Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

У липні 2020 року адвокат Яцюк М.В., який діє в інтересах [PERSON] скерував до суду вказаний позов через систему «Електронний суд», в якому просить зобов`язати посадових осіб товариства з обмеженою відповідальністю «Валор транс» (далі ТОВ «Валор транс») винести наказ про звільнення [PERSON] з 21 червня 2019 року за власним бажанням відповідно до її заяви від 13 травня 2019 року та вирішити питання про стягнення судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Валор транс». 13 травня 2019 року [PERSON] намагалася подати до ТОВ «Валор транс» свою заяву про звільнення за власним бажанням, однак через незалежні від неї обставини вказане зробити не змогла, тому заява була направлена поштою та на електронну адресу відповідача. Як стало відомо позивачу, ТОВ «Валор транс» отримало її заяву 27\~травня 2019 року. Однак відповідачем дії щодо звільнення [PERSON] відповідно до її заяви від 13 травня 2019 року здійснені не були, натомість підприємство направило позивачці заяву із запитаннями щодо її відсутності на робочому місці. Вказані дії відповідача, на думку заявника свідчать про бездіяльність підприємства. На сьогодні відповідачем не ознайомлено позивачку із наказом про її звільнення та не виплачено компенсацію за невикористану відпустку у належному розмірі, що порушує її права та інтереси. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 3 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов та інших заяв по суті справи до суду не надходило. В судове засідання 3 грудня 2020 року позивачка не з`явилась; представник позивача [PERSON] адвокат Яцюк М.В. направив на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Валор транс» - адвокат Мельніченко\~А.М. в судовому засіданні 3 грудня 2020 року заперечувала щодо позовних вимог. Пояснила, що відповідно до наказу ТОВ «Валор транс» від 1 квітня 2010 року [PERSON] прийнята на роботу за сумісництвом. Роботодавцю відомо, що [PERSON] з липня 2016 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років за основним місцем своєї роботи. Однак до ТОВ «Валор транс» із заявами про надання відпустки по догляду за дитиною позивачка не зверталась, тому вважалась такою, що мала виконувати свої трудові обов`язки. Представник наголосив, що [PERSON] з 26 липня 2016 року без будь-яких пояснень припинила виходити на роботу. 27 травня 2019 року на електрону адресу підприємства надійшла заява [PERSON] від 13 травня 2019 року про звільнення за власним бажанням. На думку адвоката, роботодавець не може звільнити [PERSON] , оскільки причини неявки її на роботу ТОВ «Валор транс» не\~відомі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника відповідача, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Судом установлено, що відповідно до наказу № 12-к від 1 квітня 2010 року «Про прийом на роботу», [PERSON] з 1 квітня 2010 року прийнято до ТОВ «Валор Транс» на посаду головного бухгалтера за сумісництвом. 20 травня 2019 року позивачка поштою направила до ТОВ «Валор Транс» заяву від 13 травня 2019 року про звільнення за власним бажанням з 27 травня 2019 року, яку не було вручено адресату за закінченням терміну зберігання. Цю ж заяву [PERSON] направила на електронну адресу підприємства, яку було доставлено 27 травня 2019 року. Відповідно до листа №2 від 30 січня 2020 року № 13 ТОВ «Валор транс» керівництво підприємства просило [PERSON] надати пояснення щодо факту не виходу її на роботу з квітня 2016 року. Вказаний лист підприємства позивачем проігноровано. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~38\~КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про\~це власника\~або уповноважений\~ним орган\~письмово за\~два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Аналіз змісту вказаної норми КЗпП дає підстави стверджувати, що за загальним правилом, працівник без пояснення причин власнику або уповноваженому ним органу може розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Водночас, власник або уповноважений ним органу зобов`язаний до спливу двотижневого строку розірвати із працівником такий трудовий договір лише за умови повідомлення працівником поважних причин для цього. Як убачається із матеріалів справи, ТОВ «Валор транс» отримало заяву [PERSON] від 13 травня 2019 року про звільнення за власним бажанням 27\~травня 2019 року, в якій йшлось про таке звільнення саме з 27\~травня 2019 року; про жодні поважні причини для звільнення працівника за власним бажанням у заяві про звільнення не зазначено. За таких обставин суд робить висновок про те, що отримавши 27 травня 2019 року заяву позивачки про звільнення вказаного змісту, відповідач не був зобов`язаний задовольняти таку заяву. З огляду на викладене, підстави для задоволення позову [PERSON] відсутні.

Outcome: dismissed