Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

у квітні 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення богу. Свої вимоги мотивувало тим, що [PERSON] отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV. З 01.02.2018 року [PERSON] здійснено перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після попереднього перерахунку пенсії. Разом з тим, при проведенні перерахунку було виявлено помилку в частині визначення заробітної плати, з якої було обчислено розмір пенсії. Після приведення матеріалів пенсійної справи у відповідність до норм чинного законодавства було визначено вірний розмір пенсії та розраховано суму надміру виплачених [PERSON] коштів (пенсії), яка склала 422,56 грн. за період з 01.02.2018 року по 31.03.2018 оку. Управління, з метою досудового врегулювання спору, направило лист [PERSON] , яким було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку. Проте, [PERSON] кошти на повернув та оскаржив пропозицію Фонду до народного депутата. У зв`язку з чим, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вимушене звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою від 26.05.2020 року у справі відкрито провадження з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 21.08.2020 року (а.с. 27). Ухвалою від 21.08.2020 року розгляд справи відкладено на 21.01.2021 року (а.с. 31). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV. З 01.02.2018 року [PERSON] здійснено перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після попереднього перерахунку пенсії. Разом з тим, при проведенні перерахунку було виявлено помилку в частині визначення заробітної плати, з якої було обчислено розмір пенсії. Після приведення матеріалів пенсійної справи у відповідність до норм чинного законодавства було визначено вірний розмір пенсії та розраховано суму надміру виплачених [PERSON] коштів (пенсії), яка склала 422,56 грн. за період з 01.02.2018 року по 31.03.2018 оку. Управління, з метою досудового врегулювання спору, направило лист [PERSON] , яким було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку. Проте, [PERSON] кошти на повернув та оскаржив пропозицію Фонду до народного депутата (а.с. 9-16). Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4. Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення», яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Згідно п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо. Частиною 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Отже, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме: через його зловживання. Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду: від 31.01.2019 року (справа №554/6495/17-ц), від 31.10.2019 року (справа №607/657/17), від 20.03.2019 року (справа №345/1493/17-ц). Такі ж висновки міститься у рішеннях ЄСПЛ у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії». Крім того, аналогічний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року, провадження № 6-151цс13 та від 02.07.2014 року, провадження № 6-91цс14, у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 536/487/17-ц, провадження № 61-28334св18. Відтак, зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що доказів на підтвердження того, що переплата пенсії відбувалася у зв`язку з недобросовісною поведінкою відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надало, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed