Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення суми попередньої оплати за договором підряду. Свої вимоги мотивував тим, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір підряду на виконання робіт від 19 квітня 2021 року. Відповідно до умов п. 1.1 договору позивач доручив відповідачу, а відповідач зобов`язувався виконати та здати позивачу відповідно умов договору та проектної документації бетонні роботи у с. Віта Поштова. Відповідно до п. 3.1 договору сума робіт складає 100 000 грн. Замовник протягом трьох банківських днів здійснює передоплату 35% від загальної суми. Пізніше по закриттю актів ще 35%. Заключні 30 % вноситься по завершенню робіт. За умовами договору початок виконання робіт 19 квітня 2019 року, завершення виконання робіт 10.05.2021 року. 19 квітня 2021 року відповідач отримав передоплату у розмірі 900 євро, що складає за курсом НБУ у розмірі 30 172,50 грн. Також вказав, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань по виконанню бетонних робіт у встановлений договором строк, у зв`язку з чим у відповідача виникала заборгованість з повернення позивачу попередньої оплати на суму 30 172, 50 грн. Враховуючи викладене просив суд стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача кошти у розмірі 30 172,50 грн. сплачену за договором підряду, пеню за прострочення термінів виконання робіт з 10.05.2021 року по 12.07.2021 року у сумі 3 200 грн. та судовий збір у розмірі 908 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.07.2021 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче провадження на 20.09.2021 року. Ухвалою суду від 20.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 19.10.2021 року. У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. У судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення до суду не надходило, відзиву на позовну заяву не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 19.04.2021 року між позивачем ( далі замовник ) та відповідачем ( далі підрядник ) було укладено договір підряду б/н. Відповідно до умов договору підрядник зобов`язується виконати бетонні роботи згідно проекту, додатком до договору №1 який є невід`ємною частиною договору, за адресою: с. Віта-Поштова, а замовник зобов`язується оплатити роботу підрядника згідно умов договору Відповідно до п. 3.1 договору сума робіт складає 100 000 грн. Замовник протягом трьох банківських днів здійснює передоплату 35 % від загальної суми. Пізніше по закриттю актів ще 35 %. Заключні 30 % вноситься по завершенню робіт. Відповідно до п. 3.2 договору початок виконання робіт 19.04.2021 року, завершення виконання робіт 10.05.2021 року. Відповідно до п. 3.4 договору виконання-приймання кожного етапу робіт оформляється актом здачі-приймання робіт згідно умов договору. На виконання умов договору, позивач сплатив відповідачу передоплату, що становить 30 172,50 грн. Однак, визначені у договорі роботи та у встановлений термін виконані відповідачем не були. Так, 28.05.2021 року позивач надіслав відповідачу претензію, якою просив в трьох денний термін, з моменту отримання претензії перерахувати кошти на рахунок замовника, а саме передоплату у сумі 900 євро, проте зазначену претензію також не було виконано відповідачем. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зокрема, у випадку, якщо відступ підрядника від умов договору підряду має своїм наслідком невиконання певних робіт, позивач має право захисту свої порушених інтересів шляхом відшкодування збитків на підставі ст. 611 ЦК України. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення, строки виконання роботи або її окремих етапів (ст.ст. 843, 846 ЦК України). За вимогами ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, ч. 1, ч. 2ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Системний аналіз положень наведених положень дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч . 2 ст. 11 ЦК України. Судом встановлено, що правова підстава щодо отримання коштів між сторонами не виникала, договір позики чи інший правочин не укладався, а тому оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно у розумінні ст. 1212 ЦК України та є такою, що підлягає поверненню. Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача кошти у розмірі 30 172,50 грн., сплачені за договором підряду. Позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 0,05 % за період з 10.05.2021 року по 12.07.2021 року у розмірі 3200 грн. Відповідно до п. 4.1 вищевказаного договору за прострочення термінів виконання зобов`язань згідно умов договору підрядник зобов`язаний сплатити на користь замовника пеню в розмірі 0,05% від суми вартості послуг підрядника, вказаної у кошторисі, за кожен день прострочення. Згідно п. 3.1 договору сума робіт складає 100 000 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає нарахована пеня у сумі 3200 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved