Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

У листопаді 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до ФОП [PERSON], ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», третя особа: ПАТ «Страхова компанія «ТАС» про визнання правочину недійсним. В позовній заяві позивач вказував, що 22 вересня 2017 року відповідачами з ним було укладеноправочини у вигляді договору про надання послуг, заявка№ 1682114461 від 22.09.17 року на отримання кредиту від ТОВ«Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» м. Київ, паспорт кредитувід ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» №1682114461, заява про приєднання умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ«ФК «ЦФР», договір страхування життя позичальника ТОВ «ФК «ЦФР» №1682114461-С від 22.09.2017 року. З договором про надання послуг, який не підписано [PERSON] він ознайомився наступного дня, з'ясував, що умови договору для нього є неприйнятними, підпис вчинений від його імені не відповідає його підпису, жоден документ, який йому було надано не заповнювався і не підписувався ним. За умовами договору він сплатив завдаток в розмірі 8400 гривень, за заявою № 1682114461 від 22.09.17 року, шляхом перерахування кредитних коштів від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 8400 гривень, оплачено страховий платіж в сумі 1436,40 грн., як страхування життя позичальника ТОВ «ФК «ЦФР» в ПАТ «Страхова компанія «ТАС» м.Київ за договором № 1682114461-С від 22.09.2017 року. Відповідно паспорту кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» №1682114461 загальна сума склала 9836,40 грн., загальна вартість кредиту за користування кредитом 15137,18 грн., річна процентна ставка 35,93% річних. Надано пам'ятку «КредитМаркету» із зразком квитанції для погашення кредиту в сумі 989 грн., до 22 числа місяця, згідно кредитного договору № 1682114461 від 22.09.2017 року. За умовами п.7.17 договору про надання послуг б/н від 22.09.2017 року розірвання договору не допускається, за умовами п.7.18 договір кредиту не підлягає розірванню, можливе повне погашення кредиту. 25.09.2017 року, з метою з'ясування обставин позивач звернувся за адресою вказаною в договорі, де за розкладом роботи: понеділок - вихідний день, зателефонував за номером телефону зазначеному в договорі про надання послуг, йому підтверджено, що незважаючи на вихідні дні, замовлення прийнято, розпочато виготовлення конструкцій ПВХ, розірвання договору неможливе. 22.09.2017 року до його будинку зайшли дві жінки з пропозицією встановлення пластикових вікон. Проти заміру вікон, який вони зразу здійснили він не заперечував. Жінки викликали автомобіль на якому його відвезли до магазину «Нова Лінія» для оформлення документів на замовлення ПВХ конструкцій. Водій автомобіля представився директором фірми по виготовленню металопластикових вікон. Відповідачі скористалися наявними у нього документами та самостійно заповнили договори. Зважаючи на його стан алкогольного сп'яніння, неспроможність чіткого усвідомлення значення своїх дій, поганий зір та відсутність окулярів, він не міг вчиняти жодного правочину. На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким: Визнати правочин укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] в вигляді договору про надання послуг від 22 вересня 2017 року - недійсним. Визнати правочин укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] в вигляді заявки №1682114461 від 22.09.2017року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» від 22 вересня 2017 року - недійсним. 10 січня 2018 року на адресу суду від представника третьої особи ПАТ «Страхова компанія «ТАС» надійшло пояснення на позов, в якому просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 02 лютого 2018 року на адресу суду від представника ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» надійшов відзив на позов, в якому просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 19 березня 2018 року на адресу суду від ФОП [PERSON] надійшло заперечення на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи ПАТ «Страхова компанія «ТАС» в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що 22.09.2017 року між Відповідачем та Позивачем було укладено Договір про надання послуг щодо виготовлення ПВХ конструкцій. На доведення своєї позиції щодо можливого визнання судом договору про надання послуг щодо виготовлення ПВХ конструкцій недійсним, [PERSON] у своїй позовній заяві наводить лише один аргумент, а саме: посилаючись на положення ч. 1 ст. 225 ЦК України і п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9, гр. [PERSON] фактично стверджує, що у момент укладення/підписання кредитного договору він перебував у такому стані, що не міг усвідомлювати значення своїх дій та (або) не міг керувати ними. - Однак, на підтвердження такої своєї правової позиції гр. [PERSON] не надав жодних копій медичних документів чи інших доказів. Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 105 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, відповідно до ст.89 ЦПК України. Пояснення свідків [PERSON], [PERSON], та [PERSON] про те, що позивач в день укладання оспорюваних правочинів перебував у стані алкогольного сп'яніння, беззаперечно не доводять того, що останній не усвідомлював значення своїх дій (або) не міг ними керувати. Крім цього, 22.09.2017 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та Позивачем було укладено Кредитний договір. який складається із паспорту кредиту №2114461 від 22.09.2017 та заяви №1682114461 від 22.09.2017. Зазначений кредитний договір укладений за типовою формою і складається з двох частин: публічної пропозиції укласти кредитний договір («публічна оферта») і відповіді про її прийняття («акцепт»). Таким чином, публічна оферта і акцепт у сукупності утворюють кредитний договір. Зазначений підхід повністю відповідає положенням ЦК України про пропозицію укласти договір і відповідь щодо її прийняття (ст.ст. 640 - 646). Закон не обмежує кількість документів, в яких може бути втілений один договір як юридичний факт. Зокрема, договори можуть укладатися шляхом обміну листами, а не тільки складанням єдиного договірного документа. Публічна оферта втілюється у затверджених наказом генерального директора ТОВ «ФК «ЦФР» від 9 червня 2017 року №14 «Умовах отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (додаток 1 до цього відзиву). Ця оферта є публічною, виходячи з того, що у ній встановлюються умови, які є однаковими для всіх (потенційних) споживачів/позичальників, відповідно до ч. 2 ст. 633 ЦК України. Акцепт втілюється у підписаних гр. [PERSON] заяві від 22 вересня 2017 року №1682114461 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» (додаток 2 до цього відзиву) і паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» від 22 вересня 2017 року №2114461 (додаток 3 до цього відзиву). Зокрема, згідно з пунктом 2 зазначеної заяви, гр. [PERSON] засвідчує свою згоду з тим, що підписані ним заява на отримання кредиту і паспорт кредиту, разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», сукупно становлять кредитний договір між ним, як позичальником, і ТОВ «ФК «ЦФР», як кредитодавцем. Зазначений кредитний договір має всі підстави вважатися укладеним, адже він містить усі істотні умови (ст. 638 ЦК України). Більше того, всі істотні умови кредитного договору уже містяться в самих лише заяві на отримання кредиту і паспорті кредиту. За дорученням гр. [PERSON], яке міститься у пункті 3 зазначеної заяви на отримання кредиту, сума кредиту була перерахована на банківський рахунок ФОП [PERSON] - у рахунок оплати вартості робіт/послуг, які були замовлені гр. [PERSON] у ФОП [PERSON] Факт здійснення зазначеного перерахування суми кредиту засвідчується платіжним дорученням ТОВ «ФК «ЦФР» від 22 вересня 2017 року №1133131782 (додаток 4 до цього відзиву). На доведення своєї позиції щодо можливого визнання судом кредитного договору недійсним, гр. [PERSON] у своїй позовній заяві наводить лише один аргумент, а саме: посилаючись на положення ч. 1 ст. 225 ЦК України і п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9, гр. [PERSON] фактично стверджує, що у момент укладення/підписання кредитного договору він перебував у такому стані, що не міг усвідомлювати значення своїх дій та (або) не міг керувати ними. - Однак, на підтвердження такої своєї правової позиції гр. [PERSON] не надав жодних копій медичних документів чи інших доказів. Крім цього, 22.09.2017 року між AT «СК «ТАС» та Позивачем було укладено Договір страхування життя позичальника ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» №1682114461-С від 22.09.2017. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог закону правочин може бути визнаний недійсним судом лише з підстав, передбачених ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України. У позовній заяві Позивач вказує на порушення відповідачами під час укладення договорів про надання послуг та кредитного договору принципу вільного волевиявлення сторони правочину. Проте належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів та викладених обставин, які б свідчили про перебування Позивача в момент укладення письмових правочинів у стані, який призвів до дефектів у формуванні внутрішньої волі та його волевиявлення, до позовної заяви не додано. За ст. 203 ЦК однією з умов чинності правочину є дотримання вимоги закону про те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Тому законодавець визначає у ч. 1 ст. 225 умови фактичного стану, які не дозволяють фізичній особі адекватно виразити свою волю щодо вчинюваного правочину. Для визнання правочину таким, що має дефекти волі і волевиявлення, а врешті і недійсним необхідно встановити наявність хоча б одного з двох факторів, які мали місце в момент вчинення правочину, а саме: щоб вона не усвідомлювала значення своїх дій або не могла керувати своїми діями. 22 вересня 2017 року між Позивачем, як Страхувальником, та AT «СК «ТАС» (приватне), як Страховиком, було укладено Договір страхування життя позичальника ТО В «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» №1682114461-С (надалі - Договір страхування). Предметом даного Договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України і пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю Застрахованої особи, позичальника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ». Договір страхування укладений відповідно до Закону України «Про страхування» та Правил добровільного страхування життя від 01.06.2003 зі змінами та доповненнями. Відповідно до п. 8.2. Договору страхування Страхувальник (тобто Позивач) проінформований, що страхування є добровільним і надається за його бажанням. Отже, AT «СК «ТАС» (приватне) не було порушено право Позивача щодо вибору контрагента та визначення умов Договору страхування. Під час укладення Договору страхування Позивач був ознайомлений та згодний з умовами Договору страхування, про що свідчить підпис Позивача в Договорі страхування в розділі 16. АДРЕСИ ТА РЕКВІЗИТИ СТОРІН. Окрім того, Позивач не був позбавлений права ознайомлюватись з умовами Договору страхування впродовж того проміжку часу, який необхідний для ознайомлення з усіма пунктами Договору страхування. І саме підпис Позивача в розділі 16 договору страхування свідчить, що Позивач був ознайомлений з усіма умовами Договору страхування та згодний на укладення Договору страхування. Отже, Позивач мав намір та бажання укласти Договір страхування. Договір страхування було укладено у письмовій формі та 22.09.2017 Позивачем було сплачено на користь AT «СК «ТАС» (приватне) страховий платіж в розмірі визначеному в Договорі страхування, а саме у розмірі 1436,40 грн.. Згідно п. 5.6. Договір набуває чинності з 00 годин дня, наступного за днем сплати страхового платежу на розрахунковий рахунок Страховика у повному обсязі, передбаченого Договором страхування, та діє упродовж строку, зазначеного в п. 5.3. цього Договору. Згідно з Розділом 5 Договору страхування строк дії договору становить - 18 місяців. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 цього ж Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторони договору визначили у Договорі страхування всі істотні умови, як щодо предмету договору страхування, строку дії договору, страхових ризиків, страхової суми, страхового платежу, обмеження страхування, порядку та умов здійснення страхових виплат,прав та обов'язків сторін, відповідальність сторін у випадку порушення зобов'язань по договору та інші умови. Страховий платіж від Позивача надійшов на рахунок AT «CK «ТАС» (приватне) у повному обсязі 22.09.2017, таким чином дія Договору страхування розпочалася з 00 годин 00 хвилин 23.09.2017, а отже, протягом усього строку дії договору, AT «CK «ТАС» (приватне) несе обов'язок здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Згідно ст. 998 ЦК України, договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: його укладено після настання страхового випадку; об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, Договір страхування життя № 1682114461-С від 22.09.2017 було укладено без порушення норм чинного законодавства, а тому AT «CK «ТАС» (приватне) заперечує проти задоволення позовних вимог щодо визнання правочину недійсним. Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] до ФОП [PERSON], ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», третя особа: ПАТ «Страхова компанія «ТАС» про визнання правочину недійсним

Outcome: dismissed