Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

У квітні 2018 року представник органу опіки та піклування Лугинської РДА Житомирської області, який діє в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO] звернувся до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на обліку у службі у справах дітей Лугинської райдержадміністрації Житомирської області, як така, що проживає у складних життєвих умовах. Відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, підготовку до самостійного життя. Крім того, на підставі розпорядження голови Лугинської РДА Житомирської області від 27.03.2018 № 107 малолітню дитину було відібрано у батька [PERSON] та тимчасово влаштовано до дитячого відділення Лугинської ЦРЛ. Висновок позивача вбачає доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд задоволити їх. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Вислухавши доводи представника позивача та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Житомирській області від 08.08.2017. На підставі розпорядження голови Лугинської РДА Житомирської області від 27.03.2018 № 107, у зв'язку із виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров'я малолітньої [PERSON], останню відібрано у батьків [PERSON] (померлої [INFO]) та [PERSON] і поміщено до Лугинської ЦРЛ з метою проведення її медичного обстеження і лікування з подальшим влаштуванням до Комунального закладу «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей сиріт, дітей, позбавлених піклування батьків» Житомирської обласної ради. Згідно висновку органу опіки та піклування Лугинської РДА Житомирської області від 13.08.2018 № 5-17/921 вбачається, що з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, останній вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO] та стягнути з нього на її утримання аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на користь особи, яка буде законним опікуном дитини або на користь закладу, який буде здійснювати догляд та її утримання. Згідно інформаційного листа Житомирського обласного спеціалізованого будинку дитини №509/02-19 від 13.08.2018, малолітня [PERSON], [INFO] з 05.04.2018 перебуває у вказаному закладі. За час її перебування батько жодного разу не навідував та не цікавився дитиною. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, відповідно п. 6 та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дітей, їх фізичний і моральний розвиток, їх соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. [PERSON] підтвердив про небажання займатися вихованням своєї дитини, а саме: відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів, щодо спростування таких обставин відповідачем не надано і в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї дитини, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. При вирішенні цієї вимоги враховується, що такий крайній захід спрямований на захист інтересів дитини з метою забезпечення її належного виховання, розвитку, медичного та соціального нагляду. Разом з тим, згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно п. 1 ч. 2 ст. 182 СК України, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище платника, що він є особою працездатного віку і може забезпечити належний рівень утримання своєї малолітньої дитини, що не має інших аліментних зобов'язань, а також те, що на його утриманні не перебувають інші особи, оскільки доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Також суд бере до уваги розмір витрат, які необхідно здійснити на дитину відповідного віку для забезпечення її життєдіяльності та духовного розвитку. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти на її утримання. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір.

Outcome: approved