Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

У листопаді 2009 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та вселення. У жовтні 2009 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулися з позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах неповнолітніх: [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третьої особи: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення порядку користування будинком та розподіл особистих рахунків. 17 травня 2010 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси зазначені позови були об'єднані в одне провадження. [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] у своєму позові просить виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з будинку [ADDRESS] посилаючись на ст. 48 Закону України «Про власність». [PERSON] посилається на те, що 24 вересня 2007 року Малиновським районним судом м. Одеси було скасовано рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 26 червня 2001 року, яким у [PERSON] було вилучено самочинно збудований житловий будинок [ADDRESS] та зобов'язано Іллічівську районну адміністрацію Одеської міської ради прийняти зазначений будинок на баланс. На підставі скасованого рішення Іллічівського районного суду м. Одеси [PERSON] була зареєстрована у зазначеному будинку та отримала свідоцтво про право власності на нього. Однак, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2009 року було визнано незаконними та скасовані розпорядження Іллічівської РА виконавчого комітету Одеської міської ради № 754 від 23 серпня 2001 року, розпорядження Іллічівської РА виконавчого комітету Одеської міської ради № 151 від 23.08.2001 року, розпорядження Іллічівської РА виконавчого комітету Одеської міської ради № 816 від 13.09.2001 року, розпорядження органу приватизації від 07.02.2002 року, виданого УЖКГ Одеської міської ради на ім'я [PERSON], свідоцтво про право власності УЖКГ Одеської міської ради від 07.02.2002 року, виданого на ім'я [PERSON], та за [PERSON] з її неповнолітніми дітьми було визнано право користування будинком [ADDRESS]. Зазначене рішення набрало законної сили 05 жовтня 2009 року. З цих підстав [PERSON] вважає, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] втратили будь-які права на спірний будинок та як особи, які перешкоджають їй користуватися будинком [ADDRESS] повинні бути виселеними з нього. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які діють в інтересах неповнолітніх: [PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третьої особи: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення порядку користування будинком та розподіл особистих рахунків. Під час судового розгляду позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] неодноразово уточнювали свої позовні вимоги. Остаточно у вересні 2013 року, уточнивши свої позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], просили визнати за ними право користування житловими та нежитловими приміщеннями будинку [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у прийнятті будинку до експлуатації, посилаючись на те, що [PERSON] оселилася проживати у спірному будинку у квітні 2001 року як спадкоємиць своєї померлої сестри та після її смерті прийняла спадщину у повному обсязі та зареєструвалася у будинку. [PERSON], [PERSON] з неповнолітніми [PERSON], [PERSON] оселилися проживати у зазначений будинок як члени родини [PERSON] та зареєструвалися у ньому, та за час проживання у зазначеному будинку придбали право користування ним, а за [PERSON] рішенням Апеляційного суду Одеської області від 28 травня 2013 року було визнано право на спадщину на зазначений будинок після смерті її сестри та визнано право власності на будівельні матеріали з яких споруджено спірний будинок та з цих підстав вони придбали право користування усіма житловими та нежитловими приміщеннями спірного будинку та прийняття його до експлуатації. [PERSON] та Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, остаточним уточненням позовних вимог та у відповідності до ст. ст. 24, 31 ЦПК України були виключені з числа сторін, які приймають участь у справі. Позивачка [PERSON] свій позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та виселення у судовому засіданні підтримала повністю, у задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] просила повністю відмовити. [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] позов [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та вселення не визнали у повному обсязі, просили у його задоволенні відмовити, а свій позов до [PERSON] повністю задовольнити. [PERSON] позов [PERSON] та [PERSON] підтримав у повному обсязі та 18.03.2014 року подав до Малиновського районного суду м. Одеси заяву у який просив суд розглядати справу у його відсутності. Третя особа Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового слухання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв суду не надав. Дослідивши всі матеріали справи та вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] повинно бути відмовлено з огляду на наступне. Судом встановлено, що за час свого життя [PERSON], мати [PERSON] та рідна сестра [PERSON] збудувала будинок [ADDRESS] у який оселилася та проживала без реєстрації. Те що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], а [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] сторонами не оспорюється та підтверджується свідоцтвами про народження, укладення шлюбу зі зміною прізвища. Як вбачається з матеріалів справи 16.12.1998 року сестра [PERSON] зробила розпорядження, щодо усього свого майна та на її ім'я склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Сподобівської сільради Шевченківського району, Харківської області, зареєстрований в реєстрі № 223. Відповідно до якого за своїм волевиявленням передала [PERSON] спадкові права не тільки на своє майно, але і усі майнові права, у тому числі права на прийняття будинку до експлуатації та користування ним. [INFO] року [PERSON] померла та одразу після її смерті [PERSON] вселилась у спірний будинок, стала володіти майном після її смерті та управляти будинком: здала його на баланс в Іллічівську району адміністрацію, приватизувала його та отримала свідоцтво про право власності, які в подальшому були скасовані рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2009 року, а 30.11.2001 року [PERSON] зареєструвалася у зазначеному будинку. Вказані обставини сторонами не заперечуються та встановлені рішеннями Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2009 року та Апеляційного суду Одеської області від 28 травня 2013 року, тому у відповідності до ст.. ст.. 60-63 ЦПК України вважаються доведеними та підтверджуються усіма матеріалами справи. [PERSON] оселилася проживати у спірний будинок як спадкоємиця, як член сім'ї померлого спадкодавця та прийняла спадщину у відповідності до ст.. 549 ЦК УРСР 1963 року. У подальшому, як члени родини [PERSON] у будинок оселилися проживати донька [PERSON] [PERSON], яка зареєструвалася 28.07.2004 року, онуки [PERSON] [PERSON][INFO] (зареєструвався 28.07.2004 року) та [PERSON] [INFO] та зять [PERSON] - [PERSON], який зареєструвався у будинку 18.06.2004 року, що підтверджується свідоцтвами про народження, свідоцтвом про одруження та довідкою з місця проживання про склад сім'ї від 24.09.2009 року. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2009 року, яким були скасовані правовстановчі документи на ім'я [PERSON], питання щодо позбавлення права користування будинком [ADDRESS] [PERSON] та членів її родини не вирішувалося. На підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 28 травня 2013 року за [PERSON] визнано право на спадщину за заповітом на будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] та право власності на будівельні матеріали з яких споруджено спірний будинок, тому посилання [PERSON] на те, що [PERSON] та члени її родини втратили право проживання у будинку, так як скасовані їх правовстановчі документи, та [PERSON] і члени її родини на підставі рішенням Апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2011 року вимоги про зняти з реєстрації є безпідставними. У відповідності до п. 3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 січня 2013 року «Про захист права власності» при вирішенні питання щодо виселення особи потрібно довести, що особа втратила право користування спірним будинком або оселилася з незаконних підстав. Однак, [PERSON] не надала суду доказів того, що [PERSON] та члени її родини незаконно оселилися у будинку, втратили право користування ним, не проживають у зазначеному будинку, тим більш що будучі допитаною у судовому засіданні вона пояснила, що вона та її діти проживають у одній кімнаті цього будинку, а іншу частину будинку займають інші особи, але вона спроб оселитися до іншої частини будинку не робила та до органів Державної влади з цих підстав не зверталася, тим більш що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 28 травня 2013 року встановлено, що її права користувача спірного будинку не порушено. Окрім того, ухвалою Вищого Адміністративного суду від 03 грудня 2013 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2012 року про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку скасовано, а справу надіслано на новий розгляд, а постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2014 року [PERSON] у задоволенні позову до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, за участю третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку відмовлено. Таким чином, позивачкою [PERSON] не надано суду будь-яких доказів, що [PERSON] та члени її родини втратили право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] незаконно оселилася у ньому та не користується ним без поважних причин. Судом встановлено, що [PERSON] оселилася як член родини [PERSON], є спадкоємицею після її смерті за заповітом, отримала право на спадщину після смерті сестри та проживає у будинку по цей час, тобто вселилася з законних підстав, отримала право прийняття будинку до експлуатації, сплачує усі комунальні послуги, провела усі необхідні дії щодо газифікації, електрифікації будинку та проживає сумісно з членами своєї родини у будинку [ADDRESS]. [PERSON] не є власником спірного будинку, тому не може вимагати виселення [PERSON] на підставі Закону України «Про право власності», тим більш, що у відповідності до ст. 116 ЖК України встановлено вичерпний перелік осіб, які підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення. При чому [PERSON] та члени її родини не можуть бути визначені тим переліком, так як оселилися у будинок з законних підстав як члени родини померлої та як її спадкоємці, та відкрито користуються приміщенням на протязі більш ніж 13 років. Відповідно до ст. 17 ЦК УРСР 1963 року [PERSON] та члени її родини обрали місцем постійного проживання де переважно проживають будинок [ADDRESS] який відповідно до ст. 2 Закону України «Про вільне пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є місцем їх постійного проживання. п. 2 п. 9 постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України» № 2 від 12.04.85 року визначає, що суд може визнати за особою право користування житловим приміщенням, якщо вона отримала це право з законних підстав. [PERSON] оселилася проживати у будинок, як особа яка прийняла спадщину у порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року та у відповідності до ст. 65 ЖК України отримала право на вселення членів своєї родини, тому з законних підстав вона та члени її родини отримали право користування житловими та нежитловими приміщеннями будинку [ADDRESS]. Ці ж саме обставини встановлює ст. 29 ЦК України, встановлюючи право на вільний вибір місця проживання та у відповідності до п. 6 цієї статті особа може мати декілька місць проживання. Відповідно до ст. 270 ЦК України право на проживання є особистим немайновим правом та у відповідності до ст. 275 та ст. 310 ЦК України особа має право вимагати від Держави захисту особистого немайнового права. [PERSON] , як особа за якою визнано право на спадщину за заповітом на будинок [ADDRESS] та право власності на будівельні матеріали з яких споруджено зазначений будинок має право прийняти його до експлуатації. [PERSON] заперечує ці права [PERSON] та заперечує проти прийняття будинку до експлуатації на ім'я [PERSON], тому [PERSON], як особа якій належить право власності має право у відповідності до ст. 391 ЦК України на захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, може вимагати від [PERSON] не перешкоджати їй у прийнятті будинку до експлуатації. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] у повному обсязі, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] - відмовити у повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved