overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 гривень 00 копійок щомісячно до повноліття сина, тобто до [INFO] року, і на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 гривень 00 копійок щомісячно до повноліття сина, тобто до [INFO] року. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 26 серпня 2006 року (арк.с.3). [INFO] року у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 14 серпня 2007 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (арк.с.2). [INFO] року у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 16 грудня 2009 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (арк.с.4). Неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] знаходяться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на їх утримання відповідач не надає, тому, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень 00 копійок щомісячно на кожну дитину. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 27.06.2014. У обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини з відповідачем припинено. Примирення та подальше спільне життя з ним не можливе. Від шлюбу дітей не мають. Майновий спір відсутній. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надав. У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 27.06.2014 між сторонами Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 352, що підтверджується повторним свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Із пояснень позивача встановлено, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння та зловживання ним спиртними напоями, про що їй стало відомо після реєстрації шлюбу, внаслідок чого шлюбні стосунки припинено. Наміру їх поновлювати позивач не має. Від шлюбу сторони дітей не мають. Від першого шлюбу позивач має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Відповідно до статей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], залишити на її вихованні. В обгрунтування позовних вимог послалась на те, що 03 серпня 1991 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], яка на даний час повнолітня, та дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. Вона втратила до відповідача почутті поваги та любові, тому вважає, що примирення між ними неможливе. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що з відповідачем проживають окремо з лютого 2014 року. Протягом двох останніх місяців вона проживає з іншим чоловіком. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив, оскільки дружина йому зраджує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що з 03 серпня 1991 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 03.08.1991 року райвідділом ЗАГС м.Сокаль Львівській області. Від подружнього життя у сторін є двоє дочок: повнолітня дочка [PERSON], [INFO], та малолітня [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач у позовній заяві та у судовому засіданні вказує, що з лютого 2014 року вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги. Протягом двох місяців вона проживає з іншим чоловіком, тому не бажає перебувати в шлюбі з відповідачем. Тому суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, відтак шлюб між ними слід розірвати на підставі ч. 2 ст. 112 СК України. Стосовно позовної вимоги про залишення неповнолітньої дитини на виховання матері, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь три тисячі гривень за завдану мені моральну шкоду; стягнути на її користь з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн. та судові витрати - судовий збір у 300 грн. Позов обґрунтовує тим, що при перевірці документації із землеустрою виявлено невідповідність меж земельної ділянки [PERSON] та земельної, що перебуває у користуванні (власності) [PERSON] Позивач зазначає, що [PERSON] внаслідок незаконного заволодіння її частиною земельної ділянки їй завдано моральну шкоду, яка полягає у її душевних стражданнях, постійному знаходженні у нервовій напрузі, так як для відновлення своїх законних прав та інтересів вона повинна була звертатись до юристів, до управління сільського господарства, до Держкомзему та до суду. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із статтями 1166, 1192 Цивільного кодексу України шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, та в розмірі реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оскільки в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення майнових прав позивача з боку відповідача, такі вимоги заявлені не були, вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, спільно сторони не проживають півтора роки. В судове засідання позивач не з'явився надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій наполягав на позовних вимогах, просив їх задовольнити, судові витрати покласти на нього. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, прізвище, після розірвання шлюбу просила залишити «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи на підставі наявних у справі письмових доказів, з урахуванням думок сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 16 липня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] (актовий запис № 38), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). У шлюбі сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с.10). Спільне життя сторін не склалося, на грунті відсутності взаєморозуміння. На даний час подружжя не веде спільного господарства, шлюб існує формально. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ст. 112 СК, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про поділ майна між сторонами немає. Відповідно до ст. ст. 104, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 8, 10, 60, 213-215, ч.1 ст.223 ЦПК, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, спільно сторони не проживають півтора роки. В судове засідання позивач не з'явилася надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій наполягала на позовних вимогах, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи на підставі наявних у справі письмових доказів, з урахуванням думок сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 02 березня 1999 року Гребінківським відділом реєстрації актів громадянського стану було зареєстровано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] (актовий запис № 16), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). У шлюбі сторони мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Гребінківським відділом реєстрації актів громадянського стану 27.04.1999 року, актовий запис №30 (а.с.6). Спільне життя сторін не склалося, на грунті відсутності взаєморозуміння. На даний час подружжя не веде спільного господарства, шлюб існує формально. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. Відповідно до ч.2 ст.104 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ст.112 СК, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про поділ майна між сторонами немає. Відповідно до ст.ст. 104, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 8, 10, 60, 213-215, ч.1 ст.223 ЦПК, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, що сторони перебували у шлюбі з 06 вересня 2008 року по 08 серпня 2011 року. Від вказаного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає дитині матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання сина. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання сина у меншому розмірі, оскільки на даний час має на утриманні дитину та непрацюючу дружину. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 06 вересня 2008 року по 08 серпня 2011 року (а. с. 5, 7-8). Від вказаного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Згідно довідки № 207 виданої 16.10.2014 року Олександрівською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, син - [PERSON] дійсно проживають з позивачем (а. с. 9). Частиною 1 статті 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. [PERSON] на даний час не працює, відповідно до записів у трудовій книжці [NUMBER] (а. с. 26). 30 квітня 2014 року відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON] (а. с. 19), від цього шлюбу відповідач має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а. с. 20). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до її повноліття, оскільки відповідач зобов'язаний матеріально утримувати сина. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.06.2001 року належить на праві спільної власності квартира [ADDRESS]. 24.04.2012 року [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачем, на вимогу останньої позивачі надали згоду на її реєстрацію у спірній квартирі. [PERSON] ,фактично не користувалася спірною житловою площею за місцем реєстрації, а проживала в орендованому житлі. Посилаючись на вищевикладені обставини позивачі просили суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивачі та їх представник не з'явилися, останній просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася. За письмовою згодою представника позивачів, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що позивачі у справі є співвласниками квартири [ADDRESS]. На спірній житловій площі 20.06.2012 року зареєстрована відповідач у справі, що підтверджується довідкою ф. 3 від 28.10.2014 року за № 1882. [PERSON] на спірній житловій площі не проживає з дня її реєстрації, що підтверджується актами депутата Боярської міської ради від 07.10.2014 року. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві позивачка зазначила, що 18 листопада 2011 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований у Решетилівському районному відділі РАЦС Полтавської області, актовий запис № 125. Від спільного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Спочатку подружнього життя з відповідачем їхні стосунки були нормальні, але згодом з'ясувалося, що вони мають різні погляди на життя та ті чи інші життєві ситуації, тому подальше спільне проживання між ними неможливе, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Таким чином вона просить шлюб між ними розірвати, неповнолітнього сина залишити на її утриманні. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі/а.с.25/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує /а.с.26/. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі ДРАЦС Решетилівського РУЮ Полтавської області, актовий запис № 125, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.4/. Від спільного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом ДРАЦС Решетилівського РУЮ Полтавської області 28 листопада 2012 /а.с.16/. Згідно з довідкою Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області від 27 жовтня 2014 року № 02-32/3125 вона проживає разом із відповідачем та синами [PERSON] та [PERSON] /а.с.17/. Також судом встановлено, що спільне сімейне життя у сторін не склалося, а сім'я фактично розпалася. Під час сумісного проживання з'ясувалося, що вони мають різні погляди на життя. Подальше спільне проживання між ними неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві позивачка зазначила, що 29 червня 2013 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 43. Від спільного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Спочатку подружнього життя з відповідачем їхні стосунки були нормальні, але згодом з'ясувалося, що вони мають різні погляди на життя та ті чи інші життєві ситуації, тому подальше спільне проживання між ними неможливе, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Таким чином вона просить шлюб між ними розірвати, неповнолітню дочку залишити на її утриманні. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі/а.с.19/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує /а.с.20/. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) укладено шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 43, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.8/. Від спільного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 11 листопада 2013 року /а.с.9/. Згідно з довідкою Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області від 06 листопада 2014 року № 02-32/3320 дочка - [PERSON] проживає разом із позивачкою /а.с.10/. Також судом встановлено, що спільне сімейне життя у сторін не склалося, а сім'я фактично розпалася. Під час сумісного проживання з'ясувалося, що вони мають різні погляди на життя та ті чи інші життєві ситуації, тому подальше спільне проживання між ними неможливе, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved