Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Сектор надання адміністративних послуг Ізмаїльської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що, зокрема, їй на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право на приватну власність на житло від 13.09.1993 року за №3515 належить квартира [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON] відповідач по справі. За вказаною адресою відповідач не проживає, ніколи не проживав, житлом не користується, не сплачує комунальні платежі, обов`язків по утриманню житла не виконує, особистих речей в квартирі не має. Його реєстрація носить формальний характер, що створює перешкоди в реалізації позивачкою в повному обсязі своїх прав та охоронюваних законом інтересів власника нерухомого майна. У зв`язку з вищевикладеним, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ст.128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Третьою особою надалась заява про розгляд справи без участі представника Сектор надання адміністративних послуг Ізмаїльської міської ради. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на приватну власність на житло від 13.09.1993 року №3515, зокрема, є позивач [PERSON] (а.с.9). Відповідно до запису у технічному паспорті на квартиру та довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області відповідач [PERSON] є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с.10, 16). Згідно із Актом від 23.12.2015 року [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2010 року (а.с.12). Відповідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.11.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.13). Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України , власник володіє , користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, вказане рішення суду є підставою для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved