Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

У липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 12 листопада 2010 року зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане 12 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва, запис в Книзі реєстрації шлюбів зроблено 12.11.2010 року за № 1863. [INFO] року в родині народився син - [PERSON] (свідоцтво про народження видане 04 січня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м. Києва, про що в книзі реєстрації народжень зроблено запис 2011 року січня місяця 04 числа за № 4.) 4 вересня 2014 року сторони розлучились. Син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Батько і матір дитини не проживають разом з січня 2014 року. За цей період часу відповідач матеріальної допомоги по утриманню сина не надає. Відповідно до заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі за № 754/17435/14-ц, провадження № 2/754/6530/14, набрало законної сили 08.01.2015 р., відділ Державної виконавчої служби Деснянського РУЮ у м. Києві на підставі виконавчого листа № 2-6530/14 від 21.04.2015 р. порушив виконавче провадження про примусове стягнення аліментів. Станом на 01.05.2015 року заборгованість по аліментним зобов'язанням відповідача становила 10500 (десять тисяч п'ятсот гривень 00 коп.). Позивачка зазначила, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавився життям, не відвідував і не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі, у лікувальній установі. Тому, позивачка просила суд постановити рішення про позбавлення [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Представник позивачки в судове засідання не з'явився. До суду направив заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимог підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений через засоби масової інформації. Причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився. До суду направив лист про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази знаходить, що заявлені вимоги позивачки підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно до ст. 165 Сімейного кодекс України (далі - СК України) право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частин 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою участю є орган опіки і піклування. Як встановлено в судовому засіданні позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києві від 04.09.2014 року по цивільній справі № 754/9825/14 шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], видане 04.01.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 4, батьками якого записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту обстеження умов проживання від 07.04.2015 року малолітній [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] та дідусем з бабусею [PERSON] та [PERSON] проживають у чотирьох кімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], де створені належні умови для її навчання, відпочинку та фізичного розвитку дитини. Згідно характеристики, яка видана Дошкільним навчальним закладом № 568 від 02.04.2015 року № 59/01, вихованням дитини [PERSON] опікується мама - [PERSON]. Позивачка постійно приймає активну участь в житті дитини, цікавиться його досягненнями в дошкільному закладі. За час перебування дитини в закладі батько, [PERSON], в ДНЗ не з'являвся. Згідно листа комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дніпровського району м. Києва» [PERSON], [INFO], знаходиться під наглядом в АЗПСМ № 2 КНП «ЦПМСД № 3 Дніпровського району м. Києва» з 06.08.2014 року з діагнозом: «Дискенезія жовчно-вивідних шляхів на фоні деформації жовчного міхура». Дитина часто хворіє на гострі респіраторні інфекції. За дитиною доглядає мати [PERSON] та бабуся [PERSON]. З матеріалів справи також вбачається, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.12.2014 року по цивільній справі № 754/17435/14-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини, вирішено стягнути з [PERSON], [INFO] року народження, на користь [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], аліменти на утримання сина [PERSON] [PERSON], [INFO], в розмірі 1 500 (одна тисяча п'ятсот) гривень щомісячно з наступною індексацією згідно з чинним законодавством України. На виконання вказаного вище заочного рішення від 17.12.2014 року, Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 754/17435/14-ц, у зв'язку з чим відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження. Станом з 20.10.2014 року по 01.05.2015 року відповідач, [PERSON], має заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 10 500 грн. Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації прийшов до висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно свого сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що ухиляється від виховання та утримання дитини, згідно висновку від 28.05.2015 року № 4727/41/3/103. Статтею 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Ч. 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], оскільки він ухиляються від виховання дитини, та свідомо нехтує щодо своїх обов'язків по вихованню дитини, що підтверджується доказами, які були досліджені в судовому засіданні та знаходяться в матеріалах справи. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ч. 4, 5 ст. 19, ст.ст. 141, 164, 165, 166, 171 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved