Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за цією адресою, але в будинку не проживають, не є членами або колишніми членами його сімї. Тому він як власник має право вимагати усунення порушення його права. З 2000 року відповідачі у квартирі не проживають, житлом не цікавився, комунальні послуги не сплачували, які нараховуються і на відсутніх осіб. Позивач не може оформити субсидію, а повну вартість комунальних послуг йому одному важко сплачувати. Тому позивач просить суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційно обіку. У судове засідання позивач та його представник не зявилися. Надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. У судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. При розгляді справи судом встановлено, що на підставі ореру на жиле приміщення №32 від 23.11.1989 року, рішення Сквирського районного суду від 28.12.2011 року, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до акту обстеження умов проживання депутата сільської ради Хомука О.В. від 19.06.2017 року вбачається, що відповідачі у вищезазначеному будинку не проживають, не сплачують комунальні послуги та не допомагають у ведені домашнього господарства. Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не є членами сімї власника квартири, ні колишніми членами сімї власника житлового будинку. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. На підставі наведеного суд вважає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідачі не проживають в будинку, своїх речей там не зберігають, житловою площею не цікавляться, витрати по його утриманню не несуть, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинили. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі не є членами сімї власника квартири, що відповідно до вимог закону дає підстави суду визнати їх такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved