Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом про встановлення юридичного факту родинних відносин, що [PERSON] , яка померла [INFO] являється троюрідною тіткою [PERSON] , [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом, право власності на 6/10 частини квартири [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що 21.09.2011р. [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все її майно, рухоме та нерухоме вона заповіла: 4/10 частини [PERSON] , 4/10 частини [PERSON] , 1/10 частини [PERSON] та 1/10 частини [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті залишилося спадкове нерухоме майно, що складається з квартири [ADDRESS] . Ѕ частина квартири належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло. Інша Ѕ частина квартири належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. З метою отримання спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] звернулася із заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. [PERSON] своєю заявою відмовилася від отримання спадщини. 07.07.2020р. позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 4/10 частин квартири. У свідоцтві державний нотаріус вказала, що на свідоцтво про право на спадщину на 6/10 часток квартири не видано. 07.07.2020р. державний нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 6/10 частини квартири, у зв`язку з тим, що ця частка охоплена заповітом, а я не є спадкоємцем за законом. Позивач вказує, що вона є троюрідною тіткою, документів, що підтверджують факт перебування у родинних відносинах не збереглися. Останні 17 років вона допомагала померлій у побуті, купувала продукти харчування та допомагала у вирішенні побутових проблем. [PERSON] займалась похованням померлої, повністю сплатила всі рахунки за поховання Фактично останні п`ять років вона проживали однією сім`єю, що дає право успадкувати за законом в порядку п`ятої черги спадкування 6/10 частини квартири. Просить позов задовольнити. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.07.2020року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 23.09.2021 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, повідомлені про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлений про день, час та місце розгляду справи, просила розглядати справу без її участі та ухвалити справедливе, законне та обгрунтоване рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 21.09.2011р. [PERSON] , [INFO] склала заповіт відповідно до якого заповідала все своє майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було і з чого не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідала [PERSON] - племінниці, [INFO] - 4/10 частини, [PERSON] , [INFO] - 4/10 частини; [PERSON] , [INFO] -1/10 частини; [PERSON] , [INFO] - 1/10 частини/а.с.8/. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] /а.с.9/. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно. 03.09.2019р. [PERSON] подала в дванадцяту київську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини/а.с. 53/. [PERSON] подала заяву в якій зазначила, що спадщину у встановленому законом порядку не приймала, на неї не претендує та в суд за продовженням строку прийняття спадщини звертатися не буде/а.с.71/. 16.02.2020р. [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини/а.с.75/. Постановою державного нотаріуса від 16.03.2020р. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON] , померлої [INFO] у зв`язку з тим, що [PERSON] пропустила, передбачений законодавством шестимісячний термін прийняття спадщини/а.с.78/. 07.07.2020р. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 4/10 частки квартири [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 6/10 часток квартири ще не видано/а.с.108/. 07.07.2020р. [PERSON] подала заяву до Дванадцятої Київської нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом/а.с.111/. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської нотаріальної контори Щербини Я.О. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 6/10 часток квартири, які належали [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку з тим, що ця частка не охоплена заповітом та [PERSON] не є спадкоємцем за законом/а.с.112/. На підставі ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч.ч. 1-2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (статті 1261-1264 ЦК України). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що під час вирішення питання, хто є спадкоємцями за законом, необхідно враховувати такі юридичні факти, як: родинні відносини (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Ступінь споріднення визначається кількістю народжень, що пов`язують між собою двох осіб, які перебувають у родинних відносинах. Відповідно до статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування мають родичі четвертого-шостого ступеня споріднення, якщо відсутні спадкоємці перших чотирьох черг (родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення). До родичів четвертого ступеня споріднення належать діти рідних племінників та племінниць спадкодавця (двоюрідні онуки та онучки) і рідні брати та сестри його діда та баби (двоюрідні дід та баба). До родичів п`ятого ступеня споріднення належать діти його двоюрідних онуків і онучок (двоюрідні правнуки та правнучки), діти його двоюрідних братів та сестер (двоюрідні племінниці та племінники), діти його двоюрідних дідів та бабок (двоюрідні дядьки та тітки). Родичі шостого ступеня споріднення - це діти його двоюрідних правнуків та правнучок (двоюрідні праправнуки та праправнучки), діти його двоюрідних племінників та племінниць (троюрідні онуки та онучки), діти його двоюрідних дядьків та тіток (троюрідні брати та сестри). Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у постанові від 11.06.2020 року у справі № 148/2025/17. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів підтвердження наявності родинних зв`язків між позивачем та спадкодавцем четвертого-шостого ступеня споріднення. Спадкодавець у своєму заповіті визнала та вказала одну племінницю [PERSON] . Допитана в судовому засідання [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою позивача та знала спадкодавицю як тітку позивача. Суд не приймає до уваги покази свідка, оскільки судове рішення не може грунтуватися на показах одного свідка. Посилання на те, що позивач є троюрідною тіткою спадкодавця, у зв`язку із чим має право на спадкування, не ґрунтується на законі, оскільки троюрідна тітка не входить до кола спадкоємців за законом. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування факту наявності родинних зв`язків, з якими пов`язано право на спадкування за законом. Крім того, слід зазначити, що за заповітом [PERSON] заповіла: 4/10 частини [PERSON] , 4/10 частини [PERSON] , 1/10 частини [PERSON] та 1/10 частини [PERSON] , тобто за життя спадкодавець розпорядилася своїм майном. Враховуючи недоведеність позивачем права на спадкування, у розумінні ст.1265 ЦК України, юридичні факти, про встановлення яких просить позивач, не породжують щодо неї юридичних наслідків, оскільки правового значення для вирішення питання про визнання права власності у порядку спадкування не мають, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed