Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач вказав, що між ним та відповідачем була досягнута усна домовленість про передачу (продаж) у власність позивача зерна сої українського походження в об`ємі 105 тон 330 кг. На підтвердження виникнення зобов`язання по договору купівлі-продажу [PERSON] була надана розписка від 28 листопада 2019 року, з якої вбачається, що відповідач отримав вищевказані кошти. У зв`язку з тим, що відповідач не передав позивачу зерно сої, то звернувся з вимогою від 25 січня 2021 року про повернення отриманих відповідачем коштів. Оскільки, відповідач відповіді не дав, то був змушений звернутися до суду, просить стягнути вказану суму грошових коштів та витрати по сплаті судового збору. 24 травня 2021 р. представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги не визнають виходячи з наступного. Дійсно 25 листопада 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу зерна сої українського походження. 26 листопада 2019 року на тоці в с. Горішня Вигнанка, Чортківського району Тернопільської області відповідачем [PERSON] завантажено 246 510 кілограм сої українського походження на сім вантажних автомобілів, які прибули з м. Хмельницький за дорученням позивача [PERSON] . Після цього, попросив позивача [PERSON] оплатити йому грошові кошти за продаж зазначеної сої, на що останній повідомив, що оплату він здійснить зранку наступного дня. У свою чергу автомобілі із завантаженою соєю поїхали в невідомому напрямку. Усвідомивши недобросовісність дій позивача [PERSON] , звернувся о 23 год. 28 хв. по телефону 102 в поліцію та заявив про вказаний факт, відомості про який були зареєстровані в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області за №4309 від 26 листопада 2019 р. У ході проведення перевірки інспектором Чортківського ВП ГУНП 26 листопада 2019 р. опитано [PERSON] , який надав пояснення які долучені до справи. 28 листопада 2019 р. [PERSON] передав особисто [PERSON] грошові кошти в розмірі 31 070 доларів США в рахунок оплати зерна сої в кількості 105 330 кілограм, а відповідач натомість написав власноручно розписку на підтвердження оплати та передав її позивачу. 29 листопада 2019 року, позивач [PERSON] передав особисто відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 41 648 доларів США в рахунок оплати за решту зерна сої в кількості 141 180 кілограм, а відповідач натомість написав власноручно розписку на підтвердження оплати та передав її позивачу. Дану розписку позивач з невідомих відповідачу причин до суду не подав. Обставини, що умови усного договору виконані зможуть підтвердити свідки. Підстави для повернення відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] грошових коштів в сумі 31 070 доларів США, оплачених за придбану сою, згідно розписки від 28 листопада 2019 року відсутні, тому в позові слід відмовити. Позивач [PERSON] подав відповідь на відзив, вважає, що викладені у відзиві аргументи не заслуговують на увагу з наступних підстав. Відповідач дійсно завантажив 246 тон 510 кілограм сої українського походження на транспорт. Щоб не проводити розрахунки вночі, сторонами було прийняте рішення викликати поліцію. Після приїзду поліції та надання пояснень, відповідач запропонував зустрітись зранку у відділенні Райффайзен Банку (м. Чортків) для перевірки та перерахунку коштів. Зустрівшись в банку вони провели розрахунок за завантажену напередодні сою українського походження, при цьому не була присутньою жодна особа. Відповідач побачивши залишок коштів в сумі 31400 доларів США, зробив вигідну пропозицію на відвантаження ще 100-150 тон сої, але через деякий час. Основною умовою було надання цих коштів наперед, про що відповідач написав розписку та отримав готівку в розмірі 31070 доларів США. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позов підтримали, надали пояснення аналогічно викладені у позові, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Варода П.Б. позовні вимоги заперечують, надавши пояснення аналогічно викладеному у відзиві на позов, просили суд відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знайомий з відповідачем. 26 листопада 2019 р. позивач хотів купити в нас сою. Того ж дня на тоці с. Вигнанка ми загрузили сім машин сої. Автомобілі були замовника, це були фури від 34 до 36 тонн. Соя була декількох господарників. Гроші мав отримати відповідач. Після того як зважили фури, вони поїхали, а позивач сказав, що гроші мають привезти інкасатори. Грошей не було, тоді вони заблокували машини, ночував біля машин до 29 листопада. 28 листопада біля 12 год. під банком Аваль [PERSON] розрахувався за три машини, а 29 листопада в банку Аваль розрахувався за чотири машини. Про майбутній продаж йому нічого не було відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює з [PERSON] 26 листопада з Хмельниччини приїхали сім машин по сою, які була загружено до обіду. Одна з машин пробила колесо і всі машини зупинились і тоді ми їх заблокували, бо не проплатили кошти нам. Розрахунок проведений був 29 листопада, але він при ньому не був. Свідок [PERSON] суду показала, що добре знає відповідача. 26 листопада в смт. Заводське, коли зважували сім машин загружені соєю бачив позивача. Коли машини поїхали, з`ясувалось, що позивач не оплатив за сою, бо в нього не було грошей. Тоді, [PERSON] і [PERSON] поїхали за машинами, а [PERSON] телефонував в поліцію. Розрахунок відбувся 28 листопада за три машини. Свідок [PERSON] суду пояснив, що між сторонами була домовленість про продаж сої. На тоці загрузили сім машин. Керував всім відповідач. Позивач казав нехай машини їдуть, а він розраховується. Чув як позивач говорив, що має гроші за три машини. На наступний день позивач віддав гроші. Більше сої не було і тому [PERSON] не міг обіцяти що продасть ще. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. У статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїхвимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 2 статті 11 ЦК України, передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 25 листопада 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено усний договір купівлі - продажу зерна сої українського походження у розмірі 105 тон 330 кг. Як встановлено, на підтвердження отримання грошових коштів продавець [PERSON] надав покупцю [PERSON] розписку від 28.11.2019 р., в якій зазначив, що отримав грошові кошти в сумі 31070 доларів США за зерно сої в кількості 105,330 кг. За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову3 суму (стаття 625 ЦК України). Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця, а також, що позичальник зобов`язується повернути позику. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Як встановлено судом та не заперечувалося відповідачем, 28.11.2019 року [PERSON] надав покупцю [PERSON] розписку в якій зазначив, що отримав грошові кошти в сумі 31070 доларів США за зерно сої в кількості 105,330 кг. Про жодні зобов`язання, окрім отримання грошових коштів в розписці не вказано, тому, суд вважає, що дана розписка не є борговим документом, а носить іншу правову природу правовідносин. Відповідно до частини першої статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно зі статтею 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Частиною 1 статті 692 ЦК України, передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно Довідки про результати розгляду звернення [PERSON] від 27.11.2019 року виданої Чортківським ВП ГУНП в Тернопільській області вбачається, що в ході проведення перевірки встановлено, що 26 листопада 2019 року біля 23 год між [PERSON] та [PERSON] , [INFO], жит. [ADDRESS] виникли непорозуміння після того як [PERSON] повантаживши насіння сої на вантажні автомобілі представником яких був [PERSON] не отримав в повному обсязі оплату за сою. З даного факту вбачаються цивільно-правові відносини. За таких підстав суд вважає, що між сторонами склалися господарські цивільно-правові відносини і відповідач [PERSON] виконав узяті на себе зобов`язання за Договором купівлі продажу від 26.11.2019 р., так як до суду ні позивачем ні його представником не було надано інших договорів чи боргових розписок, тобто фінансове зобов`язання було одне, яке відповідачем виконано в повному обсязі. Враховуючи вище зазначене та досліджені докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] , про стягнення грошових коштів слід відмовити за недоведеністю, виходячи з того, що відповідач надав до суду докази виконання зобов`язань перед позивачем, а позивач не надав доказів які б це спростували. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги не задоволено, суд вважає, що судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, стягненню з відповідача не підлягає. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що з позивача на користь відповідача підлягає до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 13815 грн. Суд вважає, що стороною відповідача надано достатніх, допустимих та достовірних доказів, щодо понесених судових витрат за правничу допомогу, зокрема, в матеріалах справи містяться ордер на надання правової допомоги від 20 травня 2021 р., квитанція № 215 від 13 травня 2021 р. щодо сплати відповідачем витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved