Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

У липні 2020 року до Решетилівського районного суду звернувся [PERSON] з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. З позову вбачається, що 26.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом ДРАЦС РС Решетилівського РУЮ Полтавської області. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Причиною, що спонукала позивача звернутися до суду, є те, що протягом останніх місяців стосунки між сторонами зіпсувались, між ними зникло взаєморозуміння та взаємоповага, припинилося ведення спільного побуту та господарства. Тривалий час кожна із сторін живе своїм окремим життям. Фактично їх сім`я припинила своє існування, у зв`язку з чим сторони шлюбних стосунків не підтримують. Спору про поділ майна немає. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом та наполягає на розірванні шлюбу. Спільну малолітню дитину позивач просить залишити з відповідачкою. Ухвалою суду від 11.09.2020 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 16 год. 20 хв. 07.10.2020 року. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Судові витрати, які складаються з сплаченого ним судового збору, просив покласти на нього. Крім цього у даному клопотанні [PERSON] зазначив, що спору про місце проживання дитини сторони не мають, у зв`язку з чим просив не розглядати вимогу щодо залишення дитини з відповідачкою (а.с. 21). У судове засідання 07.10.2020 р. відповідачка не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Також у даному клопотанні [PERSON] зазначила, що спору про місце проживання дитини сторони не мають (а.с. 22). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зокрема судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів з урахуванням положень, передбачених ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на наступне. 26 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 26.04.2014 року відділом ДРАЦС РС Решетилівського РУЮ Полтавської області (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та має такий склад сім`ї: мати - [PERSON] , [INFO] , та брат - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 11-12/5017 від 15.07.2020 року, виданою виконавчим комітетом Решетилівської міської ради (а.с. 7) Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Нормою ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились. Шлюб розпався через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та у зв`язку з тим, що протягом останніх місяців шлюбних відносин сторони не підтримують, і як наслідок - сторони втратили одне до одного відповідні почуття, які характерні для подружніх стосунків. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. З огляду на зазначене суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає і вони про це не просили суд, тому є підстави для розірвання шлюбу. Також у клопотанні від 07.10.2002 року позивач [PERSON] зазначив, що спору про місце проживання дитини сторони не мають, у зв`язку з чим просив не розглядати вимогу щодо залишення дитини з відповідачкою. Зокрема, відповідачка [PERSON] у клопотанні від 07.10.2020 року також зазначила, що спору про місце проживання дитини сторони не мають. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що клопотання [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню з огляду на відсутність спору між сторонами щодо місця проживання спільної малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що позивач та відповідачка повідомили у своїх клопотаннях поданих до суду 07.10.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 07 жовтня 2020 року до суду позивачем подано клопотання, у якому зазначено, що судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 847,20 грн, [PERSON] просить покласти на нього. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що вищезазначене клопотання позивача [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки дане право є виключним правом позивача. На підставі викладеного та,

Outcome: approved