Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Туристичний комплекс «Пролісок» про виплату заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати, посилаючись на те, що 13 травня 2015 року згідно наказу директора Публічного акціонерного товариства «Туристичний комплекс «Пролісок» його було звільнено з посади водія, за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Відповідач був зобов'язаний в день звільнення видати позивачу трудову книжку та здійснити остаточний розрахунок, тобто виплатити розрахункові кошти у сумі 19 991 грн., однак відповідач не провів розрахункових виплат, мотивуючи відсутністю коштів. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини підприємства належних позивачеві сум в день звільнення, підприємство повинно сплатити йому середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, окрім прямої заборгованості 19 991,00 грн., відповідач повинен сплатити позивачу компенсацію за затримку в розмірі 50 528,12 грн. У відповідності до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427 «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати» відповідач повинен виплатити позивачу компенсації (індексацію) за кожен місяць затримки відповідно до індексу споживчих цін, ( за період з січня 2015 по січень 2016 ) у розмірі 7 611,14 грн. Посилаючись на ст. 55 Конституції України, ст.ст. 46, 116, 117 КЗпП України, п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 19 991,00 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 50 528,12 грн.; компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати у розмірі 7 611, 14 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву якою позов підтримав, просив його задовольнити та розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судове засідання представник відповідача не з'явився, просив провести розгляд спрви за відсутністю представника відповідача. Надав суду письмові пояснення в яких посилається на те, що дійсно з відповідачем вони перебували в трудових відносинах. Відповідач був звільнений, однак при звільненні з ним не було проведено розрахунків, в зв'язку з тим, що дане підприємство знаходиться в скрутному фінансовому становищі. Просив суд задовольнити позов частково стягнувши з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 19 991 грн. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював у Публічному акціонерного товаристві «Туристичний комплекс «Пролісок» на посаді водія. Наказом № 22-к від 13.05.2015 року [PERSON] був звільнений з роботи за згодою сторін згідно п.1 ст 36 КЗпП України, що підтверджується витягом з наказу (а.с.4-9). Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Відповідно до ст. 116 Кодексу Законів про працю України, «при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок». Судом встановлено, що в день звільнення позивача заборгованість по заробітній платі відповідачеві не виплачена. Відповідно до частини 1 ст.117 Кодексу Законів про працю України «в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку». Відповідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати» На день пред'явлення позову заборгованість по невиплаченій заробітній платі позивача перед відповідачем у розмірі 19 991,00 грн.; сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача за час затримки розрахунку складає 50 528,12 грн. (5600,00 грн. +5691,35 грн. = 11 291,35 грн./40 роб. днів = 282,28 грн. (середньоденна заробітна плата) х179 роб. днів (строк затримки виплати заробітної плати на дату винесення рішення, тобто з 14 травня 2015 року по 26 січня 2016 року) = 50 528,12 грн.). Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати за період з січня 2015 року по січень 2016 року становлять у розмірі 7 611, 14 коп. (а.с.20). За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про виплату заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати є обґрунтованими, законними та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому з відповідача підлягає стягнення судових витрат в розмірі 781,30 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 116, 117 Кодексу Законів про працю України,

Outcome: approved