Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Адонікс» (далі - відповідач 1), Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (далі - відповідач 2), треті особи : Товариство з обмеженою відповідальністю «Лотуре-Агро», Товариство з обмеженою відповідальністю «Шпат-Агро», [PERSON], [PERSON], Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним рішення загальних зборів, кредитного договору та договору поруки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.10.2013 року на Загальних зборах ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Адонікс» було прийнято рішення, оформлене протоколом №14, яким було вирішено звернутися із клопотанням до ПАТ «Златобанк» щодо відкриття відновлюваної кредитної лінії у розмірі 16000000,00 грн. для поповнення оборотних коштів, спрямованих на проведення сільськогосподарської діяльності ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Адонікс» під не більше ніж 25% річних строком на 6 місяців. 11 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Адонікс» було укладено кредитний договір № 282/1/13-KL. 11 жовтня 2013 року з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та позивачем було укладено договір поруки № 282/1/13-KL/Р-1. Позивач вважає,що рішення Загальних зборів ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Адонікс» недійсне, оскільки відповідно до ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» Загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів. Учасниками ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Адонікс» станом на 08.10.2013 р. були ТОВ «Лотуре-Агро» частка у статутному капіталі якого становить 99,99%, і ТОВ «Шпат-Агро» із часткою 0,01% Статутного капіталу товариства. Отже, для прийняття рішення на Загальних зборах учасників ТОВ «СГП «Адонікс» повинен був бути присутнім уповноважений представник від учасника ТОВ «Лотуре-Агро», за умови належного повідомлення усіх учасників про дату, місце проведення Загальних зборів учасників та порядок денний. Із протоколу №14 Загальних зборів учасників ТОВ «СГП «Адонікс» від 08.10.2013 р. вбачається, що рішення Загальних зборів учасників було прийняте за участю одного лише представника від ТОВ «Лотуре-Агро» - [PERSON], який був в.о. Генерального директора цього товариства. Однак, рішення на Загальних зборах учасників ТОВ «СГП «Адонікс» були прийняті за відсутності кворуму, без належного повідомлення іншого учасника товариства, не уповноваженою особою. Отже, для наділення повноваженнями [PERSON] для участі у Загальних зборах учасників ТОВ «СГП «Адонікс» необхідне було попереднє прийняття рішення Загальними зборами учасників ТОВ «Лотуре-Агро» та надання повноважень [PERSON] для участі і голосувань на Загальних зборах учасників ТОВ «СГП «Адонікс». Загальні збори учасників ТОВ «Лотуре-Агро» рішення, необхідного для надання повноважень [PERSON] для участі та голосуванні на Загальних зборах учасників ТОВ «СГП «Адонікс», не приймали. Позивач вважає, що якшо рішення Загальних зборів проведено з порушенням, тому укладений кредитний договір і договір поруки до нього також недійсний. Тому позивач просив суд визнати недійсним рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «СГП «Адонікс», оформлене протоколом №14 від 08.10.2013 року; визнати недійсним кредитний договір № 282/1/13-KL від 11.10.2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Адонікс» та Публічним акціонерним товариством «Златобанк»; визнати недійсним договір поруки №282/1/13- KL/Р-1 від 11.10.2013 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та позивачем та стягнути з відповідачів судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача 2 в судовому засіданні заперечував проти вимог позову та просив суд відмовити в їх задоволенні, підтримав письмові пояснення. У судове засідання відповідач 1, треті особи не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, письмових заперечень та заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача 2, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 08.10.2013 року на Загальних зборах ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Адонікс» було прийнято рішення, оформлене протоколом №14, за підписами учасників представника ТОВ «Лотуре-Агро» в особі В.о. Генерального директора [PERSON], яким було вирішено звернутися із клопотанням до ПАТ «Златобанк» щодо відкриття відновлюваної кредитної лінії у розмірі 16000000,00 грн. для поповнення оборотних коштів, спрямованих на проведення сільськогосподарської діяльності ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Адонікс» під не більше ніж 25% річних строком на 6 місяців, в якості забезпечення виконання зобов'язання передати в заставу банку товари в обороті - соняшник врожаю 2013 року в кількості 5000,00 тонн, що буде придбаний за рахунок кредитних коштів, уповноважити [PERSON] на підписанні від імені товариства кредитного договору та відповідних договорів застави (т. 1 а.с. 11). 11 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Адонікс» було укладено кредитний договір № 282/1/13-KL, з додатками та договорами про внесення змін (т. 1 а.с. 12-30). 11 жовтня 2013 року з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та позивачем було укладено договір поруки № 282/1/13-KL/Р-1, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором та зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники (т. 1 а.с. 31-37). Відповідно до положень ч. 1 - 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позивач звертаючись до суду з вказаним позовом, наголошував, що при укладенні кредитного договору та договору поруки не було дотримано порядку визначеного Статутом третьої особи. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 11 жовтня 2013р. між відповідачем 1 та відповідачем 2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачем 1 було надано відповідачу 2, кредит з максимальним лімітом 16000000,0 грн. з кінцевою датою повернення не пізніше 03 березня 2014р. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України Крім того, в п. 8 Постанови за № 9 від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205-210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Згідно з п. 9.1. Статуту відповідача 1, в редакції, яка була чинна на час спірних правовідносин, органами управління є: Загальні збори учасників (вищий орган) та Директор (виконавчий орган). Підпунктом «к» п. 9.4 Статуту визначено, до виключної компетенції Загальних зборів учасників цього товариства належить прийняття рішення про попереднє погодження будь-яких цивільно - правових угод, вартість кожної з яких перевищує 50000,0 грн. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» Загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів. Учасниками ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Адонікс» станом на 08.10.2013 р. були ТОВ «Лотуре-Агро», частка у статутному капіталі якого становить 99,99%, і ТОВ «Шпат-Агро» із часткою 0,01% Статутного капіталу товариства. Отже, для прийняття рішення на Загальних зборах учасників ТОВ «СГП «Адонікс» повинен був бути присутнім уповноважений представник від учасника ТОВ «Лотуре-Агро», за умови належного повідомлення усіх учасників про дату, місце проведення Загальних зборів учасників та порядок денний. Як вбачається із протоколу №14 Загальних зборів учасників ТОВ «СГП «Адонікс» від 08.10.2013 р. рішення Загальних зборів учасників було прийняте за участю одного лише представника від ТОВ «Лотуре-Агро» - [PERSON], який був в.о. Генерального директора цього товариства, однак, рішення на Загальних зборах учасників ТОВ «СГП «Адонікс» були прийняті за відсутності кворуму, а саме, без належного повідомлення іншого учасника товариства - представника ТОВ «Шпат-Агро». Крім того, для наділення повноваженнями [PERSON] для участі у Загальних зборах учасників ТОВ «СГП «Адонікс» необхідне було попереднє прийняття рішення Загальними зборами учасників ТОВ «Лотуре-Агро» та надання повноважень [PERSON] для участі і голосувань на Загальних зборах учасників ТОВ «СГП «Адонікс», відповідно до матеріалів справи, загальні збори учасників ТОВ «Лотуре-Агро» рішення, необхідного для надання повноважень [PERSON] для участі та голосуванні на Загальних зборах учасників ТОВ «СГП «Адонікс», не приймали. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин - бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин не повинен суперечити актам цивільного законодавства. Недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (ст.ст. 92, 203, 215 ЦК України). Отже, визнання недійсним рішення Загальних зборів учасників ТОВ «СГП «Адонікс» від 08.10.2013 р., на підставі якого було укладено кредитний договір, зумовлює недійсність цього договору як такого, що укладений директором ТОВ «СГП «Адонікс» [PERSON] за відсутності повноважень, наданих йому Статутом ТОВ «СГП «Адонікс». Визнання недійсним Рішення Загальних зборів учасників ТОВ «СГП «Адонікс» свідчить про недійсність такого рішення з моменту його прийняття (аналогічна правова позиція зазначена в постанові ВСУ від 27.04.2016 р. у справі № 6-62цс16). Правова позиція про недійсність договору, у разі визнання судом недійсним рішення Загальних зборів учасників, яким надавались повноваження виконавчому органу юридичної особи на укладення цього договору, викладена, зокрема, у постановах Вищого господарського суду України від 21.12.2016 р. у справі № 926/1859/14, від 25.02.2015 р. у справі № 911/2710/14, від 13.08.2014 р. у справі № 911/620/14, у постанові Верховного Суду України від 21.10.2014 р. у справі №3-144гс14. Таким чином, рішення Загальних зборів учасників ТОВ «СГП «Адонікс» від 08.10.2013 р. порушує права позивача, а також не може створити жодних правових наслідків, оскільки збори відбулися за участі представника від ТОВ «Лотуре-Агро» - [PERSON], але без надання йому повноважень для участі і голосувань на Загальних зборах учасників ТОВ «СГП «Адонікс», також, без належного попередження іншого учасника представника ТОВ «Шпат-Агро». Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2013 р. банком було проведене засідання кредитного комітету, на якому прийнято рішення про задоволення прохання ТОВ «СГП «Адонікс» та відкрито кредитну лінію з максимальним лімітом кредитування 16000000,00 грн. Після цього, рішення було завізовано Головою Спостережної ради Банку та заступником Голови Спостережної ради Банку з питань безпеки. 11.10.2013 р. на підставі рішення кредитного комітету співробітниками банку були підготовлені тексти та укладено із цілим рядом підписантів наступні договори - кредитний договір із ТОВ «СГП «Адонікс», договір поруки № 282/1/13-KL/Р-1 із [PERSON] та договір поруки № 282/1/13-KL/Р-2 із [PERSON] 11.10.2013 р. банком було опрацьовано заявку директора [PERSON] № 09/325 про надання грошових коштів та надано позичальнику 2000000,00 грн. кредитних коштів, що підтверджується випискою по особових рахунках з 11.10.2013 по 16.01.2015 щодо ТОВ «СГП «Адонікс» та меморіальним ордером № 171302 від 11.10.2013 року (т. 2 а.с. 54-62). Отже, короткі строки проведення перевірки документів позичальника зумовили те, що відповідач-2 не проявив належної добросовісності та розумної обачності під час перевірки повноважень директора ТОВ «СГП «Адонікс» на укладення кредитного договору. Банк діяв за відсутності розумної обачності, коли не перевірив повноваження представника ТОВ «Лотуре- Агро» на прийняття рішень на Загальних зборах учасників ТОВ «СГП «Адонікс» від 08.10.2013 р. Більше того, на Протоколі № 14 Загальних зборів учасників ТОВ «СГП «Адонікс» від 08.10.2013 р. відсутній відбиток печатки ТОВ «Лотуре-Агро». Разом з тим, станом на 08.10.2013 р. відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України було обов'язковим скріплення печаткою правочину, який вчиняється юридичною особою у письмовій формі. Також під час укладення кредитного договору банк діяв без розумної обачності, оскільки не з'ясував, чи було повідомлено про Загальні збори учасників ТОВ «СГП «Адонікс» та порядок денний іншого учасника - ТОВ «Шпат-Агро», який взагалі не прибув на Загальні збори, що підтверджується змістом Протоколу № 14. Суд звертає увагу, що порушення порядку скликання Загальних зборів учасників є підставою для визнання такого рішення недійсним, незалежно від кількості голосів в учасника товариства, права якого порушено. Позовні вимоги позивача підтверджуються правовими висновками, що містяться у постановах Верховного суду України від 09.11.2016 р. у справі № 6-2063цс16, від 13.03.2017 р. у справі №6-147цс17, від 27.04.2016 р. у справі №6-62цс16, у яких суд дійшов висновку про можливість визнати недійсним договір, що укладений на підставі рішення компетентного органу товариства, яке у подальшому було визнано недійсним. При цьому, суд вказав на необхідність встановити факт обізнаності контрагента із наявністю обмежень повноважень у підписанта та недобросовісність або нерозумність у діях самого контрагента, враховуючи поведінку учасників та фактичні обставини справи. Відповідно правового висновку зазначеного в постанові ВСУ у справі №6-147цс17 від 13.03.2017 року, закон не установлює виключного переліку обставин, які свідчать про недобросовісність чи нерозумність дій третьої особи у відносинах з юридичною особою 6 «Таким чином, підлягає оцінці не лише поведінка третьої особи до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення. зокрема, необхідно встановити, чи виконала третя особа свої обов'язки за договором, у який спосіб у подальшому третя особа розпорядилася одержаним за оспорюваним договором майном, чи не було залучення третьої особи до участі в укладенні договору формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предмета договору з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на майно». Недобросовісність та нерозумність поведінки банку підтверджується тим, що банк не перевірив можливість виконання ТОВ «СГП «Адонікс» кредитного договору, а мав намір видати кредит незалежно від наявності повноважень у директора ТОВ «СГП «Адонікс» і можливості повернути кошти, оскільки, позичальник подав до банку свої фінансові звіти, з яких вбачається те, що ТОВ «СГП «Адонікс» є суб'єктом малого підприємництва і на 30.06.2013 року середня кількість працівників - 2; поточні біологічні активи становили 10221,7 тис. грн.; кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги - 1706,2 тис. грн.; поточні зобов'язання за розрахунками з бюджетом - 31,0 тис. гри.; інші поточні зобов'язання - 1556,5 тис. гри.; дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за перше півріччя 2013 року - 182,0 тис. грн., а чистий дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)- 151,7 тис. гри.; баланс - 13118,4 тис. грн.; чистий прибуток позичальника за перше півріччя 2012 року становив всього лише + 43,1 тис. грн. Крім того, як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №42144878 від 11.10.2013 року, на момент заповнення анкети ТОВ «СГП «Адонікс» вже було майновим поручителем належного виконання кредитних зобов'язань ТОВ «Наст» перед ПАТ «Банк Камбіо» на суму 5 400 000,00 доларів США за договорами застави майбутнього врожаю №011/1-2012/840/6 від 21.06.2013 р., №011/1-2012/840/7 від 21.06.2013 року, дана інформація була відома банку на дату укладення кредитного договору. Отже, за таких невисоких фінансових показників господарської діяльності банк уклав із позичальником кредитний договір на суму 16000000,00 гри., без перевірки реальної можливості повернути ці кошти, що вкотре свідчить про недобросовісність та нерозумну поведінку відповідача-2. Таким чином, із вище наведеного вбачається те, що банк, вступаючи у відносини із ТОВ «СГП «Адонікс» та укладаючи із ним кредитний договір, діяв недобросовісно та нерозумно. Зокрема, банк достеменно знав або ж проявивши розумну обачність, не міг не знати, про відсутність у керівника ТОВ «СГП «Адонікс» необхідного обсягу повноважень на укладення кредитного договору. У зв'язку з цим, вбачаються передбачені ст. 92 ЦК України підстави взяти до уваги обмеження повноважень директора ТОВ «СГП «Адонікс» у Статуті товариства у відносинах із відповідачем-2, які свідчать про недійсність укладеного кредитного договору. Відповідно ст. 546 ЦК України, порука є одним із способів забезпечення виконання зобов'язання. Згідно із ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Оскільки, кредитний договір недійсний, а спірний договір поруки є похідним від основного зобов'язання, то договір поруки від 11.10.2013 р., укладений із позивачем також визнається недійсним. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, в силу вимог ст.ст. 10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи, що рішення Загальних зборів учасників ТОВ «СГП «Адонікс» від 08.10.2013 року порушує права позивача, а також не може створити жодних правових наслідків, оскільки збори відбулися за участі представника від ТОВ «Лотуре-Агро» - [PERSON], але без надання йому повноважень для участі і голосувань на Загальних зборах учасників ТОВ «СГП «Адонікс», без належного попередження іншого учасника представника ТОВ «Шпат-Агро», крім того, банком було укладено із позичальником кредитний договір на суму 16000000,00 грн. за невисоких фінансових показників господарської діяльності, без перевірки реальної можливості повернути ці кошти, що свідчить про недобросовісність та нерозумну поведінку відповідача-2, беручи до уваги, що недійсність рішення Загальних зборів учасників ТОВ «СГП Адонікс» зумовлює недійсність кредитного договору, який було укладено на підставі цього рішення, а також, похідний від основного зобов'язання договір поруки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1653,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved