Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що з липня 2000 року з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від спільного проживання в сторін є двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].. Спільне життя у сторін не склалось та 6 грудня 2011 року згідно рішення Томашпільського районного суду сторони розірвали шлюб. За час спільного проживання сторони набули рухоме та нерухоме майно, яке являється їхньою спільною власністю. Позивач зазначає, що рухоме майно сторони розділили взаємною згодою, однак щодо поділу їх спільного будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], вони згоди дійти не можуть. В зв'язку з вищевикладеним позивач [PERSON] звернувся до суду та просить суд ухвалити рішення про поділ спільного майна подружжя, а саме житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] по ? частині кожному з подружжя. За клопотанням позивача у справі, ухвалою Томашпільського районного суду від 25 липня 2013 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, а саме на предмет визначення вартості житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] та можливі варіанти поділу вказаного житлового будинку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали за обставин зазначених у ньому, попросили позов задовольнити, а саме здійснити поділ будинку відповідно до 2-го варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1540/1541/1542/13-21 від 26 грудня 2013 року. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні просила суд здійснити поділ будинку відповідно до 1-го варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1540/1541/1542/13-21 від 26 грудня 2013 року. Зазначила, що в неї на утриманні є двоє спільних з позивачем неповнолітніх дітей, які потребують відповідних житлових умов. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до вимог ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із власників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як роз'яснив п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04 жовтня 1991 року, що у спорах про поділ житлового будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може зменшити або збільшити розмір частки, яка підлягає виділу за умови сплати грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Судом установлено, що згідно рішення Томашпільського районного суду від 6 грудня 2011 року, що вступило в законну силу 20 грудня 2011 року, шлюб між сторонами розірвано (а. с. 13). Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с.6) Згідно договору купівлі-продажу від 11 вересня 2005 року [PERSON] купив житловий будинок з господарчими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11) та зареєстрував його на своє ім'я (а.с. 10). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1540/1541/1542/13-21 від 26 грудня 2013 року (а.с. 28-51) ринкова вартість житлового будинку з прибудовами господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] на час проведення дослідження становить 211 993 (двісті одинадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто три) грн. При проведені дослідження встановлено, що порівнюючи розмір частини по площі кожного із співвласників ?? частини, яка становить 51,00 м.кв. передбачає, що визначити можливі варіанти розподілу житлового будинку з прибудовами, господарським будівлями та спорудами між сторонами на дві частини, при ідеальних частинах: ? частини та ? частини з урахуванням рівності часток співвласників, не вбачається можливим. Також при проведені дослідження встановлено, що можливі варіанти розподілу спірного житлового будинку, відповідно до часток близьких до рівних ? та ? частини з встановленням компенсації за відступ від ідеальної частки, надані у дослідній частині по другому питанню та відображено у додатках 4-6. Також, судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторін, неповнолітні діти проживають з відповідачкою [PERSON], про що свідчить довідка видана виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради.( а.с. ) Як уже зазначалося вище, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1540/1541/1542/13-21 від 26 грудня 2013 року експертом запропоновано 3 варіанти розподілу житлового будинку та господарських споруд. Суд вважає, що для остаточного вирішення конфлікту між сторонами поділ житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], слід здійснити відповідно до 1-го варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1540/1541/1542/13-21 від 26 грудня 2013 року, за яким у власність [PERSON] виділяється 49/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS], наступні приміщення житлового будинку: коридор 1-1 площею 6,5 м.кв., житлову кімната 1-2 площею 20,9 м.кв., житлову кімнату 1-9 площею 15,1 м.кв., веранду І площею 8,2 м.кв., разом 50,7 м.кв. та господарські будівля і споруди, а саме: «Б» сарай, «а 4» ганок, ? «В» вбиральні, ? паркану «№1», ? паркану «№2», ? «№3» ворота з хвірткою, ? « 4» паркан, ? « 7» замощення. Усього підлягає виділенню майна на суму 89 293,84 грн. Відповідно до цього ж варіанту [PERSON] слід виділити 51/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS], наступні приміщення житлового будинку: житлову кімнату 1-3 площею 11,3 м.кв., житлову кімнату 1-4 площею 9.8 м.кв., кухню 1-5 площею 12,9 м.кв., комору 1-6 площею 2,5 м.кв., коридор 1-7 площею 2,8 м.кв., санвузол 1-8 площею 3,0 м.кв., тамбур ІІ площею 9,0 м.кв., а всього разом 51,3 м.кв. та господарські будівля і споруди, а саме: «а1» підвал під тамбуром, «а2» ганок, «б» гараж добудова, ? «В» вбиральні, ? паркану «№1», ? паркану «№2», ? «№3» ворота з хвірткою, ? « 4» паркан, ? « 7» замощення. Усього підлягає виділенню майна на суму 93 946,16 грн. Для виконання вказаного варіанту поділу будинку слід закласти дверний отвір між приміщеннями 1-2 та 1-3 ; 1-5 та 1-9; перенести перегородку між приміщеннями 1-3 та 1-4. Окрім того, позивачу та відповідачці за власний рахунок слід виконати ремонтно будівельні роботи по улаштуванню окремих систем інженерних мереж газопостачання, водопостачання, електропостачання та опалення у виділених їм частинах будинку після отримання дозвільних та проектних документів у відповідних службах. Обираючи вказаний варіант поділу будинку та відхиляючи варіант № 2 та № 3, відступаючи від засад рівності часток, суд виходить з того, що на утриманні відповідачки [PERSON], знаходяться неповнолітні діти сторін [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. При цьому варіанті для дітей одразу будуть забезпечені належні санітарні та гігієнічні умови проживання, як-то наявність відокремлених санвузла та кухні. Крім того, позивач належним чином не виконує свого обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей та не несе додаткових витрат на них, що підтверджується довідкою наданою позивачкою. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При розгляді цієї справи позивач [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 229,40 грн. (а. с. 1). Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», установлена на 2013 рік мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня - 1147 грн. Таким чином, оскільки на момент пред'явлення позову до суду точну ціну спірного будинку встановити було неможливо та таку ціну було визначено експертом. Оглянувши висновок експерта, вбачається, що ціна позову становить 211993 грн. (вартість майна, що підлягає поділу), тобто судовий збір має бути сплачено в розмірі 3441 грн. (три розміри мінімальної заробітної плати). Відповідно до ст.88 ЦПК України, розмір судового збору підлягає стягненню з сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ціни позову. З огляду на вищезазначене з [PERSON] за мінусом судового збору, що був сплачений ним при пред'явлені позову до суду, а саме 229,40 грн., підлягають стягненню 1 491,10 (одна тисяча чотириста дев'яносто одна гривня 10 коп.) судового збору на користь держави. Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] в доход держави, становить 1 720,50 (одна тисяча сімсот двадцять гривень 50 коп.) грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved