Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання\~такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням-\~кв.25\~буд.116,\~корп.2,\~вул.Об»їжджа\~м.Ніжина\~Чернігівської області. Позов обгрунтований тим, що позивач [PERSON], відповідач [PERSON] (до одруження [PERSON]) та треті особи [PERSON], [PERSON] згідно свідоцтва про власність від 19 квітня 1999 року є співвласниками даної квартири. Відповідач одружилась і більше 10 років проживає за кордоном, остання має зареєстроване місце проживання у вказаній квартирі. Відповідач не бере участі в утриманні квартири, реєстрація відповідача у квартирі унеможливлює отримання субсидії. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвала про\~відкриття провадження\~у справі\~вручена сторонам,\~відповідачем не подано: заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Відповідно до заяви від 23 жовтня 2018 року позивач [PERSON] підтримує позов, просить розглянути справу за відсутності. Згідно заяви від 15 серпня 2018 року відповідач [PERSON] позов визнає, проти зняття з реєстрації не заперечує, приїхати в Україну не має можливості. Відповідно до заяви від 23 жовтня 2018 року третя особа [PERSON] вважає за необхідне позов задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась без повідомлення причин. Інші заяви, клопотання учасників справи станом на час розгляду справи відсутні. \~ \~ \~ \~ В порядку ч.3 ст.211 ЦПК України судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.\~ \~ \~ Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. За правилами ст.ст.150, 156 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Частиною 2 ст.405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 19 квітня 1999 року кв.25 буд.116 корп.2 по вул.Об»їжджа м.Ніжина Чернігівської області належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях кожному. Докази на підтвердження недійсності даного свідоцтва відсутні. Сторонами не заперечується зміна прізвища відповідача після одруження із «Левченко» на «Рудакевич». За таких обставин станом на час розгляду справи свіввласниками кв.25 буд.116, корп.2, вул.Об»їжджа м.Ніжина Чернігівської області є позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та треті особи [PERSON], [PERSON]. Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст.9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 ЦК власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вказані права належать співвласникам вищезазначеного будинку, зокрема, і відповідачу [PERSON], при цьому остання має права щодо володіння, користування та розпорядження своєю часткою вказаної квартири, її непроживання у ній не є підставою для визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням, власником якого вона є, у зв»язку з чим підстави для задоволення позову в судовому засіданні не встановлені. Визнання відповідачем [PERSON] позову суперечить закону, у зв»язку з чим суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову. Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed