Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

У липні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], (надалі - Позивач) до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - Відповідач) про повернення банківського вкладу. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2015 року провадження по справі було відкрите та призначено справу до судового розгляду. В позовній заяві Позивач посилається на те, що вона за період з серпня 2014 року по лютий 2015 року уклала із Відповідачем договори про внесення банківських строкових вкладів за такими договорами: - Договір-Заява № 300937/48389/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 14.08.2014 року, - Договір-Заяву № 300937/54132/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 17.09.2014 року, - Договір-Заяву № 300937/73782/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 26.11.2014 року, - Договір-Заяву № 300937/73775/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» від 26.11.2014 року, - Договір-Заяву № 300937/73774/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» від 26.11.2014 року; - Анкету-Заяву № 68469 від 03.02.2015 року. Проте, станом на дату складання даної позовної заяви Позивач не має можливості здійснювати розпорядження своїми грошовими коштами, які знаходяться на його поточному рахунку № [NUMBER], оскільки Відповідач всупереч умовам Анкети-Заяви № 68469 обслуговування зазначеного поточного рахунку Позивача не здійснює та жодних платіжних доручень Позивача щодо перерахування грошових коштів на поточному рахунку № [NUMBER] не виконує. Станом на дату подання позовної заяви, Відповідач за Анкетою-Заявою № 68469 не повернув Позивачу суму коштів в розмірі 58965,74 доларів США, що еквівалентно 1238280,54 грн. за офіційним курсом Національного банку України (1 долар США = 21,00 гривня), встановленим на дату подання позовної заяви та підтверджується Довідкою Відповідача від 23.06.2015 року вих. № 206/17. Отже, Відповідач порушуючи його майнові права, як власника протиправно володіє та утримує в себе вказані грошові кошти Позивача. Посилаючись на вищенаведені обставини, Позивач просив задовольнити його вимоги (а.с. 48-49). В судове засідання з'явився представник позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач своїх заперечень на позовну заяву Позивача не надавав, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце розгляду справи Відповідач був належним чином повідомлений. Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву Позивача обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] за період з серпня 2014 року по лютий 2015 року уклала з Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» договори про внесення банківських строкових вкладів за такими договорами: 1. 14.08.2014 року Позивач уклала із Відповідачем Договір-Заяву № 300937/48389/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» (надалі - Договір № 300937/48389/1-14 ). На виконання п. 1 Договору № 300937/48389/1-14, Відповідач (Банк) 14.08.2014 року прийняв, а Позивач (Вкладник) передав в управління Відповідачу грошові кошти у сумі 280465,92 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 13986572 від 14.08.2014 року на строк з 14.08.2014 року до 14.09.2014 року. Згідно п.6 Договору № 300937/48389/1-14 після закінчення строку цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові (Позивачеві). Строк дії Договору № 300937/48389/1-14 закінчився 14.09.2014 року. Станом на дату подання позовної заяви, Відповідач за Договором № 300937/48389/1-14 не повернув Позивачу суму вкладу в розмірі 130,00 доларів США, що еквівалентно 2730,00 грн. за офіційним курсом Національного банку України (1 долар США = 21,00 гривня), встановленим на дату подання позовної заяви та підтверджується Довідкою Відповідача від 23.06.2015 року вих. № 202/17 (Додаток № 4). 2. 17.09.2014 року Позивач уклала із Відповідачем, Договір-Заяву № 300937/54132/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» (надалі - Договір № 300937/54132/5-14). На виконання п. 1 Договору № 300937/54132/5-14, Відповідач (Банк) 17.09.2014 року прийняв, а Позивач (Вкладник) передав в управління Відповідачу грошові кошти у сумі 144551,88 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 14211876 від 14.08.2014 року, на строк з 17.09.2014 року до 17.02.2015 року. Згідно п. 6 Договору № 300937/54132/5-14 після закінчення строку цього Договору-заяви, вклад повертається Вкладникові (Позивачеві). Строк Договору № 300937/54132/5-14 закінчився 17.02.2014 року. 10.02.2015 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про повернення вкладу, але Відповідач своїх обов'язків щодо повернення Позивачу суми вкладу не виконує та грошові кошти не повертає. Станом на дату подання позовної заяви, Відповідач за Договором № 300937/54132/5-14 не повернув Позивачу суму вкладу в розмірі 150427,42 доларів США, що еквівалентно 3158975,82 грн. за офіційним курсом Національного банку України (1 долар США = 21,00 гривня), встановленим на дату подання позовної заяви та підтверджується Довідкою Відповідача від 23.06.2015 року вих. № 205/17. 3. 26.11.2014 року Позивач уклала із Відповідачем, Договір-Заяву № 300937/73782/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік», надалі - Договір № 300937/73782/5-14. На виконання п. 1 Договору № 300937/73782/5-14, Відповідач (Банк) 26.11.2014 року прийняв, а Позивач (Вкладник) передав в управління Відповідачу грошові кошти у сумі 40661,75 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 14733988 від 26.11.2014 року та меморіальним валютним ордером № 14733967 від 26.11.2014 року, на строк з 26.11.2014 року до 26.04.2015 року. Згідно п. 6 Договору 300937/73782/5-14 після закінчення строку цього Договору-заяви, вклад повертається Вкладникові (Позивачеві). Строк Договору № 300937/73782/5-14 закінчився 26.04.2015 року. 16.04.2015 року Позивач звернулась до Відповідача із заявою про повернення вкладу, але Відповідач своїх обов'язків щодо повернення Позивачу суми вкладу не виконує та грошові кошти не повертає. Станом на дату подання позовної заяви, Відповідач за Договором № 300937/73782/5-14 не повернув Позивачу суму вкладу в розмірі 42559,71 доларів США, що еквівалентно 893753,91 грн. за офіційним курсом Національного банку України (1 долар США = 21,00 гривня), встановленим на дату подання позовної заяви та підтверджується Довідкою Відповідача від 23.06.2015 року вих. № 204/17. 4. 26.11.2014 року Позивач уклала із Відповідачем, Договір № 300937/73775/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» (надалі - Договір № 300937/73775/07-14). На виконання п. 1 Договору № 300937/73775/07-14, Відповідач (Банк) 26.11.2014 року прийняв, а Позивач (Вкладник) передала в управління Відповідачу грошові кошти у сумі 5000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 14733916 від 26.11.2014 року, на строк з 26.11.2014 року до 24.02.2015 року. Строк дії Договору № 300937/73775/07-14 закінчився 24.02.2015 року. 11.03.2015 року Позивач звернулась до Відповідача із заявою про повернення вкладу, але Відповідач своїх обов'язків щодо повернення Позивачу суми вкладу не виконує та грошові кошти не повертає. Станом на дату подання позовної заяви, Відповідач за Договором № 300937/73775/07-14 не повернув Позивачу суму вкладу в розмірі 168,73 доларів США, що еквівалентно 3543,33 грн. за офіційним курсом Національного банку України (1 долар США = 21,00 гривня), встановленим на дату подання позовної заяви та підтверджується Довідкою Відповідача від 23.06.2015 року вих. № 203/17 (Додаток № 17). 5. 26.11.2014 року Позивач уклала із Відповідачем, Договір № 300937/73774/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» (надалі - Договір № 300937/73774/07-14). На виконання п. 1 Договору № 300937/73774/07-14, Відповідач (Банк) 26.11.2014 року прийняв, а Позивач (Вкладник) передав в управління Відповідачу грошові кошти у сумі 5000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 14733913 від 26.11.2014 року, на строк з 26.11.2014 року до 24.02.2015 року. Строк дії Договору № 300937/73774/07-14 закінчився 24.02.2015 року. 11.03.2015 року Позивач зверну до Відповідача із заявою про повернення вкладу, але Відповідач своїх обов'язків щодо повернення Позивачу суми вкладу не виконує та грошові кошти не повертає. Станом на дату подання позовної заяви, Відповідач за Договором № 300937/73774/07-14 не повернув Позивачу суму вкладу в розмірі 261,73 доларів США, що еквівалентно 5496,33 грн. за офіційним курсом Національного банку України (1 долар США = 21,00 гривня), встановленим на дату подання позовної заяви та підтверджується Довідкою Відповідача від 23.06.2015 року вих. № 201/17. 6. 03.02.2015 року Позивач на підставі Анкети-Заяви № 68469 відкрив у Відповідача поточний рахунок № [NUMBER] у доларах США, надалі - Анкета-Заява № 68469, на який Позивачем було зараховано суму коштів в розмірі 58965,74 доларів США, що підтверджується Довідкою Відповідача від 23.06.2015 року вих. № 206/17. У відповідності до п.п. 2.2. п. 2 Анкети-Заяви № 68469 Банк (Відповідач) взяв на себе обов'язок здійснювати обслуговування зазначеного поточного рахунку Позивача № [NUMBER] та виконувати відповідні платіжні доручення Позивача по цьому рахунку. Вкладник має право вимагати повернення суми Вкладу протягом строку, визначеного вищезазначених договорах. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509 ЦК України та зміст Договору, останній є зобов'язанням. Бажаючи отримати всі кошти, що належать Позивачу в повному обсязі в Позивач зверталась з письмовими заявами, в яких повідомила про намір забрати гроші в сумі депозита та нарахованих по вищезазначених договорах процентів. (а.с. 17, 22, 27) Факт залучення коштів на депозитні рахунки підтверджуються виписками з вкладного (депозитного) рахунку та меморіальними ордерами по вищезазначеним договорам банківського вкладу. (а.с. 13, 14,16, 18, 20, 21, 26, 28, 32, 33) Оскільки відповідач не повернув позивачу за умовами Договорів в строк суму внеску та не сплатив суму нарахованих за користування ним процентів, то він порушив умови договору, оскільки такий його обов'язок був ним передбачений. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ст. 1061 ЦК України встановлена виплата процентів на банківський вклад ст. 1073 того ж Кодексу (Глава 72 Кодексу) передбачає правові наслідки невиконання умов договору що стосується банківського вкладу - сплати процентів та відшкодування інших збитків. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа зобов'язана повернути майно, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, а тому сума Внеску з сумою нарахованих за користування ним процентів може бути стягнута з Відповідача Позивачем у судовому порядку відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями п. 9 постанови Правління НБУ «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» від 29 серпня 2014 року № 540 встановлено, що уповноваженні банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 грн. 00 коп. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Відповідно до вимог ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства становить Конституція України, а основним актом цивільного законодавства є Цивільний Кодекс України (надалі - ЦК України). Згадані норми встановлюють ієрархічність системи цивільного законодавства, відповідно до якої ніякі інші норми не можуть мати пріоритету перед Конституцією України, статтею 41 якої закріплено право кожного володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Дії ж Відповідача, спрямовані на обмеження вільного розпорядження належними Позивачу коштами, порушують основні принципи цивільного законодавства, а саме свобода договору та обов'язковість його виконання. Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частинами 1 та 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Також, відповідно до положень ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Правовідносини, які виникли між Позивачем та Відповідачем з приводу, зазначених вище договорів, є цивільно-правовими за своїм змістом. У розумінні норм ЦК України спір стосовно невиконання зобов'язань за угодою (договором) вирішується судом відповідно до вимог чинного законодавства України. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положення ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України закріплює те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Змістом ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тобто, саме Відповідач як сторона по Договору-Заяві № 300937/48389/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 14.08.2014 року, Договору-Заяві № 300937/54132/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 17.09.2014 року, Договору-Заяві № 300937/73782/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 26.11.2014 року, Договору-Заяві № 300937/73775/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» від 26.11.2014 року, Договору-Заяві № 300937/73774/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» від 26.11.2014 року та Анкеті-Заяві № 68469 від 03.02.2015 року всупереч положенням цивільного законодавства не виконує свої договірні зобов'язання, чим порушує суб'єктивне право Позивача на розпорядження належними йому коштами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також, слід зазначити, що згідно вимог ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. При цьому, положеннями ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Проте, представником відповідача не надано до суду жодних доказів, з яких би вбачалося, що фінансові операції щодо видачі належних позивачу коштів обмежені за рішенням суду або зупинені в порядку, визначеному ст. 17 Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», як такі, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач свої зобов'язання по поверненню вкладу з нарахованими процентами у строки, встановлені у Договорах, не виконав, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми зазначених вкладів є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України ст.ст. 319, 386, 525, 526, 533, 612, 1058, 1060, 1073, 1074 ЦК України, ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» та

Outcome: approved