overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться в селі [ADDRESS] В даному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], який є сином позивача [PERSON] Як стверджує позивач, відповідач [PERSON] ніколи не проживав та не проживає за адресою реєстрації, де він перебуває на даний час позивачу [PERSON] не відомо. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, позивач надала суду заяву, у якій просила розглянути справу у її відсутності, позов підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач в поданій суду заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Договору дарування від 28.02.1996 року посвідченого державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] В матеріалах справи міститься довідка форми № 3 видана Забірською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області від 29 червня 2017 року, з якої вбачається, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрованими за вказаною адресою є: [PERSON] - власник будинку, [PERSON], - чоловік власниці, [PERSON] - дочка власниці та [PERSON] - син власниці будинку, який зареєстрований у вказаному будинку з 02.08.1996 року та який є відповідачем по справі. Судом встановлено, що [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] що підтверджується Актами Депутата Забірської сільської ради Сірик С. П. від 23.11.2016 року, від 18.06.2017 року, від 27.02.2017 року, та від 30.06.2017 року, в яких зазначено, що [PERSON] є зареєстрованим за вказаною адресою, але за місцем реєстрації не проживає Згідно вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS] Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати припиненим поруку за договором поруки № 032.02-04/461 від 03 липня 2008 року, що був укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що 03.07.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та третьою особою [PERSON] було укладено Договір кредиту № 032/29-486 К, відповідно до якого відповідач надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 224 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користуванням кредитом у розмірі 13,50% процентів річних. 03.07.2008 року у рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позичальником, відповідачем та [PERSON] укладено договір поруки № 032.02-04/461 відповідно до якого позивачка зобов'язалась солідарно у повному обсязі відповідати за виконання позичальником його обов'язків за кредитним договором, а саме повернення кредиту, виплата процентів по кредиту, комісій, неустойки тощо. Відповідно п. 1.1. вказаного договору поруки Поручитель зобов'язується перед Банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов'язання щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій. Згідно з п.п. 2.1.1. договору поруки Поручитель, зокрема, відповідає за повернення кредиту Позичальником в повному обсязі до 02 липня 2033 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених кредитним договором. Відповідно до п. 3.1.4. договору поруки, Поручитель зобов'язаний у разі невиконання Позичальником забезпеченого порукою зобов'язання, відповідати перед Кредитором разом з Позичальником як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. Кредитним договором, а саме п. 4.4. була встановлена умова настання строку дострокового виконання основного зобов'язання, а саме, у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п.п.3.3.7.,3.3.8. Договору кредиту, протягом більше, ніж 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, а, відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони вказаних кредитних правовідносин (Банк та Позичальник) врегулювали у кредитному договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Позивач зазначає про те, що позичальник перестав платити за Договором кредиту ще у листопаді 2008 року, тобто згідно до графіку погашення платежів (до 20 числа кожного місяця), прострочка виконання основного зобов'язання почалася з 21.11.2008 року і триває до цих пір, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Києво- Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з даним позовом, мотивуючи його тим, що 05 вересня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON], було укладено шлюб, про що Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво- Святошинського району Київської області, було зроблено відповідний актовий запис за номером 290 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, що суперечить уявленням позивача про сім'ю. Також на цьому підґрунті між сторонами втрачено взаємопорозуміння, почуття любові один від одного. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його законним інтересам. Тому позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач направила до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 вересня 2015 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 290, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім'ю зберегти неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Києво- Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з даним позовом, мотивуючи його тим, що 11 грудня 2002 року між ним та відповідачем [PERSON], було укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було зроблено відповідний актовий запис за номером 643 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, що суперечить уявленням позивача про сім'ю. Також на цьому підґрунті між сторонами втрачено взаємопорозуміння, почуття любові один від одного. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його законним інтересам. Тому позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, причини неявки суду не повідомляла. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 грудня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 643, було зареєстровано шлюб між [PERSON] до [PERSON]. Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сім'ю зберегти неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з»явилася, разом з тим подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, разом з тим подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 11 липня 1998 року сторони зареєстрували шлюб в Відділі реєстрації актів громадянського стану Гагарінського району м.Севастополь, актовий запис № 372, свідоцтво про шлюб І-АП № 068699. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 21 листопада 2007 року між сторонами у Відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, актовий запис за № 1029. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, що викликає постійні сварки, приниження, побої, переважно через зловживання відповідачем спиртних напоїв. Сторони не ведуть спільне господарство та припинили шлюбні відносини з січня 2017 р., збереження сім'ї не можливе, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяви про розгляд справи у її відсутність, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений, письмових заперечень до суду не подавав. Тому суд розглянув справу у відсутність відповідача, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 03 серпня 2013 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1475. Від шлюбу вони мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаємних почуттів поваги, любові та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 03 серпня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 03 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1475. Від шлюбу вони мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Як зазначають позивач та відповідач сім'ю зберегти вони не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28 серпня 2004 року Виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 174. Від спільного подружнього життя вони мають дитину - [PERSON], - [INFO]. Подружнє життя не склалося, відносини поступово почали погіршуватись, оскільки у їхньому спілкуванні відсутні взаєморозуміння і повага. Подружжя має різні погляди на життя. Позивач стверджує, що шлюб існує лише формально. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву у якій просила суд розглядати справу у її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином причини не явки суду не відомі, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 28 серпня 2004 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], зареєстрований Виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 174. Від спільного подружнього життя вони мають дитину - [PERSON], - [INFO]. Подружнє життя не склалося, відносини поступово почали погіршуватись, оскільки у їхньому спілкування відсутні взаєморозуміння і повага. Подружжя має різні погляди на життя. Шлюб існує лише формально. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка проживає з нею та знаходяться на її утриманні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку батька, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити. У судове засідання відповідач повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ч. 5 ст. 74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі від 30.04.2013 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововоронцовського районного управління юстиції у Херсонській області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 30.04.2013 року), про що зроблено відповідний актовий запис №14. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 30.04.2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововоронцовського районного управління юстиції у Херсонській області. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. У відповідності до 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн. у зв'язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 12 квітня 2008 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 364. Від шлюбу вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаємних почуттів поваги, любові та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 квітня 2008 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 12 квітня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 364. Від шлюбу вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Як зазначають позивач та відповідач сім'ю зберегти вони не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 30 вересня 1995 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований Києво-Святошинським районним будинком урочистих подій Київської області, актовий запис № 344. Від шлюбу вони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаємних почуттів поваги, любові та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 30 вересня 1995 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 15 березня 2017 року Києво-Святошинським районним будинком урочистих подій Київської області, актовий запис № 344. Від шлюбу вони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Як зазначають позивач та відповідач сім'ю зберегти вони не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved