Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] селищної ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29 березня 2009 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина. В даний час виникла необхідність в оформленні спадкового майна у нотаріуса, куди він звернувся, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину, у видачі якого йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. Просить суд визнати за ним, право власності на земельну частку (пай), що знаходиться на території Пугачівської сільської ради Млинівського району Рівненської області у розмірі 4,10 в умовних кадастрових гектарах, що належала [PERSON] на підставі сертифіката серії РВ № 0068559, виданого згідно розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації №343 від 10.09.1996. В судове засідання позивач не зявився, представник позивача надіслав суду заяву в якій вказав, що [PERSON] позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позовній заяві, просить розглянути справу за його відсутності. (а.с.28). Представник відповідача [PERSON] селищної ради Рівненської області в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Просить справу розглядати за його відсутності, а позов задовольнити. (а.с.25). Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права. Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо повязані між собою позовні вимоги предявлені одночасно щодо декількох обєктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням обєкта, вартість якого є найвищою. Відповідно до ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що 29 березня 2009 року помер [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серія 1-ГЮ №200214 від 21 жовтня 2016 року, актовий запис №11. (а.с.6) Як вбачається з копії повторного свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 257406 від 09.09.2016 року батьками позивача є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.7) Згідно копії довідки [PERSON] селищної ради Рівненської області від 17.07.2017 року №119 до дня смерті 29.03.2009 року [PERSON] проживав і був зареєстрований в [INFO]. (а.с.8) Відповідно до копії рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 29.12.2017 року в цивільній справі №559/2070/17 [PERSON] визначено додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його батька [PERSON], який помер 29 березня 2009 року - два місяці з дня набрання рішенням законної сили. Рішення набрало законної сили 30.01.2018 року. (а.с.9) 16 березня 2018 року приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Рівненської області було заведено спадкову справу №21/2018 після смерті [PERSON], що підтверджується копією інформаційної довідки із спадкового реєстру №51248216 від 16.03.2018 року та копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №51248221 від 16.03.2018 року. (а.с.10-11) При зверненні до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), позивачу було відмовлено, так як в нього був відсутній правовстановлюючий документ, а саме сертифікат про право на земельну частку (пай), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.06.2018 року №521/02-31. (а.с.16) З інформаційної довідки Відділу у [PERSON] районі Головного управління Держгеокадстру у Рівненській області №29-17-0.28-67/112-18 від 25 квітня 2018 року встановлено, що згідно розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації №343 від 10.09.1996 року [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0068559 від 14.10.1996 року площею 4,10 умовних кадастрових гектарів. Станом на 29.12.2012 року державні акти взамін вище вказаного сертифікату не видавалися. Нормативно-грошова оцінка земельної частки (паю) станом на 01.01.2018 року на території Пугачівської сільської ради з урахуванням коефіцієнтів індексації становить 100655,84 грн.(а.с.12) З приводу втрати сертифікату про право на земельну частку (пай) серії РВ №0068559 від 14.10.1996 року, позивачем було подане оголошення в газету «Дзеркало Плюс» від 17.05.2018 року.(а.с.13) Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом та заповітом відповідно до статті 1217 ЦК України. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади, та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії довідки МСЕК №006400 від 15.10.2001 року позивач [PERSON] є інвалідом II групи загального захворювання довічно. (а.с.4) Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Відповідно до п.1.2.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, на даний час сума збору становить: 704 гривні 80 копійок. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а його позовні вимоги задоволені в повному обсязі, судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved