Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просить встановити факт непроживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 1984 року по теперішній час та визнати за нею право власності у порядку спадкування на 3/8 частки квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що її батьку [PERSON] та його дружині [PERSON] належало право власності на квартиру [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіла належну їй 1/2 частину квартири сину [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. У відповідності до ст.1241 ЦК України [PERSON] після смерті його дружини видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частку квартири [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповів 5/8 (1/2+1/8) частин вказаної квартири своїй дочці [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. 9 жовтня 2017 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/8 частин квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що до цього часу питання щодо прийняття 3/8 частин квартири [ADDRESS] не вирішено. Разом з тим зазначає, що спадкоємець [PERSON] хоча і був з 1984 року зареєстрований за місцем проживання спадкодавця [PERSON] , однак з нею не проживав, тому не вважається таким, що прийняв спадщину. Крім того, із заявами про прийняття спадщини [PERSON] до нотаріуса не звертався. Позивач зазначає, що на її думку, її батько [PERSON] був єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , який прийняв після неї спадщину. Таким чином саме він успадкував належні [PERSON] 3/8 частки на квартиру [ADDRESS] . 12 червня 2020 року позивач звернулась із заявою до нотаріуса, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину на 3/8 частки квартири [ADDRESS] , але 24 червня 2020 року нотаріус відмовив у вчиненні вказаних нотаріальних дій. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Відзивів та інших заяв по суті позову від відповідача до суду не надходило. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 2 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено вказану справу до судового розгляду по суті. У вступному слові в судовому засіданні 17 березня 2021 року позивач та її представник - адвокат Конопатський О.О. позов підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений судом належним чином за останнім установленим судом місцем його проживання: [ADDRESS] , а також шляхом розміщення повідомлення про судове засідання на інтернет-сайті суду, що відповідає положенням ч. 7 ст.128 ЦПК України. Заслухавши вступне слово позивача, представника позивача та покази свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом установлено, що відповідно до дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 8 вересня 1993 року Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.10, 57). Відповідно до заповіту від 23 травня 2006 року [PERSON] за життя заповіла все своє майно сину [PERSON] , [INFO] . (а.с.97, 98) [INFO] [PERSON] померла; місце смерті - м. Житомир, що підтверджується свідоцтвом про її смерть Серії [NUMBER] . (а.с.9) Згідно з листом Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради №20586-01-10 від 7 жовтня 2020 року у квартирі [ADDRESS] станом на [INFO] зареєстровані: [PERSON] -з 26 грудня 1973 року по 3 жовтня 2012 року; [PERSON] -з 26 грудня 1973 року по 21 січня 2019 року та [PERSON] -з 18 серпня 1998 року по теперішній час. (а.с.74) Після смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України прийняв спадщину за законом на 1/8 частку квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданими 20 грудня 2012 року державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори (а.с.11). 14 січня 2016 року [PERSON] заповів все своє майно своїй дочці - [PERSON] (а.с. 52) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 46). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] , яка 9 жовтня 2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/8 частин квартири [ADDRESS] . (а.с.69) 12 червня 2020 року [PERSON] звернулась із заявою до нотаріуса, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину на 3/8 частки квартири [ADDRESS] . 24 червня 2020 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком С.О. винесено постанову від про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Приватний нотаріус виходив із того, що [PERSON] не надала правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно (а.с.19). Звертаючись до суду з указаним позовом, [PERSON] посилалась на те, що [PERSON] хоча і був з 1984 року зареєстрований за місцем проживання спадкодавця [PERSON] , однак з нею не проживав, а тому не вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно із ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні 9 лютого 2021 року свідок [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] , оскільки її батько [PERSON] проживав із свідком в одному під`їзді багатоквартирного житлового будинку. Свідок також знає [PERSON] , який є сином дружини [PERSON] - [PERSON] , оскільки він з дитинства і до вступу до університету також проживав у їх будинку, після чого виїхав із м.Черкаси і в квартирі більше не проживав. Пояснила суду, що перед смертю [PERSON] дуже погано себе почувала, була у важкому стані та не рухалась. Приблизно за тиждень до її смерті син [PERSON] приїхав до м.Черкаси та забрав матір до себе, де вона й померла. Наскільки свідку відомо зі слів сусідів, то [PERSON] померла у м.Житомирі за місцем проживання свого сина [PERSON] , який і здійснив поховання. Свідок [PERSON] , яка є сестрою позивачки, пояснила суду, що знає про [PERSON] лише зі слів батька [PERSON] . Батько розповідав їй, що бачив [PERSON] лише декілька разів, коли той приїздив до [PERSON] в гості. Свідку відомо, що [PERSON] у жовтні 2008 році приїздив до [PERSON] та забрав її до себе до іншого міста, де вона через деякий час померла. Також вказала, що в квартирі [ADDRESS] бувала часто, але [PERSON] не бачила з 2008 року. Крім того, у судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила суду, що після проведеної операції в офтальмологічній клініці у 2007 році зір батька [PERSON] погіршувався і він попросив її доглядати за ним, оскільки друга дружина батька - [PERSON] перебувала в комі і йому було важко обходити себе та її. До хвороби, коли позивачка приходила в гості до квартири батька, [PERSON] розповідала їй про свого сина [PERSON] , який рідко приїздив до м.Черкаси, але якого вона любила та допомагала фінансово. Наприкінці жовтня 2008 року, коли [PERSON] стало зовсім погано, [PERSON] приїхав до м.Черкаси і забрав її до себе для здійснення догляду. Наскільки позивачці відомо, приблизно через тиждень після цього [PERSON] померла; свідоцтво про смерть видано у м.Житомирі. Аналіз наявних у справі письмових доказів, у сукупності із показаннями свідків та поясненнями власне позивачки, свідчить про те, що на [INFO] (день смерті [PERSON] ) [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] у зв`язку із здійсненням догляду за нею. Суд також ураховує, що [PERSON] станом на [INFO] був зареєстрований із [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , а тому є таким, що прийняв спадщину після її смерті за заповітом. За таких обставин встановлення судом юридичного факту непроживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 1984 року по теперішній час не матиме для позивачки жодного юридичного значення. Крім того, звертаючись до нотаріуса 4 жовтня 2012 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , її чоловік та батько позивачки - [PERSON] зазначав, що спадкоємцем також є [PERSON] , на ім`я якого вона склала заповіт, який спадщину прийняв, але оформляти її не бажає (а.с. 94). Враховуючи викладене, а також беручи до уваги ту обставину, що матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] не містять заяви [PERSON] про відмову від спадщини, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] , оскільки інакше [PERSON] може бути протиправно позбавлено права власності на спадщину за заповітом, яку він прийняв.

Outcome: dismissed