Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визначити місце проживання її дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] разом з позивачем [PERSON] . Свій позов обґрунтовує тим, що 27 березня 2014 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від зареєстрованого шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Сторони разом з дітьми деякий час проживали в Ліванській Республіки м. Бейрут. Не дивлячись на те, що сторони жили в центрі міста, в районі, який вважався самим спокійним, у відносно короткий проміжок часу шиїтськими терористичними угрупуваннями було здійснено декілька терористичних актів з вибухами та обстрілами мирних жителів, в зв`язку з чим позивач була змушена тривалий час переховуватись в підвальному приміщенні, що негативно відображалось на психологічному стані дітей. У зв`язку з тим, що старшому сину потрібен затишок і спокій так як він є дитиною - інвалідом а Бейрут терористично - небезпечне місто, позивач була вимушена повернутись до України разом з старшим сином в липні 2018 року. Відповідач всупереч проханням позивача не дав своєї згоди на виїзд за межі Ліванської Республіки молодшому сину. По релігійному законодавству мусульман - шиїтів, яке розповсюджується на чоловіка та всіх його членів сім`ї, він має право незалежно від волевиявлення дружини, накласти заборону виїзду дитини за межі Ліванської республіки. Саме таку заборону по відношенню до молодшого сина і наклав відповідач, в зв`язку з чим позивач не змогла забрати молодшого сина до України. Також позивач зазначила, що відповідач наклав заборону на в`їзд та виїзд до Республіки Ліван відносно неї, у зв`язку з чим позивач не може відвідувати сина. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, в результаті чого позивач звернулася до Броварського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. До цього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. Зараз старший син проживає разом з позивачем, а молодшого сина відповідач силоміць утримує в Ліванській Республіці, але позивач не згодна із тим, щоб молодший син проживав разом з відповідачем та наполягає на визначенні місця проживання дитини разом із нею. На цей час дитина не досягла десяти років та не може приймати участь щодо визначення місцясвого проживання, тому позивач вважає, що в інтересах сина, дитина має проживати разом з матір`ю. Позивач також зазначила, що вона має власний бізнес, має час займатися та піклуватися дітьми, має стабільний дохід та всі умови для проживання, окрім цього позивач має помічницю по господарству і догляду за дітьми яка має педагогічну освіту. Відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення дітей, проживає в орендованій квартирі яка не облаштована всім необхідним для нормального розвитку дітей. Позивач не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, лікаря -психіатра, спиртними напоями не зловживає, тому вважає, що проживання дітей разом з нею відповідає їх інтересам. Виходячи з того що згоди щодо місця проживання дитини між сторонами не було досягнуто, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київській області від 09 вересня 2019 року провадження у вказаній справі відкрито за загальними правилами позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 20 листопада 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник у судовому засідання позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити, надали пояснення аналогічні позовним вимогам. Відповідач [PERSON] був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у порядку визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розглядсправи за його відсутностідо суду не подавав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо задоволення позову в частині визначення проживання малолітнього сина разом з матір`ю не заперечує, в іншій частині позовних вимог - на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона почала допомагати позивачу у догляді за дітьми з того часу коли маленькому сину виповнилось 2,4 місця, це приблизно з квітня 2017 року. Допомога була необхідна, оскільки старший син [PERSON] має інвалідність з дитинства. В основному [PERSON] постійно зі своїми дітьми проживала у м.Бровари, всі сили, час та досвід витрачала на синів. Свідок зазначила, що за весь час її роботи в сім`ї, вона бачила батька дітей лише два-три рази. Позивач декілька раз із дітьми їздила у Ліван, до чоловіка та його родичів, але поверталась проживати на Україну. Влітку 2018 року позивач в черговий раз їй зателефонувала, та повідомила, що вона повертається із Ліванської Республіки, літак мав прибути до Борисполя , але на Україну повернулись лише [PERSON] та її старший син [PERSON] . Молодшому сину [PERSON] за заявою чоловіка через державні органи Ліванської Республіки було заборонено виїзд із країни. На той час хлопчину було три з половиною рочки. Провівши заочний розгляд справи, заслухавши позивача та її представника, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 27 березня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб Джаафарітським Шаріатьским Судом міста Баабда номер реєстрації: 2901/19533 від 20 серпня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження легалізованого Міністерством внутрішніх справ і муніципалітетів Ліванської Республіки, Головним управлінням у справах громадянського стану міста Бейрут за № 420 від 21 серпня 2015 року (а.с. 11). Від зареєстрованого шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження легалізованого Міністерством закордонних справ - Завідуючим відділом легалізації 22 червня 2004 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження легалізованого Міністерством закордонних справ і справ емігрантів Ліванської Республіки, Завідуючим відділом легалізації, 24 серпня 2015 року - від його імені [PERSON] (а.с. 12, 14). Згідно довідки № 6167/19-536-606 від 04 липні 2016 року, [PERSON] , [INFO] , набув 30 жовтня 2003 року громадянство України за народженням (а.с. 13). Відповідно до довідки № 6167/19-530-069 від 02 вересня 2015 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований громадянином України. Згідно із довідки про склад сім`ї наданої до суду № 1-1/8408 від 14 травня 2019 року, відомо, що за адресою - [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до наданої до суду Податкової декларації платника єдиного податку, відомо, що [PERSON] за перший квартал 2019 року отримала 67 086 грн. 40 коп. (а.с 17). Згідно із наданих до суду витягу, відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомо, що [PERSON] є власником квартир за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с. 19,20). Із наданого до суду висновку виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 04-22/766 від 25 червня 2019 року, вбачається, що [PERSON] проживає разом з матір`ю. Мати виконує свої батьківські обов`язки на належному рівні, має стабільний дохід та забезпечує сина. [PERSON] на засідання комісії роз`яснили, що особа яка досягла чотирнадцяти років вільно обирає собі місце проживання. Беручи до уваги факт, що рідні брати повинні спілкуватись один з одним та не втрачати родинні зв`язки, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] разом з матір`ю - [PERSON] (а.с. 21, 22). Відповідно до декларацій № 0001-1ЕР2-А100 та № 0001-Т832-А100, відомо, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , зареєстровані на обліку у лікаря (а.с. 23,24). Згідно із наданого до суду посвідчення серія [NUMBER] від 07 серпня 2006 року, довідки про отримання допомоги № 04/14/1911 від 15 травня 2019 року, встановлено, що [PERSON] отримує допомогу для дитини - інваліда в розмірі 251 грн. 30 коп. (а.с. 25, 26). Відповідно до довідок № 130 від 22 травня 2019 року, вбачається, що [PERSON] не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психолога (а.с. 27). Згідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2019 року, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 70-72). Згідно до ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Суд, провівши заочний розгляд справи, дослідивши надані докази, з`ясувавши обставини справи, враховуючи висновок органу опіки та піклування Броварської міської ради, вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, та задовольнити позов в цій частині. За позовними вимогами про визначення місця проживання [PERSON] із матір`ю, який досяг 14 років відмовити, оскільки дитина яка досягла 14 років визначає своє місце проживання самостійно.

Outcome: partial