Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

У квітні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право спільної часткової власності на 9/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у складі: частина житлового будинку літ. «А-1»: тамбур ХІІІ площею 3,2 кв.м., сіни І площею 4,6 кв.м., кімната 1-3 площею 11,7 кв.м., сіни ІІ площею 6,9 кв.м., кімната 8-1 площею 10,3 кв.м., загальна площа 36,7 кв.м.; сарай літ. «Б», сарай літ. «Б1», сарай літ. «б», сарай літ. «Ю», вбиральня літ. «В1», літній душ літ. «Ф», навіс літ. «Ф1», навіс літ «Ф2», погріб літ. «г2», сарай літ. «е», який розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] . Як єдиний спадкоємець, позивач у встановленому законом порядку звернувся до приватного нотаріуса Омеліч Т.А. із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було заведено спадкову справу №58/2019. При перевірці відомостей спадкового реєстру нотаріусом було виявлено записи про посвідчені заповіти від імені [PERSON] , а саме заповіт, посвідчений П`ятою макіївською державною нотаріальною конторою 21.11.1989 року, по реєстру №2-2551, за яким ідентифікувати заповідача та спадкодавця [PERSON] немає можливості, оскільки необхідні документи залишились на зберіганні в Донецькому обласному державному нотаріальному архіві, що встановлено з листа архіву від 22.01.2020 року №46/01-12. Приватним нотаріусом було розміщено оголошення про розшук спадкоємців у ЗМІ, проте інші спадкоємці не звертались, адже мати позивача [PERSON] ніколи не проживала в м.Макіївка, й інших дітей, крім нього, не мала. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , спадкова справа після нього не заводилась. Таким чином, зазначає, що заповіт, посвідчений П`ятою макіївською державною нотаріальною конторою 21.11.1989 року №№2-2551, був складений особою, прізвище, ім`я та по батькові якої випадково повністю збігались з анкетними даними його матері. Однак, наявність такого заповіту в спадковому реєстрі перешкоджає позивачу оформити спадщину в установленому законом нотаріальному порядку. У зв`язку з цим, на підставі п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Зокрема, вказує, що за життя померлій [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Полтавською державною нотаріальною конторою 31.10.1960 року за реєстром №2-10634, зареєстрованого КП «Полтавським БТІ «Інвентаризатор» в книзі №13 за №86, належали 3/20 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Це майно входить до складу спадкової маси спадкодавця. Разом із тим, з урахуванням зміни співвласників за період з 19960 року до теперішнього часу, в будинку відбувались конструктивні зміни, що впливали на його площу та склад приміщень. Згідно з висновком експерта №16 від 22.01.2021 року частка померлої [PERSON] у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вищевказаною адресою змінилась у порівнянні з розміром частки, вказаним у правовстановлюючому документі, і складає 9/50. Частки решти співвласників вказаного житлового будинку (відповідачів) згідно з висновком експерта складають: [PERSON] - 6/25, [PERSON] - 9/50, [PERSON] - 4/25, [PERSON] - 6/25. До складу частки 9/50, якою володіла [PERSON] входять: частина житлового будинку літ. «А-1»: тамбур ХІІІ площею 3,2 кв.м., сіни І площею 4,6 кв.м., кімната 1-3 площею 11,7 кв.м., сіни ІІ площею 6,9 кв.м., кімната 8-1 площею 10,3 кв.м., загальна площа 36,7 кв.м.; сарай літ. «Б», сарай літ. «б», сарай літ. «Ю», вбиральня літ. «В1», літній душ літ. «Ф», навіс літ. «Ф1», навіс літ «Ф2», погріб літ. «г2», сарай літ. «е». Оціночна вартість 9/50 частки становить 153225 грн. На підставі викладеного, оскільки через відмову нотаріуса позивач позбавлений можливості успадкувати майно в позасудовому порядку, тому з метою захисту своїх прав та інтересів звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 09 квітня 2021 відкрито провадження по даній справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали (а.с.44-45). 27 травня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; зобов`язано приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. надати до суду копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.80-81). 07 червня 2021 року на адресу суду на виконання ухвали від 27 травня 2021 року від приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. надійшли копії матеріалів спадкової справи №58/2019 (а.с.101-165). У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача адвоката Пожидаєва В.О. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, згідно з яким позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с.166). Відповідачі в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про слухання справи за останньою відомою адресою проживання, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Поштові відправлення з судовими повістками повернулись на адресу суду з відмітками відділу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.93-99). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, судом вжиті достатні заходи щодо належного повідомлення відповідачів та забезпечення їх участі в розгляді справи. Від третьої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд без участі, при винесенні рішення приватний нотаріус покладався на розсуд суду. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, беручи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди сторони позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України). Судом установлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , про що в книзі реєстрації смертей 24.01.2012 року зроблено відповідний актовий запис №154, та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10, 114, 115). Як вбачається, позивач [PERSON] (а.с.6-7, 104-105) є сином померлої [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9, 107). Після її смерті відкрилася спадщина у виді 3/20 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана частка нерухомого майна належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою полтавською державною нотаріальною конторою 31 жовтня 1960 року, за реєстром №2-10634, зареєстрованого Колективним підприємством Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в книгу №13, за №86 (а.с.15-17, 37, 126-127). Крім того, з`ясовано, що померла [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 07.10.1956 року з [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.11, 133-134, 145). Відомості про відкриття спадкової справи після смерті останнього відсутні. Згідно з копією довідки КП «ЖЕО №2» №3783 від 09 жовтня 2019 року на день смерті з [PERSON] проживали та були зареєстровані: син померлої [PERSON] , онука померлої [PERSON] , правнучка померлої [PERSON] (а.с.18, 108, 110-113). У встановлений законом строк позивач [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А., в зв`язку з чим 09 жовтня 2019 року було заведено спадкову справу №58/2019 щодо майна померлої [PERSON] , номер спадкової справи у Спадковому реєстрі: 64869254 (а.с.12, 102, 103, 128). 17 червня 2020 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (а.с.153). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку постановою нотаріуса за вих.№228/02-14 від 17 червня 2020 року позивачу було відмовлено через неможливість встановити коло спадкоємців, склад спадкового майна (а.с.13-14, 164-165). Згідно з ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно положень ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в тому числі право власності на майно. Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з вимогами ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд вважає встановленим та доведеним, що позивач [PERSON] правомірно набув право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його матері, а саме фактично прийняв спадщину у зв`язку з постійним проживанням разом із спадкодавцем на день смерті, а також звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, однак не може отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з неможливістю встановлення нотаріусом кола спадкоємців та складу спадкового майна. Разом із тим, відповідно до висновку судового експерта Авдєєвої Н.М. №16 від 22.02.2021 року, вбачається, що частка померлої [PERSON] у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS] , змінилась та на теперішній час складає 9/50. До складу цієї частки, якою володіла померла [PERSON] , входить: частина житлового будинку літ. «А-1» у складі: тамбур ХІІІ площею 3,2 кв.м., сіни І площею 4,6 кв.м., кімната 1-3 площею 11,7 кв.м., сіни ІІ площею 6,9 кв.м., кімната 8-1 площею 10,3 кв.м., загальна площа 36,7 кв.м.; сарай літ. «Б», сарай літ. «Б1», сарай літ. «б», сарай літ. «Ю», вбиральня літ. «В1», літній душ літ. «Ф», навіс літ. «Ф1», навіс літ «Ф2», погріб літ. «г2», сарай літ. «е». Частки інших співвласників вказаного житлового будинку (відповідачів) згідно з указаним висновком експерта складають: [PERSON] - 6/25; [PERSON] - 9/50; [PERSON] - 4/25; [PERSON] - 6/25 (а.с.24-31). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані до суду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлений права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, яка залишилась після смерті матері, чим порушується (не визнається) його право власності на спадкове майно. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право на підставі ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на спірне майно. Беручи до уваги, що позивач, як спадкоємець за законом, своєчасно прийняв спадщину після померлої матері, й відповідачами не спростовано обставин, на які він посилається як на підставу позову, оформити своє право в позасудовому порядку позивач не може, відтак суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі аналізу наявних у справі доказів потрібно визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 9/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у складі: частина житлового будинку літ. «А-1»: тамбур ХІІІ площею 3,2 кв.м., сіни І площею 4,6 кв.м., кімната 1-3 площею 11,7 кв.м., сіни ІІ площею 6,9 кв.м., кімната 8-1 площею 10,3 кв.м., загальна площа 36,7 кв.м.; сарай літ. «Б», сарай літ. «б», сарай літ. «Ю», вбиральня літ. «В1», літній душ літ. «Ф», навіс літ. «Ф1», навіс літ «Ф2», погріб літ. «г2», сарай літ. «е», який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved