Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 20.01.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та відповідачкою був укладений кредитний договір № 006-04504-200111, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачці картковий рахунок № 26254904272252 в національній валюті, надав [PERSON] платіжну картку. Таким чином банк надав відповідачці кредит, шляхом відкриття кредитної лінії на загальну суму 30000 грн., встановивши ліміт на рахунку у сумі 4000 грн. Однак, у порушення умов кредитного договору відповідачка не виконує належним чином зобовязання за цим договором, у результаті чого виникла прострочена заборгованість. Станом на 28.05.2015 року за відповідачкою рахується заборгованість за кредитним договором на загальну суму 4012,13 грн., яка складається з тіла кредиту. На підставі цього позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 4012,13 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Просила проводити розгляд справи за її відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 20.01.2011 року між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта» (нині правонаступником є ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] укладений кредитний договір № 006-04504-200111, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок № 26254904272252 в національній валюті, надав [PERSON] платіжну картку. Таким чином банк надав відповідачу кредит, шляхом відкриття кредитної лінії на загальну суму 30000 грн., встановивши ліміт на рахунку у сумі 4000 грн. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 28.05.2015 року за відповідачкою рахується заборгованість за кредитним договором на загальну суму 4012,13 грн., яка складається з тіла кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем було доведено належними доказами заявлений розмір заборгованості відповідача за кредитним договором. Проте, зі свого боку відповідачка не надала суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання нею грошових обовязків у повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. Суд прийшов до висновку, що відповідач неналежно виконав свої зобовязання за кредитним договором № 006-04504-200111 від 20.01.2011 року, що підтверджується наданими суду доказами, у звязку із чим, вимоги позивача підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а його було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved