Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Адміністрація морських портів України» про стягнення грошових сум, сум премії та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що він перебуває у трудових відносинах з відповідачем та безпосередньо виконує обов'язки контролера на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби безпеки в Ізмаїльській філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України». У червні 2016 року до нього було застосовано заходи дисциплінарного впливу - винесено догану, відповідно до наказу № 142 від 23.06.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності контролерів на контрольно-пропускному пункті ЗОМП СМБ [PERSON], [PERSON] та [PERSON].». Підставою щодо застосування дисциплінарного стягнення став наказ № 234 від 22.12.2015 року «Про заходи запобігання корупції в Ізмаїльській філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», яким контролерів контрольно-пропускного пункту було визнано суб'єктами декларування. По підприємству за червень, липень та серпень 2016 р. за результатами роботи підприємства здійснювалось преміювання усім працюючим працівникам крім позивача та вищевказаних осіб, оскільки до нього було застосовано заходи дисциплінарного впливу. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 07 березня 2017 року наказ Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрації морських портів України» № 234 від 22.12.2015 року в частині розповсюдження його на контролерів КПП визнано незаконним, а відповідно визнано незаконним і наказ № 142 від 23.06.2016 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. У зв'язку з цим, вважає, що його безпідставно позбавлено преміювання. Через неправомірне застосування до нього дисциплінарного стягнення та позбавлення приміювання йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20 000 грн. Так, він змушений був доводити правомірність своїх дій, змушений був пояснювати свою поведінку колегам, постійно виправдовуватись, що принижувало його як особистість та вплинуло на його моральний і психічний стан. Постійна знервованість вплинула на стан його здоров'я (виникали часті головні болі та нервова збудженість), від чого йому стало тяжче виконувати свої трудові обов'язки ніж за звичайних обставин, виникали сварки у сім'ї через нестачу коштів під час хвороби дружини тощо. Крім того, просив стягнути з відповідача суму втраченого заробітку за робочій день, коли він вимушений був їхати до м. Одеса на розгляд апеляційної скарги на рішення суду та витрати на придбання пального на сам проїзд. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував. Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача і його представника та представника відповідача, суд прийшов до висновку щодо частково задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 142 від 23.06.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності контролерів на контрольно-пропускному пункті ЗОМП СМБ…» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було застосовано заходи дисциплінарного впливу - винесено догану (а.с.16). Підставою щодо застосування дисциплінарного стягнення став наказ № 234 від 22.12.2015 року «Про заходи запобігання корупції в Ізмаїльській філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», яким контролерів контрольно-пропускного пункту було визнано суб'єктами декларування. Згідно наказам по підприємству за червень, липень та серпень 2016 р. за результатами роботи підприємства, здійснювалось преміювання працюючих працівників, крім, зокрема, позивача, оскільки до нього було застосовано заходи дисциплінарного впливу (а.с.17-19). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 07 березня 2017 року, яке залишено без змін апеляційним судом Одеської області, наказ Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрації морських портів України» № 234 від 22.12.2015 року в частині розповсюдження його на контролерів КПП визнано незаконним, а відповідно визнано незаконним і наказ № 142 від 23.06.2016 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності (а.с.9-15). А, відтак, позивач має право на преміювання за червень 2016 року у розмірі 54,5 % за наказом № 114-ВУП від 29 липня 2016 року, за липень 2016 року у розмірі 62 % за наказом № 139-ВУП від 31 серпня 2016 року та за серпень 2016 року в розмірі 42 % за наказом № 158-ВУП від 30 вересня 2016 року, які передбачають розмір преміювання у відсотках співробітникам і структурного підрозділу служби морської безпеки, в якому працює позивач (а.с.109, 134-136). Відповідно до вимог ст.233 ч.2 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно п.п.2.2 та 2.3 Положення про порядок виплати премії за поліпшення результатів фінансово-економічної діяльності філії працівникам Адміністрації Ізмаїльського морського порту, яке є додатком № 25 до колективного договору, дія якого пролонгована на період, що є предметом дослідження в судовому засіданні, розмір премії встановлюється у відсотках до фонду заробітної плати працівника, а сам фонд складається з величини фактичного фонду основної і додаткової заробітної плати працівника за даний період. У відповідності до вимог ст.2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з наступного. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Розмір премій суд вирішує в перерахунку на грошову одиницю з урахуванням даних особового рахунку за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року за табельним номером 2110 [PERSON], ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER], що становить за червень 2016 року у розмірі 54,5 % за наказом № 114-ВУП від 29 липня 2016 року 1602,95 грн., за липень 2016 року у розмірі 62 % за наказом № 139-ВУП від 31 серпня 2016 року 1876,55 грн., та за серпень 2016 року в розмірі 42 % за наказом № 158-ВУП від 30 вересня 2016 року 1213,76 грн., що загалом складає 4 693,26 грн. (а.с.134-136), що підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків тощо. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відсутність у позивача вказаних грошей у якості засобів для проживання, право на своєчасне одержання яких гарантується ст.43 Конституції України, зумовлювало необхідність додаткових зусиль для організації свого життя та їх тривалості, що є підставою для стягнення у відшкодування моральної шкоди грошової суми, розмір якої суд визначає у 4 000,00 грн. Разом з тим, судові витрати, витрати на пальне, які були понесені [PERSON] бравши участь у розгляді скарги в Апеляційному суді Одеської області, та сума втраченого заробітку за робочій деньвідшкодуванню у справі за даним позовом не підлягають, оскільки стосуються іншого предмету позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та з урахуванням сплати судового збору позивачем при подачі позову лише за частину позовних вимог, - про стягнення сум премій та відшкодування збитків тощо, у зв'язку із чим підлягають стягненню з відповідача судові витрати в дохід держави за вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Outcome: partial