overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У липні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом, яким просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Позов обґрунтований тим, що рішенням суду у відповідачки було відібрано її сина, оскільки вона не забезпечувала дитині належних умов для проживання, повноцінного життя та розвитку, вихованням дитини не займалась, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків, а в подальшому, після відібрання дитини, долею сина не цікавилась. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримала. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], відомості про батька дитини внесені згідно за вказівкою матері (а.с. 3,5). Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2014 року [PERSON] було відібрано у матері без позбавлення батьківських прав (а.с.4). За рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради, [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 3). Відповідно до розпорядження Новоодеської райдержадміністрації від 04 серпня 2014 року № 204-р, [PERSON] влаштований до дитячого будинку сімейного типу. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON], за адресою: [ADDRESS], дане житло знаходиться в непридатному стані, умови проживання незадовільні, квартира потребує капітального ремонту, а сама [PERSON] знаходилась в нетверезому стані (а.с. 7) Таким чином, встановлені обставини, які свідчать про свідоме ухилення відповідачки від своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому, є підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У липні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 01.03.1997 р. одружився з відповідачем, від шлюбу мають дитину [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На підставі чого в сім'ї відбулися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім'ю не має. Подружні відносини між ними припинені з 2012 р. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне немає. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, інтересам відповідача та дитини. На примирення не згоден і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності у заяві зазначила, що шлюб розривають з тієї причини, що вони з позивачем не зійшлись характером та поглядами на життя, у зв'язку з чим між ними виникали суперечки та сварки. Сімейні відносини припинені з 2012 р. Спорів з приводу поділу спільного нажитого майна чи місця проживання доньки, чи витрат на її утримання відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 01.03.1997 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану за реєстровим номером № 142, що підтверджується наявним у матеріалах справи повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Сторони мають дитину [INFO] (а.с. 5). З 2012 р. подружжя спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально, доказів іншого суду не надано. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім,ї суд вважає обох із подружжя. Застосування засобів щодо примирення суд вважає неможливим, оскільки сторони проти цього заперечують. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У липні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку зворотної вимоги збитки в сумі 1\~683,04грн., судовий збір 243,60 грн. Позов обґрунтований тим, що позивач сплатив страхове відшкодування за пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Passat В7» внаслідок ДТП, яка сталася за участю водіїв [PERSON] і [PERSON] з вини останнього, а тому наявні підстави для стягнення зазначеної грошової суми з [PERSON] Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справив у його відсутність, підтримку позовних вимог та погодження на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встанови наступні обставини. 12 червня 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та Порше Лізинг Україна ТОВ було укладено договір добровільного наземного страхування № 28-0199-01558/00050, за яким позивач застрахував майнові інтереси повязані з експлуатацією автомобіля «Volkswagen Passat В7», реєстраційний номер [NUMBER] Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 вересня 2014р. [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. Зазначеною постановою встановлено, що 10 серпня 2014р. о 18.35 год. [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2105», реєстраційний номер 3 0692 НИ, рухаючись по вул. Херсонське шосе у м. Миколаєві, при зміні напрямку руху праворуч, не впевнився в безпеці свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення із рухаючимся в попутному напрямку праворуч автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Дана обставина не підлягає доказуванню у відповідності до статті 61 ЦПК України. Згідно страхового акту № СТОКА-1501, розмір страхового відшкодування, яка підлягає виплаті за пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat В7», реєстраційний номер [NUMBER], визначено в сумі 1683,04 грн. (а.с. 24,25). Статтею 993 ЦПК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, у відповідності до ст. 993 ЦК України, вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.. 88 ЦПК України, суд присуджує позивачеві судові витрати 243,60 грн., оскільки вони підтверджені відповідними документами. За такого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У липні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку зворотної вимоги збитки в сумі 9\~805,78 грн., судовий збір 1\~378,00 грн. Позов обґрунтований тим, що позивач сплатив страхове відшкодування за пошкодження автомобіля «Audi 6» внаслідок ДТП, що сталась з вини відповідача, на загальну суму 59\~508,78 грн., з якої 50\~000 грн. відшкодовано страховою компанією ТВД «СК «КРЕДО», в якій застрахована відповідальність відповідача, а різниця - 9\~805,78 грн. підлягає стягненню з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, в позові просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встанови наступні обставини. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2015р. [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАПз накладенням адміністративного стягнення. Зокрема. Даною постановою встановлено, що 14 серпня 2015р., [PERSON], керуючи транспортним засобом «Богдан 2110», реєстраційний номер [NUMBER], по пр. Миру, 48, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху та при зміні напрямку не простежив його безпеку, внаслідок чого відбулось зіткнення зі стоячим транспортним засобом марки «[PERSON] А-6», реєстраційний номер [NUMBER], водій якого [PERSON] знаходився в транспортному засобі. Дана обставина не підлягає доказуванню у відповідності до статті 61 ЦПК України. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована в «Страховій компанії «Альфа Страхування». 09 вересня 2015р. позивачем складений розрахунок страхового за відшкодування пошкодження автомобіля «Audi 6» на суму 44\~373,09 грн. , яка сплачена за платіжним дорученням від 23 вересня 2016р. 06 жовтня 2010 р. на підставі [PERSON] виконаних, позивачем складений розрахунок страхового відшкодування на суму 15\~432, 69 грн. , зазначена сума також сплачена позивачем в якості страхового відшкодування платіжним дорученням від 09 жовтня 2015р. Згідно полісу АІ 7321604, цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Богдан 2110», реєстраційний номер [NUMBER], застрахована страховою компанією ТДВ «СК «КРЕДО» з лімітом 50\~000 грн. Як передбачено частиною 1 статті 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 993 ЦПК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тому, вимога позивача про сплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в сумі 9\~805,78 грн. підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

У липні 2015 р. позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначала, що 01 липня 2009 р. померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом. Коли звернулася до нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини, їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, так як нею був пропущений встановлений законом строк на прийняття спадщини після смерті матері. Вважала, що строк пропустила з поважної причини, якою було те, що їй Йосипівська сільська рада не видала свідоцтва про смерть, натомість воно було отримане працівником сільської ради, хоча ця людина не була родичем її померлої матері. З названих вище підстав просила суд визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини за законом. У заяві, направленій до суду позивач позов підтримала та просила суд слухати справу у її відсутність (а.с.46). Відповідач та третя особа про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.224 ЦПК. Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що дійсно 01 липня 2009 р. в с. Йосипівка, Овідіопольського району, Одеської області померла [PERSON] (а.с.4), після смерті якої відкрилася спадщина за законом. Позивач своєчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вона не отримала свідоцтво про смерть матері. Вказану причину пропуску строку на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, суд вважає поважною і находить можливим визначити позивачу додатковий строк в один місяць на прийняття спадщини. Вказаний строк суд вважає достатнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У липні 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала заяву про підтримку позову та розгляд справи в її відсутність. Відповідач надав суду заяву про згоду з позовом та про розгляд справи в його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст.180 СК України, є підставою для стягнення аліментів (а.с. 3, 4). Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

У липні 2015 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 16.02.2001 р. уклала шлюб із відповідачем, від шлюбу мають дитину - [PERSON] Спроба створити сімю з відповідачем виявилася невдалою з причин відсутності взаєморозуміння між ними, різниці поглядів на сімейні відносини та ведення сумісного господарства. Вони з відповідачем є різними людьми не лише за характерами, але й за життєвими цілями. Спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету. Між ними втрачене почуття любові. Вона переконана, що примирення та збереження шлюбно-сімейних стосунків між ними неможливе і суперечить їхнім інтересам. Шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені в січні 2011 року. Шлюб носить формальний характер. Спору з приводу поділу майна, що є їхньою спільною сумісною власністю немає. Після розірвання шлюбу малолітня донька буде проживати з нею. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, надала пояснення аналогічні вищевикладеним. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 16.02.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 53, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 125268 (а.с. 4). Сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З січня 2011 р. подружжя спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім,ї суд вважає обох із подружжя. Застосування засобів щодо примирення є не можливим, оскільки позивач проти цього заперечує. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

У липні 2015 р. позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], яким просили визнати дійсним договір купівлі-продажу, відповідно до якого вони купили у [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені і від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтував тим, що усі умови цього договору виконані, продавці квартири [PERSON] і [PERSON] померли, а [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору. В судове засіданні позивачі не зявились, надали заяви про слухання справи у їх відсутність. Відповідач та представник біржі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 17 березня 2001 року, оформленого Товарною біржею «Українська біржа нерухомості» за реєстровим № 393, [PERSON], [PERSON], які діяли від свого імені та [PERSON], що діяв від свого імені і від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON] купили у [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та імені свого неповнолітнього сина [PERSON] квартиру [ADDRESS] у м, Миколаєві. (а.с. 6). Договір нотаріально не посвідчувався, але сторонами фактично виконаний і право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на дану квартиру зареєстровано БТІ 23 березня 2001 р. згідно реєстраційного посвідчення до договору купівлі-продажу /а.с. 7/. Після укладення шлюбу, позивачка [PERSON] змінила прізвище на «Піддубну». (а.с. 69). З копії спадкової справи 89/2012р. вбачається, що [PERSON] померла 21 березня 2010 року. Після смерті [PERSON] спадщину після неї прийняв її син - [PERSON], який діяв на той час, за згодою піклувальника (а.с. 37). [PERSON] помер 05 січня 2007 року, спадкова справа після його смерті не заводилась (а.с. 75). Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір виконано повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони не мають, а тому позов можливо задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

У липні 2015 р. позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, поси-лаючись на те, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Останній не здійснює обовязку щодо утримання дитини. Аліменти за іншими виконавчими листами не виплачує, на його утриманні ніхто не перебуває. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся двічі належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03.11.2011 р., що вбачається з свідоцтва про шлюб (а.с.5). Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Дитина проживає разом з матірю. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

У липні 2015 р. позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 03.11.2011 р. перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дитину, [INFO] За час їхнього проживання спільне життя не склалося внаслідок несумісності характерів. В сім'ї постійно виникають сварки та суперечності. Подружнє життя припинено внаслідок зневажливого ставлення відповідача до сім'ї. Спільне господарство не ведуть, шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивач надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03.11.2011 року Дмитрівською сільською радою Каховського району Херсонської області, про що складено відповідний актовий запис за № 03. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.3). Враховуючи той факт, що позивачка категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомила про те, що подружжя окремо проживають тривалий час, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 243 гривень 60 коп. (а.с.1).

Outcome: approved