overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 11 лютого 2012 року виконкомом Грабовської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис № 01, мотивуючі свої вимоги тим, що сімейні відносини не склалися, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, сім'я розпалась та існує формально, у зв'язку з чим збереження шлюбу є неможливим. Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому позивачка підтримала позовну заяву та просила залишити їй прізвище, взяте при укладенні шлюбу, відповідач проти задоволення позову не заперечував . Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову в попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11 лютого 2012 року виконкомом Грабовської сільської ради Краснопільського району Сумської області зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 01 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Дитина сторін знаходиться на утриманні позивачки (а.с7.) Згідно вимог ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, мотивуючі тим, що з відповідачем у справі перебуває у шлюбі, від данного шлюбу мають одну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову в попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який 14 червня 2011 року зареєстрований виконкомом Угроїдської селищної ради Краснопільського районну Сумської області, актовий запис № 3 (а.с.4) та мають спільну дитину- сина [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с.3). Дитина проживає з матір'ю та знаходяться на її утриманні (а.с.5). Відповідно до ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли аліменти визначаються в твердій грошовій сумі. За ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи те, що дитина сторін знаходяться на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча за станом здоров'я спроможний це робити, інших утриманців не має, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, кожного місяця, починаючи з 09 липня 2014 року до досягнення дитиною віку повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати у розмірі 243,60 грн., оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від їх сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що 11 червня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 250. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З грудня 2013 року сторони однією сім'єю не проживають у зв'язку з тим, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, в них різні погляди на життя і вони не могли досягнути згоди при вирішенні сімейних проблем. Сварки з відповідачем негативно впливали на психічний стан дитини. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Спір стосовно розподілу майна та місця мешкання дітей між сторонами відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що 11 червня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 259. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З грудня 2013 року сторони однією сім'єю не проживають у зв'язку з тим, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, в них різні погляди на життя і вони не могли досягнути згоди при вирішенні сімейних проблем. Сварки з відповідачем негативно впливали на психічний стан дитини. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Спір стосовно розподілу майна та місця мешкання дітей між сторонами відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що 12 серпня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 241. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З травня 2014 року сторони однією сім'єю не проживають у зв'язку з тим, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, в них різні погляди на життя і вони не могли досягнути згоди при вирішенні сімейних проблем. Сварки з відповідачем негативно впливали на психічний стан дитини. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог та просив розглянути справу за його відсутністю. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів. Спір стосовно розподілу майна між сторонами відсутній. Спір стосовно місця мешкання дитини також відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що 14 березня 2008 року року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Оленівської селищної Ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 9. Від шлюбу спільних дітей не мають. З 2010 року сторони однією сім'єю не проживають у зв'язку з тим, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, в них різні погляди на життя і вони не могли досягнути згоди при вирішенні сімейних проблем. Сварки з відповідачем негативно впливали на її психічний стан. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Спір стосовно розподілу майна між сторонами відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що 16 жовтня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 688. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 року сторони однією сім'єю не проживають у зв'язку з тим, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, в них різні погляди на життя і вони не могли досягнути згоди при вирішенні сімейних проблем. Сварки з відповідачем негативно впливали на психічний стан дитини. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог, не заперечував розірвати шлюб оскільки він та позивачка за час сімейного життя не зійшлися характерами, просив розглянути справу за його відсутністю. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів. Спір стосовно розподілу майна між сторонами відсутній. Спір стосовно місця мешкання дитини також відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. З 07.09.2010 року за вказаною адресою зареєстрований відповідач, який на той час доводився їй чоловіком. 07.08.2012 року рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя шлюб розірвано. З цього часу відповідач забрав свої речі і більше за вказаною адресою не проживає. За період з 2012 року відповідач жодного разу не з'являвсь до квартири, не оплачує плату за комунальні послугу, не несе інших витрат по утриманню будинку. На підставі викладеного позивачка була вимушена звернутися до суду з даним позовом та просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.08.2007 року, витягом з Державного реєстру правочинів від 15.08.2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.08.2007 року. Згідно акту ЖКП Іллічівського району від 04.07.2014 року, вбачається, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з серпня 2012 року по теперішній час. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що є сусідами позивачки та зазначили, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не бачили близько останніх двох років, місце його перебування їм не відоме. Статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на свій власний розсуд. Право власності є нерухомим. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним його права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Згідно положень ст.ст.71, 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання без поважних причин. Судом не встановлено поважності причин відсутності відповідача понад установлені законом строки. Згідно зі ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки підтверджується наданими суду доказами тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування в квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власницею 34/100 частини будинку [ADDRESS]. За період з 2007 року відповідач жодного разу не з'являвсь до будинку, не проживає в ньому близько шести з половиною років, не оплачує плату за комунальні послугу, не несе інших витрат по утриманню будинку. На підставі викладеного позивачка була вимушена звернутися до суду з даним позовом та просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею 34/100 частини житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 29.01.1993 року. Згідно акту КСН «Садки-ІІ» від 07.07.2014 року, вбачається, що [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з 11.09.2007 року. З письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що є сусідами позивачки та зазначили, що у будинку [ADDRESS], [PERSON] не проживає з 2007 року, його речі у будинку відсутні. Статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на свій власний розсуд. Право власності є нерухомим. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним його права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Згідно положень ст.ст.71, 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання без поважних причин. Судом не встановлено поважності причин відсутності відповідача понад установлені законом строки. Згідно зі ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки підтверджується наданими суду доказами тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання у зв`язку з продовженням навчання в розмірі 700 грн. щомісячно на період навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що вона є дочкою відповідача. Вона проживає разом з матір'ю [PERSON] Позивачка є студенткою 1 курсу Інституту Соціальної роботи та управління Національного педагогічного університету імені М.П.Драгоманова за денної форми навчання та знаходиться на повному утриманні матері. Термін навчання [PERSON] в інституті складає з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року. У зв`язку з навчанням у позивачки виникають матеріальні труднощі, батько належної матеріальної допомоги не надає, що ставить позивачку в скрутне матеріальне становище. У зв`язку з цим позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 700 грн. щомісячно до закінчення навчання. Позивачка у судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про народження, [PERSON] народилась [INFO], мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Згідно з довідкою навчального закладу Інституту Соціальної роботи та управління Національного педагогічного університету імені М.П.Драгоманова від 16 червня 2014 № 215/14,[PERSON] є студенткою 1 курсу, форма навчання - денна, термін навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року. Суд, беручі до уваги матеріальне становище платника аліментів та дитини, а також можливість надання утримання матір`ю позивача, вважає необхідним задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 700 грн.щомісячно до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2017 року. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивач був звільнений від сплати судового збору та його вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved