Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

У листопаді 2017 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] Позовна заява мотивована тим, що 20.07.2016 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого банк надав боржнику кредит в сумі 25 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків згідно умов договору. Відповідач кредитних коштів не повертає, процентів за користування коштами не сплачує, тому банк просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 25.9.2017 року становить 35 540 грн. 71 коп. Представник позивача у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували (відзив на позов, а.с. 67). Заперечення ґрунтуються на тому, що відповідач не користувався кредитними коштами. 05.11.2016 року у нього була викрадено кредитну картку, у зв`язку з чим він звернувся вчасно до правоохоронних органів із відповідною заявою. Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.05.2017 року підтверджується факт викрадення у нього кредитної картки [PERSON] [PERSON] пояснив також, що виявивши відсутність картки одразу зателефонував на гарячу лінію банку 3700, проте телефон не відповідав. Провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 20.11.2017 року (а.с. 35). Вивчивши надані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи: 20.07.2016 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого банк надав боржнику кредит в сумі 25 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків згідно умов договору. 05.11.2016 року біля магазину «Брусничка» по вул. Троїцькій , 61/52, у м. Кременчук у [PERSON] було викрадено кредитну картку № [NUMBER] . Особа, яка викрала картку - [PERSON] , зняла з неї кредитні кошти в сумі 18 439 грн. Дані обставини підтверджуються вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.05.2017 року, який набрав законної сили 12.06.2017 року (а.с. 68-69). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 05.11.2016 року [PERSON] звернувся до поліції із заявою про викрадення банківської картки та зняття з неї коштів. За заявою [PERSON] 06.11.2016 року було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 185 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР (а.с. 70). Отже, кредитна заборгованість виникла внаслідок заволодіння кредитними коштами з рахунку [PERSON] у результаті шахрайських дій [PERSON] Вирішуючи спір, суд виходить з наступного: Пунктом 1.1.2.1.13 та пунктом 2.1.1.5.11 витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факт втрати картки, стікера PayPass, ПІНа, SIM-картки мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищезазначених випадків необхідно звернутися до відділення банку або за телефоном 3700 (безкоштовно) по Україні, [NUMBER] (для дзвінків з-за кордону). Пунктом 1.1.5.13 Умов та правил передбачено, що клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви клієнта про блокування картки (рахунку) на рух коштів номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Пунктом 2.1.1.10.15 Умов та правил передбачено при виявленні факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку шляхом здійснення операцій електронної комерції чи мото-операцій, клієнт повинен подати заяву в банк з приводу вказаного питання протягом 35 днів з моменту здійснення операції. Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в міжнародній платіжній системі з питань повернення несанкціонованого списання суми. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Судом встановлено, що позивачем не доведено факту вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив правоохоронні органи про цей факт. Це підтверджується вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука, яким винну особу притягнуто до відповідальності. При вирішенні спору суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed