Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

У квітні 2018 року позивач - ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» звернувся до суду з даним позовом до відповідачів - [PERSON] та [PERSON] , в обґрунтування якого зазначив, що 08 жовтня 2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», був укладений Кредитний договір № ML-400/399/2007 з подальшими змінами та доповненнями. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача за Кредитним договором 08 жовтня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № PML-400/399/2007, з подальшими змінами та доповненнями, для забезпечення повного і своєчасного виконання відповідачем боргових зобов`язань за Кредитним договором, за яким остання передала в іпотеку належне їй на праві приватної власності нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 08 жовтня 2007 року між [PERSON] та банком було укладено договір поруки № SR-400/399/2007 з подальшими змінами та доповненнями, за яким він зобов`язується відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання [PERSON] боргових зобов`язань за Кредитним договором в повному обсязі. Свої зобов`язання за Кредитним договором Банк виконав належним чином, що підтверджується кредитною заявкою від 08.10.2007 року, наданою та підписаною [PERSON] , відповідно до якої Кредитні кошти в сумі 33 292,00 доларів США були направлені на її поточний рахунок № [NUMBER] , відкритий у Банку. В порушення умов Кредитного договору, відповідач [PERSON] неодноразово допускала порушення термінів повернення кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом. Згодом вона взагалі припинила виконувати свої обов`язки за Кредитним договором в частині сплати тіла кредиту та відсотків. 18 березня 2011 року між Банком та позивачем по даній справі - Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю та договір відступлення права вимоги. Згідно з вищевказаними договорами Банк відступив, а Позивач прийняв права вимоги за вищевказаними Кредитним договором, Договором іпотеки та Договором поруки. Свої зобов`язання відповідачі за вказаним договором належним чином не виконували, у зв`язку з чим, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.11.2013 року позов ТОВ «ОТП Факторинг України» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки був задоволений у повному обсязі. На підставі вищевказаного рішення було видано виконавчі листи та направлено на примусове виконання у відношенні відповідача [PERSON] - до Ленінського ВДВС ММУЮ, а у відношенні відповідача [PERSON] - до Корабельного ВДВС ММУЮ. Позивач зазначає, що 30 листопада 2015 року між сторонами було укладено мирову угоду з метою визначення порядку виконання виконавчого листа по справі № 2/489/1884, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва на виконання рішення суду від 21.11.2013 р. 08 липня 2016 року ухвалою Ленінського районного суду Миколаївської області по справі № 6/489/131/16 було визнано мирову угоду, укладену 30 листопада 2015 року між [PERSON] , [PERSON] та TOB «ОТП Факторинг Україна» з метою визначення порядку виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі №2/489/1884/13. В порушення умов п. 4.1, 4.2 Мирової угоди відповідачами Мирова угода не виконується. В зв`язку з тим, що Відповідачем не було дотримано зазначених вище умов Мирової угоди та на підставі п. 5.2, п.5.3 Мирової угоди здійснено вимогу дострокового виконання умов Мирової угоди. Позивач направив 07.11.2017 року [PERSON] та [PERSON] вимогу від 06.11.2017 про погашення заборгованості за Кредитним договором та виконання умов Мирової угоди, але станом на дату подання цього позову вона відповідачами не виконана і загальна заборгованість становить - 215 805,18 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 189 805,18 грн. і пені у розмірі - 26 000 грн. На підставі вищевикладеного, у зв`язку з невиконанням відповідачами умов мирової угоди, позивач просить суд спонукати [PERSON] та [PERSON] до виконання мирової угоди від 30.11.2015р., визнаної ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.07.2016 року, шляхом солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості у розмірі 215 805,18 грн., а також просить стягнути з відповідачів сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 3 237,08 грн., з кожного у рівних частках. 11.04.2018 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та призначено її розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачам, що вони мають право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також мають право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Відповідачам була направлена ухвала про відкриття провадження, і у встановлений в ухвалі строк, відповідач [PERSON] надала свій відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити позивачу у задоволенні позову за необґрунтованістю заявлених вимог. Відзив відповідача долучений до матеріалів даної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Причина його неявки суду невідома. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Тобто, доказами можуть бути будь-які фактичні дані, зокрема, ухвала суду про затвердження мирової угоди як письмовий доказ, на підставі якого позивач заявляє свої позовні вимоги, а суд в свою чергу повинен встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідачів заборгованості, не виконання за цим договором грошового зобов`язання та настання цивільно-правової відповідальності, виходячи саме з її умов як письмового доказу. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема щодо укладення між сторонами мирової угоди, яка затвердження процесуальним документом, відповідно до діючого законодавства - подавши суду відповідну ухвалу суду щодо затвердження мирової угоди, оскільки обов`язок подання доказів покладається саме на сторони, і зокрема, на позивача, що заявляє відповідні вимоги. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Із матеріалів цивільної справи вбачається, що до позовної заяви позивачем не додана ухвала Ленінського районного суду Миколаївської області по справі № 6/489/131/16 про укладення мирової угоди, укладеної 30 листопада 2015 року між [PERSON] , [PERSON] та TOB «ОТП Факторинг Україна» з метою визначення порядку виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі №2/489/1884/13, на якій позивач посилається, як на правову підставу для даного позову. Суд також звертає увагу на те, що у Додатках до позовної заяви, пункт 4, позивачем вказано, що до позову додається копія ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва щодо затвердження мирової угоди від 08.07.2016 року, однак дана ухвала до позову не додана і у матеріалах справи відсутня. З метою справедливого, неупередженого та об`єктивного розгляду справи суд неодноразово викликав у судове засідання представника позивача, однак останній жодного разу у призначені по справі засідання не з`являвся, та обмежувався неодноразовими заявами про розгляд справи за його відсутність. Суд також вважає необхідним зазначити, що відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 13 ЦПК України збирання доказів не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. ст. 43-44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до частин 5 - 7 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За такого суду розглядає справу за наявними у ній доказами, та вважає необхідним відмовити ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» у задоволенні позову у повному обсязі через необґрунтованість та недоведеність. Судом при винесенні рішення суду враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що при розгляді справи принципи змагальності учасників процесу та рівності між собою є основоположними. Засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу дотриманню аналізованих принципів як невід`ємної складової права на справедливий суд, практичне застосування яких відбувається при досліджені доказів та оскарженні невмотивованих рішень суду, коли влучні аргументи сторін судом просто проігноровані. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються через те, що суд відмовив у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed