Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 22 лютого 2014 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них 23 червня 2014 року народився син [PERSON]. Однак, спільне життя із відповідачем не склалося, тому із травня 2016 року подружжя припинило проживати разом, вести спільне господарство та підтримувати подружні відносини. Спільна від шлюбу дитина проживає разом із позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач вважає, що примирення між нею та відповідачем не можливе. Її рішення щодо розірвання шлюбу цілком обдумане. Спільна від подружжя дитина проживає із позивачем, а відповідач, як батько дитини, зобовязаний також надавати матеріальну допомогу на їх утримання. З огляду на викладені обставини, позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання спільної від шлюбу дитини у розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) грн. щомісячно, з моменту предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. У позовних вимогах представник [PERSON] просив здійснювати розгляд справи без його участі та без участі позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання його представник [PERSON] подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає частково, а саме, не заперечує проти розірвання шлюбу. Крім того, не заперечував проти стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх спільної дитини у розмірі 500 (пятсот) грн., посилаючись у своїх запереченнях на те, що відповідач постійної роботи не має та отримує дохід лише завдяки випадковим, нерегулярним та сезонним заробіткам. Також, [PERSON] у своїй заяві просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 156599 вбачається, що 22 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а. с. 6). Від спільного подружнього життя у сторін 23 червня 2014 року народився син [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії І-ОК № 272186, виданого 16 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Батьком у свідоцтві про народження [PERSON] записаний [PERSON] (а.с. 7). З огляду на викладене, та врахувавши те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, суд приходить до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до вимог ст. 180 ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181,182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі а при визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дітей; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На обґрунтування позовної вимоги щодо стягнення аліментів, позивачем не надано належних доказів того, чому саме аліменти у розмірі 2500 грн. потрібно стягнути із відповідача. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, не має на утриманні інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: partial