Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

У листопаді 2016р. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк»), яке є правонаступником Акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк» (далі - АКБ «Правекс-Банк»), звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 14 січня 2008р. між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №5449-006/08Р, згідно з яким АКБ «Правекс-Банк» надав, а [PERSON] отримав кредит в іноземній валюті в сумі 17677 доларів США 00 центів, зі сплатою 11,99% річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 14 січня 2015р. Відповідно до п.4.4 кредитного договору, позивальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 211,00 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця. Крім того, в забезпечення виконання грошових зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №5449-006/08Р від 14 січня 2008р., між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №5449-006/08Р від 14 січня 2008р., згідно якого остання, на добровільних засадах, взяла на себе зобов'язання відповідати як солідарний боржник по зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору №5449-006/08Р від 14 січня 2008р. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Всупереч умов кредитного договору позичальник несвоєчасно здійснював платежі для погашення процентів по кредиту платежів для погашення основного боргу, чим порушив взяті на себе договірні зобов'язання. З урахуванням вищевикладеного ПАТ КБ «Правекс-Банк» просив суд винести рішення, яким стягнути з відповідачів солідарно суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за кредитним договором №5449-006/08Р від 14 січня 2008р. в розмірі 19325 доларів США 00 центів, яка складається з: заборгованості за кредитом - 14983,00 дол. США; заборгованості за процентами - 4342,00 дол. США, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 7261,72грн. Представник позивача, діючий за довіреністю від 23 вересня 2016р. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов в порядку заочного провадження, у зв'язку з неявкою відповідача в судові засідання (а.с.68-69,70,76-77). Відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.65,66,73,74). У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що 14 січня 2008р. між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №5449-006/08Р, згідно з яким АКБ «Правекс-Банк» надав, а [PERSON] отримав кредит в іноземній валюті в сумі 17677 доларів США 00 центів, зі сплатою 11,99% річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 14 січня 2015р. (а.с.8-19). Відповідно до п.4.4 кредитного договору, позивальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 211 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця. Крім того, в забезпечення виконання грошових зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №5449-006/08Р від 14 січня 2008р., між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №5449-006/08Р від 14 січня 2008р., згідно якого остання, на добровільних засадах, взяла на себе зобов'язання відповідати як солідарний боржник по зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору №5449-006/08Р від 14 січня 2008р. (а.с.20-21). Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» 26 березня 2015 були внесені зміни у Статут АКБ «Правекс-Банк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало: ПАТ КБ «Правекс-Банк». З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, однак відповідач здійснював порушення графіку платежів. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Через невиконання зобов'язань за кредитним договором №5449-006/08Р від 14 січня 2008р. у відповідача станом на 03 червня 2016р. склалася заборгованість перед ПАТ КБ «Правекс-Банк», в сумі 19325 доларів США 00 центів, що за курсом НБУ станом на 03 червня 2016року становить 484114,57 яка складається з: - заборгованості за кредитом - 14983,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03 червня 2016року становить 375342,23грн.; - заборгованості за процентами - 4342,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03 червня 2016року становить 108772,34грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору №5449-006/08Р від 14 січня 2008р.(а.с.25). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 533 ЦК передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пункт 1 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає право банку здійснювати операції з валютними цінностями. Згідно з п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій (далі - Положення), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001р. № 275, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Таким чином, банк як фінансова установа може укладати кредитні договори, предметом яких є іноземна валюта, за наявності в нього банківської ліцензії та відповідного письмового дозволу. З урахуванням наведеного та з огляду на положення статей 526, 533, 627, 1049, 1054 ЦК України в разі, коли за умовами кредитного договору позичальник одержав кредит у вигляді грошових коштів в іноземній валюті, він зобов'язаний повернути кредитодавцю на вимогу останнього цей кредит у вигляді грошових коштів у тій самі сумі і в тій самій валюті, що були ним одержані. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правовими наслідками порушення основного зобов'язання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова /субсидіарна/ відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки. Солідарна відповідальність означає, що у разі невиконання боржником основного зобов'язання, кредитор має право вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково як від боржника, так і від поручителя, або від них обох. Частиною 1 ст.554 ЦК України визначено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до частин 1,2,4 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку в повному обсязі однім із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Встановлено, що умовами договору поруки №5449-006/08Р від 14 січня 2008р. передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й позичальник. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Тому, позивач має право вимагати виконання зобов'язання як від боржника, так і від поручителя. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії згідно із законом та умовами договорів кредиту та поруки для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачами не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутніми у судових засіданнях відповідачі також розпорядилися на свій розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено при зверненні до суду судовій збір в розмірі 7261,72 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках.

Outcome: approved