Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду із цією заявою, яку мотивувала тим, що [INFO] року вона народила дочку [PERSON] в підтвердження чого 11 березня 2015 року їй було видано свідоцтво про народження російського зразка Судакським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, однак до реєстру актів про народження факт народження дитини не було внесено, оскільки з 01 березня 2014 року реєстри було заблоковано. На даний час виникла необхідність внесення відомостей про факт народження дитини до реєстру актів про народження, однак зробити це неможливо, оскільки відсутні відомості про видачу свідоцтва про народження, а провести реєстрацію народження у Криму не має можливості, оскільки українське законодавство не діє на території півострову. Оскільки будь-яким іншим чином ніж в судовому порядку заявник позбавлена можливості встановити факт народження дочки, у зв'язку з чим змушена звернутися до суду з цією заявою в якій просить встановити факт народження дитини. В судове засіданні заявник [PERSON] не з'явилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, заявлені вимоги підтримує. Представник зацікавленої особи - відідлу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області у судове засідання не з'явився, однак начальник відділу ДРАЦС РС Томашпільського РУЮ Вінницької області подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності їх представника, не заперечує проти задоволення заяви. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання. Розглянувши заяви, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту народження своєї дочки [PERSON], [INFO] року в м. Судак Автономної Республіки Крим у матері [PERSON], [INFO], громадянки України, та батька [PERSON], [INFO], громадянина України. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Актами цивільного стану, зокрема, є народження фізичної особи. За змістом ч.ч. 3, 4 вказаної статті, народження фізичної особи, шлюб підлягають державній реєстрації. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Чатинами 2, 5 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України. Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Як визначено у ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з правилами ч. 3 ст. 15 ЦПК України розгляд цивільних справ здійснюється в порядку позовного, наказного та окремого провадження. За змістом ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, що заявник проживала в Автономномній Республіці Крим, однак перемістилась з тимчасово окупованої території в с. Липівка Томашпільського району Вінницької області. Як вбачається з матеріалів справи, 03 жовтня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого 11 березня 2015 року Судакським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим (а.с.7). Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у правовому обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території на законних підставах, визначається Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Враховуючи вищенаведене та зважаючи, що факт народження [PERSON] достовірно підтверджується наданими суду доказами, дані факт породжує юридичні наслідки для заявника, проте його реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану неможлива, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON] про встановлення факту народження, знайшли своє підтвердження і повинен бути задоволений. Відповідно до ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. У відповідності до керівних положень викладених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що згідно зі ст.14 ЦПК рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Outcome: approved