Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У липні 2015 року прокурор Великобагачанського району Полтавської області в інтересах [PERSON] звернувся до Решетилівського районного суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрообєднання фермерських господарств «Еліта» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю за договором оренди земельної ділянки від 17 травня 2004 року №\~54 та додаткової угоди від 04 лютого 2010 року, посилаючись на наступне. [PERSON], який є людиною похилого віку, звернувся до прокуратури з заявою щодо порушення його законних прав та інтересів ТОВ «Агрообєднання фермерських господарств «Еліта», яким відповідно до договору оренди земельної ділянки та укладеної до нього додаткової угоди, до цього часу не виплачено кошти заявнику у виді орендної плати за користування у 2014 році земельною ділянкою. 17 травня 17 травня 2004 року між [PERSON] та відповідачем укладений договір оренди земельної ділянки за № 54, згідно якого в оренду передається земельна ділянка площею 4,39 га, яка розташована на території Остапївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Відповідно до п. 4.1 договору відповідач сплачує орендодавцю [PERSON] кожного року орендну в розмірі 1,5% від вартості земельної ділянки. Орендна плата вноситься у строки до 1 квітня наступного року (п.4.3. договору). 04 лютого 2010 року до вказаного договору укладено додаткову угоду за реєстраційним номером 041055100007 терміном на 5 років, якою внесено зміни до основного договору оренди земельної ділянки, що передбачають продовження строку дії договору на 5 років, починаючи з дати державної реєстрації цієї угоди та змінено орендну плату на 5% від вартості земельної ділянки. У колективній претензії до керівництва ТОВ «АФГ «Еліта» [PERSON] звертався з приводу проведення з ним розрахунку по виплаті орендної плати за землю за 2014 рік, однак заборгованість відповідачем сплачена не була. Оскільки, з довідки Держземагенства у Великобагачанському районі Полтавської області вбачається, що нормативна грошова оцінка на земельну частку (пай) по Остапївській сільській раді становить на 2014 рік 60508,67 грн., позивач просить стягнути з відповідача 3025,43 грн. орендної плати. В судовому засіданні прокурор Кобеляцької місцевої прокуратури [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, в своїх поясненнях посилались на обставини, що викладені в запереченнях від 25 жовтня 2015 року на позовну заяву та суду пояснили, що підприємством у повному обсязі виконано умови Договору оренди землі, укладеному між [PERSON] та відповідачем, йому сплачена орендна плата за майбутній період, а тому заборгованості по виплаті орендної плати немає, а орендна плата переплачена на суму 8736,75 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частиною 1 ст.15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити чи були порушені невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. 17 травня 2004 року орендодавець [PERSON] з одного боку та орендар ТОВ АФГ «Еліта» з другого, уклали договір оренди земельної ділянки № 54, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Остапївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області /а.с.7-8/. З цього Договору вбачається, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,39 га, що надана у встановленому законом порядку і посвідчена Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ІІІ-ПЛ №044129, зареєстрованого Остапївською сільською радою в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 790 від 20 березня 2003 року, для виробництва сільськогосподарської продукції та розміщення відповідної виробничої інфраструктури (п.5.1 Договору), за користування якою Орендар сплачує Орендодавцю кожного року орендну плату в розмірі 1,5 % від вартості земельної ділянки (п.4.1 Договору) в строк до 1 квітня наступного року (п.4.3 Договору). Цільове призначення земельної ділянки - земля сільськогосподарського призначення (п.5.2 Договору). Відповідно до п.2.4 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 39815,42 грн. В п. 3.1 вказано, що Договір укладено на 7 років починаючи з дати державної реєстрації і діє до 31 грудня 2010 року. Пунктом 4.2 договору передбачено, що «обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з врахуванням індексу інфляції». Даний договір був підписаний особисто орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ АФГ «Еліта» та зареєстрований у Великобагачанському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП Центр Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040455100168 від 20 травня 2004 року. 31 серпня 2009 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «АФГ «Еліта» в особі генерального директора [PERSON] була укладена Додаткова угода до Договору оренди земельної ділянки № 54 від 17 травня 2004 року, відповідно до якої п.3.1 Договору було викладено в наступній редакції: «п.п. 3.1 Договір укладається на термін 5 (пять) років, починаючи з дати державної реєстрації цієї Додаткової угоди», а п.4.1 п. 4 Орендна плата був викладений в наступній редакції: «п.п. 4.1 За користування вказаною земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю кожного року орендну плату в розмірі 5% (пять) 1722 грн. 91 коп. - від вартості земельної ділянки, крім того надає безкоштовні послуги. Орендар зобовязується видавати орендну плату по бажанню орендодавця: а) грошима або б) натуроплатою не менше: пшениці 600 кг, кукурудзи 700 кг, соняшника 100\~кг. /а.с.9/. Дана додаткова угода підписана сторонами і зареєстрована Полтавською регіональною філією центру ДЗК 04 лютого 2010 року за № 041055100007. З листа відділу Держземагенства у Великобагачанському районі Полтавської області № 01-03-21/943 від 13 липня 2015 року вбачається, що нормативна грошова оцінка на земельну частку пай по Остапївській сільській раді станом на 2014 рік становила 60508,67 грн. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 ст. 409 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати. У відповідності до ст.ст. 21-23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю ) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється як правило у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральні формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Згідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з частинами 2 та 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З відомостей про видачу грошей за оренду земельних ділянок вбачається, що позивачем [PERSON] було отримано за 2008 рік орендну плату в сумі 1260,00 грн. коп.; за 2009 рік 2075,00 грн.; за 2010 рік позивачy [PERSON] було видано 12 тюків сіна на суму 840,00 грн, 1000 кг кукурудзи на суму 1100 грн. та озимої пшениці 700 кг на суму 595,00 грн., всього на суму 2535,00 грн.; за 2011 рік позивачу видано 180 кг соняшнику на суму 720,00 грн, 1500 кг кукурудзи на суму 1950,00 грн., 900 кг озимої пшениці на суму 1260,00 грн, всього на суму 3930,00 грн.; за 2012 рік видано 975 кг озимої пшениці на суму 1560,00 грн., 180 кг соняшнику на суму 810,00 грн, 1500 кг кукурудзи на суму 2700,00 грн., всього на суму 5070,00 грн., у 2013 році позивачу виплачено 3856,00 грн., всього за договором 18726,00 грн /а.с.38-41/. За 2014 рік виплати не здійснювались. Отже, предметом спору є невиплата орендної плати за землю, що належить громадянину [PERSON] на праві приватної власності, за 2014 рік\~\~і її розмір, який на думку позивача має бути обрахований відповідачем у розмірі 3025,43 грн., виходячи з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки 60508 грн. 67 коп., тобто із застосуванням коефіцієнту 1,756 у відповідності до Постанови КМУ №1185 від 31.10.2011 року. Пунктом 11. 1 договору встановлено, що зміна умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Судом встановлено, що протягом дії договору [PERSON] жодного разу не звертався до орендаря з письмовою вимогою про зміну умов договору у частині розміру орендної плати чи нормативної грошової оцінки землі. В той же час твердження позивача про існування усної домовленості з представниками відповідача про збільшення орендної плати не спростовано і узгоджується з дослідженими судом доказами. З пояснень позивача вбачається, що збільшення орендної плати було повязане із збільшенням в 2010 році нормативно-грошової оцінки землі і відповідно збільшенням розміру орендної плати іншими сільськогосподарськими підприємствами на території Остапївської сільської ради, а в 2014 році відповідач не виплатив орендну плату лише тим орендодавцям, які відмовилися укласти договір оренди землі на наступний термін. Особам, у яких відповідач продовжував орендувати земельні ділянки, орендна плата за 2014 рік була виплачена в попередньому розмірі. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] не довели суду причини виплати орендної плати відповідачем у збільшеному розмірі. Пояснення про те, що це були виплати за майбутній період на підставі п. 4.7 договору не підтверджуються доказами і не спростовують пояснень позивача про те, що будь-якої додаткової згоди про виплату орендної плати за майбутній період між сторонами не було. Проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що виплата орендної плати в підвищеному розмірі орендодавцям [PERSON] є не переплатою орендної плати, а добровільним збільшенням орендарем її розміру за усною згодою між сторонами в звязку зі збільшенням нормативно-грошової оцінки землі з застосуванням коефіцієнту 1,756, передбаченого Постановою КМ України від 31.10.2011 року, з чим орендодавець погодився та прийняв орендну плату у збільшеному розмірі без внесення змін до договору оренди землі. В той же час, враховуючи відсутність письмової угоди між сторонами про збільшення розміру орендної плати, і відмову сплачувати [PERSON] орендну плату за 2014 рік, враховуючи переплату, яка існує на думку представника відповідача, суд приходить до висновку, що за 2014 рік\~\~орендна плата\~\~повинна бути сплачена [PERSON] в сумі 1722 грн. 91 коп., враховуючи наступне. У договорі оренди земельної ділянки зазначена нормативно-грошова оцінка спірних земельних ділянок - 39815 грн. 42 коп. В п. 4.2 договору зазначено, що обчислення орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Додаткової угодою від 31 серпня 2009 року орендна плата визначена в розмірі 5% вартості земельної ділянки, що в грошовому виразі на час укладення угоди складало 1627 грн. 08 коп. На час реєстрації додаткової угоди 04.02.2010 року розмірі орендної плати з врахуванням індексу інфляції за 2009 рік становив 1722 грн.91 коп. У довідці відділу Держземагенства\~\~у Великобагачанському районі Полтавської області\~\~грошова оцінка земельного паю проіндексована на коефіцієнт 1,756 і складає 60508 грн. 67 коп. 31 жовтня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1185, згідно якою з 01 січня 2012 року до показників нормативно-грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 1 липня 1995 року (з урахуванням індексації) застосовується коефіцієнт 1,756 , постановою були внесені зміни до п. 19-1 Методики нормативної грошової оцінки земель Суд вважає, що застосування коефіцієнту 1,756 до спірних правовідносин без взаємної згоди сторін в примусовому порядку є неможливим з огляду на п.1 загальних положень Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, в тому числі в редакції від 31.10.2011 р., згідно з яким «нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється з метою визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також під час розроблення показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель». В даному спорі мова йде про виконання цивільно-правової угоди. Земельна ділянка щодо виплати орендної плати за яку виник спір, є приватною власністю [PERSON], а отже без згоди орендаря відсутні підстави для застосування коефіцієнту 1,756 щодо орендної плати за 2014 рік, який має застосовуватися в обов'язковому порядку для визначення орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності та може застосовуватися в цьому спорі при внесенні змін до договору оренди земельної ділянки та при згоді на це сторін договору. Отже, на користь [PERSON] підлягає стягненню з відповідача орендна плата за 2014 рік в сумі 1722 (одна тисяча сімсот двадцять дві) грн. 91 коп. (5% від 34458 грн. 24 коп.). Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Апеляційного суду Полтавської області у справі № 525/757/15-ц від 10 грудня 2015 року та у справі № 525/780/15-ц від 19 січня 2016 року Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, сплачений позивачем [PERSON] судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 138 грн. 85 коп. в дохід держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial