Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

У липні 2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» суму заборгованості у розмірі 34 966 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот шістдесят шість) 90 коп. та судовий збір по справі у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.02.2014 між сторонами укладено договір №1904749 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної карти. 28.07.2014 року між сторонами укладено додатковий договір №1 до Договору №1904749 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Згідно вказаних договорів клієнту відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в національній валюті на умовах тарифного пакету «Пенсійний». Банк встановив за погодженням відповідача на вказаний рахунок кредит у сумі 29 000,00 грн. під 25% річних. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, строк дії кредиту подовжується на строк дії платіжної картки. Однак відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.08.2019 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 38). 27.09.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву позивача, де відповідач зазначає, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість, заявлена до стягнення, була утворена у зв`язку із зняттям із картки коштів 22.04.2017 року. Відповідач зазначає, що не знімала зі своєї платіжної картки суми, які заявлені банком до стягнення, кошти були списані з картки шахрайським шляхом. Зокрема, зазначає, що 22.04.2017 о 7 год 00 хв на її номер телефону, який було повідомлено банку, з іншого номеру, підписаного «Ощадбанк», надійшло смс-повідомлення про те, що баланс на її рахунку в ПАТ «Ощадбанк» становить 0 грн, та про заблокування її рахунку. Відповідач відкрила вказане повідомлення та перетелефонувала за вказаним номером. Особа, яка спілкувалась представилась працівником служби безпеки банку, після розмови на номер відповідача надійшло смс-повідомлення, про те, що її номер активний. Після того, відповідачем було з`ясовано, що з її рахунку було списано банком кошти, в рамках кредитного ліміту. При цьому, відповідач зазначає, що у особи, з якою вона спілкувалась була наявна вичерпна інформація про номери телефонів, номери рахунків, баланс по картці тощо. Будь-якої інформації про номер картки, pin код, cvc2/cvv2, відповідач не надавала, вважає, що інформація з`явилась у шахраїв внаслідок порушення своїх зобов`язань зі сторони банку. В подальшому, 23.04.2017 відповідач звернулась із заявою про вчинення шахрайських дій по факту списання 22.04.2017 з рахунку коштів. На підставі її заяви слідчим Святошинського УП ГУ НП у м. Києві відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017100080003480 та розпочато досудове розслідування. Окрім того, 24.04.2017 відповідач подала відповідне повідомлення Керуючому ТВБВ ПАТ «Ощадбанк» №10026/0160. За таких обставин відповідач просить в задоволенні позову відмовити. Також відповідач просила здійснити розгляд справи в загальному порядку у судовому засіданні з викликом учасників справи (а.с. 40-63). Позивачем було направлено до суду відповідь на відзив, в якому він наголошує, що згідно з правилами користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк», що є додатком №2 до договору №1904749, користувач повинен вживати всіх можливих заходів для запобігання втрати, крадіжки чи незаконного використання платіжної карти. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання логіна, пароля, карткового пароля несе виключно клієнт. У зв`язку з чим, на думку позивач, відповідач своїми діями спряла утраті та незаконному використанню інформації, що дало змогу шахраям ініціювати платіжні операції. У зв`язку з чим, позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.64). Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.10.2019 в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в загальному порядку у судовому засіданні з викликом учасників справи було відмовлено, при цьому, ухвалено продовжувати розгляд цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.67). В судове засідання 11.11.2019 позивач не явився, у зв`язку з чим, розгляд справи було відкладено, визнано явку позивача обов`язковою. В подальшому, позивач подав до суду заяву в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутністю. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві, наголошували, що відповідач стала жертвою шахраїв, про що вона повідомила позивача з дотриманням своїх обов`язків, наголошувала, що нею не було повідомлено третім особам жодних персональних відомостей, навпаки, з отриманого смс-повідомлення та інформації, висловленої їй по телефону, вона зрозуміла, що вказаним особам вже відома вся особиста інформація про неї. Повідомила, що вона користувалась кредитною картою і повністю погасила свою заборгованість, окрім суми. Що була списане без її волі. Також зазначила, що отримала від позивача лист з вибаченнями відносно ситуації що склалась, у зв`язку з чим для неї було великою несподіванкою побачити вказану позовну заяву. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10026/0160 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] 17.02.2014 укладено договір №1904749 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної карти (а.с.7). 28.07.2014 року між сторонами укладено додатковий договір №1 до Договору №1904749 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (а.с. 13). Відповідно до вказаних договорів, клієнту відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в національній валюті на умовах тарифного пакту «Пенсійний». Банк встановив на вказаний рахунок кредит у сумі 29 000,00 грн. під 25% річних. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, строк дії кредиту подовжується на строк дії платіжної картки. Відповідно до п. 4.3 Додаткового договору №1 від 28.07.2014 сплата процентів за кредитом та за несанкціонованим овердрафтом здійснюється щомісячно. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач наголошував, що у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за договором позивачем на адресу відповідача було надіслано лист-вимогу №100.19-07/6028/1/2019-26/вих. від 22.01.2019, з вимогою щодо погашення заборгованості за кредитним договором. (а.с. 21). За розрахунками позивача, станом на 19.04.2019 заборгованість у відповідача становить 34966 грн. 90 коп., яка складається із: 23062 грн 88 коп. загальна сума основної заборгованості; 9067 грн 14 коп. загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом; 0,00 грн загальна сума заборгованості за розрахунково-касове обслуговування; 2116 грн 91 коп. загальна сума нарахованої пені; 495 грн 35 коп. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 0, 00 грн. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 20 грн 85 коп. - 3% річних на суму простроченого кредиту; 203 грн 77 коп. розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів (а.с. 23). За матеріалами, наданими позивачем, 24.04.2017 з рахунку відповідача зафіксовано видачу кредитних коштів в розмірі 23 473,10 грн, на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування за кредитним договором (а.с. 24). Згідно з повідомленням слідчого СВ Святошинського УП ГУ Національної поліції у м.Києві за заявою [PERSON] внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017100080003480 від 24.04.2017. З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 22.04.2017 приблизно о 7:45, невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами з банківської картки «Ощадбанк», що належить [PERSON] , завдавши останній майнового збитку на суму 23 000, 00 грн (а.с.49). В подальшому, відповідача було повідомлено про те, що за її заявою триває досудове розслідування (а.с.53, 58, 61). Також, відповідачем надано підтвердження звернення до Керуючого ТВБВ «Ощадбанк» Боброва Р.О. зі зверненням, в якому відповідач детально описала ситуацію щодо зняття з її картки кредитних коштів (а.с.50). В подальшому, відповідач неодноразово зверталась до уповноваженої особи позивача, що підтверджується наданими зверненнями (а.с.51, 52). Також, матеріали справи містять листи Заступника начальника Головного управління з роздрібного бізнесу «Ощадбанк» О.М. Римарева, в якому відповідачу повідомлено, що за результатами реквізити її платіжної картки стали відомі третім особам (а.с.56, 60). Відповідно до частини третьої статі 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями частини третьої статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705,емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН -коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не можливо дійти висновку про вину користувача як підставу цивільно-правової відповідальності. Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом України в постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 і підтверджено у постановах Верховного Суду за 2018 рік: від 18 квітня 2018 року у справі № 190/926/16-ц, провадження № 61-6470св18; від 08 лютого 2018 року у справі № 552/2819/16-ц, провадження № 61-1396св18; від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц, провадження № 61-3239св18; від 28 лютого 2018 року у справі № 725/314/15-ц, провадження № 61-5769св18; від 17 квітня 2018 року у справі № 711/1594/16-ц, провадження № 61-7117св18; від 22 березня 2017 року № 6-2023цс16; від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц, провадження № 61-16504св18; від 12 лютого 2018 року у справі № 592/2386/16-ц, провадження № 61-6974св18; від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, провадження № 61-1856 св 17. Встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд не вбачає підстав для задоволення вказаного позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed