Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою № 1 у буд. № 2 по вул. Червоноармійській у м. Олександрії Кіровоградської області, без надання іншого жилого приміщення. Позов мотивує тим, що з 27.10.1994 року являється наймачем квартири [ADDRESS]. Крім нього у зазначеній квіртирі зареєстрована, але не проживає з 1996 року [PERSON], яка не являється його дружиною або близькою родичкою, з якою не укладався доовір піднайму. Реєстрація відповідача у спірному житлі змушує його нести додаткові матеріальні витрати по утриманню житла. У судове засідання позивач та його представник не зявилися, але представник позивача надав письмову заяву в якій просить розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач або представник відповідача у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду повідомлялися. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ордеру на жиле приміщення № 452, виданого Виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Олександрії 27 жовтня 1994 року, ордер на квартиру [ADDRESS] виданий [PERSON]. Згідно довідки про склад сім'ї № 385 від 18.09.2015 року [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. З акту розпорядження № 1522 від 23 вересня 2015 року вбачається, що [PERSON] не проживає у [INFO] з 1996 року, там немає її особистих речей. Виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», передбачена можливість визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у разі її відсутності понад шість місяців. Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігаєтьс жиле приміщення протягом шести місяців. Суд дійшов висновку, що відповідач не проживає у квартирі з 1996 року без поважних причин. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved