Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] (надалі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - Відповідач) про поділ спільного майна колишнього подружжя. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що між нею та Відповідачем був укладений шлюб з 05.08.2000 р. Шлюб між сторонами розірвано 29.11.2011 р. Під час шлюбу придбали рухоме майно, а саме: автомобіль марки Nissan Almera Classic, 2008 р.н. Спірний автомобіль використовувався для потреб сім'ї, а після розлучення залишився у користування Відповідача. Позивач вважає за необхідним поділити майно та в уточнених позовних вимогах просила суд, визнати, що автомобіль марки Nissan Almera Classic, 2008 р.н, є спільною сумісною власністю подружжя. Поділити спірний автомобіль та відступити від засад рівності часток у спільному майні, визначити частку Позивача у розмірі 75 %, а Відповідача 25 % частини вартості автомобіля та зобов'язати Відповідача сплати Позивачу грошову компенсацію у розмірі 76 988,35 грн., що складає 75 % від загальної вартості автомобіля. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову частково заперечувала та просила позовні вимоги задовольнити частково, а саме поділити спільне майно в рівних частках. Суд вислухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], заперечення представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2000 року (а.с. 4). Відповідно до рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2011 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 37-38). Від шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO] Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу придбали рухоме майно, а саме: автомобіль марки Nissan Almera Classic, 2008 р.н. Відповідно до звіту про визначення ринкової вартості транспортного засобу № 3610/4 від 30.03.2015 р. ринкова вартість автомобіль марки Nissan Almera Classic, 2008 р.н. становить 102 651,14 грн. (а.с. 39 - 57). Під час розгляду справи сторони не заперечували проти суми оцінки спірного автомобіля. Так, вартість майна визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним). Також, судом встановлено, що Відповідач відчужив автомобіль самостійно, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи (а.с. 18, 19-20). Приписами статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. Враховуючи, що на момент винесення рішення автомобіль відчуджений, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме слід стягнути з Відповідача на її користь компенсацію за автомобіль марки Nissan Almera Classic, 2008 р.н. в сумі 51 325,57 грн. (102 651,14 : 2 = 51 325,57) в іншій частині позову слід відмовити. Під час розгляду справи, представник відповідача подав заяву про застосування позовної давності (а.с. 21). Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України під позовною давністю розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Приписами статті 257 Цивільного кодексу України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. З матеріалів справи вбачається, що шлюб було розірвано 29.11.2011 р. з позовом Позивач звернулась 28.11.2014 р., а отже строк позовної давності не сплинув. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд, вислухавши учасників, які приймали участь у справі, дослідивши доказі по справі, з'ясувавши обставини справи, врахувавши інтереси позивача, відповідача приходить до висновку про задоволення позову частково. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Та з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір 513,26 грн.

Outcome: partial