Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

У квітні 2021 року позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Черкашин І.І., звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 18.01.2019р. позивач надав відповідачу [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 3080 доларів США. На підтвердження отримання вказаних грошових коштів, 10.05.2019р. відповідач добровільно, без примусу та обтяжень, в присутності свідка [PERSON] , надав позивачу особисту письмову розписку із зазначенням умов повернення грошових коштів, відповідно до якої зобов`язався повернути позивачу борг в розмірі 3080 доларів США в строк до 10.07.2019 року. Однак до теперішнього часу відповідач добровільно суму боргу не повернув, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача борг за розпискою від 10.05.2019р. в сумі 3080 доларів США, а також три проценти річних від суми боргу у розмірі 157,97 доларів США. Ухвалою суду від 13.04.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання за участю сторін. Представник позивача - адвокат Маншилін О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку за відомим місцем реєстрації, відзиву на позов або зустрічного позову не подав. Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за такими підставами. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Зі змісту ст.3, 6, 627, 629 ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені ст. 611 ЦК України. Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд встановив, що між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого 18.01.2019р. відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 3080 доларів США, які зобов`язався повернути. Факт укладання такого договору підтверджується наданою суду в оригіналі розпискою від 10.05.2019р. позичальника [PERSON] , відповідно до якої відповідач підтвердив отримання 18.01.2019р. від позивача [PERSON] в борг грошових коштів в сумі 3080 доларів США, які зобов`язався повернути в строк до 10.07.2019 року. Суд враховує, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, суд встановив, що договір позики є укладеним і відповідно створює для відповідача обов`язок повернути позику в обумовлений сторонами строк до 10.07.2019р. В той же час, судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач [PERSON] добровільно суму боргу не повернув. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, надані сторонами докази, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач в порушення вимог діючого законодавства та умов укладеного договору позики не виконав свого обов`язку щодо повернення суми позики в обумовлений сторонами строк, чим порушив законні права позивача, які підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 3080 доларів США. Крім того, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача в порядку ст.625 ЦК України 3% річних в сумі 157,97 доларів США, оскільки в даному випадку боржник [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання. Наданий позивачем розрахунок розміру 3% річних суд вважає вірним. При цьому, суд вважає, що відповідач обґрунтованого заперечення проти позову не надав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. Таким чином, позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачів понесені ними судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved