Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

У липні 2020 року орган опіки та піклування в особі Лютарської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , 2012 року народження, звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Служба у справах дітей Ізяславської районної державної адміністрації, про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позов, представник позивача зазначила, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] , відомості про батька дитини - [PERSON] , записані за заявою матері дитини, внесені до актового запису згідно ст. 135 СК України. [PERSON] , перебуває на обліку служби у справах дітей Ізяславської районної державної адміністрації, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. [PERSON] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не забезпечує належного догляду та виховання дочки, не дбає про її інтереси, спілкується з особами асоціальної поведінки, схильними до вживання спиртних напоїв та сама зловживає спиртними напоями, ніде не працює. Під час обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] 26.06.2020 було встановлено, що дитина виховується не належним чином, на час обстеження перебувала у дядька в зв`язку з тим, що до 01 год. ночі мама знаходилась у співмешканця в стані алкогольного сп`яніння. В житловому будинку не створені умови проживання та розвитку дитини. Продукти харчування відсутні. Мати в стані алкогольного сп`яніння. В будинку явні ознаки розпивання алкогольних напоїв. Рішеннями Виконавчого комітету Лютарської сільської ради Ізяславського району №14 від 20.03.2020, № 19 від 26.06.2020 з [PERSON] було проведено профілактично - роз`яснювальну бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків та наслідки їх невиконання, але відповідач не зробила необхідних висновків, та продовжує вести аморальний спосіб життя, що негативно впливає на дитину, та є небезпечним для її життя, здоров`я та морального виховання в зв`язку з чим у червні 2020 року вирішено негайно відібрати дитину від матері без позбавлення батьківських прав. Ставлення [PERSON] до виконання батьківських обов`язків прямо суперечить вимогам Сімейного кодексу України, в ст. 150 якого зазначається, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. За таких обставин, представник позивача просила відібрати у [PERSON] неповнолітню [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав, та стягнути аліменти на користь дитини [PERSON] в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав, вказаних в позові, та просила суд їх задовольнити. Разом з тим пояснила, що на даний час, випадків зловживання відповідачем спиртними напоями не встановлено, також останньою частково проведено ремонт у будинку, наявні меблі, окрема кімната для дитини, у будинку чисто, але, на думку представника, цього недостатньо, оскільки відповідачем не здійснено запас продуктів харчування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та пояснила, що після відібрання дитини усвідомила своє ставлення до неї, а саме з червня 2020 року та по теперішній час не вживає спиртне, нею пройдено курс лікування від алкогольної залежності, щодня навідує дитину у школі. Також у будинку здійснила ремонт, в дитини є окрема кімната, необхідні меблі та речі для її виховання на навчання, заготовила дрова на зиму. Продукти харчування наразі в невеликій кількості, оскільки дитина з нею не проживає, однак після повернення дитини нею будуть забезпечуватися продукти у більшій кількості, тому вважає, що дочка може повернутися додому. Представник третьої особи на стороні позивача Служби у справах дітей Ізяславської районної державної адміністрації Палига В. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний і моральний розвиток. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.12.2012 виданого Лютарською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, [PERSON] народилася [INFO] , та батьками якої являються: мати [PERSON] ; батько [PERSON] . Згідно довідки Виконавчого комітету Лютарської сільської ради Ізяславського району № 8 від 19.12.2012 відомості про батька [PERSON] внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Наказом № 3 Служби у справах дітей Ізяславської районної державної адміністрації від 05.02.2018 [PERSON] та витягом з протоколу № 2 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Ізяславській РДА від 13.02.2018 знаходилась на обліку, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. З [PERSON] було проведено профілактичну бесіду, складено акт оцінки потреб дитини та її сім`ї, обстежено умови проживання, що підтверджується інформацією про проведення профілактичної бесіди від 31.01.2018, актом оцінки потреб дитини та сім`ї від 31.01.2018 № 18, актом обстеження умов проживання від 31.01.2018, 04.04.2018, 19.02.2019. Згідно інформації щодо здійснення соціального супроводу сім`ї [PERSON] - родина подолала складні життєві обставини та вийшла на задовільний рівень функціонування, тому наказом Служби у справах дітей Ізяславської РДА № 19 від 22.02.2019, знято [PERSON] [INFO] з обліку, як дитину яка перебуває у складних життєвих обставинах. Проте через рік, рішенням Виконавчого комітету Лютарської сільської ради Ізяславського району № 14 від 20.03.2020, в зв`язку з тим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вживає спиртні напої, спілкується з особами асоціальної поведінки, з метою профілактики правопорушень та бездоглядності, забезпеченні захисту прав та законних інтересів дитини, створення належних умов для розвитку, виховання та проживання дитини, вирішено провести профілактично - роз`яснювальну бесіду з громадянкою [PERSON] щодо належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Також вказана обстановка в сім`ї [PERSON] відображена в актах від 12.02.2020, 13.05.2020, 26.06.2020 обстеження умов проживання її помешкання, що за адресою: [ADDRESS] . Із витягу з протоколу № 6 дистанційного засідання комісії з питань захисту прав дитини при Ізяславській РДА від 22.05.2020, сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом Ізяславського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Рішенням Виконавчого комітету Лютарської сільської ради Ізяславського району № 19 від 26.06.2020, відібрано дитину [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, у зв`язку з тим, що умови проживання загрожують її життю та здоров`ю, та влаштовано дитину в дитяче відділення Ізяславської ЦРЛ з подальшим влаштуванням до відповідного закладу для дітей. Однак, як встановлено в судовому засіданні, на даний час малолітня [PERSON] перебуває у сім`ї [PERSON] , який вважає її своєю біологічною дочкою. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що в Ізяславському районному суді перебуває цивільна справа за його позовом до [PERSON] про визнання батьківства, рішення по справі ще не прийнято. Також охарактеризував [PERSON] з вкрай негативної сторони, як особи схильної до вживання алкогольних напоїв, ведення антигромадського способу життя, під час якого дитина боїться її. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що малолітню [PERSON] почав визнавати своєю онукою, як їй виповнилося п`ять років. Після чого опікувався нею, купував подарунки, продукти харчування, велосипед. Відповідач в свою чергу відмовляється здійснювати тест ДНК на підтвердження родинних стосунків між ними. Також вказав, що [PERSON] при дитині не одноразово висловлювалася нецензурною лайкою, проявляє акти агресії, тому дитина її боїться. Висновком № 257 від 30.06.2020 органу опіки та піклування Лютарської сільської ради Ізяславського районну Хмельницької області вирішено про доцільність відібрання дитини [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини. Підставою для прийняття такого рішення стало ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, вживання алкогольних напоїв, спілкування з особами асоціальної поведінки, схильними до вживання спиртних напоїв. Крім того, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила неналежне виховання [PERSON] своєї дитини, також вказала, що остання постійно зловживає спиртними напоями, під дією чого поводиться неадекватно, характеризує її з негативної сторони, що відображається на її доньці. Слід також вказати, що судом при винесенні рішення враховується численні притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, з яких тричі вона притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП (нецензурна лайка щодо жителів села), в тому числі [PERSON] свідка по справі, про що свідчить довідка-характеристика Лютарської сільської ради Ізяславського району та постанови Ізяславського районного суду від 04.07.2016, 17.07.2019, та 03.07.2020. Водночас, лише один раз у липні 2020 року [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей). Однак, притягнення до відповідальності мало місце за дії, які вчиненні нею 13.05.2020, тобто до відібрання дитини. Разом з тим, після відібрання у [PERSON] дитини, виконуючи план соціального супроводу, нею майже виконано даний план, що стверджується наступними доказами. Відповідно до планів соціального супроводу сім`ї/особи від 22.05.2020, та 24.07.2020, [PERSON] пройдено курс лікування від алкогольної залежності, випрано постільну білизну, одяг, штори, тюлі та наведено порядок у домі. Закуплено продукти харчування, засоби розвитку та особистої гігієни. Придбано паливні матеріали на осінньо-зимовий період. Подано документи до Ізяславського районного центру зайнятості щодо постановки на облік як безробітної для подальшого пошуку роботи та працевлаштування. Вказане також стверджується показами свідка [PERSON] , яка являється фахівцем соціальної роботи І категорії центру соціальних служб, та яка суду пояснила, що [PERSON] з травня 2020 року перебуває під їх супроводом, під час якого остання, пройшла курс лікування від алкогольної залежності, станом на листопад 2020 року спиртні напої не вживає, будинок привела у порядок, однак в останньої є випадки агресії, що негативно впливає на дитину. Згідно довідки КНП Хмельницького обласного закладу психіатричної допомоги № 118 від 14.07.2020, [PERSON] з 06.07.2020 по 14.07.2020 пройшла курс лікування від алкогольної залежності, та виписана додому з подальшим наглядом лікаря по місцю проживання. Позитивна динаміка [PERSON] щодо належного виховування та повернення дитини, також відображена в акті, висновку оцінки потреб сім`ї/особи від 07.10.2020, та інформації щодо здійснення соціального супроводу сім`ї [PERSON] . Відповідно довідки Михлянської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 76 від 13.11.2020, [PERSON] , 2012 року народження навчається у 2 класі даного навчального закладу. Як вбачається з психолого-педагогічної характеристики малолітньої [PERSON] , наданої Михлянською ЗОШ І-ІІІ ст., дитина після відібрання її у мами [PERSON] стала більш впевненою у собі, сміливішою, комунікабельною. Проживає в іншій сім`ї, де називає свою маму « [PERSON] », яка дбає про неї. Також розповідає, що їй добре з татом, він піклується про неї. Разом з тим під час бесіди дівчинка сказала, що сумує за мамою, але жити хоче з татом. Протягом листопада місяця мама [PERSON] навідує дитину в школі кожного дня. Після зустрічі з нею [PERSON] має хороший настрій. Слід вказати, що у вище перелічених документах супроводу сім`ї [PERSON] вбачається, що її дитина перебуває у сім`ї [PERSON] , який вважає себе біологічним батьком дитини, та відповідно [PERSON] відмовляється налагоджувати стосунки з біологічним батьком дитини, так і з дідом дівчинки, тому нею не в повній мірі виконується вказаний супровід. Проте, суд надаючи оцінку даним обставинам, на час розгляду даної справи враховує, що юридичного визнання батьківства [PERSON] над малолітньою [PERSON] не встановлено, оскільки на розгляді Ізяславського районного суду перебуває цивільна справа за його позовом до [PERSON] про визнання його батьком малолітньої [PERSON] , та рішення по даній справі ще не винесено. Дана обставина не заперечується учасниками розгляду справи. Одночасно суд вважає сумнівним Акт обстеження умов проживання від 07.10.2020, результатом якого встановлено, що [PERSON] не бере участі у вихованні малолітньої дочки [PERSON] , не піклується про її здоров`я, ніде не працює, дитиною не цікавиться. Даний висновок був даний комісією при огляді будинку, де ними встановлено, що в кімнатах прибрано, ліжка застелені, підлога вкрита килимами, постільної білизни на заміну не має. З продуктів харчування були: картопля, 0,5 кг ячних, рисових круп, пачка макаронів, 0,5 л олії. Домашнє господарство не ведеться. Вказане також спростовується дослідженими доказами по справі, а саме те, що [PERSON] після пройденого курсу лікування у липні 2020 року, алкоголь не вживає, постійно навідує дитину у школі, що і не заперечується усіма учасниками справи. Також відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] від 08.12.2020, комісією було встановлено, що для проживання та нормального розвитку дитини не має умов, оскільки не має нормального забезпечення. Як роз`яснила представник позивача, висновок даного акту був наданий, оскільки комісією не було виявлено достатніх запасів продуктів харчування для належного утримання дитини. Разом з тим, [PERSON] вказала, що нею не закуплялись продукти харчування у великій кількості, тому що, вона на даний час проживає одна, однак як повернеться дитина, нею буде забезпечено належну кількість продуктів. Згідно зі ст. ст. 150, 155 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. В пунктах 2-5 частини першої ст. 164 СК України передбачені наступні підстави позбавлення батьківських прав, які також є підставами відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, це - ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Стаття 8 Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод проголошує, кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Отже, для вирішення питання, чи є втручання обґрунтованим, слід врахувати, чи переслідувало втручання законну мету і якщо так, чи було втручання необхідним, зокрема, чи було воно адекватною реакцією на суспільну необхідність, що не потребує зволікань. Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8. У вищевказаному рішенні суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Пленум Верховного Суду України в пункті 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При наведених вище конкретних обставинах суд вважає встановленим, що дійсно станом на день вилучення дитини існували умови, загрозливі для життя і здоров`я малолітньої дитини, і були підстави для негайного відібрання її від матері. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. На думку суду, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, байдужого ставлення до виховання та розвитку дитини, якими обґрунтовує позовні вимоги. Проаналізувавши надані позивачем докази, суд вважає, що ними не підтверджується свідомого нехтування відповідачем виконання батьківських обов`язків. Надані докази свідчать про мінливу поведінку матері. Це підтверджується також поясненнями представника позивача, відповідно до яких під час розгляду справи судом відповідач виправляє свою поведінку, пройшла курс лікування від алкогольної залежності, на даний час не вживає спиртних напоїв, покращила умови проживання, постійно навідує дитину у школі, закупила дрова для опалення будинку. Вказані обставини підтверджені також у вище перелічених доказах. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ «Мамчур проти України» , № 10383/09 від 16 липня 2015 року). З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. В судовому засіданні встановлено, що дитина відповідача на даний час проживає у сім`ї [PERSON] . Згідно інформації психолого-педагогічної характеристики малолітньої [PERSON] , наданої Михлянської ЗОШ І-ІІІ ст., мати [PERSON] відвідує дитину часто, а саме у листопаді 2020 року щодня, після чого дитина має хороший настрій. Мати співпрацює зі спеціалістами центру, отримала юридичну консультацію та рекомендації практичного характеру щодо виховання дитини, виконує план супроводу. Тобто, як свідчать дані матеріали, відповідач має наміри щодо відповідальної та належної її участі у вихованні та утриманні дитини, в створенні їй належних умов для розвитку і здоров`я. В судовому засіданні відповідач засвідчує, що вона не втратила інтересу до дитини, має бажання та можливості утримувати та виховувати її. Вона намагається забезпечувати дитину усім необхідним для проживання та розвитку. Події, які відбулись після відібрання у неї дочки, спонукали її переглянути ставлення до дитини та подальшого її розвитку. Вважає, що вона спроможна і в подальшому забезпечувати свою дитину належний розвиток і забезпечення, а також материнську турботу. Беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідача, які б свідчили про ухилення нею від виховання своєї дитини, і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, позивачем до суду не надано. Оскільки дії відповідача засвідчують, що вона не втратила інтересу до дитини, має бажання та можливість утримувати та виховувати її, враховуючи доведеність певних намагань відповідача проявити турботу про дитину, суд вважає доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини не відбирати дочку від матері без позбавлення її батьківських прав. При цьому суд врахував, що відповідачу надавався час для виправлення, створення належних умов для життя та розвитку дитини, [PERSON] змінила свій спосіб життя та ставлення до виховання дочки, пройшла курс лікування від алкогольної залежності, на даний час не вживає спиртних напоїв, закупила дрова для опалення будинку, прибрала в будинку, з часу вилучення дитини постійно навідує її, цікавиться життям дочки, поведінкою, співпрацює зі спеціалістами центру, що свідчить про бажання належно виконувати свої обов`язки по забезпеченню батьківського піклування. За наведених обставин, суд не вбачає підстав для відібрання у відповідача дитини без позбавлення її батьківських прав та відповідно стягнення з неї аліментів, і вважає, що здійснення соціального супроводу сім`ї відповідача сприятиме належному виконанню нею своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed