Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що 24 листопада 2015 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між сторонами зареєстровано шлюб. Від цього шлюб мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому сторони не ведуть спільного господарства, дитина знаходиться на повному утриманні у матері. Відповідач не надає допомогу на утримання дочки, у звязку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи\~ із дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, починаючи із дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до 18 травня 2019 року. Позивачка в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, відзив не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивачки, відповідно до\~ст.ст. 280 289 ЦПК України\~ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VIII від 07 грудня 2017 року передбачено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення, а саме, дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Судом встановлено, що 24 листопада 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-КИ №323306, виданим Амур-нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №599000, виданого Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Наразі сторони не ведуть спільного господарства, дитина знаходиться на повному утриманні матері. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дочки, яка проживає разом з позивачкою, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Позивачка несе витрати по утриманню та вихованню дитини, однак, не має достатніх коштів для забезпечення всіх потреб. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Так, згідно з частиною 1 статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Разом із цим, відомості про місце роботи відповідача, його дохід, наявність рухомого та нерухомого майна відсутні. Враховуючи, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину, є працездатним, може надавати допомогу, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення на користь позивачки з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що станом на день розгляду справи складає 746 грн. 00 коп. (1492 грн./2), щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14 листопада 2017 року. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, суд також приходить до висновку про задоволення позову у цій частині з наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з частини 4 статті 84 Сімейного Кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 статті 80 Сімейного Кодексу України передбачено, що\~ розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Отже, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 850 (1700 грн./2) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 14 листопада 2017 року до моменту досягнення їх дочкою [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до 18 травня 2019 року. В силу п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки в силу ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 1280 грн.

Outcome: approved