Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що є власником квартири [ADDRESS] . Крім неї у цій квартирі зареєстрований її племінник [PERSON] , який з жовтня 2017 року в даній квартирі не проживає. Оскільки [PERSON] виїхав зі спірної квартири, в ній не проживає без поважних причин понад рік, але залишається зареєстрованим в цій квартирі, [PERSON] просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, тому відповідно ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Третя особа до суду не з`явилася, представник Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації подав до суду пояснення, в яких при вирішенні справи поклався на розсуд суду. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.12.2005 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] в рівних частках. Відповідно до договору дарування частини квартири від 17.04.2008 року, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколіцою В.Ф., [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Зі змісту листа Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від 25.06.2019 року вбачається, що за результатами перевірки, [PERSON] з усними або письмовими заявами чи скаргами з приводу неможливості проживання та вчинення йому перешкод в проживанні у квартирі [ADDRESS] в період часу з 2016-2019 роки до Оболонського УП ГУ НП у м. Києві не звертався. У відповідь на адвокатський запит, листом від 03.07.2019 року за № 463-3311 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» повідомлено про те, що за період з 01.01.2017 року по час звернення від [PERSON] з приводу неможливості проживання чи чинення йому перешкод в проживанні за адресою: [ADDRESS] , до них не надходило. Статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, однак фактично в ній не проживає без поважних причин понад рік, домовленості про порядок користування спірним житлом між сторонами не існує, суд дійшов висновку про те, що відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням в указаній квартирі. За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Outcome: approved