Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа - [PERSON], про стягнення страхового відшкодування та пені. Свої вимоги мотивує тим, що 09 жовтня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Хюндай Акцент», д.н.з. [NUMBER]. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2013 року винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON] У позові зазначено, що цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів винного було застраховано в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». 10 жовтня 2012 року позивав направив відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування та 11 жовтня 2012 року передав пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль для оцінки завданої майнової шкоди співробітнику страхової компанії та службі технічного обслуговування ТОВ «Сервіс Корея Моторс». Після огляду автомобіля було складено перелік ремонтних робіт, необхідних для відновлення автомобіля позивача, оформлений замовленням-нарядом ТОВ «Сервіс Корея Моторс» від 11 жовтня 2012 року № ТТ-0082796, згідно з яким сума страхового відшкодування становила 24 533 грн. 95 коп., яка була узгоджена з відповідачем. Відповідно до калькуляції вартості відновлювального ремонту від 09 липня 2013 року № 4583 відповідач самостійно зменшив суму страхового відшкодування до 15 889 грн 60 коп., про що позивачу стало відомо з листа відповідача від 28 серпня 2013 року № 3319. 13 серпня 2013 року та 21 серпня 2013 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ «Сервіс Корея Моторс» кошти у розмірі 7 444 грн 80 коп. для ремонту автомобіля марки «Хюндай Акцент», про що 11 вересня 2013 року повідомлено позивача. Позивач вказав, що таке перерахування з ним погоджено не було і зазначені кошти від ТОВ «Сервіс Корея Моторс» він не отримував. З жовтня 2012 року до 20 червня 2014 року йому було виплачено відповідачем лише 7 944 грн. 80 коп. страхового відшкодування. Посилаючись на те, що дії відповідача є протиправними, [PERSON] просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість зі страхового відшкодування у розмірі 16 589 грн. 16 коп., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 3 456 грн. за період з 11 січня 2013 року по 20 червня 2014 року. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 1 824 грн. 13 коп. та судові витрати, рішенням апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] пеню у розмірі 267 грн. 04 коп. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача та третя особа у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» надала до суду заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що ними було здійснено страхове відшкодування на користь позивача на підставі та у відповідності до положень чинного законодавства та реквізитів наданих [PERSON] (т.2 а.с. 40-42). Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивач є власником автомобіля «Хюндай» д.н.з [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (т.1 а.с.6). 09 жовтня 2012 року о 21.30 годин по пр-ту Перемоги в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої [PERSON], керуючи автомобілем «Шкода Октавіа» д.н.з [NUMBER], не дотримавшись безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів та спричинило пошкодження автомобіля «Хюндай Акцент» д.н.з. [NUMBER], що їхав попереду та належного позивачу. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (т.1 а. с. 7, 8). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Шкода» була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до полісу №АВ/6147785 (т. 1 а.с.39). 11 жовтня 2012 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про страхове відшкодування, в якій зазначив, що страхове відшкодування просить перерахувати на рахунок ТОВ «Сервіс Корея Моторс» (т. 1 а.с. 56). Відповідно до калькуляції/висновку від 09 липня 2013 року № 4583, складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON] вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля становить 15 889 грн. 60 коп. (т.1 а.с. 49-55). Згідно платіжного доручення № 366 від 13.08.2013 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перерахувала страхове відшкодування в розмірі 6 120,67 грн. до ТОВ «Сервіс Корея Моторе» на ремонт автомобіля [PERSON] (т.1 а.с.167). Відповідно до платіжного доручення № 62 від 19.02.2014 року відповідачем було перераховано позивачеві страхове відшкодування в розмірі 7 944,80 грн. (т.1 а.с.67). Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що вартість ремонту була узгоджена з відповідачем і визначена відповідно до попереднього замовлення-наряду ТОВ «Сервіс Корея Моторс» за №ТТ-0082796 від 11.10.2012 року, яким складено перелік ремонтних робіт автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] та матеріалів для ремонту, вартість яких становить 24 533 гривні 96 копійок (т.1 а.с.9-10). Однак дані твердження суд не бере до уваги, з огляду на наступне. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 цього Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Також згідно ст. 22 п. 22.1. цього Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. А отже, Законом покладається обов'язок страховика по відшкодуванню шкоди третім особам у межах обумовлених сум страхового відшкодування. Відповідно до ст. 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. В ході розгляду справи на підтвердження розміру матеріального збитку суду був наданий лише висновок № 4583 від 09.07.2013 року складений ФОП [PERSON], яким визначена сума матеріального збитку у розмірі 15 889,60 грн. Посилання позивача щодо погодженої сторонами суми у розмірі 24 533,96 грн., яка була визначена замовленням-нарядом ТОВ «Сервіс Корея Моторс» №ТТ-0082796 від 11.10.2012 року не підтверджені відповідними доказами, суперечать наведеним вище нормами, оскільки не враховують коефіцієнт зносу, а тому не можуть бути прийняті до уваги суду в якості підстав для задоволення цих позовних вимог в повному обсязі. Крім того, позивач фактично погодився з переліком робіт та матеріалів, вказаним у калькуляції №4583 від 09.07.2013 року, не надав жодних доказів як на її спростування, так і на підтвердження іншої вартості відновлювального ремонту, а тому суд вважав калькуляцію належним доказом на підтвердження вартості ремонту і приймає її до уваги. Позивач також зазначає, що ним отримано страхове відшкодування лише в розмірі 7 944 гривні 80 копійок. Суму в розмірі 6 120 гривень 67 копійок ТОВ «Сервіс Корея Моторс» йому не повернуло, ремонтних робіт не здійснювало, а тому ці кошти має сплатити страхова компанія. Суд вважає, що ці доводи позивача заслуговують на увагу, оскільки дійсно у зв'язку із відмовою ТОВ «Сервіс Корея Моторс» провести ремонт автомобіля позивача за недостатністю перерахованих ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» коштів, [PERSON] просив зарахувати цю суму на його рахунок (з метою подальшої оплати ремонту автомобіля). Однак дані кошти він так і не отримав, оскільки, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» листом від 02 грудня 2013 року № 207 відкликала сплачені ТОВ «Сервіс Корея Моторс» кошти ( т.2 а.с. 19-20). Тому, з відповідача підлягає стягненню невиплачена сума страхового відшкодування в розмірі 6 120 грн. 67 коп., що не була перерахована на його рахунок. Крім того, суд бере до уваги те, що відповідачем на користь позивача було виплачено суму несплаченого страхового відшкодування в розмірі 1 824 грн. 13 коп. та суму судового збору за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року (т. 2 а.с. 44) та виплачено суму пені за рішенням апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року у розмірі 267 грн. 04 коп. (т.2 а.с. 43). Дані обставини позивач підтвердив у судовому засіданні. Щодо позовних вимог про стягнення пені, то вони підлягають задоволенню частково та суд не бере до уваги клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності до даних вимог, з огляду на наступне. Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика УІТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Судом встановлено, що позивачем було подано заяву про виплату страхового відшкодування 11.10.2012 року, страхове відшкодування відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове рахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має бути виплачено не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, тобто до 10.01.2013 року. Отже, з 11.01.2013 року починається перебіг позовної давності. Позивач подав до суду позов, в тому числі щодо стягнення пені, 07.07.2014 року, що підтверджується штампом на конверті, однак, відповідачем на день розгляду справи не виконані договірні зобов'язання в повному обсязі, а тому позовні вимоги про стягнення пені повинні бути задоволені, виходячи із визначеної суми невиконаного зобов'язання у розмірі 6 120 грн. 67 коп. та в межах строків позовної давності. У межах річного строку, що передує зверненню до суду з позовом, облікова ставка НБУ становила: з 07.07.2013 по 12.08.2013 - 7 % річних, з 13.08.2013 по 14.04.2014 - 6,5 % річних; з 15.04.2014 по 16.07.2014 - 9,5 % річних; з 17.07.2014 по 20.07.2014 - 12,5 % річних. Відповідно пеня розраховується за формулою: сума простроченої випрати множиться на розмір подвійної облікової ставки на день у відповідний період, ділиться на 100 і множиться на кількість днів прострочення у відповідний період. Ураховуючи вимоги ст. 36.5. Закону, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у частині стягнення пені, а отже загальна сума пені становить суму пені за кожний період, виходячи із змін розміру облікової ставки НБУ і дорівнює 934,03 грн. (86,86+534,09+296,31+16,77=934,03). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Суд, дослідивши обставини справи і перевіривши їх доказами у сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial