Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 01.07.2020, було задоволено його позов до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування заставленого комерційного майна №570125921.15 від 16.02.2015 у розмірі 20664,16 грн., пеню за прострочення виконання зобов`язання у сумі 5070,41 грн., інфляційні втрати у сумі 453,76 грн., 3% річних у сумі 340,20 грн., а всього 26528,53 грн. Відповідач виконав рішення суду 14.07.2020. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання щодо сплати страхового відшкодування у сумі 20664,16 грн. за період з 17.03.2016 по 13.07.2020 інфляційні втрати становлять 9650,16 грн., 3% річних становлять 2202,86 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також витрати по оплаті судового збору у сумі 840,80 грн. Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у позові в повному обсязі у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, у позові просить відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 01.07.2020, задоволено позов [PERSON] до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування заставленого комерційного майна №570125921.15 від 16.02.2015, стягнуто з відповідача страхове відшкодування у розмірі 20664,16 грн., пеню за прострочення виконання зобов`язання у сумі 5070,41 грн., інфляційні втрати у сумі 453,76 грн., 3% річних у сумі 340,20 грн., а всього 26528,53 грн. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.05.2006 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Носенко Лілією Віталіївною (реєстровий номер № 347), [PERSON] на праві приватної власності належить нежиле приміщення №38 (загальною площею 149,4 кв.м) в підвалі житлового будинку по [ADDRESS] . Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів № 2396257 від 18.05.2006 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10776046 від 29.05.2006 року. 16.02.2015 між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування заставленого комерційного майна № 570125921.15, відповідно до якого страховик взяв на себе зобов`язання при настанні страхового випадку відшкодувати страхувальнику нанесену матеріальну шкоду відповідально до умов цього договору та в межах страхової суми, а страхувальник зобов`язався сплачувати страхову премію у визначеному розмірі 1449,69 грн. та в узгоджені сторонами строки - до 15.02.2016. Відповідно до п. 1.2. Договору страхування ПАТ «ВТБ Банк» є вигодонабувачем за цим договором в межах суми заборгованості страхувальника перед ним за кредитним договором №24.02/08-СК від 10.04.2008. Згідно з п.3.4 Договору страхування, застраховане майно було передано в іпотеку вигодонабувачу відповідно до Договору застави/іпотеки № 24.02/08-ДИ-01 від 10.04.2008 року. Відповідно до п.14.1.1 Договору страхування, при настанні страхового випадку або події, що має ознаки страхового випадку, Страхувальник зобов`язаний негайно, як тільки про це стане відомо, але не пізніше 2-х календарних дні з моменту, коли він дізнався або повинен був дізнатися про настання страхового випадку сповістити про це страховика та вигодонабувача або їх представників та письмово оформити та направити Страховику повідомлення про страховий випадок не пізніше ніж 3 робочі дні з моменту, коли він дізнався або повинен був дізнатися про настання страхового випадку. Згідно п.16.1. Договору страхування, виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком на підставі письмової заяви страхувальника із зазначенням дати та місця страхового випадку, причини його настання, детальним описом обставин настання страхового випадку, розміру шкоди та страхового акту. Згідно п.16.2.1 та п. 16.3.8.1 Договору страхування, при настанні страхового випадку за ризиком «Пошкодження водою (з водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем, систем пожежогасіння, трубопроводів, резервуарів, пошкодження внаслідок проникнення води з сусідніх приміщень)», зазначеними в п. 6.15. цього Договору для отримання страхового відшкодування страхувальником має бути поданий Акт спеціалізованих служб, що відповідають за обслуговування та/або здійснюють нагляд за використанням водопровідних та аналогічних систем, про причини виходу з ладу таких систем з визначенням винної сторони. Відповідно до пунктів 6.12.6. і 6.15. вищевказаного Договору страхування, затоплення, яке сталося 31.05.2015, є страховим випадком. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст.16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У зв`язку з виплатою ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» суми страхового відшкодування в розмірі 4366,88 грн., в уточненій позовній заяві [PERSON] просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 20664,16 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019 було встановлено, що крайній строк виплати страхового відшкодування - 28.09.2015, а тому період прострочення його виплати слід рахувати з 29.09.2015, та було стягнуто з відповідача страхове відшкодування у розмірі 20664,16 грн., а також інфляційні втрати у сумі 453,76 грн., 3% річних у сумі 340,20 грн. за прострочення виконання зобов`язання за період з 29.09.2015 до 16.03.2016. Згідно доводів позову, які не заперечуються відповідачем, страхове відшкодування у розмірі 20664,16 грн. на виконання рішення суду відповідач виплатив 14.07.2020. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частинами першою та другою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України сум. Якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Оскільки рішенням суду від 11.12.2019 було стягнуто суму страхового відшкодування у розмірі 20664,16 грн. та за прострочення його виплати інфляційні втрати та 3% річних за період з 29.09.2015 до 16.03.2016, заборгованість у розмірі 20664,16 грн. за рішенням суду була виплачена боржником 14.07.2020, вимоги позову про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 17.03.2016 по 13.07.2020 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно розрахунку позивача, який відповідачем не спростовується, за період прострочення виконання зобов`язання з 17.03.2016 по 13.07.2020 індекс інфляції становить 146,7% (103,5 х 100,1 х 99,8 х 99,9 х 99,7 х 101,8 х 102,8 х 101,8 х 100,9 х 113,7 х 109,8 х 104,1 х 102,0 / 100 х1 2 = 146,7%), інфляційні втрати становлять 9650,16 грн. ((20664,16 грн. х 146,7 / 100) - 20664,16 грн. = 9650,16 грн.). Також позивач просить стягнути 3% річних за 1297 днів прострочення, що згідно розрахунку становить 2202,86 грн. (20664,16 грн. / 100 х 3 / 365 х 1297 = 2202,86 грн.). Таким чином, вимоги позову про стягнення інфляційних втрат у розмірі 9650,16 грн. і 3% річних у розмірі 2202,86 грн. за період з 17.03.2016 по 13.07.2020 є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Заява відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно доводів відповідача, перебіг позовної давності перервався пред`явленням позову 25.01.2016, після переривання почався з 25.01.2016 та закінчився 26.01.2019. З даним позовом [PERSON] звернувся до суду 20.07.2020, тобто з пропуском загального строку позовної давності. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання зі сплати страхової виплати. Як встановлено судом, період прострочення виплати страхового відшкодування розпочався з 29.09.2015, страхове відшкодування, а також інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 29.09.2015 до 16.03.2016 були стягнуті на підставі рішення суду від 11.12.2019, страхове відшкодування відповідач виплатив 14.07.2020. Таким чином, заява відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved