Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом, у якому просить змінити розмір стягуваних з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] (помилково зазначено [INFO] рік народження) року народження, з 1/4 частини зі всіх його доходів на аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.10.2011 року позивача зобов'язано до сплати аліментів на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 22.03.2011 року до повноліття дитини. На час розгляду справи про стягнення аліментів, позивач не працював, і на даний час не працює, однак час від часу працює на підставі усних угод, його дохід є нерегулярним та мінливим. Офіційно працевлаштуватись на високооплачувану роботу не може. Вважає, що звільнення з роботи та втрата стабільного заробітку є підставою для зміни розміру стягуваних з нього аліментів. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Пояснила, що позивач на даний час знаходиться у Фінляндії, на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів не працював. Позивач щомісяця сплачує на утримання свого сина - [PERSON] аліменти у розмірі 800 грн. У неї з позивачем є інша дитина. на утримання якої позивач сплачує приблизно 800,00 грн. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судові засідання двічі підряд не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом установлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.10.2011 року позивача зобов'язано до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 22.03.2011 року до повноліття дитини (а.с. 3). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та положенням ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може передбачати зміну способу їх присудження (зміну розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Водночас, відповідно до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Усупереч наведеному позивач та її представник не подав суду доказів того, що він на даний час не працює. Суд не бере до уваги пояснення позивача й стосовно того, що звільнення з роботи та втрата стабільного заробітку є зміною його матеріального стану, оскільки такі твердження спростовуються його ж поясненнями у позовній заяві стосовно того, що на час розгляду справи про стягнення аліментів він не працював та в подальшому також не працевлаштовувався. Крім того, суд критично оцінює пояснення представника позивача у судовому засіданні стосовно того, що позивач сплачує аліменти ще й на іншу дитину, оскільки такі не підтверджені жодними доказами. Ураховуючи, що позивачем не подано суду жодного доказу на підтвердження обставин, передбачених у ст. 192 СК України, та на які він посилається як на підставу своїх вимог, наявність у позивача, як випливає з пояснень його представника, постійного доходу за кордоном, беручи до уваги твердження представника позивача, згідно з якими сума аліментів на утримання їхньої з позивачем дитини становить приблизно 800,00 грн. у місяць, виходячи із засад справедливості (ч. 9 ст. 7 СК України), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed