Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У липні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг України» (надалі Товариство) звернулося до суду з цим позовом. Заяву мотивувало тим, що 04.04.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № LL - 602/26/2008 згідно якого останній отримав кредит в сумі 63 017, 76 USD. 28 травня 2010 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, тобто до Товариства перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо вимоги до боржника за кредитним договором від 04.04.2008 р. Відповідач відповідно до кредитного договору зобов'язувався щомісячно повертати суму кредиту та проценти визначені у графіку платежів. Беручи до уваги, що відповідач станом 13 серпня 2013 року внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань допустив заборгованість перед Товариством, яка складає по тілу кредита 60 654, 54 USD, по нарахованим та несплаченим відсоткам 9195, 24 USD, а також пеня в розмірі 2 037828, 78 грн. ( 1 % від суми несвоєчасного виконання зобов'язання). Посилаючись на зазначені обставини та на вимоги ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України Товариство просило стягнути з відповідача заборгованість: по тілу кредита в сумі 484 811,74 грн.; по нарахованим та не сплаченим відсоткам суму 73 497, 55 грн.;та пеню в розмірі 2 037828,78 грн., а також судові витрати 3654 грн. Позивач в суд не з'явився, просив позов розглянути за його відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач позовні вимоги окрім суми пені визнав повністю, суму пені визнає частково. Вислухавши пояснення відповідача та перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов Товариства підлягає до часткового задоволення з наступного. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач [PERSON] визнав в суді факт заборгованості перед Товариством по тілу кредита суму в розмірі 484 811, 74 грн. та по нарахованих і не сплаченим відсоткам в сумі 73 497, 55 грн. Дане визнання не підлягає доказуванню. Тому позов в цій частині підлягає до повного задоволення оскільки ґрунтується на чинному законодавстві. Натомість відповідач не згідний із розміром заборгованості пені вважає таку завищеною і просить зменшити. Суд вважає, що розмір заборгованості пені слід зменшити виходячи з такого. Товариство провело нарахування заборгованості пені відповідачу за весь період прострочки із всієї непогашеної суми. Поданий до матеріалів справи як доказ кредитний договір є нечитаємим. Відповідно до ч. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Станом на 13 серпня 2013 року облікова ставка НБУ становила 6, 50 %, подвійна ставка - 13 % річних. Отже максимальне обмеження пені за прострочку платежів дорівнює 13% річних. Обчислення пені слідуюче : 484 811, 74 грн. (тіло кредиту) х 13 % річних : 365 днів = 172 грн. 67 коп. на день х 365 дн. = 63025, 53 грн. Таким чином з відповідача на користь Товариства слід стягнути пеню в розмірі 63 025 гривень 53 коп., а не 2 037828, 78 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову.

Outcome: partial