Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 16 квітня 2010 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що вони з відповідачем проживають окремо, спільний побут та господарство не ведуть, син проживає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина у добровільному порядку не надає, участі у його вихованні не приймає, дитина має інвалідність, постійно потребує додаткових коштів на лікування. [PERSON] зазначила, що угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем у справі не досягнуто, стан здоров'я та матеріальний стан [PERSON] дозволяють йому утримувати свого неповнолітнього сина. В судовому засіданні позивач просила задовольнити заявлені позовні вимоги, погодилась на стягнення аліментів в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі 1000 гривень щомісячно. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 квітня 2010 року виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 45, між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження від 27 жовтня 2010 року, видане виконкомом Бучанської міської ради Київської області, актовий запис № 263. Судом встановлено, що на даний час син [PERSON], мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів про наявність між сторонами домовленості про добровільну сплату аліментів немає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка,дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити частково, стягнути з [PERSON] ([INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER]), аліменти на користь [PERSON] ([INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER]) аліменти на утримання неповнолітнього син, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 14.07.2017 року і продовжувати до досягнення сином повноліття. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 640 гривень 00 копійок в дохід держави. Згідно положень п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: partial