Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулась до Іллінецького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, в якому вказала, що відповідно до рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 15 травня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 350,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 27 квітня 2012 р. Позивач зазначила, що наразі обставини з часу прийняття рішення змінилися, розмір споживчих цін на товари, необхідні для забезпечення та утримання дитини, а також прожитковий мінімум, встановлений для дітей відповідного віку, постійно змінюється у бік підвищення. Нині дочка [PERSON] є ученицею 8-го класу, а дочка [PERSON] навчається в 6-му класі. У зв`язку з цим, позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на підставі рішення Іллінецького районного суду Вінницької області на утримання неповнолітніх дочок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 квітня 2021 р. відкрито провадження у даній справі, розгляд якої судом першої інстанції постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 08 липня 2021 р. постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин своєї неявки. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності сторін на підставі наявних в справі письмових доказів і ухвалити в справі заочне рішення. Так, судом установлено, що у відповідності до змісту копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] (а.с.5) та змісту копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] (а.с. 6) сторони по справі є батьками даних дітей. 15 травня 2012 р. Іллінецьким районним судом Вінницької області ухвалено рішення у цивільній справі № 207/1045/2012, яким із [PERSON] на користь [PERSON] постановлено стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 350,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття починаючи з 27 квітня 2012 року (а.с. 3). При цьому, згідно листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.03.2021 р., у відповідності до розрахунку державного виконавця станом на 01 березня 2021 р., заборгованість зі сплати аліментів у відповідача відсутня, наявна переплата складає 14 563,00 (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят три гривні 00 коп.) грн. (а.с. 16). З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність та допустимість кожного письмового доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так, відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини та змісту частини 7 статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно змісту частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У змісті § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 р. № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Змістом статті 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обґрунтовуючи необхідність збільшення розміру присуджених аліментів позивач, посилається на обставини погіршення свого майнового становища у зв`язку із загальною економічною ситуацією, яка склалась станом на поточний момент (зростання споживчих цін на товари, необхідні для забезпечення та утримання дітей, зміна у бік збільшення розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку). У відповідності до частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. В свою чергу за даними Держстату від 01.03.2021 р. середня номінальна заробітна плата штатного працівника підприємств, установ та організацій у січні 2021 р. становила 12 337,00 (дванадцять тисяч триста тридцять сім гривень 00 коп.) грн. При цьому, змістом статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2021 р. - 2395,00 гривень, з 1 липня - 2510,00 гривень, з 1 грудня - 2618,00 гривень. За таких обставин, вимога позивача про збільшення розміру аліментів шляхом зміни, із визначенням їх розміру 2 000,00 (двох тисяч гривень 00 коп.) грн. на утримання кожної дитини ґрунтуються на законі, оскільки не перевищує 1/3 від середньої номінальної заробітної плати. Проте, вимога позивача про стягнення аліментів у збільшеному розмірі з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дітьми повноліття не відповідає приписам СК України. Так, згідно пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, частиною 2 статті 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З урахуванням зазначено суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються із відповідача та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 (дві тисячі гривень 00 коп.) грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають стягненню з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів позивач судового збору не сплачувала, оскільки за правилами визначеними статтею 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від його сплати. При цьому, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З системного аналізу положень Закону України «Про судовий збір» та ЦПК України, слідує висновок про те, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, його слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial