Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток у спільній сумісній власності та його поділ. У позові зазначав, що 28 серпня 2009 року він та відповідач зареєстрували шлюб. Під час шлюбу вони з відповідачем придбали автомобіль Peugeot 307, державний номерний знак [NUMBER], синього кольору, 2006 року випуску, вартість якого на час зверення до суду становить 90000 грн., та який зареєстрований за відповідачем. Зважаючи на те, що вказаний автомобіль є неподільною річчю та ним користується відповідача, просив суд поділити спільне майно подружжя та стягнути на його користь грошову компенсацію в розмірі половини вартості автомобіля замість його частки у праві спільної сумісної власності. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2013 року за письмовим клопотанням представника позивача, яке у судовому засіданні підтримав позивач, змінено відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON]. Під час розгляду справи позивач подав суду заяву про зменшення позовних вимог, уточнивши вартість автомобіля - 71 000 грн. та просив суд стягнути на його користь 35500 грн. Позивач та його представник за довіреністю підтримали позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилась, але суду надала письмову заяву про розгляд справи без її участю, за участю її адвоката [PERSON] Адвокат відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що спірний автомобіль відповідач придбала 12 червня 2013 року в період коли вона з позивачем не проживала разом як одна сім'я за особисті кошти, які вона позичила у своєї матері. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу та, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 28 серпня 2009 року, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2013 року. [PERSON] 08 червня 2012 року уповноважила [PERSON] та [PERSON] експлуатувати та розпоряджатись (продавати) належним їй автомобілем Peugeot 307, синього кольору, 2006 року випуску, що підтверджується довіреністю. Строк дії довіреності до 08 червня 2013 року. 08 червня 2013 року позивач [PERSON], діючи в інтересах [PERSON] на підставі вказаної довіреності, подав до ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Полтави та Полтавського району документи для знаття вказаного автомобіля з обліку та реєстрації права власності на цей автомобіль за відповідачем по справі [PERSON] 08 червня 2013 року оформлено довідку-рахунок на ім'я [PERSON] та за нею 12 червня 2013 року на підставі її заяви зареєстровано право власності на вказаний автомобіль. Отже, спірний автомобіль [PERSON] придбала 12 червня 2013 року під час шлюбу з позивачем по справі [PERSON] Посилання [PERSON] у письмових запереченням на те, що спірний автомобіль придбано нею в період коли вона з відповідачем не підтримувала шлюбних відносин та не проживала разом з ним, а також пояснення адвоката в судовому засіданні з даного приводу, суд не бере до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Так, у рішенні Ленінського районного суду м. Полтави від 02 серпня 2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів зазначено, що позивач в судовому засіданні підтвердила, що вона з [PERSON] не проживала разом в період з 11 грудня 2012 року по 08 березня 2013 року, з 09 березня 2013 року по 16 травня 2013 року, з 05 липня 2013 року по 26 липня 2013 року та з 30 липня 2013 року. Зважаючи на те, що вказаним рішенням суду встановлено, що в період з 17 травня 2013 року по 04 липня 2013 року сторони по справі проживали однією сім'єю, а спірний автомобіль придбано саме в цей період, тому суд приходить до висновку, що даний автомобіль придбаний під час шлюбу, а відтак доводи адвоката відповідача і показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в тій частині, що сторони по справі разом не проживали з січня 2013 року, суд оцінює критично та не бере до уваги. Вирішуючи питання, яка частка автомобіля належать кожному із подружжя, суд приходить до наступних висновків. Згідно розписки від 12 квітня 2013 року [PERSON] дала в борг [PERSON] 50 000 грн. для придбання автомобіля. Дану обставину в судовому засіданні підтвердила [PERSON], яка допитана в якості свідка. Разом з тим, з виписки Банку про рух коштів на рахунку [PERSON] з 01 квітня 2013 року по 24 грудня 2013 року вбачається, що кошти в сумі 37606 грн. 37 коп. на її рахунок надішли 28 жовтня 2013 року (тобто після придбання спірного автомобіля) та нею у 2013 році не знімались. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він у квітні 2013 року позичив своїй сестрі [PERSON] для придбання нею автомобіля 25 000 грн. Зважаючи на те, що вказані кошти позичені відповідачу у квітні 2013 року, тобто за 2 місяці до придбання автомобіля, а відповідач та її адвокат не надали суду докази того, що вказані кошти не були витрачені на інші цілі, та зберігалися відповідачем до дати придбання автомобіля, і ними відповідач розраховувалась з продавцем за спірний автомобіль, з урахуванням того, що від імені продавці виступав [PERSON], а також доказів того, що свідки [PERSON] та [PERSON] у квітні 2013 року мали матеріальну можливість позичити відповідача вказані суми, тому суд приходить до висновку, що відповідач не довела той факт, що на час придбання автомобіля вона мала власні кошти, які витратила на його придбання, та автомобіль є її особистою власністю. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Адвокатом відповідача суду надано видаткову накладну та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 23 жовтня 2013 року про придбання фарби, блоку розжига на суму 1310 грн., заявку на роботи і чек про оплату робіт та матеріалів від 19 жовтня 2013 року, а саме за проведення комп'ютерної діагностики, ремонт заднього фари, заміну масла в моторі, слюсарні роботи та за придбання фільтру масляного, кільця ушівальної трубки, оливи моторної, на загальну суму 962 грн. 70 коп., наряд-замовлення та чек на оплату робіт та товарів від 23 жовтня 2013 року - за промивку 4-х форсунок, с/у топливної рейки, заміну задніх колодок, заміну фари з додатковими роботами та придбання промивки, на загальну суму 652 грн. 50 коп. Сторона відповідача не надала суду доказів, що проведення вказаних ремонтних робіт за особисті кошти відповідача істотно збільшило у вартості автомобіль. Крім того, під час розгляду справи сторони не надали суду докази, на підтвердження обставин, що мають істотне значення, та які згідно ч. 2 ст. 70 СК України є підставою для відступу від засад рівності часток подружжя, тому суд приходить до висновку, що частки позивача та відповідача у праві власності на автомобіль, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, є рівними - [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частині автомобіля. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою. Враховуючи те, що автомобіль є неподільною річчю, право власності на який зареєстровано за відповідачем [PERSON] і саме вона користується ним, та беручи до уваги, що згідно звіту про оцінку вартості колісного транспортного засобу від 13 грудня 2013 року, вартість спірного автомобіля становить 71000 грн., яка не оспорювалась сторонами по справі, і позивач наполягає на присудженні йому грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина вартості автомобіля, а саме 35500 грн. Судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову, згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved