Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про надання додаткового строку на прийняття спадщини, встановлення факту родинних стосунків та визнання права власності. В обґрунтування позову зазначила, що її бабуся [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 15/50 частин домоволодіння [ADDRESS], яка належала останній на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2006 та земельна ділянка 0,0599 га по вул. Захаренко в м.Дніпропетровську, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 25.07.2007 за № 94/17. Відповідачі по справі є співвласниками земельної ділянки та домоволодіння [ADDRESS] Своєчасно до нотаріальної контори позивач не звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON], оскільки була відсутня в Україні, так як знаходилася на заробітках в Росії. Потім після повернення з Росії вона знаходилася в дуже скрутному матеріальному становищі і фактично не мала змоги займатися оформленням спадщини. 15 липня 2014 року позивачка звернулася до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з пропуском шестимісячного строку звернення з заявою про прийняття спадщини та у зв'язку з тим що не подано до нотаріальної контори документи, які підтверджують родинні відносини між померлою [PERSON] та позивачем. На підставі зазначеного, просила суд визнати час звернення позивачем пропущеним після подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] по поважним причинам, встановити факт родинних стосунків між позивачем та померлою [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 15/50 частин домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку (а.с.2-5). В ході розгляду справи уточнила позовні вимоги та подала позов до Дніпропетровської міської ради, де третя особа Четверта Дніпропетровської міської ради, про поновлення строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] (а.с.89-91). Ухвалою суду від 28 жовтня 2014 року до участі у справі в якості третіх осіб залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.103). Ухвалою суду від 23 вересня 2014 року до участі у справі в порядку статті 56 ЦПК України для надання правової допомоги [PERSON] - [PERSON] (а.с.71). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення аналогічні змісту уточненої позовної заяви, на задоволенні позову наполягав. Крім іншого, пояснив, що [PERSON] з осені 2010 року по грудень 2011 року перебувала на заробітках в Росії, а в подальшому з'ясовувала причини смерті бабусі, у зв'язку з чим зверталася до міліції, а тому пропустила строк звернення до нотаріальної контори. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Третя особа Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилися, надали заяву з проханням слухати справу у відсутність їх представника та винести рішення на розсуд суду. Представник 3-х осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, оскільки позивачка не надала доказів поважності пропуску звернення до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку після смерті [PERSON] Крім того, до позову надано копія свідоцтва про смерть останньої, отримана [INFO], а відтак у позивача відсутні поважні причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] Суд, вислухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. За змістом ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON], яка є, як зазначає позивач, її бабусею, померла [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області [INFO], актовий запис №8696 (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки та 15/50 частин домоволодіння [ADDRESS], яка належала померлій на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 10.07.2006, виданого Державним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального архіву Дніпропетровської області за реєстровим номером 1-352 та державного акту на земельну ділянку (а.с.14,53-55). Після смерті [PERSON] спадкоємці першої черги відсутні. [PERSON] у встановлений шестимісячний строк не звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а звернулася значно пізніше. Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 15 липня 2014 року позивачу [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії з причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори та відсутності документів, які підтверджують родинні стосунки з померлою [PERSON] (а.с.9,92). Позивач [PERSON] у позові та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні зазначають, що позивач пропустила строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з причин того, що перебувала на заробітках в Росії з осені 2010 року до грудня 2011 року, а в подальшому з'ясовувала причини смерті [PERSON] Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд України у своєму рішенні від 26 вересня 2012 року, прийнятому у справі № 6-85цс12 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (ч.3 ст. 1272 ЦК України) у подібних правовідносинах, зробив правовий висновок про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Дослідивши, всі докази у їх сукупності, суд вважає, що безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач [PERSON] та її представник суду не надали. Так, посилаючись на перебування позивача на заробітках в Росії, доказів цим обставинам суду в порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не надано. Розглядаючи справу, суд звертає увагу, що в позові позивач [PERSON] зазначила, що перебувала в Росії з осені 2010 року до 01 квітня 2011 року, після чого повернулася до України, однак знову терміново виїхала до Росії, де продовжувала працю до 21 грудня 2011 року. До нотаріальної контори звернулася лише 15 липня 2014 року. Належних та допустимих доказів перебування в Росії, суду не надано. Також ані позивачем, ані її представником не наведено поважних причин пропуску строку звернення до нотаріальної контори з 21 грудня 2011 року по 15 липня 2014 року ані в позові, ані в судовому засіданні. Посилання представника позивача щодо з'ясування причини смерті [PERSON] ніяким доказами не підтверджується, і само по собі не є перешкодою для звернення позивача до нотаріальної контори. Крім того, до позовної заяви надано копію свідоцтва про смерть [PERSON] отриманої [INFO]. Час та обставини отримання свідоцтва про смерть, представник позивача пояснити не зміг, але не виключав отримання свідоцтва про смерть [INFO] саме [PERSON] Суд також звертає увагу на те, що, позивач проживала з [PERSON] в одному місці, за її поясненнями в позові та її представника в судовому засіданні нікуди після 21 грудня 2011 року не виїжджала, з'ясування причини смерті спадкодавця, доказів чому суду не надано, не є обставиною, яка складає непереборні та істотні труднощі для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. За таких обставин, на підставі наданих доказів, судом не встановлено поважних причин пропуску [PERSON] строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] Розглядаючи справу, суд зазначає, що позивач [PERSON] звернулася до суду також із позовом про визнання права власності на спадкове майно. В ході розгляду справи уточнила позовні вимоги, залишивши лише вимогу щодо надання додаткового строку для прийняття спадщини. Разом з тим, у встановленому законом порядку не відмовилася від цих вимог. Розглядаючи вимоги щодо визнання за позивачем право власності на спадкове майно, суд вважає, що ці вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем заявлено вимогу щодо надання додаткового строку звернення до нотаріальної контори, а тому такі вимоги є передчасними, та такими, що заявлено до неналежних відповідачів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Заявляючи вимоги про встановлення факту родинних стосунків між позивачем та [PERSON], позивачем та її представником не надано доказів на підтвердження цих вимог, в розумінні ст.ст.10,60 ЦПК України. Надані свідоцтва про народження, зміну прізвища у зв'язку із шлюбом, не свідчать про наявність родинних стосунків. Частиною 4 статті 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом в судовому засіданні неодноразово роз'яснювалися сторонам права та обов'язки. Разом з тим, представник позивача правом щодо заявлення клопотань про допит свідків, надання письмових доказів на підтвердження обставин викладених у позові, не скористався. Крім того, не визначився з позовними вимогами, оскільки уточнюючи позовні вимоги від первісних вимог не відмовився, не залишив їх без розгляду. Ухвалою суду від 23 вересня 2014 року до участі у справі за клопотанням представника позивача [PERSON] в порядку ст.56 ЦПК України допущено в якості представника останнього [PERSON] (а.с.71). тобто забезпечено право на надання юридичної допомоги. За таких обставин, враховуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову позивачу [PERSON] у задоволенні її позову в повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на позивача.

Outcome: dismissed