Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] , в особі адвоката Калініченко А.В., звернулась до суду з позовом до Маріупольської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,7 кв.м., житловою 27,6 кв.м. В обґрунтування позову зазначила, що позивач є членом ЖБК «Жовтневий-159», якій була надана в користування квартира [ADDRESS] . Користування квартирою відбувається на підставі ордеру КО-3 №0022145 від 10.08.1987, виданого Виконавчим комітетом Жданівської міської Ради на підставі рішення №224/3 від 15.07.1987 списку п/о ЖЗТМ. З 1987 будинок перебуває на обслуговуванні ТОВ «Жилье-22». З моменту отримання квартири в користування позивач в повному обсязі сплатив пайовий внесок за квартиру, про що ТОВ «Жилье-22» та ЖБК «Жовтневий-159» видали відповідні довідки. 07.06.2017 позивач звернулась до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на вказану квартиру, однак отримала відмову. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31.05.2021 позовну заяву прийнято до провадження суду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі, роз`яснено сторонам право на подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.07.2021 підготовче судове засідання закрите та справа призначена до судового розгляду по суті. Учасники справи звернулись до суду із заявою про розгляд справ за їх відсутності. Сторони у справі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а тому їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив обставини та дійшов до таких висновків. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст.\~76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З довідки від 15.02.2008 вбачається, що 22.07.1982 у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області вбачається, що 22.07.1982 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . 31.01.1989 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до ордеру серії КО-3 №002214 від 10.08.1987 [PERSON] надано право на зайняття квартири [ADDRESS] . Склад родини [PERSON] з трьох осіб, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З технічного паспорту квартири [ADDRESS] від 26.04.2017, вбачається, що двокімнатна квартира має загальну площу 45,7 кв.м., житлову 27,6 кв.м. Відповідно до довідки ТОВ «Жилье-22» будинок [ADDRESS] перебуває на його обслуговуванні з 1987 року. З довідки від 03.04.2017, наданої ТОВ «Жилье-22», вбачається, що [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , до складу родини входять співмешканець [PERSON] , донька [PERSON] та онука [PERSON] . Відповідно до довідки ЖБК «Жовтневий-159», [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] та є членом ЖБК «Жовтневий-159». Довідкою №17 від 18.05.2017 ЖБК «Жовневий-159», виданою члену ЖСК «Жовтневий-159» [PERSON] , підтверджується фактична вартість квартири [ADDRESS] становить 6826 руб, та всього [PERSON] сплачено 6826 руб. Довідкою ТОВ «Жилье-22» від 03.07.2017, виданої члену ЖБК «Жовтневий-159» [PERSON] , посвідчено, що вартість квартири [ADDRESS] становить 6826 руб, та всього [PERSON] сплачено 6826 руб. Згідно з листом МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 12.05.2017 зам-1307 на момент вступу в дію наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» в МКП «Маріупольське БТІ» не було зареєстровано право власності на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] . 13.07.2017 державним реєстратором прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради прийнято рішення про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . Рішення обґрунтовано тим, що ЖБК «Жовтневий 159» не зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, отже не має повноважень для видачі правовстановлюючих документів. Відповідно до звіту про оцінку майна від 06 квітня 2021 року вартість квартири [ADDRESS] становить 293400 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.. Відповідно до пункту 3 Постанови Верховної Ради Української РСР «Про введення в дію Закону України «Про власність» від 26 березня 1991 року, положення статті 15 Закону України «Про власність» застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року. За положеннями ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вказані норми дублюються у ст. 384 ЦК України, де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. З п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачу надано право заняття (користування) спірною квартирою на підставі відповідного ордеру Виконкому Жданівської місцевої ради народних депутатів. За час користування вказаною квартирою позивач сплатив пайові внески за вказану квартиру, що підтверджується відповідною довідкою ЖБК «Жовтневий-159» та довідкою ТОВ «Жилье-22». Право власності на спірну квартиру не зареєстровано. Підставою для відмови у державній реєстрації спірної квартири 13 червня 2017 року за позивачем є відсутність даних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб відомостей про ЖБК «Жовтневий-159». Суд зауважує, що виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 2004 року. На підставі викладено суд дійшов висновку, що на момент набуття права власності позивача на спірну квартиру, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. Враховуючи наведені норми та зважаючи, що саме на підставі ордеру на вселення позивач отримала право користування спірною квартирою, а у подальшому не отримала свідоцтва про право власності на це майно та не зареєструвала його в Маріупольському БТІ, існує спір щодо підтвердження права власності позивача на вказану квартиру. За змістом ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, у позивача існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами його права власності на спірну квартиру, набутого ним свого часу правомірно. Суд, оцінивши усі докази у їх сукупності, зважаючи на те, що позивачу надано право користування спірної квартирою, сплату позивачем паю в повному обсязі за спірну квартиру, неможливість зареєструвати право власності на спірну квартиру в інший спосіб, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання за [PERSON] права власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] , оскільки саме такий спосіб захисту призводить до ефективного захисту прав позивача. На виконання вимог положень статті 141 ЦПК України, зважаючи на задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved