Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 20 грудня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Сторони прожили однією сімєю до липня 2016 року, після чого сімейні відносини між ними були фактично припинені. Від спільного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розбіжність поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства і виховання дитини. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін у справі та інтересам їх малолітньої дитини. Спору про поділ майна між позивачем та відповідаче не має. Спільна з відповідачем дитина проживає і надалі буде проживати з позивачем. У звязку з викладеним вона звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.\~ Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 грудня 2013 року Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 86, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ №270884, виданим 20 грудня 2013 року (а. с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №526428, виданим 23 березня 2015 року Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 23 (а.с. 5). Причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаєморозуміння між ними, розбіжність поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства і виховання дитини. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з липня 2016 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 551,21 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved