Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача та просила стягнути з ПАТ «СК «Українська страхова група» 92732,59 грн. страхового відшкодування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.09.2014 року між [PERSON] та ПАТ «СК «Українська страхова група» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0102-14-00273, відповідно до умов якого компанія застрахувала транспортний засіб - автомобіль марки Chevrolet Camaro, 2013 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], на строк з 13.09.2014 року до 12.09.2015 року, який належить позивачу. Загальна страхова премія була погоджена у розмірі 29760,00 грн. та була сплачена страхувальником на користь страховика. 17.11.2014 року автомобілю позивача, який стояв на парковочному місці за адресою: м. Київ, пров. Музейний, 4 було завдано пошкодження, а саме: внаслідок мимовільного скочування, врізався інший автомобіль марки Opel Zafira, д.н.з. [NUMBER]. 18.11.2014 року позивач звернулась до ПАТ «СК «Українська страхова група» з відповідною заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. На виконання попередньої домовленості щодо необхідності проведення ремонтних робіт спеціалізованою станцією технічного обслуговування та на виконання умов договору страхування 18.11.2014 року страхувальник ініціював проведення технічного огляду автомобіля на вказаній СТО з метою встановлення вартості ремонтних робіт та запасних частин, що потребували заміни. За результатами проведеного технічного огляду було встановлено, що вартість ремонту автомобіля буде складати 53559,00 грн., про що було складено рахунок-фактуру № ПИ-0000020 від 18.11.2014 року. У відповідності до умов договору страхування, [PERSON] звернулась до ПАТ «СК «Українська страхова група» з проханням погодити проведення ремонту автомобіля на спеціалізованій станції технічного обслуговування та визначити розмір страхового відшкодування у сумі 53559,00 грн. Проте, в порушення умов договору страхування, керівництво ПАТ «СК «Українська страхова група» в усному порядку повідомило страхувальника про те, що сума страхового відшкодування є занадто значною та не може бути виплачена в повному обсязі. В подальшому страхувальнику було рекомендовано укласти отриманий від ПАТ «СК «Українська страхова група» договір про розмір суми страхового відшкодування від 16.12.2014 року. Згідно умов вказаного договору, розмір відновлювального ремонту був визначений у сумі 27864,47 грн. Розмір страхового відшкодування визначений страховиком у сумі 21690,20 грн., який запропоновано виплатити двома частинами: перша частина страхового відшкодування у розмірі 10210,56 грн. виплачується страхувальнику готівкою з каси страхової компанії; друга частина страхового відшкодування у розмірі 11479,64 грн. сплачується страхувальнику після надання документального підтвердження страхувальником здійснення витрат на відновлювальний ремонт та надання деталей, вузлів, агрегатів, які зазначені в угоді щодо приймання-передачі пошкоджених деталей. Крім того, одночасно з договором про розмір суми страхового відшкодування, страхувальник отримав для підписання угоду щодо приймання-передачі пошкоджених деталей, у відповідності до якого [PERSON] зобов'язано передати на користь страховика деталь - бічну раму ПР в ЗБ, вартістю 8927,00 грн. Зважаючи, що запропонований СТО Mercedes-Benz ремонт автомобіля передбачав лише рихтування та фарбування пошкоджених деталей без їх заміни, [PERSON] неодноразово в усному та письмовому порядку зверталась до співробітників ПАТ «СК «Українська страхова група» з питанням пояснити чому саме страхувальник повинен повертати зазначену деталь. Проте, вказані звернення залишені страховиком поза увагою. Отже, відповідачем було не лише запропоновано виплату значно меншого страхового відшкодування, а й запропоновано здійснення такої виплати двома частинами. При цьому, друга частина страхового відшкодування у розмірі 11479,64 грн. пропонувалась до виплати позивачу після надання документального підтвердження страхувальником здійснення витрат на відновлювальний ремонт та надання деталей, вузлів, агрегатів, які зазначені в угоді щодо приймання-передачі пошкоджених деталей. Відповідно до угоди щодо приймання-передачі пошкоджених деталей, позивача зобов'язано передати на користь страховика деталь - бічну раму ПР в ЗБ, вартістю 8927,00 грн. Отже, виплата другої частини страхового відшкодування ставилась в залежність від передання позивачем заміненої деталі. Але згідно запропонованого ремонту СТО Mercedes-Benz, з яким погодився й відповідач, деталі кузову автомобіля не мінялись, - здійснювалось лише приведення їх у придатний вигляд шляхом рихтування та фарбування. Виконати умови додаткового договору щодо передання заміненої деталі позивач не зміг би за будь-яких умов. Таким чином, відповідачем пропонувалось укласти додаткову угоду у такій редакції, що позивач у жодному випадку не змогла би виконати її умови, а відтак - відповідач мав би законне право відмовити у виплаті другої частини страхового відшкодування. Зважаючи свої права як страхувальника, позивач звернулась 21.01.2015 року до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг з відповідною скаргою. За результатами розгляду скарги страхувальника, Нацкомфінпослуг було складено акт про порушення страховиком законодавства у сфері фінансових послуг щодо неприйняття ним у встановлений строк рішення про виплату страхувальнику страхового відшкодування чи рішення про відмову у виплаті такого. Листом вих. № 03/1378 від 05.03.2015 р. ПАТ «СК «Українська страхова група» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування. Вважає, що вказана відмова страховика є незаконною у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.09.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0102-14-00273. У відповідності до умов договору страхування, ПАТ «СК «Українська страхова група» застрахувало транспортний засіб - автомобіль марки Chevrolet Camaro, 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER], на строк з 13.09.2014 року до 12.09.2015 року. Загальна страхова премія була погоджена у розмірі 29 760,00 грн. та була сплачена Страхувальником на користь Страховика. Автомобіль марки Chevrolet Camaro є ексклюзивним, спортивним авто, що виготовляється обмеженою кількістю на території Сполучених штатів Америки. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль Chevrolet Camaro був придбаний [PERSON] на території США, а відтак був адаптований для використання в умовах країни-виробника та зважаючи, що на території України відсутній офіційний, сертифікований сервіс для обслуговування вказаного автомобіля, страхування автомобіля марки Chevrolet Camaro потребувало особливих умов. Одна з важливих та необхідних умов страхувальника щодо страхування вказаного автомоблія полягала в необхідності його обслуговування та ремонту на заздалегідь обумовленій станції технічного обслуговування, що спеціалізується на проведенні вказаних робіт з використанням оригінальних запчастин заводу-виробника. 17.11.2014 року автомобілю [PERSON], який стояв на парковочному місці за адресою: м. Київ, пров. Музейний, 4 було завдано пошкодження, а сааме: внаслідок мимовільного скочування, врізався інший автомобіль марки Opel Zafira, д.н.з. [NUMBER]. На виконання вимог договору страхування, [PERSON] на місце події було викликано співробітників ДАІ та відповідного співробітника ПАТ «СК «Українська страхова група» для фіксації факту зіткнення. Факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджений довідкою ДАІ Печерського району від 17.11.2014 року та довідкою № 9463600. Згідно п. 2.2.3 договору страхування, автомобіль страхувальника був застрахований в тому числі від протиправних дій третіх осіб, що полягає в умисному або необережному пошкодженню транспортного засобу. З метою повідомлення та фіксування факту настання страхового випадку, 18.11.2014 року страхувальник звернувся до ПАТ «СК «Українська страхова група» з відповідною заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. На виконання умов договору страхування, 18.11.2014 року позивачем також була складена заява про обставини настання події та складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу відповідальним співробітником страховика. На виконання попередньої домовленості щодо необхідності проведення ремонтних робіт спеціалізованою станцією технічного обслуговування та на виконання умов договору страхування 18.11.2014 року [PERSON] ініціювала проведення технічного огляду автомобіля на вказаній СТО з метою встановлення вартості ремонтних робіт та запасних частин, що потребували заміни. За результатами проведеного технічного огляду було встановлено, що вартість ремонту автомобіля буде складати 53559,00 грн., про що було складено рахунок-фактуру № ПИ-0000020 від 18.11.2014 року. У відповідності до умов договору страхування, [PERSON] звернулась до ПАТ «СК «Українська страхова група» з проханням погодити проведення ремонту автомобіля на спеціалізованій станції технічного обслуговування та визначити розмір страхового відшкодування у сумі 53559,00 грн. Проте, в порушення умов договору страхування, керівництво ПАТ «СК «Українська страхова група» в усному порядку повідомило страхувальника про те, що сума страхового відшкодування є занадто значною та не може бути виплачена в повному обсязі. Страховиком було рекомендовано проведення ремонту автомобіля на станції технічного обслуговування Mercedes-Benz. Згідно рекомендацій спеціалізованої станції технічного обслуговування, внаслідок вказаного зіткнення підлягає заміні заднє праве крило автомобіля. Враховуючи спеціалізацію СТО Mercedes-Benz, страхувальник вважав, що вказана станція не може замовити з заводу-виробника вказану запчастину та не має професійного досвіду з її встановлення. В подальшому [PERSON] було рекомендовано укласти отриманий від ПАТ «СК «Українська страхова група» договір про розмір суми страхового відшкодування від 16.12.2014 року. Згідно умов вказаного договору, розмір відновлювального ремонту був визначений у сумі 27864,47 грн. Розмір страхового відшкодування визначений страховиком у сумі 21690,20 грн., який запропоновано виплатити двома частинами: перша частина страхового відшкодування у розмірі 10210,56 грн. виплачується страхувальнику готівкою з каси страхової компанії; друга частина страхового відшкодування у розмірі 11479,64 грн. сплачується страхувальнику після надання документального підтвердження страхувальником здійснення витрат на відновлювальний ремонт та надання деталей, вузлів, агрегатів, які зазначені в угоді щодо приймання-передачі пошкоджених деталей. Крім того, одночасно з договором про розмір суми страхового відшкодування, [PERSON] отримала для підписання угоду щодо приймання-передачі пошкоджених деталей, у відповідності до якого її зобов'язано передати на користь страховика деталь - бічну раму ПР в ЗБ, вартістю 8927,00 грн. В свою чергу, запропонований СТО Mercedes-Benz ремонт автомобіля передбачав лише рихтування та фарбування пошкоджених деталей без їх заміни. [PERSON] неодноразово в усному та письмовому порядку зверталась до співробітників ПАТ «СК «Українська страхова група» з питанням пояснити чому саме страхувальник повинен повертати зазначену деталь. Проте, вказані звернення залишені страховиком поза увагою. Як було зазначено вище, відповідачем було не лише запропоновано виплату значно меншого страхового відшкодування, а й запропоновано здійснення такої виплати двома частинами. При цьому, друга частина страхового відшкодування у розмірі 11479,64 грн. пропонувалась до виплати [PERSON] після надання документального підтвердження страхувальником здійснення витрат на відновлювальний ремонт та надання деталей, вузлів, агрегатів, які зазначені в угоді щодо приймання-передачі пошкоджених деталей. Відповідно до угоди щодо приймання-передачі пошкоджених деталей, позивача зобов'язано передати на користь страховика деталь - бічну раму ПР в ЗБ, вартістю 8927,00 грн. Отже, виплата другої частини страхового відшкодування ставилась в залежність від передання позивачем заміненої деталі. Однак, згідно запропонованого ремонту СТО Mercedes-Benz, з яким погодився ПАТ «СК «Українська страхова група» деталі кузову автомобіля не мінялись, - здійснювалось лише приведення їх придатний вигляд шляхом рихтування та фарбування. Таким чином, виконати умови додаткового договору щодо передання заміненої деталі [PERSON] не змогла б за будь-яких умов. Позивач звернулась 21.01.2015 року до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг з відповідною скаргою. За результатами розгляду скарги [PERSON], Нацкомфінпослуг було складено акт про порушення ПАТ «СК «Українська страхова група» законодавства у сфері фінансових послуг щодо неприйняття ним у встановлений строк рішення про виплату страхувальнику страхового відшкодування чи рішення про відмову у виплаті такого. Листом вих. № 03/1378 від 05.03.2015 року ПАТ «СК «Українська страхова група» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування. Однак, суд вважає вказану відмову необгрунтованою з огляду на наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про страхування», відмова страховика у виплаті страхового відшкодування може бути оскаржена страхувальником у судовому порядку. Договір страхування зумовлює виникнення цивільно-правових відносин, порядок здійснення яких визначається Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» і іншими нормативно-правовими актами, що регулюють такий вид відносин. Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальникові, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується зі статтею 979 ЦК України, якою передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком визнається подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику. Сторони договору передбачили серед страхових ризиків, настання яких є страховим випадком -- протиправні дії третіх осіб, що полягають в умисному або необережному пошкодженню транспортного засобу. Підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування передбачені нормами статті 991 ЦК України та статтею 26 Закону України «Про страхування». Відповідно до ч. 1 ст. 991 Цивільного кодексу України та статті 26 Закону України «Про страхування» страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом. Частина 2 статті 991 ЦК України та стаття 26 Закону України «Про страхування» встановлює, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Обґрунтовуючи відмову у виплаті страхового відшкодування, ПАТ «СК «Українська страхова група» з посиланням на розділи 10, 11, 15 договору страхування зазначив, що причиною для такої відмови є ненадання позивачем калькуляції СТО. Проте, такі висновки не відповідають дійсності. Судом встановлено, що 24.03.2015 року на адресу ПАТ «СК «Українська страхова група» та Спільне підприємство у формі ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц» були направлені адвокатські запити про надання копій необхідних документів та надання роз'яснень стосовно деяких питань, що підтверджується матеріалами справи. У відповідь на вищевказаний адвокатський запит, ПАТ «СК «Українська страхова група» надано копії витребуваних документів, а супровідним листом №03/1997 від 30.03.2015 року ПАТ «СК «Українська страхова група» повторно повідомило, що відповідач не має у своєму розпорядженні документів, що свідчить про вартість відновлювального ремонту автомобіля. Проте, згідно відповіді СП у формі ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц» за вих. № 26/0502-10-02 від 01.04.2015 року станцією технічного обслуговування повідомлено: запит на проведення калькуляції пошкодженого автомобіля отримано від ПАТ «СК «Українська страхова група»; попередній рахунок СТО № 2127945 від 28.11.2014 року про вартість відновлювального ремонту авто був направлений станцією технічного обслуговування на адресу ПАТ «СК «Українська страхова група» електронною поштою 28.11.2014 року. Зазначене свідчить про те, що калькуляція рекомендованої (погодженої) СТО була у розпорядженні страховика починаючи з 28.11.2014 року. Отже, станом на дату прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування ПАТ «СК «Українська страхова група» мало у її розпорядженні всі необхідні документи для вирішення питання на користь страхувальника. У листі Верхового Суду України від 19.07.2011 «Про судову практику з розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» щодо спірних питань стосовно застосування вимог п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України щодо неповідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, і створення йому в такий спосіб перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків, наслідком невиконання чого є відмова страховика від здійснення страхової виплати відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК, зазначено: відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку. У системному зв'язку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому. Сам факт порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, за наявності факту своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для відмови від здійснення страхової виплати. Виходячи зі змісту вказаних норм, очевидно, що при настанні страхового випадку, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і що несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку або неподання певних доказів страхувальником саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач був вчасно повідомлений про настання страхового випадку. На момент прийняття рішення про відмову у виплаті, відповідач мав повний комплект документів для прийняття позитивного для [PERSON] рішення про виплату страхового відшкодування. Статтею 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик визначено як певну подію, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. А страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Отже, страховий ризик та страховий випадок є взаємопов'язаними факторами, страховий ризик у випадку його фактичного настання переростає у страховий випадок, що зумовлює виникнення зобов'язання страховика виплатити страхове відшкодування. Враховуючи вищевикладене, мав місце страховий випадок щодо застрахованого автомобіля, а тому [PERSON] набула право вимоги щодо виплати їй страхового відшкодування в розмірі та на умовах встановлених договором. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. З метою визначення вартості відновлювального ремонту, позивачем було замовлено проведення відповідного дослідження. Згідно звіту про визначення розміру матеріального збитку № 11-06/11 від 09.06.2015 року, проведеного ТОВ «Центр оцінки власності «Парето», вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 57829,51 грн. Враховуючи, що пошкодження застрахованого автомобіля є страховим випадком, про що відповідач був належним чином проінформований та зважаючи, що страховик в порушення умов договору страхування та вимог Закону України «Про страхування» не визнав вказану подію страховим випадком та не здійснив виплату страхового відшкодування, ПАТ «Українська страхова група» має заборгованість перед позивачем у розмірі 57829,51 грн. Крім того, позивач понесла додаткові витрати у вигляді витрат на оплату послуг незалежного експерта для визначення вартості відновлювального ремонту. Ці витрати становлять 1016,40 грн., що підтверджується платіжною квитанцією №142 від 02.06.2015 року. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 19.1 договору страхування передбачено, що за невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором сторони несуть майнову відповідальність шляхом сплати пені в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, встановленої на кінцеву дату такого платежу. У зв'язку із несвоєчасною сплатою ПАТ «СК «Українська страхова група» суми страхового відшкодування (порушення грошового зобов'язання) позивачем, згідно п. 19.1 договору страхування, здійснено розрахунок відповідної пені, розмір якої становить 10623,20 грн. Вказаний розрахунок сторонами у справі не оспорювався, а тому він може бути прийнятим судом до уваги при вирішенні даної справи. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 10623,20 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи несвоєчасну виплату ПАТ «СК «Українська страхова група» страхового відшкодування за договором страхування, [PERSON] здійснено розрахунок інфляційних втрат, що становить 22312,86 грн. та 3 % річних, які складають суму у розмірі 950,62 грн. У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Вказаний розрахунок сторонами у справі не оспорювався, а тому він може бути прийнятим судом до уваги при вирішенні даної справи. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, що становить 22312,86 грн. та 3 % річних, які складають суму у розмірі 950,62 грн. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, загальна сума заборгованості ПАТ «Українська страхова група» перед [PERSON] становить 92732,59 грн., яка складається з: 57829,51 грн. (сума страхового відшкодування) + 10623,20 грн. (пеня) + 22312,86 грн. (інфляційні втрати) + 950,62 грн. (3% річних) + 1016,40 грн. (витрати за проведення дослідження), та підлягає стягненню з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь позивача. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суму судового збору 927,33 грн.

Outcome: approved