Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про стягнення грошових коштів та відшкодування збитків, в обґрунтування якого зазначила, що нежитлові приміщення підвальної частини №16, 2-:-20, 10а, 106, 11а, І житлового будинку літ. «А-5», загальною площею 227,0 кв.м., розташовані по [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 659959763101, знаходяться на праві власності відповідача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2015, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М. 17 червня 2015 року позивачем [PERSON] вказані нежитлові приміщення були фіктивно продані на користь [PERSON] у зв`язку з чим Дзержинським районним судом м.Харкова розглядається справа №638/6769/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі- продажу нерухомого майна від 17.06.2015 недійсним (фіктивним). Позивач стверджує, що ані до укладення договору купівлі- продажу від 17.06.2015, ані після його укладення ніяких грошей ні від кого не отримувала, жодного документу щодо отримання грошей за продаж приміщення по [ADDRESS] на користь [PERSON] не підписувала. 09 грудня 2020 року у судовому засіданні при розгляді справи №638/6769/20 по суті відповідач [PERSON] у вступному слові в категоричній формі заявила, що гроші в сумі 239017 (двісті тридцять дев`ять тисяч сімнадцять) грн. за купівлю нежитлових приміщень підвальної частини №16, 2-:-20, 10а, 106, 11а, І житлового будинку літ. «А-5», загальною площею 227,0 кв.м., розташованих по [ADDRESS] , [PERSON] сплатила не продавцю і власнику нерухомості [PERSON] , як це вказано у пункті третьому нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу приміщення від 17.06.2015, а передала третій особі [PERSON] в сумі, еквівалентній 12 000 (дванадцяти тисячам) доларів США, до укладення фіктивного договору купівлі-продажу. Сплату саме [PERSON] , а не [PERSON] 12 000 (дванадцяти тисяч) доларів США за покупку вказаних вище нежитлових приміщень, розташованих по [ADDRESS] , [PERSON] неодноразово підтверджувала у судовому засіданні 09.12.2020 під час надання відповідей на численні запитання інших учасників справи №638/6769/20. Оскільки відповідач в позасудовому порядку грошові кошти за договором купівлі-продажу не сплатила, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] грошові кошти, передбачені договором купівлі-продажу від 17.06.2015, в розмірі 239017, 00 грн., інфляційні витрати в сумі 42 545, 03 грн., три відсотка річних за час користування чужими грошовими коштами в сумі 41 530, 02 грн., а всього стягнути з відповідача 323092 (триста двадцять три тисячі дев`яносто дві) гривні 05 коп. Представник відповідача ознайомився з матеріалами справи 02.07.2021 року, однак відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження п`ятнадцятиденний строк не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судовому засіданні позивач та третя особа позовні вимоги підтримали просили задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача - адвокат Сінькевич К.Б. надав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю у проведенні слідчої дії - обшуку. Однак враховуючи, що представником доказів поважності причини неявки до суду не надано, судом визнана неповажною причина неявки представника відповідача в судове засідання та вирішено справу розглядати за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 червня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвальної частини №16, 2-:-20, 10а, 106, 11а, І житлового будинку літ. «А-5», загальною площею 227,0 кв.м., розташовані по [ADDRESS] . Відповідно до пункту 1 Договору продавець передає у власність, а покупець приймає у власність та зобов`язується оплатити на нижчевикладених умовах нежитлові приміщення підвальної частини №16, 2-:-20, 10а, 106, 11а, І житлового будинку літ. «А-5», загальною площею 227,0 кв.м., розташовані по [ADDRESS] . Згідно з п. 3 Договору продаж вчинено за суму 239017 (двісті тридцять дев`ять тисяч сімнадцять) гривень. Розрахунок в цій сумі грошей між сторонами проведений повністю ще до підписання договору. Сторони домовилися, що обізнані стосовно рівня ринкових цін на аналогічні нежитлові приміщення, за їх розсудом визначена в цьому договорі вартість нежитлових приміщень є справедливою і відповідає їх дійсній вартості. Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір від 17.06.2015 купівлі-продажу приміщень, розташованих по [ADDRESS] , є двостороннім і відплатим, Таким чином, права і обов`язки за договором купівлі-продажу виникли як у продавця так і у покупця, що виключає будь-яке втручання в істотні умові договору і в порядок розрахунків за відплатним правочином з боку третіх осіб. За приписами статей 657, 658 Цивільного кодексу України договір купівлі- продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Право продажу товару і отримання за нього грошей, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить виключно власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. За приписами статті 527 ЦК України зобов`язання має бути виконаним належними сторонами. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником, або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №249212720 від 22.03.2021, нежитлові приміщення підвальної частини №16, 2-:-20, 10а, 106, 11а, І житлового будинку літ. «А-5», загальною площею 227,0 кв.м., розташовані по [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 659959763101, належать на праві власності відповідача [PERSON] , РН ОКПП 2560219343, на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2015, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М. Таким чином продавець свої зобов`язання за договором від 17.06.2015 року виконав належним чином та передав майно згідно з умовами договору. Доказів виконання свого обов`язку покупцем, які полягають в оплаті зазначених нежитлових приміщень на суму в 239017 грн, матеріали справи не містять. Посилання в п. 3 Договору на те, що розрахунок в цій сумі грошей між сторонами проведений повністю ще до підписання договору судом відхиляється, оскільки за договором купівлі-продажу розрахунок може бути проведено виключно при прийнятті майна або при укладенні договору, або в обумовлений сторонами строк. Звідси можна дійти висновку, що конструкція ст. 655 ЦК України, яка регулює правовідносини щодо укладання договору купівлі-продажу іншого способу здійснення оплати за майно при укладанні саме договору купівлі-продажу, як то наприклад здійснення оплати за майно наперед до укладення договору, не містить. Таким чином у [PERSON] , яка майно за договором купівлі-продажу від 17.06.2015 року прийняла, та зареєструвала за собою право власності на нього, існує обов`язок щодо здійснення оплати за майно, яке було предметом договору, на умовах договору, тобто у розірі 239017,00 грн. Враховуючи, що позивач заперечує отримання оплати за нежитлові приміщення за договором від 17.03.2015, а відповідач, який в силу вимог ст. 81 ЦПК України зобов`язаний довести здійснення оплати за договором, доказів на підтвердження виконання свого обов`язку відповідно до умов договору не надав, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів у розмірі 239017,00 грн як оплати за майно є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за користування чужими грошовими коштами, суд зазначає наступне. Згідно статей 536, 625, 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання або збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Обраний позивачем спосіб захисту відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18, від 28.02.2018 у справі №569/2760/13-ц, від 23.03.2016 у справі №6-2978цс15. Стягнення з відповідача трьох відсотків річних відповідає приписам частини другої статті 625 ЦК України, оскільки є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, який застосовується в разі прострочення грошового зобов`язання, якщо в його умовах (у даному випадку в договорі купівлі-продажу нерухомості) не були передбачені санкції за порушення зобов`язання сплатити продавцю гроші. У пункті 18 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснюється, що за змістом частини другої статті 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три відсотка річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати інших санкцій (неустойки або пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком інфляційних втрат та трьох відсотків річних, оскільки він відповідає встановленим законом вимогам до порядку нарахування зазначених сум, є обґрунтованим та не спростований відповідачем. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення [PERSON] грошових кошті у сумі 323092,05 грн, з яких 239 017, 00 грн. оціночна вартість нерухомості, визначена пунктом третім договору купівлі-продажу від 17.06.2015; 42 545, 03 грн. інфляційні витрати та 41 530,02 грн. три відсотка річних за час користування чужими грошовими коштами, підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволення позовних вимог у повному обсязі, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягнення сплачений за подання цього позову судовий збір у розмірі 3230,92 грн.

Outcome: approved