overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування предявленого позову позивачка посилається на те, що з 22 березня 2014 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 32. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею. Батьком дитини є відповідач. Спільне життя з відповідачем не склалося. З травня 2016 року вони разом не проживають. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає. Просить позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Пояснив, що аліменти на утримання доньки у нього утримуються із заробітної плати у розмірі 25 % від заробітку з 01 червня 2016 року, згідно його заяви, поданої до бухгалтерії ПАТ «ДМКД». Не заперечув проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач працює у ПАТ «ДМКД», матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини добровільно надає з 01 червня 2016 року, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування предявленого позову позивачка посилається на те, що з 29 липня 1994 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Баглійським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 187. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Спільне життя з відповідачем не склалося. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не зявилась. Подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився. Подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач не працює, матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини добровільно не надає, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, необхідного для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначається, що позивачка з 03 листопада 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, обовязок щодо утримання дитини не виконує. Аліменти за іншими виконавчими листами не виплачує, на його утриманні ніхто не перебуває. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, справу просить розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 листопада 2012 року відділом ДРАЦС по місту Каховка Каховського МРУЮ Херсонської області, про що зроблено актовий запис № 221. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с.2). Від шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.3). Дитина проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою про склад сімї (а.с.11). Відповідач добровільно допомогу з приводу утримання дитини не надає, хоча має постійний заробіток (а.с.4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, судовий збір в розмірі 551,20 грн. стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, необхідного для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначається, що позивачка з 2010 року перебували з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від сумісних стосунків у них народилась дитина син [PERSON], [INFO]. З 2014 року вони з відповідачем розірвали всі фактичні стосунки і на теперішній час ніякого спілкування не підтримують. Відповідач проживає окремо, обов'язок щодо утримання дитини не виконує. Аліменти за іншими виконавчими листами не виплачує, на його утриманні ніхто не перебуває. Дитина не отримувла майна в порядку спадкування за договором дарування, не має іншого доходу, перебуває на повному її утриманні. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, справу просить розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони знаходилися у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.2). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.6). Відповідач добровільно допомогу з приводу утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, судовий збір в розмірі 551, 20 грн.. стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, необхідного для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначається, що сторони з 2008 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких народилась дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги не надає, обовязок щодо утримання дитини не виконує. Аліменти за іншими виконавчими листами не виплачує, на його утриманні ніхто не перебуває. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, справу просить розглядати за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився, про день і час розгляду справи сповіщений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони знаходилися у фактичних шлюбних відносинах, від яких народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.2). Я вбачається з довідки про склад сім'є, дитина проживає разом з матірю (а.с.3). Відповідач добровільно допомогу з приводу утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, судовий збір в розмірі 551,20 грн. стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Заводський районний відділ у м. Камянському Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування предявлених позовних вимог вказала, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] у м. Кам*янському. Відповідач її колишній чоловік. Відповідач у квартирі не проживає з 2011 року. Добровільно зніматись з реєстрації у він не бажає. У квартирі його речі відсутні. У звязку з реєстрацією у квартирі відповідача, вона вимушена сплачувати комунальні послуги і за нього. Окрім того, вон у звязку з реєстрацією у квартирі, яка належить їй на праві власності, відповідача, позбавлена можливості розпоряджатись квартирою. Просить позов задовольнити. Відповідач предявлені позовні вимоги визнав. Пояснив, що у квартирі [ADDRESS] у м. Кам*янському його особистих речей немає. Комунальні послуги він не платив та платити не буде. У даній квартирі він не проживає з 2011 року і проживати не буде. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, у судовому засіданні було встановлено, що позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] у м. Кам*янському. У судовому засіданні також було встановлено, що відповідач у квартирі, яка належить на праві власності позивачці не проживає. Разом з тим, відповідач зніматись з реєстрації у квартирі, яка належить на праві власності позивачці, не бажає. При цьому, із актів: № 67 від 15 травня 2015 року, № 127 від 23 вересня 2015 року, № 183 від 15 червня 2016 року, затверджених директором ТОВ «Оселя», вбачається, що відповідач у квартирі позивачки не проживає, комунальні послуги не сплачує та його особистих речей у квартирі немає. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України: Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України: Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України: Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що реєстрація відповідача у квартирі, яка належить на праві власності позивачці, перешкоджає позивачці користуватись та розпоряджатись своїм майном та на свій власний розсуд. При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі ? частини заробітку (доходу) на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], на період навчання у вищому навчальному закладі, але не довше досягнення донькою 23 років. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [PERSON] є батьком [PERSON]. Донька є студентом Запорізького національного технічного університету, денної форми навчання, на контрактній основі, що підтверджується договором про надання освітніх послуг. Відповідач є пенсіонером, має можливість сплачувати аліменти доньці на період навчання. Позивачка в судовому засіданні не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що позов визнаний відповідачем (заява від 03.08.2016 року), це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог відповідно до вимог ст.174 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки [PERSON] досягла повноліття 23 липня 2016 року, тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 23 липня 2016 року. Відповідно до п.1 ст.367 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому зазначила, що протягом червня-серпня 2014 року позичила [PERSON] гроші 5000 грн. Відповідачка зобов'язалася повернути борг до кінця 2014 року, але своїх зобов'язань не виконала. З цих підстав позивачка просила стягнути з відповідачки борг 5000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала. Відповідачка позов визнала повністю і пояснила, що дійсно отримала від [PERSON] за договором позики 5000 грн., але борг до цього часу не повернула. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що з 23 червня по 11 серпня 2014 року [PERSON] позичила [PERSON] гроші в сумі 5000 грн. Відповідачка зобов'язалася повернути таку ж суму грошей до кінця 2014 року, але своїх зобов'язань не виконала. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору 551 грн. 20 коп. (а.с. 2)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON], звернулась до суду з указаною заявою, зазначаючи, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 965 від 20 квітня 1993 року та свідоцтва про право власності на спадщину за законом ААО № 106383 від 22 липня 1998 року, їй належить на праві приватної власності квартира, розташована за адресою [ADDRESS]. У вказаномих документах прізвище позивача вказано як [PERSON], однак вірним прізвище позивача, відповідно до паспорту є [PERSON]. Вказана помилка у прізвищі позивача перешкоджає їй використовувати її власність на свій розсуд. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила встановити факт належності їй як власнику вказаних правовстановлюючих документів. У судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив її задовольнити. У судовому засіданні представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, просив розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 965 від 20 квітня 1993 року та свідоцтва про право власності на спадщину за законом ААО № 106383 від 22 липня 1998 року, їй належить на праві приватної власності квартира, розташована за адресою [ADDRESS]. У вказаних документах прізвище позивача вказано як [PERSON], однак вірним прізвище позивача, відповідно до паспорту є [PERSON], що підтверджується паспортом заявника. Як пояснила в судовому засіданні заявниця, розбіжності у написанні її прізвища виникли внаслідок переклади його прізвища з російської на українську мову. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] слід задовольнити та встановити факт належності заявниці [PERSON], квартира, розташована за адресою [ADDRESS], в правовстановлюючих документах на яку прізвище заявника зазначено як [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved