Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 23 січня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №\~23. В обґрунтування позову зазначала, що 23 січня 2004 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , і сина [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі між сторонами часто виникали непорозуміння та конфлікти через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Між ними втрачені взаємні почуття любові та довіри. З метою збереження сім`ї вони неодноразово вживали заходів щодо підтримання шлюбних відносин, намагалися налагодити стосунки, проте все виявилося безрезультатним. Майже два роки сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Їхні діти проживають із матір`ю, спір щодо місця проживання дітей відсутній. Їхня сім`я фактично уже давно розпалась, подальше спільне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просила суд його задовольнити, оскільки з жовтня 2019 року сторони сімейних відносин не підтримують та проживають окремо. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю, просив задовольнити позов, оскільки з жовтня 2019 року сторони сімейних відносин не підтримують, проживають окремо, строк для примирення подружжя не надавати. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 січня 2004 року відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №\~23. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з жовтня 2019 року сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved