Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

У квітні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. У своїй позовній заяві позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , у розмірі 1/6 від заробітку (доходу) батька щомісячно, до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку. На обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що [PERSON] з 29 червня 2002 року по 19 квітня 2004 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . Шлюб між ними розірваний 19 квітня 2004 року, подружні відносини припинено, відповідач з позивачкою та сином не проживає. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] . Відповідачем сплачувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від всіх доходів, проте з досягненням повноліття сина, а саме [INFO] - припинив. На момент подачі вказаної позовної заяви, позивачка зазначає, що [PERSON] є студентом 1 курсу 10408 групи медичного факультету №4 Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця (очна форма навчання). Син навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивачка вказує, що відповідач є працевлаштованою особою - військовослужбовцем, також має у приватній власності рухоме та нерухоме майно, а відтак має змогу сплачувати аліменти. Додатково зауважила, що на підставі судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року з відповідача стягується на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього син - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, а тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/6 від заробітку (доходу) батька щомісячно, до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку. На підставі наведеного позивачка звернулася з відповідним позовом до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 квітня 2021 року матеріали цивільної справи було передано на розгляд судді Фроловій І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви. 06 травня 2021 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків разом з уточненою редакцією позовної заяви. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 15 липня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] просив суд відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог. Обґрунтував свою позицію тим, що звертався в добровільному порядку до позивачки з пропозицією щодо виплати сину фіксованої грошової суми в розмірі 1 500,00 гривень щомісячно. Підтвердив наявність судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року, відповідно до якого з відповідача стягується на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього син - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття. Щодо наявності майна зауважив, що на момент розгляду справи у приватній власності має автомобіль марки «Chana Benni», 2008 року виготовлення, країна виробник- Китай, д.н. [NUMBER] , який потребує регулярного проведення ремонтних робіт. Також у відповідача наявне нерухоме майно в с. Слобода Кам`янець-Подільському районі. Вказане майно було отримано у спадок від померлої бабусі у 2015 році. Додатково зазначив, що фінансово допомагає своїм непрацездатним батькам-пенсіонерам. Тому частина доходу витрачається на забезпечення належних умов проживання батьків. 07 вересня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі Додатково вказала, що фінансування сина позивачки дійсно здійснюється за рахунок видатків державного бюджету (державне замовлення), та [PERSON] проходить очне навчання, проте саме цей факт свідчить про неможливість, наразі, поєднувати навчання та роботу. 13 вересня 2021 року на адресу суду надійшли заперечення щодо відповіді на відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідно до яких відповідач просить суд відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні щодо позовних вимог в частині стягнення 1/6 розміру доходів заперечував, однак висловив свої згоду щодо частково задоволення позову, а саме стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Судом під час розгляду справи було встановлено наступні обставини. Встановлено, а також наведене не заперечувалося самими сторонами, що [PERSON] , 29 червня 2002 року уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджуєтсья копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 29 червня 2002 року (а.с.12). Вказаний шлюб між сторонами було розірвано 19 лютого 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 08 липня 2004 року (а.с.13). Під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 січня 2003 року (а.с.9). в графі «Батько» зазначений - [PERSON] , в графі «мати» зазначена - [PERSON] . Таким чином, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 120/8-987 від 28 липня 2021 року, [PERSON] навчається на 2 (другому) курсі 10408 групи медичного факультету №4 Національного медичного університету імені О.О. Богомольця (очна форма навчання). Термін закінчення університету 2026 рік (а.с.72). Відповідно до Договору про навчання у закладі вищої освіти №7320778/-М-1-20 від 28 вересня 2020 року вбачається, що [PERSON] перебуває на (очній) денній формі навчання в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця за спеціальністю «медицина». Згідно п. 12. Договору вбачається, що фінансування навчання здійснюється за рахунок видатків державного бюджету (державне замовлення). Судом враховано, що відповідно до судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Статтею 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 Сімейного кодексу України). Отже за змістом вищенаведених положень закону обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). В постанові Верховного Суду від 13.05.2021 р. у справі № 308/4214/18 зазначено, що сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Крім цього, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. (постанова Верховного Суду від 20.05.2020 р. у справі №635/1139/17). Враховуючи те, що [PERSON] продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач, є працездатною особою, а відтак суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Суд зазначає, що ч.2 ст.199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи наведене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, зокрема суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, потребу в матеріальній допомозі повнолітнього сина, що продовжує навчання на денній формі, суд вважає за необхідним, позов задовольнити частково та стягнути з відповідача, на користь позивачки аліменти на утримання сина до закінчення навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Вказане буде належним захистом прав повнолітнього та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 13 квітня 2021 року, відповідно аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання сина у зв`язку з навчанням з цієї дати. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі ст.ст. 182, 191, 199 СК України,

Outcome: approved