Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У липні 2014 року Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» Здорова добавка» «Квартальний» №662591/2013. Відповідно до умов вказаного договору вкладник розмістив у Банку депозитний продукт (Вклад) в розмірі 7 760,00 євро під 6,5 % річних. Строк вкладу - 13 місяців. Разом з тим, незважаючи на те, що 11 квітня 2014 року позивач повідомив відповідача про бажання отримати весь свій вклад у встановлену Договором дату, 17 квітня 2014 року грошові кошти позивача так і не були видані. При цьому, як пояснив представник відповідача, грошові кошти не видані позивачу через відсутність готівки в касі та введення банком обмежень на повернення вкладів. Крім того, всі неодноразові звернення позивача до відповідача щодо повернення коштів були залишенні останнім без уваги і до теперішнього часу вклад позивачу так і не повернуто. На підставі зазначеного та у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від повернення суми вкладу за Договором, позивач просить суд позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь 7 760 євро 00 центів та відсотки в розмірі 250 євро 13 центів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяви, в яких просить справу розглядати у його відсутність, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання свого представника не направив. Причини неявки представника відповідача у судове засідання невідомі. Судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 11 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» Здорова добавка» «Квартальний» №662591/2013. Згідно умов п.п. 1.1, 1.3 Договору його предметом є розміщення позивачем у відповідача грошових коштів у розмірі 7760 євро 00 центів, строком зберігання на 13 (тринадцять) місяців, тобто до 11 листопада 2014 року. Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору відповідач зобов'язався нараховувати проценти на суму вкладу з розрахунку 6,5 % річних. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, що підтверджується квитанцією № 484265 від 11 жовтня 2013 року (а.с. 2). Проте, відповідач вклад у строки, визначені Договором, позивачу не повернув. У квітні 2014 року позивач вирішив достроково розірвати зазначений кредитний договір, про що 11.04.2014 року ним була подана відповідна заява на ім'я голови правління банку, в якій викладено прохання про закриття депозиту та підготовку банком для зняття суми депозиту. Однак, у відповідь на свою заяву позивач отримав від банку листа - відповідь № 249/Вд33 від 17.04.2014р., яким позивача повідомлялося про те, що виплата депозиту здійснюється відповідно до чинного законодавства. Відповідно до п.п. 2.1. Договору, «підписуючи цей договір, вкладник погоджується з викладеною пропозицією банку щодо розміщення вкладником вкладу на умовах, встановлених цим договором та Правилами, доступними на інтернет -сайті банку (мають на увазі Правила відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк»). У п.п. 5.1.1.2. цих Правих вкладник має право отримати вклад та суму нарахованих процентів згідно з умовами Договору. При цьому, вимога вкладника про дострокове повернення частини вкладу або всього вкладу є підставою для розірвання договору та повернення в зв'язку з цим суми вкладу та нарахованих процентів у повному обсязі. Згідно до п.п. 5.2.2.8 цих Правил передбачений обов'язок банку видати вклад на вимогу вкладника. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач свої зобов'язання по поверненню вкладу у строки, встановлені у Договорі повністю не виконав, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми вкладу у розмірі 2760 євро 00 центів та 250 євро 13 центів - нараховані відсотки, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 612, 1058, 1060 ЦК України та

Outcome: approved