Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У липні 2015 року, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив усунути йому перешкоди у користуванні квартирою № 39 будинку № 74 по вулиці Ватутіна в місті Кривому Розі, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною житловою площею та зняття його з реєстраційного обліку. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що він є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. У 1994 році, у спірній квартирі був зареєстрований його онук, який у 1997 році разом з матірю виїхали мешкати в інше помешкання. З вказаного часу, відповідач у спірному помешканні не проживає, ним не інтересується, комунальні платежі не сплачує. Позивач будучи пенсіонером, не може самостійно сплачувати комунальні платежі які нараховуються у звязку з реєстрацією відповідача. У добровільному порядку спір вирішити не можливо, тому позивач був змушений звернутись до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені у позові. При цьому наполягав на постановленні у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи, проте до суду не зявляється, про причини не явки суду не повідомляв. Суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, та постановити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив прийняти рішення згідно чинного законодавства. Представник ТОВ «КК «ДОМ.КОМ», до суду не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причину не явки суду не повідомив. Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Згідно зі ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, [PERSON] та членам його сімї була виділена квартира [ADDRESS], що підтверджено копією ордеру № 3279 від 13.05.1970 року (а.с. 7). Станом на 06 липня 2015 року у вказаній квартирі значаться зареєстрованими позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджено довідкою № 50 видана Криворізькою обєднаною міською довідково-інформаційною службою (а.с. 9). Відповідно до вимог ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно роз'яснень, наданих у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 р., відповідно до ст. 1076 ЖК України, наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідач [PERSON] у 1997 року разом з матірю - дочка позивача, виїхали із спірної квартири, з вказаного часу у квартирі особистих речей відповідача не має, відповідач помешканням не цікавиться, комунальні послуги, які нараховуються на його імя не сплачує. Вказане також підтверджується актом від 26 червня 2015 року, складений мешканцями будинку № 74 по вулиці Ватутіна в м. Кривому Розі та засвідчений ТОВ «КК «ДОМ.КОМ» (а.с.8). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала суду, що мешкає з позивачем в одному будинку № 74 по вулиці Ватутіна в м. Кривому Розі. Позивач в квартирі мешкає один, онука позивача ніколи не бачила, з ним не знайома. Свідок [PERSON], вказала суду, що вона мешкає по сусідству з позивачем на одній площадці. Їй відомо, що дочка позивача, після народження дитини, зареєструвала дитину у квартирі [PERSON] Приблизно 8 місяців відповідач мешкав у спірній квартири, після разом з матірю виїхали, і вона більше його не бачила. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Таким чином, фактичні дані свідчать про обрання відповідачем іншого місця постійного проживання, даний факт свідчить про те, що відповідач [PERSON] втратив інтерес до спірного житла як до місця свого проживання. Суду не надано доказів щодо поважності причин немешкання відповідача у квартирі [ADDRESS] Ватутіна в м.\~Кривому Розі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Ґрунтуючись на вищевказаному, аналізуючи зібрані в справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині усунення позивачу перешкод у користуванні квартирою, шляхом визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням - обґрунтовані і підлягають задоволенню. Вимоги в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки обов'язок третьої особи, зняти особу з реєстраційного обліку за рішенням суду, після набрання вказаним рішенням законної сили, тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: partial