Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У листопаді 2015 року представник позивачів [PERSON] звернулася до Миронівського районного суду Київської області із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Коритищенською сільською радою Миронівського району Київської області 22 лютого 1996 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на усе належне їй майно, позивачі являються рідними дітьми померлої та її законними спадкоємцями. За життя спадкодавець була включена до списку громадян-членів сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серія КВ від 27 жовтня 1995 року, який видано КСП ім. Стрільця села Коритище Миронівського району Київської області на підставі рішення Коритищенської сільської ради народних депутатів віл 24 лютого 1995 року №3 ХХІІ скликання та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 14 проте не отримала сертифікату на земельну частку (пай). На базі Колгоспу ім. Стрільця с. Коритище Миронівського району Київської області створене акціонерне товариство сільськогосподарського підприємства «Коритище» згідно Протоколу № 1 загальних зборів від 17 лютого 1996 року, АТСП «Коритище» згідно протоколу № 1 загальних зборів від 24 лютого 2000 року реорганізовано в СТОВ «Коритище», яке є правонаступником усіх попередніх організацій. При зверненні до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Шепітко В.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Київська область Миронівський район на території Коритищенської сільської ради позивачі отримали лист №1181/02-14 від 27 листопада 2015 року, в якому нотаріус повідомив, що немає підстав для видачі свідоцтва, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку, які повинні бути зареєстровані за законодавством на момент виникнення права власності, відповідно до п. 4.15 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5. Посилаючись на норми Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 року №122 та норми Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а також на норми ст. 529, 549 ЦК УРСР (що були чинні на час виникнення права на спадщину) позивачі вважають, що їх право відповідачами порушено, а тому просять суд визнати за кожним із них право на 1/3 земельної частки (паю) в колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Стрільця села Коритище Миронівського району Київської області розміром 4.76 в умовних кадастрових гектарах, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованого на території Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з мотивів і підстав викладених у позовній заяві. Позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представники Миронівської районної державної адміністрації Київської області, Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області, Держземагенства у Миронівському районі Київської області та СТОВ «Коритище» до суду не з'явилися подали через канцелярію суду заяви, у яких просять розгляд справи проводити без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності представників відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (яка була чинна на момент виникнення у позивачів права на спадщину) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належать також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с. 10,12,14/. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є такими, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 228/2015 копії якої містяться у матеріалах справи, а також довідками виконавчого комітету Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області № 183 від 19 листопада 2015 року /а.с. 67/, № 182 від 19 листопада 2015 року /а.с. 70/, № 181 від 19 листопада 2015 року /а.с. 73/. Судом встановлено, що за життя [PERSON] була включена до списку громадян-членів сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серія КВ від 27 жовтня 1995 року, який видано КСП ім. Стрільця села Коритище Миронівського району Київської області на підставі рішення Коритищенської сільської ради народних депутатів віл 24 лютого 1995 року №3 ХХІІ скликання та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 14 проте не отримала сертифікату на земельну частку (пай), що підтверджується копіями акту та додатку до нього наявними в матеріалах справи /а.с. 19-34/. Відповідно до довідки СТОВ «Коритище» № 23 від 11 листопада 2015 року згідно протоколу №1 загальних зборів від 17 лютого 1996 року колгосп ім. Стрільця реорганізовано у Акціонерне товариство сільськогосподарського підприємства «Коритище». Відповідно до протоколу № 1 від 24 лютого 2000 року АТСП «Коритище» реорганізовано у СТОВ «Коритище», яке є правонаступником всіх попередніх організацій /а.с. 38/. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», починаючи із 1995 року в Україні розпочалося розпаювання земель, що перебували у колективній власності. Згідно списку громадян-членів сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серія КВ від 27 жовтня 1995 року, який був виданий КСП ім. Стрільця села Коритище Миронівського району Київської області на підставі рішення Коритищенської сільської ради народних депутатів від 24 лютого 1995 року №3 ХІІ скликання, та зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №14, [PERSON] була включено до даного додатку за №58 /а.с. 25/. На день смерті [PERSON] не одержала сертифікату на право на земельну частку (пай). Згідно листа Відділу Держземагенства у Миронівському районі Київської області №С-48/0-38/6-15 від 21 жовтня 2015 року вказано, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів /а.с. 35/. Після звернення позивачів до Миронівської районної державної адміністрації з приводу вирішення питання про можливість видачі сертифікату на право власності на земельну частку (пай), Миронівська РДА Київської області листом №6/14-4822 від 12 листопада 2015 року фактично відмовила позивачам у задоволенні їх заяви та рекомендувала звернутися до суду. /а.с. 37/ Також листом від 21 жовтня 2015 за №С-48/0-38/6-15 Відділ Держземагенства у Миронівському районі Київської області повідомив позивачів, що згідно Проекту роздержавлення земель колективного сільськогосподарського підприємства ім. Стрільця Миронівського району Київської області з виготовлення державних актів на право колективної власності на землю, площа резервного фонду складає 70.0000 га, вказані земельні ділянки не виділялися в натурі як земельні частки (паї)/а.с. …/. Як вбачається із витягу з технічної документації з паювання земель та розрахунку вартості земельної частки (паю) КСП ім. Стрільця по Коритищенській сільській раді наданого Відділом Держземагенства у Миронівському районі Київської області №32-1021-0.1-2782/2/15 від 11 листопада 2015 року середній розмір земельної частки (паю) на території Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області становить 4,76 в умовних кадастрових гектарах її вартість становить 149691 грн. /а.с. 36/. Будучи особами які мають право на отримання у спадщину земельної частки (паю) позивачі не можуть це зробити у спосіб інакший, як через звернення до суду. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо набуття права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві та регулюються нормами Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 року № 122 та норми Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». А правовідносини, щодо набуття права на спадщину регулюються нормами ЦК УРСР в редакції чинній на момент виникнення таких правовідносин. Згідно із п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до п. 1 вказаного Указу паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно із п. 5 зазначеного Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку. Право особи на земельну частку може бути визнано в судовому порядку, рішення суду за вимогами зазначеного закону є документом, що посвідчує таке право. Згідно із ст. 5 вказаного закону сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку; приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Згідно із п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 року № 122. У разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв). На підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада або райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною міською радою чи райдержадміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2014 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України у тому числі й у випадку коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно із п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкові права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує право. Є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифікат на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту на колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкоємців на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України 1990 року, відповідні норми Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Таким чином, означені норми права та судова практика свідчить про безумовне право особи на земельну частку (пай) пов'язуючи виникнення такого права лише з фактом наявності особи у додатку до акту на право колективної власності на землю. Оскільки на час відкриття спадщини спадкодавець мала це право і воно не припинилося в наслідок її смерті то таке право може бути успадковане позивачами. З огляду на викладене право позивача порушене та підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Outcome: approved