Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

У квітні 2021 року до суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] , в якому просив ухвалити рішення про виключення з актового запису № 855 складеного 05.08.2008 Автозаводським ВРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про народження [PERSON] , відомості про [PERSON] як батька дитини. На обґрунтування позову зазначив, що він разом з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 28.04.2011 р. У шлюбі у відповідача народилася [INFO] дитина дочка [PERSON] , батьком якої він був записаний, оскільки на час народження дитини перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем Позивач вказав, що він мав сумніви щодо батьківства та остаточно впевнився у квітні 2021 року під час з`ясування обставин з відповідачем. Ухвалою суду від 20 травня 2012 року було відкрите провадження у справі, призначено підготовче судове засідання з викликом залучених учасників справи. Ухвалою суду в підготовчому судовому засіданні від 10 серпня 2021 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] та залучено до участі у справі [PERSON] , закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. У судове засідання позивач, відповідач, третя особа [PERSON] та представник третьої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області не прибули, просили справу розглянути за їх відсутності. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] подали до суду нотаріально посвідчені заяви, в яких вони визнають та стверджують батьківство [PERSON] стосовно [PERSON] . Відповідач, треті особи не подавали до суду відзиви на позов. Учасники справи не заявляли жодні інші клопотання. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно постає, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] , у шлюбі з [PERSON] [PERSON] ) перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.02.2008 року, який було розірвано рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 квітня 2011 року у справі за № 2-1421/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З копії свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 05.08.2008 р. Автозаводським ВРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, постає, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками зазначені: - батьком [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідач [PERSON] (дошлюбне [PERSON] ) взяла шлюб з третьою особою [PERSON] , який було зареєстровано 26 квітня 2017 року Кременчуцьким МВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Суд бере до уваги, що відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] не заперечується відсутність кровного споріднення між позивачем [PERSON] та дочкою позивача [PERSON] , та одночасно стверджується кровного споріднення [PERSON] та дитини. При цьому суд приймає до уваги твердження відповідача, що позивач на момент реєстрації його батьком дитини не знав, що він не є біологічним батьком дитини. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. У відповідності до ч. 1,2 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно з п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство має право в тому числі особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 р. № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду в тому числі про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження. У ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. У відповідності до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. На підставі встановленого, враховуючи відсутність кровного споріднення між позивачем та дочкою відповідача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , про яке не було відомо на момент реєстрації відомостей про батька, факт визнання відповідачем та третьою особою [PERSON] кровного споріднення з дитиною третьої особи [PERSON] як батька, суд вважає, що наявні підстави для виключення запису про позивача, як батька, з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] . За таких обставин суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним, визнаним відповідачем та третьою особою [PERSON] , та таким, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд приймає до уваги, що позивач не ставив вимогу про стягнення із відповідача коштів у повернення сплаченого судового збору. Учасники справи не заявляли про понесення ними будь-яких інших судових витрат у справі.

Outcome: approved