Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 2 в будинку № 28 по вул. Амбулаторній у м. Дніпрі. В обґрунтування позову зазначила, що позивач з 29 січня 1976 року мешкає та зареєстрована за адресою: [INFO]. Зазначене домоволодіння останні 27 років належало її матері - [PERSON], [INFO], яка померла 17.06.2018 року. Разом з ними в будинку зареєстровані також син позивача - [PERSON], [INFO] (зареєстрований з 23 червня 2006 року), та неповнолітня онука позивача [PERSON], [INFO] (зареєстрована з 15 травня 2014 року). На підставі рішення Виконавчого комітету Красногвардійської у місті Дніпропетровську ради від 18.04.2014 року позивач є опікуном малолітньої [PERSON]. Під час спільного проживання відповідач жодного разу не приймав участі ні в оплаті житлово-комунальних послуг, ні в інших діях необхідних для підтримання будинку у належному стані. Після того, як позивач в січні 2017 року вкотре звернулась до відповідача з проханням прийняти участь в оплаті послуг за ЖКХ, відповідач лише зібрав усі свої речі та виїхав із домоволодіння, та почав мешкати в іншому місті, де саме позивачу невідомо. З січня 2017 року позивач більше не бачила відповідача. Зазначила, що оскільки вона є пенсіонером та на її утриманні знаходиться неповнолітня онука, то оплата житлово-комунальних послуг, в тому числі і за відповідача, є для позивача тягарем. На теперішній час діє державна програма субсидій, проте позивач не може скористуватись своїм правом на отримання субсидій, оскільки в її будинку зареєстрований відповідач. Факт не проживання відповідача в домоволодінні [ADDRESS] підтверджується актом за участю сусідів та підтверджений головою квартального комітету\~№ 12. Вважає, що є всі підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. У звязку з викладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 07 червня 1991 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1991, належала [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] (дошлюбне прізвище «Забутченко», яке було змінено на «Серикова» у звязку з укладенням 01 лютого 1959 року шлюбу з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-ЯР № 623675, виданим 01 грудня 1959 року Бюро РАЦС Красногвардійського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 122 (а.с. 42)) є матірю позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище «Серикова», яке було змінено на «Шевченко» у звязку з укладенням 08 жовтня 1982 року шлюбу з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-КИ № 382885, виданим 08 жовтня 1982 року Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 1431 (а.с. 43)), що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-УР № 452926, виданим Красногвардійським районним бюро РАЦС м. Дніпропетровська 19 грудня 1959 року (а.с. 44). 17 червня 2018 року [PERSON] померла. Після смерті\~[PERSON]\~заяву про\~прийняття спадщини\~за законом\~подала донька\~померлої [PERSON]\~ позивач\~[PERSON],\~що підтверджується\~довідкою приватного\~нотаріуса Дніпровського\~міського нотаріального\~округу Дніпропетровської\~області [PERSON] від 11 вересня 2018 року № 200/01-16 (а.с. 40). У звязку\~з цим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] було заведено спадкову справу № 27/2018. На теперішній час триває процедура видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно відповіді з Відділу адресно довідкової \~роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 30 липня 2018 року відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [INFO] (а.с. 21), що також підтверджується довідкою № 8820 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: м. Дніпро, вул. Амбулаторна, буд. 28 (1/2 частина домоволодіння) від 11 червня 2018 року, виданою Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с. 8). При цьому, з [PERSON], складеного [PERSON], [PERSON], [PERSON] та головою квартального комітету № 12 Красногвардійського району [PERSON], вбачається, що [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO], не проживає за вказаною адресою останні півтора року (а.с. 15). У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник \~зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. \~ За приписами ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. \~ Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб, розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. \~ Згідно ч. 2 ст. 405 \~ЦК України, член сімї власника житла втрачає право\~на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 2 в будинку № 28 по вул. Амбулаторній у м. Дніпрі, оскільки не проживає там понад один рік, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою. Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем\~позовних вимог\~щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 2 в будинку № 28 по вул. Амбулаторній у м. Дніпрі, та вважає необхідним\~дані позовні вимоги задовольнити. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст. ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved