні будівлі - гараж, літня кухня, вбиральня, сарай. З огляду на відсутність у розпорядженні позивача правовстановлюючих документів на дане майно, включення його до спадкової маси виявилося неможливим. У зв`язку з неможливістю іншим чином оформити своє право на спадщину, позивач і звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 04.10.2019 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.03.2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання позивач не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не подавав, із заявами чи клопотаннями з процесуальних питань до суду не звертався. Представник третьої особи також у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] була матір`ю позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження та свідоцтвом про одруження [PERSON] та зміни прізвища після одруження на [PERSON] (а. с. 203, 204, 205). [PERSON] , на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 31.07.1987 року, належало 17/25 часток домоволодіння по [ADDRESS] (а. с. 98 -99, 206в). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.02.2017 року у справі № 753/2064/16-ц, [PERSON] виділено в натурі 13/25 частин будинку [ADDRESS] у власність такі приміщення: кімната «3-2» площею 7,1 кв.м., кімната «3-3» площею 8,5 кв.м. Припинено [PERSON] право спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] (а. с. 100 - 104). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] вказане рішення суду зареєстроване належним чином не було (а. с. 210в). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 198). За життя [PERSON] склала 21.10.2010 року заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори Вірник І.Є., яким все своє майно заповіла [PERSON] (а. с. 201). 20.12.2018 року позивач звернувся до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлою [PERSON] та було заведено спадкову справу № 800/2018 (а. с. 197). 21.06.2019 року листом за № 2070/02-14, завідувач Шістнадцятої державної нотаріальної контори повідомив [PERSON] про те, що видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом не є можливим у зв`язку з відсутністю у повному обсязі документів, необхідних для видачі вказаного свідоцтва, а саме: технічної документації на спадкове майно. Крім того, у вказаному листі зазначено про те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, адреса будинку [ADDRESS] відповідає ГБК «Енергетик», тому зареєструвати два об`єкта нерухомості за однією адресою неможливо (а. с. 97). Також з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 08.12.1978 року. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обв`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1260-1265 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як встановив суд, єдиним спадкоємцем [PERSON] являється її син [PERSON] . Враховуючи встановлене, суд вважає, що у позивача [PERSON] існують перешкоди для оформлення права на спадщину в нотаріальному порядку, про які йому було повідомлено листом нотаріуса від 21.06.2019, направленого у відповідь на його заяву про прийняття спадщини. Таким чином є правові підстави для визнання за ним права власності на на частину житлового будинку [ADDRESS] , що складається з житлової кімнати площею 7,1 кв.м. та житлової кімнати площею 8,5 кв.м. Щодо позовних вимог про визнання за ним права власності в порядку спадкування на добудовані житлові кімнати площею 21,1 кв.м., 18,5 кв.м., 7,0 кв.м., 16,7 кв.м., 4,6 кв.м., а також надвірні будівлі - гараж, літню кухню, вбиральню та сарай, то суд вважає в цій частині відмовити виходячи з наступного. Згідно з частинами першою, другою ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Отже, самочинно збудоване нерухоме майно, не є об`єктом права власності, а тому на нього судом не може бути визнано право власності в порядку спадкування.

Outcome: partial