Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 10 жовтня 2016 року близько 16 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] , у с. Калинівка, Бровраського району Київської області, на перехресті вулиці Ігорева - Чернігівська та рухаючись зворотної сторони м. Чернігова у напрямку м. Київ, маючи намір здійснити розворот в протилежному напрямку, в сторону м. Чернігів, не пропустив автомобіль марки Geely Emgrand X7, д.н.з., [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався на зустріч по головній дорозі у напрямку м. Чернігів, в результаті чого автомобіль Geely Emgrand X7, змінивши напрямок руху, здійснив наїзд на бетонну опору, на який встановлений світлофор. У результаті даної ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Дана ДТП сталася із вини відповідача, у зв`язку із порушенням останнім ПДР України, а саме п. 16.13 ПДР України. За таких обставин, [PERSON] визнано винним у скоєнні даної ДТП. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Geely Emgrand X7, д.н.з., [NUMBER] , вартість такого матеріального збитку становить 261 182,71 грн. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ВСК «Страховий дом». У визначеному законом порядку страховий випадок врегульовано Моторним (транспортним) страховим бюро України, у результаті чого позивачу виплачено страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн. та 507 грн. вартості експертного дослідження. Однак, такий розмір страхового відшкодування не повністю покрив завдані збитки. Залишок невідшкодованих збитків у результаті ДТП становить 161 182,71 грн., який має бути відшкодований відповідачем як особою, що визнана винною у скоєнні ДТП. Добровільно відповідач у справі категорично відмовляється відшкодувати позивачу шкоду, заподіяну його неправомірними діями. За таких обставин, [PERSON] змушений звернутися із даним позовом, в якому просить стягнути із відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 161 182,71 грн. та всі понесені позивачем судові витрати. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2017 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду (а.с. 23). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2018 року вирішено звернутися до компетентного суду Російської Федерації з судовим дорученням про правову допомогу, а саме вручення документів та допит відповідача [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Провадження у справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду (а.с. 39-40). У зв`язку із надходженням відповіді від іноземного суду та виконанням судового доручення, ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2019 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання (а.с. 127). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання його представник [PERSON] подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи без його участі та без участі позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно протоколу судового засідання від 23 жовтня 2018 року, наданого Центральним районним судом міста Калінінград Російської Федерації на виконання судового доручення, [PERSON] вручено позовну заяву з додатками (а.с. 94). 25 грудня 2018 року Центральним районним судом міста Калінінград Російської Федерації заслухано пояснення відповідача по суті заявлених позовних вимог, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 83). Із наданих пояснень вбачається, що відповідач [PERSON] не визнає позовні вимоги, оскільки вважає, що матеріальну шкоду позивачу має відшкодовувати страхова компанія. Також, у поясненнях зазначив, що не може бути присутнім у судових засіданнях, які проводяться стосовно даної справи, оскільки не має фінансової можливості направити свого представника у судові засідання. Обставини справи, що встановлені судом: Позивачу [PERSON] на праві власності належить автомобіль марки Geely Emgrand X7, д.н.з., [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Центром ДАІ 7401 (а.с. 15). 10 жовтня 2016 року о 16 год. 00 хв. у смт. Калинівка на перехресті вулиць Ігорева - Чернігівська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Рено Логан, н/з [NUMBER] , який перебував під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки Geely Emgrand X7, д.н.з., [NUMBER] , яким керував [PERSON] , що підтверджується копією довідки про ДТП (а.с. 10-11). Зі змісту постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року вбачається, що 10 жовтня 2016 року близько 16 години 00 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Рено Логан», н.з. [NUMBER] , у с. Калинівка Броварського району Київської області на перехресті вулиць Ігорева - Чернігівська та рухаючись зі сторони м. Чернігів у напрямку м. Київ, маючи намір здійснити розворот в протилежному напрямку, у сторону м. Чернігів, не пропустив автомобіль марки «Джиллі», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався назустріч по головній дорозі у напрямку м. Чернігова, у результаті чого автомобіль «Джиллі», змінивши напрямок руху, здійснив наїзд на бетонну опору, на якій встановлений світлофор. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. 16.13 Правил дорожнього руху України. У суді [PERSON] вину визнав та підтвердив обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 5). Вищевказаною постановою Броварського міськрайонного суду Київської області визнано винним [PERSON] у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. 13 грудня 2016 року на замовлення [PERSON] ТОВ «Клевер Експерт» надано висновок № 602/10-16 щодо вартості збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу. Із наданого висновку вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП транспортному засобу Geely Emgrand X7, д.н.з. [NUMBER] , становить 261 182 (двісті шістдесят одна тисяча сто вісімдесят дві) грн. 71 коп. (а.с. 6-9). На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ВСК «Страховий дім», що підтверджується копією договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів та території держав-членів системи «Зелена карта» № 16820004 від 16.09.2016 р. (а.с. 12). 13 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою, де просив виплатити йому страхове відшкодування, яке спричинене внаслідок вищевказаної ДТП (а.с. 12 на звороті). 06 січня 2017 року Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. та 507 грн. за експертне дослідження, що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с. 14). 06 січня 2017 року позивач звернувся до відповідача із телеграмою, де запропонував вирішити спір у позасудовому порядку (а.с. 31). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідність ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Проаналізувавши вищевказану норму чинного законодавства, суд вважає, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Так, із матеріалів справи вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача внаслідок ДТП, становить 261 182 (двісті шістдесят одна тисяча сто вісімдесят дві) грн. 71 коп. 06 січня 2017 року Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. та 507 грн. за експертне дослідження. Отже, виплачена страхова сума не повністю покрила завданий збиток. Залишок невідшкодованої шкоди становить 161 182 (сто шістдесят одна тисяча сто вісімдесят дві) грн. 71 коп. Отже, беручи до уваги положення ст. 1194 ЦК України, та враховуючи те, що розмір шкоди перевищує ліміт виплаченої страхувальником суми, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка становить 161 182 (сто шістдесят одна тисяча сто вісімдесят дві) грн. 71 коп. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач не надав жодного обґрунтування своїм запереченням та не надав жодних доказів на підтвердження такого обґрунтування. З огляду на вищевикладені обставини, враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Щодо судових витрат. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, то стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1611 (одна тисяча шістсот одинадцять) грн. 83 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved