Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], за участю третьої особи Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно уточнивши свої вимоги просив: -Виділити та встановити [PERSON] порядок користування квартирою [ADDRESS], а саме: житлову кімнату площею 14,9 кв.м., балкон, вихід на який здійснюється з прилеглої кімнати; -виділити та встановити [PERSON], порядок користування квартирою [ADDRESS]: житлову кімнату площею 13,7 кв.м., балкон, вихід на який здійснюється з прилеглої кімнати. -Всі інші приміщення: коридор площею 13,4 кв.м., кухня - студія площею 10,4 + 16 кв.м., туалет площею 3,3 кв.м., ванна кімната площею 5,36 кв.м., залишити в спільному користуванні. -стягнути судові витрати пов'язані з розглядом справи. При цьому посилаючись на те, що на підставі договору Дарування ВКС № 183763, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу від 01.02.2008 року він отримав у дар 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Дана квартира в цілому складається з трьох житлових кімнат, що становить - жила площа 45, 3 кв. м., загальною площею -79,7 кв. м., підсобна 32.7 кв.м., корисна 78 .0 кв.м, ( кімната №1 - 13.7 кв.м., кімната № 2- 14.9 кв.м., кімната № 3-16.7 кв.м., кухня 10.4 кв.м., ванна кімната 5.6 кв.м., туалет - 3.3 кв.м., балкон - 0.8; 0.9 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на вказану квартиру. Співвласником 1/2 частки вищевказаної квартири є відповідач [PERSON], яка зареєстрована та проживає в даній квартирі. На даний час позивач має намір вільно користуватися даною квартирою, але в зв'язку з тим, що квартира є їх з відповідачем спільною частковою власністю, проте долі в квартирі не виділені, у зв'язку з чим, позивач не може розпорядитися своєю часткою квартири. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що на підставі договору Дарування ВКС № 183763, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу від 01.02.2008 року позивач отримав у дар 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Дана квартира в цілому складається з трьох житлових кімнат, що становить - жила площа 45, 3 кв. м., загальною площею -79,7 кв. м., підсобна 32.7 кв.м., корисна 78 .0 кв.м, ( кімната №1 - 13.7 кв.м., кімната № 2- 14.9 кв.м., кімната № 3-16.7 кв.м., кухня 10.4 кв.м., ванна кімната 5.6 кв.м., туалет - 3.3 кв.м., балкон - 0.8; 0.9 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на вказану квартиру, копія якого наявна в матеріалах справи. Співвласником 1/2 частки вищезазначеної квартири є відповідач [PERSON], яка зареєстрована та проживає в даній квартирі. [PERSON] у своєму позові зазначає, що на даний момент він хоче розпорядитись даною квартирою на свій розсуд, але домовитись з відповідачем про користування та розпорядження він не може, тому для захисту своїх прав як власник квартири, звернувся до суду про виділ в натурі 1/2 частки у вищевказаній квартирі. Також, зазначив, що відповідно до Технічного паспорту на квартиру, хоче залишити за собою в користуванні кімнату 14.9 кв.м., та балкон 0.8; та 0.9 кв.м. Відповідачу залишити в користуванні кімнату розміром - 13.7 кв.м., і кімнату 16.7 кв. м., кухню, ванну кімнату, коридор, туалет, - залишити у спільному користуванні. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників, або законом. Згідно з ч.1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частина друга даної статті вказує, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 Кодексу ) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до висновку експерта № 31, складеного 11.04.2018 року, судовим експертом [PERSON] (Свідоцтво [NUMBER] від 24.12.2015 року, виданого рішенням Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України), не можливо організувати окремі входи в квартиру для кожного зі співвласників, також, не можливо забезпечити кожного із співвласників всіма необхідними підсобними приміщеннями (кухнею, санвузлом, коридором), розділити квартиру [ADDRESS] мід співвласниками [PERSON] та [PERSON] відповідно до ідеальних часток по ? кожному, не надається можливим. Вважається можливим встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], між співвласниками згідно їх ідеальних часток не надається можливим. Можливо встановити порядок користування квартирою між співвласниками лише з відступом від ідеальних часток. Наданий варіант порядку користування квартирою: 1-му співвласнику: -житлова кімната «2» площею 13,7 м2; -балкон, вихід на який здійснюється з приміщення «4». 2-му співвласнику: -житлова кімната «3» площею 14,9 м2; -балкон, вихід на який здійснюється з приміщення «3». Всі інші приміщення: коридор площею 13,4 кв.м.; кухня-студія площею 10,4+16,7 кв.м., туалет площею 3,3 кв.м., ванна кімната площею 5,36 кв.м. є приміщеннями загального користування. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що організувати окремі входи в квартиру для кожного із співвласників, а також забезпечити кожного із співвласників всіма необхідними приміщеннями (кухнею, санвузлом, коридором) не вдається можливим, у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON] та встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS], а саме: Виділити та встановити [PERSON] порядок користування квартирою [ADDRESS]: житлову кімнату площею 14,9 кв.м., балкон, вихід на який здійснюється з прилеглої кімнати; -виділити та встановити [PERSON], порядок користування квартирою [ADDRESS]: житлову кімнату площею 13,7 кв.м., балкон, вихід на який здійснюється з прилеглої кімнати. - Всі інші приміщення: коридор площею 13,4 кв.м., кухня - студія площею 10,4 + 16 кв.м., туалет площею 3,3 кв.м., ванна кімната площею 5,36 кв.м., залишити в спільному користуванні. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати пов'язані з проведенням експертизи. Згідно ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Згідно з копією Акту № 31/18 здачі-приймання висновку судового експерта, ціна експертизи склала 4500,00 гривень, яка була сплачена позивачем, що підтверджується копією квитанції № 90 від 16.03.2018 року та підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved