Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У листопаді 2013 року до Березанського міського суду Київської області із позовною заявою про розірвання договору довічного утримання звернулася [PERSON] Свої вимоги обґрунтувала тим, що 24 квітня 2009 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання, про що приватним нотаріусом Березанського міського нотаріального округу було [PERSON] було зроблено реєстраційний запис за № 588. Наслідком укладення договору стала державна реєстрація за [PERSON] права власності на будинок по [ADDRESS]. Позивач зазначала, що згідно із зазначеним договором нею було передано у власність відповідача вищевказаний будинок, взамін чого [PERSON] зобов'язувалась забезпечити її утриманням та доглядом довічно, а саме: забезпечити житлом, одягом, ліками, наданням побутових послуг, тощо. Також вказувала, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 255 від 07 листопада 2013 року. За таких обставин позивач просила її вимоги задовольнити і розірвати договір довічного утримання, укладений між не нею та [PERSON] 24 квітня 2009 року. У судовому засіданні позивач та її представник уточнили свої позовні вимоги, обґрунтувавши їх доводами, викладеними у позовній заяві та уточненій позовній заяві і просили суд, окрім раніше зазначених вимог, повернути їй домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] і розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,15 га, із них для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,10 га, для ведення особистого селянського господарства 0,05 га. А також просила зняти з реєстрації за за адресою [ADDRESS] у відділі ГІРФО Баришівського РВ ГУ МВС України у Київській області [PERSON] Також зазначив, що підтримує уточнену позовну заяву у повному обсязі Прокурор, який вступив у справу за заявою позивача, позовні вимоги підтримав, обґрунтувавши їх вимогами, викладеними у заяві. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, однак в ході судового розгляду позов визнала і просила розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та позивачем. Свідки [PERSON] та [PERSON], будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань, суду розповіли, що [PERSON] не доглядала належним чином за [PERSON], у будинку, в якому проживають сторони, було неприбрано, присутні неприємні запахи, [PERSON] неодноразово скаржилася на відповідача, що та, коли їде на добу на роботу, закриває її саму удома, у результаті чого позивач позбавлена можливості виходити з будинку. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань, суду розповіли, що [PERSON] тривалий час здійснювала догляд за [PERSON], купувала продукти. готувала їй їсти, прибирала в будинку, надавала інший догляд, зробила в будинку ремонт, поставила новий котел, обгородила земельну ділянку, на якій розташований будинок, парканом, а також возила позивача на офтальмологічні операції та здійснювала за нею післяопераційний догляд. Заслухавши пояснення позивача, її представника, прокурора, відповідача, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Судом встановлено, що 24 квітня 2009 року між сторонами був укладений договір довічного утримання, за яким [PERSON] передала у власність [PERSON] жилий будинок із надвірними будівлями і спорудами у [ADDRESS], взамін чого [PERSON] зобов'язувалась надавати [PERSON] довічне матеріальне забезпечення (а.с. 3). Згідно з ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. У судовому засіданні позивач наполягала на розірванні договору у зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] своїх обов'язків, узятих за договором. Відповідач, не погоджуючись із твердженнями позивача про неналежне виконання нею умов договору, також просила договір розірвати. На підтвердження того, що з 01 листопада 2013 року [PERSON] не здійснює догляду за [PERSON] у судовому засіданні була оглянута розписка, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. 35). Відповідно до п. п. 2 п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22 листопада 2012 за № 1077, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки у судовому засіданні не було надано рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, вирішення питання про зняття з реєстрації [PERSON] по [ADDRESS] суд вважає передчасним. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатила судовий збір в сумі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 41 коп. (а.с. 1). Мінімальна заробітна плата, яка враховується при обчисленні суми судового збору, на момент звернення до суду складала 1147 (одна тисяча сто сорок сім) гривень. У зв'язку з цим суд визначає, що розмір судового збору складає 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 коп. Таким чином, відповідачу належить сплатити [PERSON] 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. Аналізуючи у сукупності здобуті в судовому засіданні докази суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. На підставі ст. ст. 744, 755 ЦК України,

Outcome: partial