Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. На обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 12 червня 2021 року він позичив [PERSON] 180\~500 гривень, які останній зобов`язався повернути до 01 липня 2021 року. Передача грошей була оформлена шляхом власноручного написання відповідачем розписки про отримання вказаної грошової суми. Проте, [PERSON] ухилився від виконання взятого на себе зобов`язання та у зазначений термін грошей не повернув. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, тому позивач просив також стягнути з нього 3% річних, що становить 296,71 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначене на 17 серпня 2021 року. \~ \~ \~ \~У зв`язку з неявкою відповідача, щодо якого були відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час та місце судового засідання, судовий розгляд справи по суті відкладався, останній раз на 08 жовтня 2021 року, вирішено було здійснювати виклик до суду відповідача шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик до суду відповідача. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв про розгляд справи з його участю до суду не надав, в зв`язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 12 червня 2021 року за договором позики [PERSON] отримав від [PERSON] у борг 180\~500 гривень. На підтвердження заявлених вимог позивач надав суду належним чином посвідчену копію розписки, згідно з якою [PERSON] отримав у борг 180\~500 гривень та зобов`язувався повернути борг [PERSON] у повному розмірі до 01 липня 2021 року (а.с. 11). Проте, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань за договором позики (розписки) і в установлений термін до 01 липня 2021 року грошові кошти у розмірі 180\~500 грн позивачу не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою\~статті 625 ЦК України\~нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно з ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики, відповідачем не було повернуто у встановлений строк позивачу позику, а саме грошові кошти у розмірі 180\~500 гривень, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики та 296,71 грн 3% річних від суми боргу, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1, 3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1807,97 грн судового збору. Щодо витрат на правову допомогу, то представником позивача до закінчення судових дебатів зроблено заяву про подання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів понесення таких витрат.

Outcome: approved