overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання на період навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є дочкою відповідача по справі [PERSON] На теперішній час вона навчається у ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» на економічному факультеті за денною формою навчання зі строком навчання до 01 лютого 2017 року. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання на період навчання не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання на період навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення нею навчання. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до яких просить стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку відповідача, розгляд справи просить провести за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, направив заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на час навчання дочки в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 листопада 1998 року народилась позивачка, батьком якої є відповідач у справі [PERSON],[INFO]. Позивачка мешкає разом з матірю в м.Маріуполі по пр.Нікопольському (Ілліча),50, кв.42 та знаходиться на повному її утриманні. Позивачка навчається у ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» на економічному факультеті за денною формою навчання зі строком навчання до 01 лютого 2017 року. Згідно з ч.1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч.1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд, беручи до уваги матеріальне становище платника аліментів та повнолітньої дитини, їх стан здоровя, склад їх сімей, вважає необхідним задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до закінчення нею навчання, а саме до 01 лютого 2017 року. Приймаючи до уваги, що позивачка була звільнена від сплати судових витрат при поданні позовної заяви, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

у листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Лисівської сільської ради Гадяцького району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи, що у листопаді 2012 року померла її мати [PERSON], після смерті матері залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки. Позивач не оформив спадщину в нотаріальній конторі в шестимісячний термін в звязку з тим, що захворіла та перебувала на лікуванні, тому звернулася до суду. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Сторони також направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Третя особа звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 2 січня 1952 року в с.Лисівка Гадяцького району, її матірю є [PERSON] Згідно Державного акту на право власності на землю [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,07 га. 17 листопада 2012 року в м. Полтава [PERSON] померла. Згідно довідки Лисівської сільської ради Гадяцького району на дату смерті, [PERSON] була зареєстрована одна [INFO]. Згідно повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] після померлої [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Згідно довідки Рашівської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини [PERSON] перебувала на лікуванні з 13 травня 2013 року по 22 травня 2013 року з діагнозом: гостра правобічна пневмонія. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини захворювання [PERSON] Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як строк пропущений з поважних причин і вказана обставина не дає змоги позивачу скористатися правом на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на наступне. 20.03.2005 року помер її мати [PERSON]. Після смерті матері залишилося спадкове майно - право на земельну частку (пай). Вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, однак через пропущений встановлений законодавством шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, нотаріус порекомендував звернутися до суду. Вона вважає, що встановлений законодавством шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин, оскільки тільки у 2016 році нею зясовано про наявність спадкового майна після смерті матері. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надано заяву про розгляд справи у його відсутності, та задоволення позовних вимог. Дослідивши доводи сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 1217 ЦК України позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до ст. 1270 п. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Комінтернівської РДА від 13.03.1997 року №204 належить право на земельну частку (пай) у землі, перебуває у колективній власності КСП «Шомполівське» розміром 10,37 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0253920 від 30.05.1997 року, зареєстрованого за №2565. 20.03.2005 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖД №002043, виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 21.03.2005 року, актовий запис №2783. [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №196341, виданого виконавчим комітетом Шомполівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 17.10.2009 року, актовий запис №23 від 19.12.1958 року. Постановою ВРУ №1465 від 14.07.2016 року назву Комінтернівського району змінено на Лиманський район. Суд визнає причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, а також те, що відмова у встановленні додаткового строку для прийняття спадщини суттєво порушить законні права та інтереси позивача. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин і позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 1270 п. 1, 1272 п.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на наступне. [INFO] помер її батько [PERSON]. Після смерті батька залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який батько заповів її. Вона є єдиним спадкоємцем, однак через пропущений встановлений законодавством шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, нотаріус порекомендував звернутися до суду. Вона вважає, що встановлений законодавством шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин, оскільки вважала, що маючи заповіт оформити спадкове майно можливо у будь-який час. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомлено, про дату та час розгляду справи сповіщено належним чином. Дослідивши доводи сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 1217 ЦК України позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до ст. 1270 п. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що за [PERSON] значиться житловий будинок за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою №1700 від 08.08.2008 року. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського району Одеської області 17.08.1998 року, актовий запис №47. [PERSON] заповів все своє майно [PERSON], що підтверджується заповітом, посвідченим Владовою Л.Е. державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за №3193. Постановою ВРУ №1465 від 14.07.2016 року назву Комінтернівського району змінено на Лиманський район, назву смт. Комінтернівське змінено на смт. Доброслав. Суд визнає причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, а також те, що відмова у встановленні додаткового строку для прийняття спадщини суттєво порушить законні права та інтереси позивача. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин і позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 1270 п. 1, 1272 п.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

\~\~\~\~\~ У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 88 по пр. Богоявленському, 316 в м. Миколаєві. \~\~\~\~ Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вона є власником 2/3 частин квартири [ADDRESS]. \~\~\~\~ За зазначеною вище адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які з весни 2014 року і по теперішній час не проживають за зазначеною вище адресою. \~\~\~\~ Посилаючись на ст. 405 ЦК України\~позивач просила задовольнити позов. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. \~\~\~\~ Відповідачі в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи були сповіщені належним чином. \~\~\~\~ Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~\~\~\~ Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.03.1995 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач є власником 2/3 частин квартири [ADDRESS]. Власником ще 1/3 частини даної квартири є її син - [PERSON], що є третьою особою по справі. \~\~\~\~ Відповідачі по даній справі, а саме [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в даній квартирі з 29.11.1996 року, [PERSON] з 13.05.1998 року. Відповідно до акту про не проживання від 08.11.2016 року, відповідачі по справі з весни 2014 року не проживають за адресою: [INFO]. \~\~\~\~ Відповідно до ст. 405 ЦК України\~- члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~\~\~\~ Судом також встановлено, що відповідачі з весни 2014 року не проживають в спірному житловому приміщенні, тобто понад рік, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК України,\~немає, їх особистих речей в житловому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг за квартиру відповідачі не приймають, що свідчить про втрату ними інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 88 по пр. Богоявленському, 316 в м. Миколаєві. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 19 серпня 2011 року із [PERSON]. В обґрунтуванні позову [PERSON] зазначає, що через різні погляди на життя та значні розбіжності в характерах подружні відносини фактично припинено, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Збереження сімї є неможливим та суперечить інтересам позивача. В судове засідання сторони не зявились, позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, відповідач подав заяву про визнання позову. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Відповідно до ст.55 Сімейного кодексу України (далі СК) дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Згідно із ч.1 ст.110 СК позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як визначено ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 064712, виданого Поповичівською сільською радою Ковельського району Волинської області сторони перебувають в шлюбі з 19 серпня 2011 року. Сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], про що зазначено у свідоцтві про народження серії І-ЕГ № 186776. Враховуючи поведінку сторін, які не виявляють наміру зберегти сімю, приймаючи до уваги те, що фактично подружні відносини між сторонами припинено, сторони проживають окремо, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати у справі необхідно залишити за позивачем згідно поданого клопотання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 07.07.2012 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №377. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. З жовтня 2016 року з чоловіком однією сімєю не живуть. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно. Позивачка до судового засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву в якій позов визнав в повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтв про народження вбачається, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки ЖКП Іллічівського району м.Маріцполя від 21.11.2016 року, неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мешкають разом із матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дитини. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені, а її при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 10.10.2009 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. З червня 2016 року з чоловіком однією сімєю не живуть. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно. Позивачка до судового засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву в якій позов визнав в повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтв про народження вбачається, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки КСН «Лучистий» від 21.10.2016 року, неповнолітні [PERSON], [INFO], [PERSON] року народження, мешкають разом із матірю [PERSON] та батьком [PERSON] за адресою: м. Маріуполь, вул.Машинобудівельна, 16. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дитини. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені, а її при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 11.09.2004 року вона зареєстрував шлюб із відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №233. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. З серпня 2016 року подружні відносини між сторонами були припинені, оскільки відносини між ними складались таким чином, що сумісне проживання ставало неможливим. Вважає, що збереження їхньої родини неможливе, між нею та відповідачем склалися неприязні стосунки, просила шлюб розірвати, прізвище залишити [PERSON]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved