Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 01 березня 2008 року виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~02. В обґрунтування позову зазначав, що з 01 березня 2008 року він перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у подружжя не склалося, з лютого 2017 року між ними постійно стали виникати сварки, що призвело до того, що подружні відносини між сторонами фактично припинилися. Спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб носить лише формальний характер, подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить його інтересам. Їхній син після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона визнає, просила суд розглянути справу за її відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 01 березня 2008 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~02. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з лютого 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved