Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

у липні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 11 січня 2019 року Каліфорнійським державним департаментом охорони здоров`я щодо записів актів громадянського стану округу Санта Клара Сполучених Штатів Америки, державний реєстраційний номер 4201943000096. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, відсутнє порозуміння і повага одне до одного, сторони у справі мають різні погляди на життя. Відсутні спільні інтереси, що призвело до повного взаємного відчуження. Сім`я фактично не існує, сторони проживають окремо, дітей від шлюбу не мають. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 7 серпня 2019 року справу передано до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. У листопаді 2019 року від представника позивач надійшло до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року клопотання відповідача [PERSON] задоволено, надано сторонам у справі строк для примирення до 26 травня 2020 року. Провадження у справі зупинено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року провадження у справі відновлено, призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, з викладених у позові підстав. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив у позові відмовити, зазначивши, що сім`я не розпалась та існує. Судовим розглядом встановлено, що 11 січня 2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований 11 січня 2019 року Каліфорнійським державним департаментом охорони здоров`я щодо записів актів громадянського стану округу Санта Клара Сполучених Штатів Америки, державний реєстраційний номер 4201943000096. Наведене стверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу, перекладеного на українську мову та засвідченого у встановленому законом порядку. Дітей від шлюбу сторони не мають. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв`язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Протягом тривалого строку сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Вжиті судом 25 лютого 2020 року заходи до примирення подружжя, строком на три місяці, позитивного результату не мали. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved