Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 17.04.1976 року до 09.09.2013 року він перебував у шлюбі з [PERSON], що підтверджується рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27.08.2013 у справі №501/209/13-ц. Під час шлюбу, та за рахунок спільних коштів ним і відповідачкою був придбаний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул.Овідіопольська,5 та складається в цілому з житлового будинку під літ. «А, а, а(1), а (2), а (3), а (4), а (5)», загальною площею 227 кв.м., житловою 63,5 кв.м. та надвірних споруд: під літ. «Б» - гараж, №1-3 спорудження; земельну ділянку площею 0,070 га, розташовану на землях Молодіжненської сільської ради за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул.Овідіопольська,5; земельну ділянку площею 0,062 га, розташовану на землях Молодіжненської сільської ради за адресою: СОГ «Ветеран», ІІІ-масив, вул.Лінія 10, ділянка 26, с.Молодіжне, Овідіопольський район, Одеська область, з цільовим призначенням для ведення садівництва. Право власності на вказані обєкти нерухомості оформлено на імя відповідачки, яка відмовляється визнати його право власності на частину цього майна. З наведених підстав, позивач просив визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки та житлового будинку. Позивач та його представник позов підтримали. Відповідачка в своїх письмових запереченнях на позов, просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України \~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно до положень \~ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом \~права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторони зареєстрували шлюб 17.04.1976 року. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27.08.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. 22.08.2007 р. на підставі договору купівлі-продажу, на імя відповідачки був придбаний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с.Молодіжне, вул.Овідіопольська,5 та складається в цілому з житлового будинку під літ. «А, а, а(1), а (2), а (3), а (4), а (5)», загальною площею 227 кв.м., житловою 63,5 кв.м. та надвірних споруд: під літ. «Б» - гараж, №1-3 спорудження; земельну ділянку площею 0,070 га, розташовану на землях Молодіжненської сільської ради за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул.Овідіопольська,5; земельну ділянку площею 0,062 га, розташовану на землях Молодіжненської сільської ради за адресою: СОГ «Ветеран», ІІІ-масив, вул.Лінія 10, ділянка 26, с.Молодіжне, Овідіопольський район, Одеська область, з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER] 02 004 3133, що підтверджено державним актом про право власності на земельну ділянку. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27.08.2013 року., яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. Таким чином, зазначене нерухоме майно, було набуте сторонами під час шлюбу, є спільним майном подружжя, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності за ним на 1/2 частину цього майна є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підтвердження своїх заперечень, щодо придбання вказаних обєктів нерухомості за власні кошти, відповідачка не надала суду жодних належних та допустимих доказів. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved