Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь суму боргу, що включає в себе розмір позики в сумі 50 000,00 грн. та проценти в сумі 377 340 грн. за користування грошовою позикою, а також судовий збір в сумі 3 775,80 грн. На підтвердження своїх вимог позивач вказувала, що 05.09.2011 року вона під розписку позичила відповідачу [PERSON] кошти в сумі 50 000,00 грн. без визначеного строку їх повернення, що підтверджується відповідною розпискою, копія якої надається. Однак письмове звернення позивача до відповідача з вимогою повернути борг залишено останнім без задоволення, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула. ЇЇ представник за довіреністю надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла та жодних заяв на адресу суду не надсилала. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 05.09.2011 року відповідач [PERSON] взяла у позивача [PERSON] грошову позику в сумі 50 000 грн. без визначеного строку повернення, про що в матеріалах справи мається відповідна розписка. В рахунок забезпечення виконання позичальником свого обов'язку щодо повернення позики сторонами в розписці встановлено, що за користування грошима позичальник повинен сплатити позикодавцю відсоток в розмірі 0,76% за кожен день користування, що складає 380 грн. на день до моменту повернення всієї суми. Станом на період від 05.09.2011 року по 25.06.2014 рік (993 календарні дні) сума процентів за користування грошовою позикою складає 377 340,00 грн. Кошти, як вказувала позивач, були передані відповідачу в момент підписання розписки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 цього ж кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Одностороння відмові від виконання зобов'язання, в силу положень ст. 525 ЦК України, не допускається. Також, судом встановлено, що 25.06.2014 року позивачем на адресу відповідача за № 6/116/1 була надіслана письмова вимога (телеграма) про повернення грошової позики та відсотків, копія якої знаходиться в матеріалах справи, але вимога була залишена відповідачем без задоволення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі та підлягають повному задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved