Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

У квітні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача 1 - Київської міської клінічної лікарні № 12, відповідача 2 - стоматолога-хірурга Щелепно-лицьового відділення № II Київської міської клінічної лікарні № 12 [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів на її користь 54 000,00 грн. у відшкодування майнової шкоди, 20 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказувала, що 10.01.2019 року вона звернулась за лікарською допомогою до стоматологічної клініки по вул. А.Антонова, 4, корп. 1 у м. Києві зі скаргами на нестерпний біль у 14 та 15 зубах. Після огляду, зробленими рентгенівськими знімками та додатковою томографією - 3Б лікарі-стоматологи дійшли висновку про видалення 15 зуба, який лікуванню не підлягає, а дає загострення на 14 зуб. У зв`язку з браком часу позивач залишила лікарню, відмовившись від видалення вказаного зуба. 12.01.2019 року через нестерпний біль вона звернулась до Київської міської лікарні № 12 по вул. Підвисоцького, 4-а, в м. Києві, оскільки остання працювала у вихідний день, де лікарем стоматологом - хірургом [PERSON] після обстеження її ротової порожнини та наданих нею знімків запропонував видалити 15 зуб. Після видалення зуба лікар стоматолог повідомив їй про видалення 14 зуба замість 15 зуба з поясненнями, що так було необхідно, виписав рекомендації для подальшого лікування та запропонував їй розрахуватися за надані ним послуги у розмірі 400 грн., при цьому жодних чеків чи квитанцій про сплату позивачем вказаної суми не надав. 14.01.2019 року в телефонній розмові позивач повідомила лікаря [PERSON] про жахливий біль з правого боку зверху, підвищення температури, ротова порожнина в місці видалення зуба була запалена та є підозра на інфекційне зараження «стоматит», на що останній заперечив свою причетність до вказаного. У подальшому, 15.01.2019 року вона звернулась за консультацією в стоматологічну клініку «АРТІС», в якій лікар - стоматолог [PERSON] після обстеження підтвердив інфекційне запалення «стоматит» в ділянці видаленого 14 зуба, виписав рекомендації для лікування та зарекомендував видалити 15 зуб. 18.01.2019 року позивач звернулась до завідуючого 2 відділення щелепно-лицевої хірургії Київської міської клінічної лікарні № 12 [PERSON] , в присутності якого та членів комісії, лікар [PERSON] визнав свою лікарську помилку у видаленні замість хворого 15 зуба здорового 14 зуба та запевнив про відшкодування матеріальних та моральних збитків. Проте, згодом відмовився від своїх намірів, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом, оскільки внаслідок халатного відношення та непрофесійних дій лікаря-стоматолога [PERSON] була заподіяна значна шкода її здоров`ю та моральна шкода, так як вона отримала сильний емоційний стрес, що призвело до зміни способу життя, просила задовольнити її позовні вимоги та стягнути з відповідачів на її користь у відшкодування матеріальної шкоди 54 000,00 грн. для відновлення стану зубів, проведення подальшого лікування та 20 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 08.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 01.07.2019 року (а.с. 20). 01.07.2019 року від відповідача 2 - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с.32-35), згідно з яким заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність доказів щодо витрат позивача на лікування у розмірі 54 000,00 грн. Крім того, позивачем жодним чином не наведено причинного зв`язку між заподіяною шкодою правопорушника та завданими збитками та не надано жодних доказів завдання їй моральної шкоди, не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. 16.09.2019 року від представника відповідача 1 - головного лікаря Київської міської клінічної лікарні № 12 Лободи Т.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечив щодо позову, посилаючись на правомірність дій працівників Київської міської клінічної лікарні № 12 відносно позивача та матеріальна шкода у розмірі 54 000,00 грн. не підтверджена доказами. Крім того, оскільки позивачем не підтверджено обставин, з якими закон пов`язує підстави для стягнення майнової шкоди та факт неправомірних дій відповідачів, то вимога про стягнення моральної шкоди є нікчемною (а.с. 40-47). Ухвалою суду від 19.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті на 20.02.2020 року (а.с. 68). Позивач та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо позову та просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на викладені в відзиві на позов обставини. Свідок [PERSON] під час розгляду справи пояснив, що він є чоловіком позивача та остання у січні звернулась до лікаря-стоматолога Київської міської клінічної лікарні № 12 [PERSON] , який помилково видалив їй здоровий 15 зуб замість 14 зуба, внаслідок чого позивач відчувала нестерпний біль, підвищення температури та іншим лікарем-стоматологом було встановлено діагноз «стоматит» в ділянці видаленого 15 зуба. Позивач також надала пояснення як свідок у справі щодо фактичних обставин справи. Заслухавши пояснення учасників справи, пояснення свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Згідно з пунктами «а», «д», «ї» ч. 1 ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає: життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та соціальне обслуговування і забезпечення, який є необхідним для підтримання здоров`я людини; кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я; оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 8 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» держава визнає право кожного громадянина України на охорону здоров`я і забезпечує його захист. У разі порушення законних прав і інтересів громадян у сфері охорони здоров`я відповідні державні, громадські або інші органи, підприємства, установи та організації, їх посадові особи і громадяни зобов`язані вжити заходів щодо поновлення порушених прав, захисту законних інтересів та відшкодування заподіяної шкоди. Судовий захист права на охорону здоров`я здійснюється у порядку, встановленому законодавством. Згідно зі ст. 33 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» медична допомога надається відповідно до медичних показань професійно підготовленими медичними працівниками, які перебувають у трудових відносинах із закладами охорони здоров`я, що забезпечують надання медичної допомоги згідно з одержаною відповідно до закону ліцензією, та фізичними особами - підприємцями, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку і можуть перебувати з цими закладами у цивільно-правових відносинах. Відповідно до ст. 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» лікуючий лікар - лікар закладу охорони здоров`я або лікар, який провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець і який надає медичну допомогу пацієнту в період його обстеження та лікування. Обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта. Пацієнт вправі вимагати заміни лікаря. Лікар не несе відповідальності за здоров`я хворого в разі відмови останнього від медичних приписів або порушення пацієнтом встановленого для нього режиму. Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний пацієнт має право, коли це виправдано його станом, бути прийнятим у будь-якому закладі охорони здоров`я за своїм вибором, якщо цей заклад має можливість забезпечити відповідне лікування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Судом встановлено, що 10.01.2019 року [PERSON] звернулась до стоматологічної клініки по вулиці Авіаконструктора Антонова, 4, корп.1, у м. Києві , за отриманням медичної стоматологічної допомоги, в якій лікарем - стоматологом [PERSON] під час консультації на підставі рентгенівського знімку 14, 15 зубів та додаткової томографії - ЗД, за які позивачем [PERSON] було сплачено 60 грн. та 500 грн. відповідно, було встановлено діагноз: загострення хронічного періодонтита від 15 зуба, рекомендовано видалення 15 зуба (а.с. 13-14). 12.01.2019 року позивач [PERSON] через нестерпний біль звернулася до Київської міської клінічної лікарні № 12 з діагнозом хронічного періодонтита 14,15 зубів та після обстеження лікарем-стоматологом [PERSON] було проведено видалення 14 зуба з подальшим призначенням лікування та рекомендацією подальшого спостереження у хірурга-стоматолога в поліклініці за місцем проживання (а.с. 15). Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого за підписом директора стоматологічної клініки «АРТІС» [PERSON] від 15.01.2019 року [PERSON] звернулась за наданням стоматологічної допомоги зі скаргами на біль протягом трьох днів з правого боку зверху від механічних і термічних подразників, температуру 37,2 після видалення 14 зуба в іншій клініці, після обстеження ротової порожнини пацієнта лікарем-стоматологом [PERSON] було встановлено діагноз: катаральний стоматит в ділянці відсутнього 14 зуба та рекомендовано відповідне лікування (а.с. 18). Згідно з актом клінічного розбору, проведений комісією лікарів Київської міської клінічної лікарні № 12, пацієнтка [PERSON] звернулась 12.01.2019 року на щелепно-лицьовий травмпункт зі скаргами на біль в ділянці 14,15 зубів, у пацієнтки був із собою диск з комп`ютерною томографією при перегляді на комп`ютері якого біло виявлено глибокий карієс 14 зуба, періапікальні зміни 14.15,16 зубів, рідинний вміст правої гайморової пазухи. У зв`язку із збереженням больового синдрому пацієнтка звернулась повторно до Київської міської клінічної лікарні № 12. Пацієнтка при повторному зверненні була оглянута консиліумом лікарів у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та було встановлено, що біль пов`язаний не з патологією 15 зуба, а з явищами запалення в комірці видаленого 14 зуба, за результатами огляду встановлено діагноз: серозний альвеолі комірки видаленого 14 зуба. Про причини болю було детально роз`яснено пацієнту та видано відповідну довідку (а.с. 19,47). Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність неправомірності дій лікаря-стоматолога [PERSON] , зокрема, позбавлення позивача здорового зуба, що спростовується актом клінічного розбору, проведений комісією лікарів Київської міської клінічної лікарні № 12, та прямого порушення ним вимог відповідних нормативних актів, що регламентують надання медичної допомоги. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження та обґрунтованого розміру матеріальної шкоди у розмірі 54 000,00 грн. для відновлення стану зубів та з метою подальшого проведення лікування для запобігання псування та руйнування зубів. Суд не бере до уваги, як належний та допустимий доказ плани хірургічного лікування стоматологічного центру «Артіс» із зазначенням обсягу та вартості роботи, який не містить жодного посилання чи свідчення про те, що стан зубів позивача [PERSON] є наслідком лікування у лікаря-стоматолога [PERSON] . Також в матеріалах справи відсутні докази оплати позивачем стоматологічних послуг на заявлену суму майнової шкоди у розмірі 54 000,00 грн., а саме: чеки, квитанції, акт-прийму виконаних робіт, тощо. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з такого. Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням її майна. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з абз. 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.02.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд погоджується з доводами позивачів, що через видалення 14 зуба та подальшого запалення в комірці вказаного зуба, внаслідок чого було встановлено діагноз серозний альвеолі комірки 14 зуба їй було заподіяно моральну шкоди, що полягає у душевних та психічних стражданнях, фізичному болі, що призвело до негативних змін та порушення порядку та способу її життя, витрачання часу на звернення до лікарів. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що з відповідача Київської міської клінічної лікарні № 12 у відшкодування моральної шкоди на користь позивача підлягає стягненню 2 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача Київської міської клінічної лікарні № 12 моральної шкоди у розмірі 2 000 грн., що становить 10% від ціни позову щодо стягнення моральної шкоди (20 000,00 грн.). Тому, з відповідача Київської міської клінічної лікарні № 12 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 76 грн. 84 коп. (10% від судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.)

Outcome: partial