Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить відібрати у неї малолітню доньку [PERSON], [INFO], та передати дитину йому на виховання. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що в період перебування в шлюбі із [PERSON] у них [INFO] народилась донька [PERSON]. [INFO] дружина померла. З того часу дитина проживає з матір»ю покійної дружини [PERSON] у [ADDRESS]. Зазначає, що він постійно приїжджав до доньки та забезпечував її усім необхідним, а коли знайшов постійне місце роботи запропонував відповідачці віддати йому дитину, на що остання категорично заперечила й звернулась до органу опіки і піклування з приводу позбавлення його батьківських прав. Оскільки він є рідним батьком [PERSON], тому вважає, що відповідачка безпідставно утримує у себе дитину, й просить її відібрати та передати йому на виховання. До початку розгляду судом справи по суті [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON], у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її онуки [PERSON], призначити її опікуном малолітньої та передати дитину їй на виховання. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на доньку [PERSON] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що [PERSON] через 7 дні після народження [PERSON] покинув сім»ю та виїхав проживати в інше місце. З того часу жодних контактів ні з дружиною, а ні з донькою відповідач не підтримував, матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав, участі у її вихованні не приймав. Усі витрати по утримання та вихованню дитини несе вона, а тому вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2016 року вимоги за зустрічним позовом [PERSON] об»єднано в одне провадження із первісним позовом [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просять позов задоволити, зустрічний позов не підтримують, вважають його безпідставним та просять відмовити у його задоволенні. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] просять відмовити в задоволені первісного позову, посилаючись на те, що дитина є маленькою та не знає свого батька, а тому її відібрання буде суперечити інтересам дитини. Крім того, позивач не зможе забезпечити дитину усіма необхідними умови для її виховання. При цьому відповідачка вказала, що не перешкоджає [PERSON] зустрічатись з дитиною та спілкуватись з нею. Зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі й просять їх задоволити. Орган опіки та піклування виконкому Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області подав до суду письмовий висновок, згідно якого [PERSON] створив усі необхідні умови для проживання у нього малолітньої доньки й підстав для позбавлення його батьківських прав немає. Орган опіки та піклування виконкому Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області у своєму висновку не заперечує щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON]. зареєстрували шлюб. В період шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON]. Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 квітня 2015 року [PERSON] зобов»язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на доньку [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 березня 2015 року. Станом на [INFO] заборгованість по аліментах становить 1559 грн. 82 коп. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті матері малолітня [PERSON] проживає у сім»ї своєї баби [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. Батько дитини [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS]. За місцем проживання зарекомендував себе з позитивної сторони. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до положень п.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Згідно із статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров»я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до проз»ясень, даних в пунктах 16 та 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов»язків. Аналіз положень ст.164 СК України дає підстави для висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які своєю винною поведінкою ухиляються від виховання дитини та виконання батьківських обов'язків. Судом встановлено, що за життя [PERSON] не ставила питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Після смерті [PERSON] дитина залишилась проживати у сім»ї баби [PERSON] Як пояснив [PERSON], після смерті дружини він не забрав дитину до себе, оскільки через малолітній вік не хотів її травмувати. Вказав, що відносини із [PERSON] після смерті дружини стали напруженими, однак у березні 2016 року він провідував доньку, привозив подарунки, а у червні 2016 року відвідав дільничного лікаря [PERSON], у якої цікавився здоров»ям дитини. Після того, як він дізнався, що [PERSON] має намір позбавити його батьківських прав, вирішив забрати дитину, однак остання в добровільному порядку доньку не віддає. Зазначені обставини підтвердили допитані судом свідки [PERSON] - дільничний лікар, батьки позивача: [PERSON] та [PERSON] Крім того, ту обставину, що [PERSON] відвідував після смерті дружини доньку підтвердила і свідок [PERSON] - сусідка [PERSON] Решту допитаних судом свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказували, що їм не відомо чи відвідував [PERSON] доньку після смерті дружини. Разом з тим, суд критично оцінює покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які вказували, що [PERSON] не цікавився донькою та не приходив до неї, оскільки зазначені свідки лише періодично бувають у [PERSON], а покази свідка [PERSON] зводяться лише до того, що [PERSON] не чинить перешкод [PERSON] у спілкування з дитиною. Відповідно до положень ч.4 та 5 ст. 19 СК України у справах про позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв»язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у своєму висновку від 02 грудня 2016 року вказує про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON]. У своєму висновку від 21 квітня 2016 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON]. При вирішенні даного спору суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування виконкому Старокостянтинівської міської ради, оскільки він є неконкретним й у ньому не має чіткої відповіді щодо доцільності чи не доцільності позбавлення батька батьківських прав з урахуванням інтересів дитини. Оцінюючи усі досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] вживає заходів щодо спілкування з донькою та щодо її утримання, має намір та бажання в подальшому виконувати свої батьківські обов»язки належним чином, про що свідчить його категоричне заперечення проти позову. Отже, підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відсутні. Відмова у задоволені позову [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] виключає можливість призначення її опікуном дитини та стягнення на її користь аліментів. Судом також встановлено, що на час розгляду справи [PERSON] утримує в себе малолітню [PERSON] і в добровільному порядку не віддає дитину батькові [PERSON] Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 163 цього Кодексу передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26 квітня 2001 року встановлено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Оскільки на час розгляду справи мати малолітньої [PERSON] померла, а правові підстави перебування малолітньої [PERSON] у баби [PERSON] відсутні, тому [PERSON] на правах батька дитини обґрунтовано вимагає її відібрання у відповідачки. З огляду на викладене, малолітню [PERSON], [INFO], слід відібрати у [PERSON] та передати батькові [PERSON] Оскільки позов [PERSON] задоволено у повному обсязі, тому на підставі ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 551 грн. 20 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved