Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок № 13 разом із господарськими будівлями та спорудами, що розташований по провулку Широкий в м. Миколаєві, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 26 лютого 2011 року. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що після смерті його батька - [PERSON], який помер 26.02.2011 року, відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 13 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по провулку Широкий в м. Миколаєві. Спадкодавець на випадок своєї смерті заповіту не залишив. Спадкоємцем першої черги за законом є він - [PERSON] (син), який спадщину прийняв, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. Крім того, у встановлений законом строк позивач звернувся до П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно через те, що позивачем не надано правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності спадкодавця на нерухоме майно, та запропонувала позивачу звернутися до суду. Посилаючись на неможливість в позасудовому порядку оформити належну йому спадщину, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не зявився, його представник [PERSON] надала суду заяву із проханням слухати справу у її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Миколаївської міськради надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, своїх заперечень проти позову не направив. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 26 лютого 2011 року в м. Миколаєві помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований по провулку Широкому № 13 в м. Миколаєві. Із копії спадкової справи № 273/2011, заведеної П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою до майна померлого [PERSON] вбачається, що на випадок своєї смерті останній заповіту не залишив. Після його смерті, в установлений законом строк, із заявою про прийняття спадщини звернувся його син, позивач по даній справі, [PERSON] Інших спадкоємців першої черги за законом судовим розглядом не встановлено. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ГК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судовим розглядом встановлено, що згідно рішення виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих № 54 від 28 травня 1960 року [PERSON] було надано земельну ділянку площею 600 кв.м. під забудову житлового будинку. На підставі зазначеного рішення, між виконкомом та [PERSON] було укладено договір від 06 жовтня 1960 року про надання йому у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої приватної власності, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, провулок Широкий, №13 (а.с.5-7). В подальшому спадкодавцем було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 54,5 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м. Відповідно до технічних документів на будинок, будівництво було завершено в 1964 році, проте в експлуатацію [PERSON] його не здав і не отримав у зв'язку з цим правовстановлюючих документів на будинок. Згідно ч.5 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до Закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У відповідності до ч.2 ст.3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації. За таких обставин, відповідно до вимог п.п. 1,5 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved