Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

У листопаді 2009 р. Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі по тексту - ПАТ АБ «Укргазбанк», банк, позивач) звернулося до суду з позовом до позичальника [PERSON] (далі - [PERSON] ) та поручителя [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 204/2008 від 12.09.2008 та звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . І. Рух справи та процесуальні дії суду. 10.12.2009 суд відкрив провадження у справі та призначив справу у попереднє засідання. 26.01.2010 позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, що виникла на вказану дату (т. 1 а.с. 53-54). 16.02.2010 відповідач [PERSON] пред`явив до ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] зустрічний позов про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними. (т. 1 а.с. 77-78). Ухвалою від 16.02.2010 (протокольною) суд прийняв до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] та призначив справу до судового розгляду (т. 1 а.с. 84-86). Ухвалою від 11.11.2010 суд зупинив провадження у справі до розгляду кримінальної справи, яка розслідувалась слідчим відділом прокуратури м. Києва (т. 1 а.с. 106). [INFO] відповідач [PERSON] помер (т. 1 а.с. 140). Ухвалою від 27.06.2014 суд відновив провадження у справі (т. 1 а.с. 135). 24.11.2014 позивач подав позовну заяву в новій редакції, згідно якої заявив до правонаступників позичальника та поручителя [PERSON] вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, що виникла станом на 08.10.2010, в розмірі 456 904,78 дол. США та 368 103,97 грн. (т. 1 а.с. 217-221). Ухвалою від 24.11.2014 (т. 1 а.с. 225) суд залучив до участі у справі правонаступників померлого відповідача [PERSON] , а саме: батька [PERSON] та матір [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , [PERSON] , відповідачі). Ухвалою від 29.12.2014 (т. 2 а.с. 1) суд залучив до участі у справі як третю особу Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» (далі - ПрАТ «СК «Українська страхова група «Життя»). 04.12.2015 суд ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» (т. 2 а.с. 229-230). 24.05.2016 Апеляційний суд м. Києва скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» з інших підстав (т. 3 а.с. 50-51). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.04.2017 рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 3 а.с. 81-83). 09.06.2017 справу передано в провадження судді Комаревцевої Л.В. (т. 3 а.с. 85). 16.04.2018 суд постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (т. 3 а.с. 152-153). Ухвалою від 11.09.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті (т. 3 а.с. 187-188). 07.11.2018 у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Комаревцевої Л.В. справу було передано в провадження судді Трусової Т.О. (т. 3 а.с. 220). Ухвалою від 12.11.2018 суд прийняв справу до свого провадження та призначив її до розгляду по суті в судове засідання на 16.04.2019 (т. 3 а.с. 221). Ухвалою від 16.04.2019 суд прийняв до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] про визнання договорів недійсними, замінив позивача у зустрічному позові його правонаступниками [PERSON] та [PERSON] , залучив до участі у справі третю особу [PERSON] (далі - [PERSON] , третя особа), витребував для дослідження матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42018100000001055 та відклав розгляд справи на 23.09.2019 (т. 3 а.с. 242-244). ІІ. Стислий виклад позицій учасників справи. Вимоги первісного позову обґрунтовані такими обставинами. 12.09.2008 ВАТ АБ «Укргазбанк» та позичальник [PERSON] уклали кредитний договір № 204/2008, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 350 000 дол. США на строк до 10.09.2038 зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,7% річних, а по простроченій заборгованості - 15,7% річних. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором укладено договори іпотеки та поруки, згідно умов яких банком прийнято в іпотеку квартиру [ADDRESS] та фінансову поруку [PERSON] . Зобов`язання за кредитним договором [PERSON] не виконувались. На момент смерті його заборгованість становила 456 904,78 дол. США та 368 103,97 грн., а саме: строкова заборгованість за кредитом - 326 648 дол. США; прострочена заборгованість за кредитом - 23 352 дол. США; поточна заборгованість по процентах - 5 380,42 дол. США; прострочена заборгованість по процентах - 101 524,36 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 69 767,30 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 298 336,67 грн. Спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед банком в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Дізнавшись про смерть [PERSON] , банк звернувся до його спадкоємців з вимогою про погашення заборгованості, яка виконана не була. Отже заборгованість, яка виникла на момент смерті [PERSON] ,повинна бути сплачена його спадкоємцями та поручителем як солідарними боржниками. Також банк як іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Вимоги зустрічного позову, підтримані [PERSON] та [PERSON] , обґрунтовані тим, що кредитний договір та договір поруки [PERSON] не укладав та не підписував і про їх існування достовірно дізнався лише з матеріалів даної цивільної справи, його підписи оспорюваних договорах підроблені, а паспортні дані особи, яка представлялась [PERSON] , не відповідають йогореальним паспортним даним. [PERSON] надала письмові заперечення на первісний позов, які мотивовані тим, що вона як поручитель не надавала згоди відповідати за виконання зобов`язань за кредитним договором новими боржниками - спадкоємцями позичальника [PERSON] , а відтак порука припинилася на підставі частини 3 статті 559 та частини 1 статті 523 ЦК України і підстави для стягнення з неї заборгованості відсутні (т. 3 а.с. 92-94, 176-178). Відзив на зустрічний позов [PERSON] не надала, всудове засідання не з`явилася без повідомлення причин неявки. Під час первісного розгляду справи від третьої особи ПрАТ «СК «Українська страхова група «Життя» надійшли письмові пояснення щодо позовуПАТ АБ «Укргазбанк», з яких вбачається, що на виконання умов договору страхування життя від 12.09.2008 [PERSON] було внесено лише один страховий платіж в сумі 10 189,83 грн., наступні страхові платежі не сплачувались, а відтак відповідно до пункту 4.3 договору зобов`язання страховика за договором страхування припинилися з 14.09.2009. На момент смерті [PERSON] договір страхування життя був припинений, а тому підстави для здійснення страхової виплати у зв`язку зі смертю страхувальника відсутні (т. 2 а.с. 7-8). Пояснення щодо зустрічного позову ПрАТ «СК «Українська страхова група «Життя не надало, всудове засідання його представник не з`явився без повідомлення причин неявки. Третя особа [PERSON] надала письмові пояснення щодо первісного та зустрічного позовів, у яких просила відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов. Вказала, що у 2007 р. вона набула у власність квартиру [ADDRESS] і жодних договорів щодо цієї квартири не укладала, оригінали правовстановлюючих документів на квартиру знаходяться у неї. У листопаді 2008 р. з телефонного дзвінка працівника банку вона дізналась про те, що особа, яка назвалась [PERSON] , отримала кредит під заставу належної їй квартири, у зв`язку з чим нею було подано заяву про вчинення злочину. На підставі її заяви було порушено кримінальну справу. Ознайомившись з матеріалами даної цивільної справи, вона переконалась у тому, що наявні в матеріалах нотаріальної справи документи на підтвердження права власності на вищевказану квартиру і копія її паспорта підроблені. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 12.09.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк»(банком), правонаступником якого є позивач, та [PERSON] (позичальником), укладено кредитний договір № 204/2008, предметом якого є надання банком позичальнику кредиту в сумі 350 000 дол. США на строк до 10.09.2038 (т. 1 а.с. 10-15). Згідно з умовами, визначеними у пункті 1.5. кредитного договору, кредит надається на придбання житлової нерухомості - п`ятикімнатної квартири [ADDRESS] . Договором передбачено, що за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку проценти за процентною ставкою в розмірі 14,7% річних, комісію за відкриття позичкового рахунку в розмірі 1,5% від суми кредиту, що становить 5 250 дол. США, та комісію за аналіз ліквідності в сумі 300 грн. (пункти 1.2., 1.3. кредитного договору). У разі виникнення простроченої заборгованості позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за процентної ставкою, підвищеною на 1% (15,7%), та пеню в розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення (пункти 3.1.10., 3.3.4. кредитного договору). Відповідно до пункту 3.3. кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця, здійснювати повернення суми кредиту рівними частинами - по 973 дол. США, та сплачувати нараховані проценти. На забезпечення виконання позичальником зобов`язань, узятих за вищевказаним кредитним договором, [PERSON] передав банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] , про що між сторонами було укладено договір іпотеки без оформлення заставної № 204/2008 від 12.09.2008, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Захарченко В.В., запис у реєстрі під № 1714 (т. 1 а.с. 16-19). Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечувалось також порукою згідно з укладеним 12.09.2008 між ВАТ «АБ «Украгазбанк» (кредитором), [PERSON] (поручителем) та [PERSON] (позичальником) договором поруки № 204/2008, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався у повному обсязі та солідарно з позичальником відповідати перед кредитором за виконання усіх зобов`язань за кредитним договором (т. 1 а.с. 20-21). Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, натомість позичальник не здійснив жодного платежу на погашення кредиту та сплату нарахованих відсотків. Вказані обставини підтверджуються заявою на видачу готівки, випискою з особового рахунку позичальника [PERSON] та таблицею - розрахунком заборгованості (т. 1 а.с. 22, 23-23, 222-224). [INFO] [PERSON] помер (т. 1 а.с. 140). Згідно з наданим позивачем розрахунком на момент смерті [PERSON] існує заборгованість в розмірі 456 904,78 дол. США та 368 103,97 грн., яка складається із: строкової заборгованості за кредитом в сумі 326 648 дол. США; простроченої заборгованості за кредитом в сумі 23 352 дол. США; поточної заборгованості по процентах в сумі 5 380,42 дол. США; простроченої заборгованості по процентах в сумі 101 524,36 дол. США; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 69 767,30 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 298 336,67 грн. (т. 1 а.с. 222-224). Спадщину після смерті [PERSON] прийняли спадкоємці за законом першої черги - батько [PERSON] та мати [PERSON] . На підставі заяв останніх Третьою київською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 515/2011(т. 3 а.с. 113-142). З матеріалів спадкової справи вбачається, що до складу спадщини увійшла ј частина квартири за адресою: [ADDRESS] . 25.11.2014 позивач подав нотаріусу вимогу (претензію) до спадкоємців [PERSON] про виконання зобов`язань за кредитним договором (т. 3 а.с. 128). IV. Зміст спірних правовідносин, оцінка суду, норми права та мотиви їх застосування. Правовою підставою заявлених ПАТ АБ «Укргазбанк» вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні та спадкові правовідношення. Так, відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою та порукою (частина перша статті 546 ЦК України). Стаття 572 ЦК України визначає, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1 статті 575 ЦК України). За приписом статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. За положенням статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За загальними правилами, встановленими нормами статей 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За правилами, встановленими частинами 2, 3 статті 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки, а за приписом частини 2 статті 1050 цього Кодексу прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів. Згідно з умовами, визначеними пунктом 3.2.6. кредитного договору, порушення позичальником строків/термінів сплати будь-якого з платежів за цим договором надає банку право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язання за цим договором, а якщо вимога банку не буде задоволена - звернути стягнення на предмет іпотеки. Аналогічне положення міститься у пункті 3.1.6. договору іпотеки. Умови кредитного та іпотечного договорів щодо права банку на звернення стягнення на предмет іпотеки узгоджується з нормами статті 33 Закону України «Про іпотеку», згідно яких іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальним правилом у спадщину переходять усі цивільні права та обов`язки спадкодавця за винятком тих з них, які є невідчужуваними, нерозривно пов`язані з його особою, а відтак не здатні передаватися іншим суб`єктам. Кредитні зобов`язання не є зобов`язаннями, які нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а отже вони також входять до складу спадщини на загальних підставах. Відтак до відповідачів перейшли як право на спадкування після смерті сина усього належного йому майна, так і його позикові (кредитні) зобов`язання. Згідно з приписами статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Проте [PERSON] ще за життя заявив про недійсність кредитного договору та договору поруки пославшись на те, що такі договори ним не укладалися. За приписом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин першої-третьої та п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За результатами дослідження наданих учасниками справи доказів та матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42018100000001055, суд дійшов висновку про доведеність обставин, якими обґрунтовані вимоги зустрічного позову. Так, згідно з матеріалами кредитної справи по договору № 204/2008 від 12.09.2008, для отримання кредиту [PERSON] було надано до банку низку документів, а саме: договір купівлі-продажу квартири від 12.09.2008, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] - купив квартиру [ADDRESS] ; свідоцтво про право власності на вказану квартиру, видане на ім`я [PERSON] 10.10.2007 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 26.09.2007 № 1786-С/КІ; довідку-характеристику БТІ; довідки форми 3, відповідно до яких у вказаній квартирі ніхто не зареєстрований; копію паспорта [PERSON] та довідки про присвоєння їй ідентифікаційного номера; довідку про заробітну плату поручителя [PERSON] , отриману в ТОВ «Нельта» на посаді торгового представника; свідоцтво про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та договір оренди даної квартири; довідки про доходи [PERSON] , отримані в ТОВ «Інтербудсервіс» на посаді інженера та в ЗАТ «Телесистеми України» на посаді заступника начальника відділу; паспорт позичальника [PERSON] серії [NUMBER] , виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 13.09.2001 (т. 2 а.с. 60-63, 85, 86-87, 88, 89, 92-94, 107-110, 115, 125, 126-132, 133, 134, 135). Водночас суду надані переконливі докази, які свідчать про те, що кредит було видано на підставі підроблених документів. Третя особа [PERSON] пояснила суді, що з 2007 р. у її власності перебуває квартира [ADDRESS] , вона є її постійним місцем проживання і жодних угод, спрямованих на її відчуження, нею не укладалося. Третя особа надала суду для огляду оригінал свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] (т. 3 а.с. 199), реквізити якого (серія, номер, дата та підстави видачі, реєстраційний напис) не співпадають з реквізитами свідоцтва, копія якого наявна в матеріалах кредитної справи. Так само не співпадають дані довідки-характеристики БТІ та реквізити дійсного паспорта [PERSON] з реквізитами копії паспорта, наявної в матеріалах кредитної справи. Відповідно до висновку за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи підпис від імені [PERSON] у договорі купівлі-продажу квартири від 12.09.2008виконаний не нею, а іншою особою (т. 3 а.с. 200-206). Як пояснили відповідачі, їх син [PERSON] був знаним ученим, працював в Інституті геронтології Академії медичних наук України, окрім квартири, у якій він був зареєстрований, іншої житлової нерухомості у його власності не було і жодних кредитних угод він не укладав. До того ж з березня по жовтень 2008 р. син перебував за кордоном (у Росії) і фізично не міг укласти оспорювані правочини та отримати кредитні кошти. Співставленням даних паспорта особи, якій було надано кредит, та наявного в матеріалах справи паспорта [PERSON] (т. 1 а.с. 82) встановлено, що вони мають різні серії (СН і СО, відповідно), а на фото у цих паспортних документах зображені різні особи. У паспорті особи, яка зверталась за отриманням кредиту, відсутні штампи про реєстрацію шлюбу та прописку, які наявні у паспорті [PERSON] . З досліджених в суді матеріалів кримінального провадження № 42018100000001055, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2018 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, вбачається, що 19.11.2008 [PERSON] звернулася до прокурора із заявою про злочин - заволодіння належною їй квартирою [ADDRESS] . [PERSON] вказала, що їй зателефонували з банку та повідомили, що її квартира наче б-то продана іншій особі і передана банку в іпотеку, проте квартиру вона нікому не продавала і згоди на передачу її в іпотеку не надавала. За даним фактом 19.01.2009 заступником прокурора Дніпровського району м. Києва було порушено кримінальну справу № 50-5473/09 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у якій [PERSON] має процесуальний статус потерпілої (постанова від 22.01.2009). 21.11.2009 голова правління ВАТ АБ «Укргазбанк»звернувся до Солом`янського РУ ГУ МВС України у м. Києві із заявою про злочин, у якій повідомив, що для отримання кредиту особою, яка назвалась [PERSON] , були надані підроблені документи - свідоцтво про право власності, довідка-характеристика БТІ, довідка форми 3, паспорти [PERSON] та [PERSON] . Водночас справжня [PERSON] повідомила, що квартиру не продавала, справжній [PERSON] заявив, що кредитну угоду не укладав, паспорт та інші документи не втрачав і нікому не передавав, а зовнішність особи, яка назвалась [PERSON] (фото зроблене банком 20.11.2008) не відповідає фото справжнього [PERSON] . В ході досудового розслідування було встановлено, що особа, яка назвалась [PERSON] , приходила до банку в супроводі [PERSON] . Останній представлявся [PERSON] і діяв як посередник між банком та особами, які хотіли отримати кредит. Згідно з даними Книги обліку заяв про злочини Печерського РУ ГУ МВС України у м. Києві у [PERSON] вилучено підроблені довідки про доходи на різних осіб. З протоколу допиту [PERSON] вбачається, що на прохання [PERSON] (у банку він себе називав [PERSON] ), з яким у неї були близькі стосунки, за грошову винагороду в розмірі 500 дол. США вона виступила поручителем особи, яка назвалась [PERSON] . При цьому місце своєї роботи в банківських документах вона записала зі слів [PERSON] . Останній пізніше зізнався, що і [PERSON] , і продавці квартири, були підставними особами. В ході досудового розслідування було допитано [PERSON] , який у вчиненні злочину не зізнався, але не заперечував, що саме він допомагав в отриманні кредиту особі, яка назвалась [PERSON] . Свідок [PERSON] , який працює за контрактом в агентстві нерухомості, пояснив, що [PERSON] сприяє в оформленні кредитів в «Укргазбанку», за що отримує винагороду від 1% до 60% суми кредиту. Допитаний як свідок начальник режимного відділу ЗАТ «Телесистеми України» пояснив, що [PERSON] ніколи у товаристві не працював і довідку про доходи йому не видавали. Згідно наявних в матеріалах кримінального провадження протоколів впізнання особи по фото від 19.03.2010 співробітники банку [PERSON] та [PERSON] по фото впізнали особу, яка назвалась [PERSON] і отримала кредит, ним виявився [PERSON] . Отже сукупність встановлених судом обставин дає достатні підстави вважати, що справжній [PERSON] оспорювані договори не підписував і кредитні кошти не отримував. Відповідно до вимог частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 626 цього Кодексу дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у статті 627 закріплено принцип свободи договору, яка полягає передусім у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). Аналіз змісту статті 228 ЦК України, яка визначає правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, дає підстави для визнання кредитного договору та договорів забезпечення (договору поруки та договору іпотеки) такими, що порушують публічний порядок. В даному випадку порушення публічного порядку проявилося у посяганні на суспільні та економічні відносини щодо охорони власності та забезпечення стабільного функціонування банківської системи. За обставинами справи невідома особа, скориставшись підробленими документами, видала себе за [PERSON] , ввела в оману позивача щодо своєї особи та мети отримання кредиту і одержала велику суму коштів, явно не маючи наміру їх повертати, про що свідчить відсутність жодного платежу на погашення кредиту. Як наслідок, зловмисник протиправно заволодів коштами банку. Такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 11.09.2019 по справі № 759/2267/15-ц. Відповідно до частини 2 статті 228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним, а відтак він є недійсним в силу закону і визнання його недійсним судом не вимагається (частина 2 статті 215 ЦК України). Водночас суд ураховує, що позивач з свого боку виконав умови кредитного договору і заперечує його недійсність та недійсність договорів забезпечення, а тому вбачає підстави для визнання кредитного договору та договору поруки недійсними як таких, що суперечать закону, оскільки на їх укладення не було волевиявлення позичальника [PERSON] . За приписом частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Право застави припиняється, зокрема, у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (частина 1 статті 593 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що недійсність основного зобов`язання зумовлює також недійсність та припинення зобов`язання, що забезпечувало його виконання. Отже, зважаючи на те, що вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки ґрунтуються на недійсних (нікчемних) правочинах, підстави для їх задоволення відсутні. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Судом встановлено, що при зверненні до суду із зустрічним позовом [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 34 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. (т. 1 а.с. 79, 80, 81). За положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру позовних вимог. Відтак, з огляду на результат розгляду справи, суд покладає на сторони недійсних правочинів понесені позивачем за зустрічним позовом судові витрати - 2/3 - на ПАТ АБ «Укргазбанк» як сторону обох недійсних правочинів, та 1/3 - на [PERSON] як сторону договору поруки. На підставі викладеного,

Outcome: approved