Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту № 644/4-320 від 08.07.2008 року в сумі 20796,76 доларів США, посилаючись на те, що 08.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено договір кредиту № 644/4-320, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 27684,00 доларів США зі сплатою 9,99% річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 07.07.2015 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом. Свої зобовязання відповідач за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим утворилась заборгованість станом на 06.06.2017 року на загальну суму 20796,76 доларів США. Відповідно до заяви представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи те, що від відповідача відзив та заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, то суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень 280-282 ЦПК України на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України». Згідно з п. 9 ч. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 08.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено договір кредиту № 644/4-320, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 27684,00 доларів США зі сплатою 9,99% річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 07.07.2015 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом. У порушення умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 06.06.2017 року відповідач має заборгованість на загальну суму - 20796,76 доларів США, з яких: - сума заборгованості за кредитом - 15957,64 доларів США. - сума заборгованості за відсотками - 4839,12 доларів США. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит не повернув, продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав, в звязку з чим позов підлягає повному задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обовязок сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved