Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

У квітні 2021 року Перша всеукраїнська кредитна спілка звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 02 серпня 2017 року між Першою всеукраїнською кредитною спілкою та [PERSON] був укладений кредитний договір №14, відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 15 000 гривень, строком на 24 місяці з 02 серпня 2017 року до 02 серпня 2019 року, зі сплатою 89 відсотків річних за користування кредитом. Крім того, 02 серпня 2017 року між Першою всеукраїнською кредитною спілкою та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого остання зобов`язалася перед Першою всеукраїнською кредитною спілкою відповідати по зобов`язаннях [PERSON] , які виходять з кредитного договору №14 від 02 серпня 2017 року. Відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 29 березня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 40 548 гривень 97 копійок, з яких: 13 334 гривні 72 копійки - сума неповернутого кредиту; 19 714 гривень 25 копійок - сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом; 7500 гривень - штраф згідно п. 4.6 договору. У зв`язку із невиконанням умов договору, позивачем на адресу відповідачів були направлені листи про необхідність виконання обов`язків по договору, проте, вказані листи були проігноровані, а заборгованість залишилася непогашеною. Зважаючи на викладене та посилаючись на норми права, які містяться у ст.ст. 525, 526, 530, 553, 554, 611, 1054 Цивільного кодексу України, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість у зазначеному вище розмірі та судові витрати. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачі відзив на позовну заяву не надали. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 16 квітня 2021 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. 14 червня 2021 року Гощанським районним судом Рівненської області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у відсутності представника, зазначивши, що позов підтримує повністю та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, судом вживалися заходи щодо завчасного та належного повідомлення останніх про дату, час та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом установлено, що 02 серпня 2017 року між Першою всеукраїнською кредитною спілкою та [PERSON] був укладений кредитний договір №14, відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 15 000 гривень, строком на 24 місяці з 02 серпня 2017 року до 02 серпня 2019 року, зі сплатою 89 відсотків річних за користування кредитом (арк. спр. 7-10). Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 15 000 гривень підтверджується даними фіскального чеку від 02 серпня 2017 року (арк. спр. 11). Відповідно до пункту 4.2. кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 4.6. кредитного договору встановлено, що за несвоєчасне повернення отриманого кредиту, нарахованих процентів позичальник сплачує на користь кредитодавця штраф у розмірі: у разі прострочення 10 днів - 10% від суми одержаного кредиту, у разі прострочення 20 днів - 20% від суми одержаного кредиту, у разі прострочення 30 днів і більше - 50% від суми одержаного кредиту. Також судом установлено, що 02 серпня 2017 року між Першою всеукраїнською кредитною спілкою та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого остання зобов`язалася перед Першою всеукраїнською кредитною спілкою відповідати по зобов`язаннях [PERSON] , які виходять з кредитного договору №14 від 02 серпня 2017 року (арк. спр. 20-21). Згідно п. 1.2. договору поруки №14/П від 02 серпня 2017 року поручитель несе обов`язок виконати за боржника у повному обсязі грошові зобов`язання по кредитному договору, за умови невиконання або неналежного виконання боржником самостійно своїх зобов`язань за кредитним договором. У пункті 4.1. договору поруки визначено, що [PERSON] відповідає перед Першою всеукраїнською кредитною спілкою у тому ж обсязі, що і [PERSON] . І боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У зв`язку з порушеннями [PERSON] своїх зобов`язань за договором, за останнім згідно розрахунку заборгованості позивача (арк. спр. 12-14) станом на 29 березня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 40 548 гривень 97 копійок, з яких: 13 334 гривні 72 копійки - сума неповернутого кредиту; 19 714 гривень 25 копійок - сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом; 7500 гривень - штраф згідно п. 4.6 договору. 27 грудня 2017 року за вих. №246 та №247 (арк. спр. 15, 22) позивачем було направлено відповідачам листи про погашення заборгованості за кредитним договором та про контроль за таким погашенням зі сторони поручителя. 10 січня 2019 року [PERSON] отримав лист- претензію за вих. №07 від 27 вересня 2018 року, що стверджується підписом останнього на вказаному листі (арк. спр. 8). Позивач, вказуючи на ухилення відповідачів від виконання своїх зобов`язань і непогашення заборгованості за договором, що є порушенням його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту та забезпечення виконання такого договором поруки, які регулюються Цивільним кодеком України (далі ЦК України). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено приписами ч. 1 ст. 610 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з аналізу наведених норм закону, умов договорів та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, суд вважає, що позивач має право вимагати повернення позики, сплати відсотків та штрафних санкцій. Крім того, суд зазначає, що поручитель [PERSON] несе солідарну відповідальність із [PERSON] у тому ж обсязі, що і позичальник в зв`язку з невиконанням ним кредитних зобов`язань. За вказних обставин, суд знаходить необхідним провести стягнення заборгованості у визначеному позивачем розмірі, з відповідачів в солідарному порядку, захистивши в такий спосіб порушене право позивача. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 526-530, 553, 554, 599, 610, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача по 1135 гривень судового збору, який був сплачений при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved