Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~У липні 2017 року позивач [PERSON] звернувся\~ до суду з позовною заявою до [PERSON]\~ про втрату права користування житлом. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання неодноразово не зявився, попередньо не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, і через оголошення у пресі. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.4\~ст. 169 ЦПК України, справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], являється власником ? частини квартири [ADDRESS]. Після смерті батька позивача [PERSON], 09.01.2017 року на час подачі позовної заяви до суду [PERSON] не прийняв ? частини квартири, що належить йому. У квартирі [ADDRESS], окрім позивача та його сина зареєстрований [PERSON]. У серпні 2013 року [PERSON] поїхав на постій не місце проживання до АР Крим. 14 вересня 2013 року померла матір позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] На той час у позивача з братом звязок був, [PERSON] повідомив про трагічну новину, але на похорони відповідач не прибув. Потім його номер перестав працювати і до цього часу [PERSON] не спілкувався взагалі із братом. 21.02.2017 року позивач звернувся з письмовою заявою до відділення поліції №2 Полтавського відділу поліції про зникнення брата, але до цього часу розшук позитивного результату не дав. Даний факт підтверджується також актом непроживання [PERSON] за вказаною адресою, складеним сусідами [PERSON] та [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно положень\~ст. 150 ЖК України, які узгоджуються зі змістом\~ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Статтею 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто\~\~ не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до положень\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України\~ та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.\~ Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. В свою чергу відповідач, який не проживає за адресою [INFO] з серпня 2013 року, втратив право на користування квартирою, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS], є обґрунтованими, а позовна заява в цій частині підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved