Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що є студентом денної форми навчання Кременчуцького коледжу транспортної інфраструктури. Відповідач є його батьком. Тепер досяг повноліття, навчається на денній формі навчання, відповідно не працює, потребує матеріальної допомоги. Є потреба в оплаті коштів за проживання у гуртожитку, проїзду, харчуванні, забезпеченні навчального процесу, одязі тощо. [PERSON] має регулярний дохід, оскільки працює, отримує заробітну плату, має можливість сплачувати аліменти на період навчання. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду та до закінчення навчання, але не довше двадцяти трьох років. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що позивач [PERSON], [INFO] є сином відповідача у справі (а. с. 4). Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З огляду на вищезазначене, позивач один із двох суб'єктів, які мають право на звернення до суду із таким позовом, а відтак має право вимагати стягнення аліментів на свою користь. Враховуючи вищезазначені положення, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як установив суд, [PERSON], який є сином відповідача, досяг вісімнадцяти років, тобто є повнолітнім, та не досяг двадцяти трьох років. Також [PERSON] є студентом денної форми навчання державного вищого навчального закладу «Кременчуцький коледж транспортної інфраструктури», навчається на бюджетній формі навчання. Наказ № 107/ст від 7 серпня 2015 року. Дата вступу 1 вересня 2015 року. Дата закінчення 30 червня 2019 року (а. с. 5). Суд уважає, що [PERSON] у зв'язку із навчанням потребує матеріальної допомоги, що полягає у витратах на найм житла, харчування, проїзд, придбання спеціальної літератури та інших витратах, що виникають у зв'язку із навчанням. Також суд уважає, що відповідач [PERSON] має можливість надавати допомогу на утримання повнолітнього сина, оскільки працює у виробничому підрозділі Локомотивне депо «ст. Знам'янка» регіональної філії «Одеська залізниця», відповідно отримує заробітну плату. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач працює, отримує заробітну плату, має на утриманні дитину, сплачує на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище повнолітнього сина, яке у зв'язку із навчанням не може бути достатньо задовільним, а також те, що позивач навчається на бюджетній формі. Таким чином, суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись із [PERSON] на користь [PERSON] на період його навчання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення сином двадцяти трьох років або до припинення навчання, без урахування часу канікул, та таким чином позовні вимоги задовольнити повністю. Суд уважає, що цей розмір аліментів відповідає фактичним обставинам справи, є необхідним та достатнім для забезпечення навчання повнолітнього сина на бюджетній формі навчання. Згідно зі ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено до суду 5 липня 2018 року. Тобто саме з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлений у 2018 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 1762 грн. Отже, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 264,30 грн, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial