Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з даною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в результаті невиконання належним чином відповідачами умов кредитного договору та договору поруки від 26.12.2007р. утворилась заборгованість на загальну суму 94 662,90 грн., яку відповідачі-боржники у добровільному порядку не сплачують. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини не явки суду не відомі. В судовому засіданні 11.12.2013 року представник відповідача [PERSON] надала суду заперечення в яких зазначила, що з позовними вимогами позивача не згодна з наступних підстав. Із розрахунку вимог банку вбачається, що відповідач [PERSON] не виконує свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплаті відсотків з 2009 року, однак відповідачу [PERSON] не було відомо про невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, претензії або повідомлення з боку позивача йому не надсилались. За умовами повідомлення позивачем відповідача [PERSON] про порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач [PERSON] мала можливість виконати свої зобов'язання за договором поруки, тому прострочена сума мала бути значно меншою. Крім того, відповідно до договору застави відповідач [PERSON] передав в заставу в якості забезпечення виконання зобов'язань транспортний засіб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням /а.с.43,49/. Клопотань або заяв про відкладення судового засідання чи про розгляд справи за їх відсутності, заперечень проти позову до суду не надходило. Зі згоди представника позивача, суд, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 197 ч.2 ЦПК України у зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 26.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі начальника Київського відділення Кримської республіканської філії АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 452-74/07, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 21 188,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних з кінцевим терміном повернення до 10.12.2014 року /а.с.8-10/. 26.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі начальника Київського відділення Кримської республіканської філії АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір застави №ДЗ 452/27. Предметом договору застави є транспортний засіб марки «NISSAN», моделі TIIDA, 2007 року виписку, бежевого кольору, об'єм двигуна 1598, д/н [NUMBER] /а.с.12-13/. На виконання кредитного договору №452-74/07 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі начальника Київського відділення Кримської республіканської філії АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №452-76/07 від 26.12.2007 року, згідно якого поручитель [PERSON] відповідає перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором у тому же розмірі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків за користування кредитом та інших платежів /а.с.14/. Відповідач - [PERSON] отримав обумовлені Договором кредиту суми грошових коштів в розмірі, що підтверджується заявою на видачу готівки №1 /а.с.11/. Відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим на 10.09.2013 р. утворилась заборгованість на загальну суму 94 662,90 грн., яка складається з наступного: 55 662,37 грн. - заборгованість за кредитом; 32 881,25 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1 846,50 - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 4 272,78 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. До теперішнього часу в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором №452-74/07 від 26.12.2007 не погашено. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з простроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, а одностороння відмова від зобов'язання та одностороння зміна умов зобов'язання згідно зі ст. 525 ЦК України не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання зобов'язань за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON], укладаючи та підписуючи кредитний договір № 452-74/07 року, погодився з зазначеними в ньому умовами. Позивач виконав належним чином свої зобов'язання за договором, тобто надав відповідачеві обумовлену договором суму кредиту, відповідачі у свою чергу умови кредитного договору та договорів поруки належним чином не виконували, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Відповідач не надав суду доказів відсутності його вини у порушенні зобов'язання, а також того, що ним були вжитті всі залежні від нього заходи щодо належного виконання зобов'язання. Підстав, передбачених статтею 617 Цивільного кодексу України, для звільнення відповідачів від відповідальності за порушення зобов'язання судом не встановлено. Оскільки відповідач не виконав умов кредитного договору, суд доходить висновку, що позивач має право на повернення кредиту, отримання відсотків, а відповідач зобов'язаний погасити заборгованість згідно з умовами договору. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком і, таким чином, стягненню з відповідача підлягає заборгованість на загальну суму 94 662,90 грн., яка складається з наступного: 55 662,37 грн. - заборгованість за кредитом; 32 881,25 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1 846,50 - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 4 272,78 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Відповідно до ч. 1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Договором поруки передбачено, що поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, штрафів тощо. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну)відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позов до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. З матеріалів справ вбачається, що порушення відповідачем [PERSON] виконання зобов'язання за кредитним договором почались у 2008 році, а з липня 2009 року не виконувались в загалі. Таким чином, виходячи з вимог діючого законодавства, зобов'язання за договором поруки у поручителя припинилось з 11.12.2008 року (з моменту нарахування відсотків за кредитним договором відповідно до розрахунку вимог банку), а тому вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя солідарно з боржником задоволенню не підлягає. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачені та документально підтверджені судові витрати по справі пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial