Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, в якій просив зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , визначивши наступні способи участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні доньки [PERSON] : побачення та особисте спілкування із дитиною, без присутності матері, кожного вівторка, з 17.00 до 20.00, четверга, з 17.00 до 20.00, суботи, починаючи з 17.00 години суботи до 12.00 години неділі, з правом прогулянок по місту Полтаві та відвідування дитиною місця проживання батька за адресою: [ADDRESS] ; вільного відвідування місць виховання, навчання доньки [PERSON] батьком [PERSON] ; спільне вирішення разом в відповідачем [PERSON] питань щодо місця, часу навчання доньки [PERSON] , розвитку її особистості та навичок. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він має доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю - відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказував, що з боку матері дитини створюються перешкоди у його спілкуванні із донькою, з метою усунення яких він звернувся до суду для визначення способів своєї участі у спілкуванні та вихованні доньки [PERSON] . Повідомляв, що на його прохання надати для спілкування та прогулянок дитину, Відповідач відмовляє, навіть, не допускає його до житла, щоб побачитись з дитиною. При цьому жодних причин і мотивів такої своєї поведінки Відповідачка Позивачу не повідомляла. Позивач неодноразово приходив за адресою проживання Відповідача та його доньки із метою побачитися із дитиною та поспілкуватися із нею, але Відповідач чинить перешкоди у цьому. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. В серпні 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні - відмовити повністю. В обґрунтування зазначила, що вона виховує та матеріально утримую двох малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Її донька, [PERSON] була народжена в період її [PERSON] спільного проживання з позивачем [PERSON] .. Її з Позивачем цивільний шлюб не склався, оскільки вони мали кардинально різні погляди на подружні відносини, виховання дитини та, в цілому, на життя. Зазначала, що протягом останнього року [PERSON] почав грубо поводитись з дітьми, [PERSON] та [PERSON] , вживав при них нецензурну лайку, розпивав алкогольні напої в їх присутності, регулярно застосовував до Відповідача фізичне насильство в присутності малолітніх дітей. Повідомляла, що вона не чинила перешкод у спілкуванні дитини з батьком, аж поки 21.06.2021 року близько 01:00 год. ночі [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння з невідомих причин почав наносити Відповідчау та її старшій донці, [PERSON] тілесні ушкодження. Після отриманих від [PERSON] тілесних ушкоджень Відповідач разом із старшою донькою звернулася до КП «1-А міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» та КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради». Проведеним оглядом було встановлено, що Відповідач отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, саден, синців та гематом по всьому тілу, а її донька, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді поверхневої травми голови. Вказала, що відомості про вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення були внесені працівниками Відділу поліції№1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області до єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження № 12021175430000545 від 21.06.2021 року. Відповідач зазначила, що внаслідок протиправних дій [PERSON] її малолітня донька, [PERSON] отримала глибоку психологічну травму. На теперішній час дитина страждає на порушення нічного режиму, прокидається вночі та плаче. Нанесена травма може і в подальшому впливати на стан здоров`я дитини, привести до подальших ускладнень в її психологічному та фізичному розвитку. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17.08.2021 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. На початку листопада 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому вона просила долучити до даної цивільної справи у якості доказів наступні документи: копію довідки № 44 від 06.10.2021 року, виданої Полтавським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) № 82 «Олена» Полтавської міської ради Полтавської області; копію пояснювальної записки [PERSON] від 24.09.2021 року; копію пояснювальної записки [PERSON] від 24.09.2021 року; копію висновку експерта № 595, щодо [PERSON] ; копію висновку експерта № 634, щодо [PERSON] ; копію виписки із медичної карти амбулаторно (стаціонарного) хворого від 12.10.2021 року; копію постанови про визнання потерпілою [PERSON] від 22.06.2021 року; копію постанови про визнання потерпілою [PERSON] від 03.07.2021 року; копію довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] ; копію договору про надання правої допомоги від 16.08.2021 року. Вказані докази були долученні судом до матеріалів справи. Також, на початку листопада 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшли пояснення по справі, в яких вона зазначала, що вона не проти того, щоб батько [PERSON] зустрічався із дитиною [PERSON] кожної неділі з 13:00 години до 15:00 години в загальнодоступних громадських місцях (місцях дитячих розваг та відпочинку, розвивальних гуртках, скверах, парках тощо) та місці її проживання, в її присутності, з урахуванням погодних умов, режиму дня, стану здоров`я та бажання дитини. Разом з тим зазначила, що проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між батьком [PERSON] та дитиною [PERSON] відсутній сталий психологічний зв`язок та дитина, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає [PERSON] , як батька. Вказала, що для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька. У судовому засіданні представник позивача та позивач заявлені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача та відповідач у судовому засіданні позов не визнали. Відповідач пояснила, що перешкод у спілкуванні позивача із дочкою не створює, підтримає свою позицію викладену у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що позивач після народження не цікавився дитиною, не брав участі у її виховані та матеріальної допомоги не надавав. Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, його представника та дослідивши письмові матеріали справи, покази свідків, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право дитини як на проживання, так і на спілкування з батьками: дитина, яка проживає окремо від батьків або від одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків й прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь в її вихованні й мають право спілкування з дитиною, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як вбачається зі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст. 259 СК України права та обов`язки, встановлені законом для братів та сестер, мають рідні (повнорідні, неповнорідні) брати та сестри.Брати та сестри, зокрема ті, які не проживають разом, мають право на спілкування.Мати, батько, баба, дід, інші особи, з якими проживають неповнолітні брати та сестри, зобов`язані сприяти їхньому спілкуванню. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Судом встановлено, що в період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у них народилася донька, [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На даний час [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною, [PERSON] до виповнення нею трирічного віку на період з 11.02.2020 року по 15.12.2022 року. Спільне життя у Позивача та Відповідача не склалося, оскільки вони мали кардинально різні погляди на подружні відносини, виховання дитини та, в цілому, на життя. За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У статтях229-237ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі і не може покласти в основу ухваленого судового рішення докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні. Речові, письмові та електронні докази оглядаються у судовому засіданні, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимогст. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Враховуючи особливості правовідносин, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в їх право на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції, з іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). У своїх позовних вимогах [PERSON] вказує про те, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, уникає зустрічей з ним, на його прохання надати для спілкування та прогулянок дитину, Відповідач відмовляє, навіть, не допускає його до житла, щоб побачитись з дитиною, що стало підставою для звернення його до суду з даним позовом. Як встановлено судом, між сторонами по справі склалися напружені стосунки, що призвело до того, що вони між собою особисто майже не спілкуються, а переписуються в соціальних мережах звинувачуючи одне одного в небажанні брати участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та створенні перешкод у побаченні із дитиною. Відповідачка уникає зустрічей з позивачем та не надає можливості як батьку, бачитись і спілкуватися з [PERSON] .. Той факт, що відповідачкою чиняться перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи та був підтверджений належними письмовими та електронними доказами, показами свідків допитаних у судовому засіданні. Виходячи з наявних матеріалів справи та досліджених судом доказів, оскільки позивач має позитивні характеризуючи дані, має можливість та бажання приймати активну участь увихованні своєї дитини, а також те, що таке спілкування неперешкоджатиме розвитку дитини, а для забезпечення нормального фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини та з метою забезпечення стабільного емоційного її стану, їй необхідне спілкування як з матір`ю, так із батьком, а наявність між сторонами суперечок щодо участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини, суд вважає визначити порядок участі позивача у вихованні дочки [PERSON] .. При цьому суд враховує наступні критерії, що мають значення в даній ситуації: 1) малолітній вік дитини (1 рік 10 місяців); 2) необхідність проходження певного періоду часу для адаптації дитини до батька; 3) вразливий психологічний стан малолітньої дитини, на який значний вплив мають такі чинники як: одне і теж оточення, звичний режим дня, відхід до сну в один і той саме час, гігієнічні процедури, заспокоювання дитини перед сном, певні сформовані звички, що сприяють нормальному відпочинку і відомі лише матері. Також, враховуючи вік, відсутність раніше спілкування батька з дитиною, суд вважає за необхідне встановити графік спілкування батька з дитиною у присутності матері у громадських місцях за місцем проживання дитини. Це надасть змогу дитині звикнути до батька, а останній зможе встановити контакт з дитиною, зацікавити її, зрозуміти її характер, звички, захоплення, що позитивно вплине на їх стосунки та можливість подальшого спілкування у відсутності матері. З урахуванням вищевикладеного, встановлених судом обставин справи, суд вважає, що для позивача необхідно встановити наступний порядок участі у вихованні дочки, який буде відповідати інтересам дитини, а саме: визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , встановивши час побачень з донькою у присутності матері кожної суботи та неділі з 12.00 год. до 15.00 год. з дотриманням щоденного розпорядку дня дитини. У разі зміни обставин, що стали підставою для ухвалення такого рішення, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, кожна зі сторін не позбавлена в майбутньому права звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу його участі у вихованні дочки, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Суд вважає, що вимога відповідача про стягнення з позивача на її користь витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн., підлягає до часткового задоволення, з наведених нижче підстав. Між [PERSON] та адвокатом Листопад Н.А. укладено договір про надання правової допомоги, що полягає у веденні адвокатом цивільної справи № 554/6887/21, за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, та участі в судових засіданнях у Октябрському районному суді м. Полтави. Витрати на професійну правову допомогу за вказаним договором склали: 5 000,00 гривень. Відповідно частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для підтвердження витрат на професійну правову допомогу адвокатом Листопад Н.А. до суду надано наступні документи: договір про надання правової допомоги, протокол узгодження договірної ціни щодо надання послуг, рахунок-фактура № 1, акт виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги, квитанцію про сплату наданих послуг. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розглядаючи вимоги [PERSON] про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених нею витрат на правничу допомогу в сумі 2 500,00 грн., які потрібно стягнути з [PERSON] .. Такі витрати є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Outcome: partial