Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

У липні 2021 року КП «Харківські теплові мережі» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 123845 грн 80 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Відповідач є споживачем вказаних послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з теплопостачання не здійснює, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з теплопостачання за період з 01 вересня 2013 року до 30 червня 2021 року у розмірі 116029 грн 27 коп. В зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховані інфляційні витрати та 3% річних. Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги частково визнала, просила суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Окрім того, зазначила, що не погоджується з розміром нарахованої позивачем заборгованості за послуги з підігріву холодної води, оскільки позивачем безпідставно здійснюється нарахування за дані послуги в різні період на 3 та на 5 осіб. Визнала позовні вимоги в межах строку позовної давності за опалення у розмірі 23082,05 грн та за підігрів холодної води з розрахунку на одну особу у розмірі 7239,86 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надаються Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» за вказаною адресою. Згідно ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 30, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги в установлені договором строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії, або до затверджених нормативів (норм) споживання. Відповідно до п.1 ч. 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім, випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно ст. 162 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. У відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року №1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» встановлені тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню КП «Харківські теплові мережі». Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання не виконував, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01 вересня 2013 року до 30 червня 2021 року. Обґрунтування зазначеної заборгованості міститься у розрахунку (додається), де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати. Згідно ст. 67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як зазначалось вище, відповідно до ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] є обґрунтованими. Разом з тим, суд не може погодитись з їх розміром, оскільки вимоги про стягнення заборгованості з оплати наданих послуг, що знаходяться поза межами позовної давності, не можуть бути задоволені в зв`язку з відповідною заявою відповідача та відсутністю підстав для застосування положень ст. 264 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду 26 липня 2021 року з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за період з 01 вересня 2013 року до 30 червня 2021 року. Тобто, частина позовних вимог стосується стягнення заборгованості з період, щодо якого сплив строк позовної давності, а саме з 01 вересня 2013 року по липень 2018 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Як зазначалось вище, відповідачкою подано заяву про застосування строку позовної давності. Отже, суд розглядає позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» в межах позовної давності, тобто з 01 серпня 2018 року по 30 червня 2021 року. Крім того, суд не може погодитися з розміром заборгованості відповідачки з огляду на таке. В обґрунтування розміру своїх позовних вимог позивач надає відомість про нарахування та оплату за послуги теплопостачання з урахуванням періоду платежу, з якої вбачається, що нарахування на підігрів води здійснювалося в різні періоди на 3 та на 5 осіб. При цьому, позивачем не надано доказів в обґрунтування підстав для здійснення нарахування на підігрів води на 5 осіб. Як зазначає відповідач і не оспорює позивач, будинок [ADDRESS] є колишнім гуртожитком, і в кожній квартирі в різних кімнатах проживають різні родини. [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] та в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] . Особовий рахунок на послуги теплопостачання формується відповідачу на кімнату [ADDRESS] . Це вбачається з відомості про нарахування та оплату, яка надана позивачем, і в якій зазначена адреса: [ADDRESS] . Також це узгоджується з рахунком за послуги з теплопостачання, копію якого додано до відзиву, і в якому зазначена адреса: [ADDRESS] . Однак, в обґрунтування здійснення нарахувань за послуги з підігріву води на 3 та на 5 осіб позивач додає до позовної заяви довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) по всій квартирі [ADDRESS] , без поділу на кімнати (а.с. 3). І в цій довідці, крім відповідача, зазначені малолітні особи, які зі слів відповідачки є сусідськими дітьми, які проживають зі своїми батьками в інших кімнатах цієї квартири. За таких обставин, позивачем не доведені підстави для здійснення нарахування за послуги з підігріву води на кількість осіб більше однієї, у зв`язку з чим судом на підставі наданих позивачем доказів, а саме відомостей про нарахування та оплату за послуги теплопостачання з урахуванням періоду платежу здійснено перерахунок заборгованості [PERSON] за послуги з підігріву холодної води з розрахунку на одну особу. Судом здійснено перерахунок заборгованості відповідачки перед позивачем в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що заборгованість [PERSON] перед позивачем за період з 01 серпня 2018 року до 30 червня 2021 року становить 30300,35 грн, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг позивачем нараховано 5563,90 грн - індексу інфляції за час прострочення та 2252,63 грн - 3% річних від простроченої суми. Враховуючи, що вимога про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за липень 2018 року у загальному розмірі 34,73 грн знаходиться поза межами строку позовної давності, суд відмовляє у стягненні цієї частини вимог. Окрім того, судом було здійснено перерахунок нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки загальна сума нарахувань за період з серпня 2018 року до червня 2021 року була зменшена судом з урахуванням вартості послуг з підігріву холодної води з розрахунку на 1 особу. На підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що за прострочення сплати за послуги з теплопостачання за період з 01 серпня 2018 року до 30 червня 2021 року підлягають стягненню з [PERSON] інфляційні втрати за весь час прострочення у розмірі 2747,02 грн та 3% річних у розмірі 1138,60 грн. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в зазначеному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Як зазначалось вище [PERSON] у відзиві на позовну заяву визнала позовні вимоги в межах строку позовної давності та з урахуванням розрахунку послуги з підігріву холодної води на одну особу. Зважаючи на характер та суб`єктний склад спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання цього позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на корить позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 626,60 грн. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог в тій частині, яка була задоволена судом, суд вважає за необхідне повернути КП «Харківській теплові мережі» з державного бюджету суму сплаченого судового збору в розмірі 313,30 грн (50% від загального розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача) та стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 313,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial