Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до НПМЦ «ІБІС», КМП «Укрпрофперспектива» про стягнення усіх належних сум при звільненні, середній заробіток за весь час затримки розрахунку та моральну шкоду, у якому просила: стягнути в солідарному порядку з НПМЦ «ІБІС» та КПМ «Укрпрофперспектива» на користь [PERSON] невиплачені суми: 620,55 грн. заробітної плати за липень 2011 року, 206,85 грн. заробітної плати за жовтень 2011 року,1950,30 грн. вихідної допомоги при звільненні, 870,00 грн. компенсації за невикористану відпустку у 2011 році; середній заробіток: 23019,45 грн. за весь час затримки розрахунку починаючи з 11 жовтня 2011 року по 14 листопада 2014 року включно, 29,55 грн.за кожен робочий день затримки розрахунку починаючи з 15 листопада 2014 року по день фактичного розрахунку; поновити позивачу строк, встановлений ст. 233 КЗпП, для подання позову про відшкодування моральної шкоди та стягнути 10000,00 грн. моральної шкоди; судові витрати покласти на НПМЦ «ІБІС» та на КПМ «Укрпрофперспектива». В судове засідання позивачка не з»явилась, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених в позові, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 липня 2010 року позивачка уклала з НПМЦ «ІБІС» безстроковий трудовий договір на підставі наказу НПМЦ «ІБІС» № 21. Тривалий час адміністрація НПМЦ «ІБІС» порушувала законодавство про працю та умови оплати праці відносно свого працівника [PERSON], що змусило останню подати письмову заяву від 10 жовтня 2011 року про розірвання з 11 жовтня 2011 року укладений з НПМЦ «ІБІС» трудовий договір на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, яку керівництво НПМЦ «ІБІС» відмовилось прийняти. 03 листопада 2011 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до НПМЦ «ІБІС» про розірвання з 11 жовтня 2011 року укладений між ними безстроковий трудовий договірпо ч. 3 ст. 38 КЗпП на підставі письмової заяви [PERSON] від 10 жовтня 2011 року (справа № 2-9525/2011). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2012 року у справі № 2-9525/2011, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2012 року у справі № 22-ц/2690/11949/2012, позивачці було відмовлено в задоволенні позову на підставі того, що під час судового розгляду відповідач подав до суду докази про те, що трудовий договір між сторонами вже є розірваним з 13 жовтня 2011 року по ч. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул) за ініціативою роботодавця ще до подання позову працівником. 21 грудня 2012 року позивачка звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом НПМЦ «ІБІС», у якому просила змінити формулювання причини її звільнення з НПМЦ «ІБІС»: визнати незаконним звільнення [PERSON] з НПМЦ «ІБІС» з 13 жовтня 2011 року за прогул, оскільки невихід [PERSON] з 12 жовтня 2011 року на роботу до НПМЦ «ІБІС» не можна вважати прогулом без поважних причин; скасувати наказ НПМЦ «ІБІС» від 13 жовтня 2011 року № 104 про звільнення [PERSON] з НПМЦ «ІБІС» з 13 жовтня 2011 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогули); визнати розірваним з 11 жовтня 2011 року по ч. 3 ст. 38 КЗпП України трудовий договір, укладений між [PERSON] та НПМЦ «ІБІС» на невизначений строк, з ініціативи працівника на підставі його письмової заяви від 10 жовтня 2011 року, про що видати наказ і внести запис до трудової книжки [PERSON]; судові витрати покласти на НПМЦ «ІБІС» (справа № 753/870/13). Суд у справі № 753/870/13 дійшов ґрунтовного висновку, що обставини, на які позивачка посилалась, як на підставу своїх вимог, знайшли своє повне підтвердження. Зокрема, в порушення вимог ч. 3 ст. 32, ст.ст. 48, 95, 103, ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 2 ст. 30, ст.ст. 33, 24 Закону України «Про оплату праці», п. 3 постанови КМУ «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року № 301, п.п. 1, 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін'юсту України, Мінсоцзахисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, адміністрацією НПМЦ «ІБІС» неправомірно змінювались [PERSON] істотні умови її роботи та оплати праці в бік погіршення, суми виплаченої їй заробітної плати не відповідають нарахованим, за липень 2011 року [PERSON] взагалі не виплачена заробітна плата, 17 жовтня 2011 року [PERSON] заведено нову трудову книжку та переслано поштою без її письмової згоди за адресою, де вона не мешкала. 22 жовтня 2013 року Дарницький районний суд м. Києва ухвалив заочне рішення у справі № 753/870/13, яким задовольнив позовну заяву: «Змінити формулювання причини звільнення [PERSON] з НПМЦ «ІБІС», про що видати наказ і внести запис до трудової книжки [PERSON]: визнано незаконним звільнення [PERSON] з НПМЦ «ІБІС» з 13 жовтня 2011 року за прогул, оскільки невихід [PERSON] з 12 жовтня 2011 року на роботу до НПМЦ «ІБІС» не можна вважати прогулом без поважних причин. Скасувати наказ НПМЦ «ІБІС» від 13 жовтня 2011 року № 104 про звільнення [PERSON] з НПМЦ «ІБІС» з 13 жовтня 2011 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Визнано розірваним з 11 жовтня 2011 року трудовий договір, укладений між [PERSON] та НПМЦ «ІБІС» на невизначений строк, з ініціативи працівника на підставі по ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Стягнути з НПМЦ «ІБІС» на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.». Копію заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2013 року у справі № 753/870/13 суд надіслав до НПМЦ «ІБІС» за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 5 рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Однак, у період до 09 жовтня 2014 року в матеріалах цивільної справи № 753/870/13 були відсутні належні дані (ф.119) щодо початку строку для подання відповідачем НПМЦ «ІБІС» апеляційної скарги на рішення суду у цій справі, а тому позивачка не могла отримати копію цього рішення, яке набрало законної сили, та виконавчий лист, що підтверджується заявами про видачу судового рішення у справі № 753/870/13 до Дарницького районного суду міста Києва від 08 січня 2014 року, від 17 січня 2014 року, від 17 лютого 2014 року та від 10 червня 2014 року. Дане змусило представника позивачки звертатись з адвокатськими запитами до Відділення поштового зв'язку № 6 Одеської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 09 грудня 2013 року, до Одеської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 09 грудня 2013 року, до УДППЗ «Укрпошта» від 28 грудня 2013 року та зі скаргою на порушення з боку посадовців УДППЗ «Укрпошта» до Генеральної прокуратури України від 16 липня 2014 року. 09 жовтня 2014 року позивачка отримала лист Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області від 02 вересня 2014 року № 3337/8 з доданим листом Одеської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 26 липня 2014 року № 07-81-2501, в яких зазначалось, що 25 листопада 2013 року рекомендоване відправлення суду було вручено уповноваженій особі НПМЦ «ІБІС», а неповідомлення вчасно суд про його вручення пов'язано з порушеннями з боку працівників відділення зв'язку місця призначення Одеса-6 правил надання послуг поштового зв'язку, що спричинили втрату повідомлення про вручення ф.119, та що дублікат повідомлення про вручення цього відправлення ф.119 відправлено 31 липня 2014 року за № 6500601048196 в рекомендованому постпакеті за № 65001320094416 на ім'я Дарницького районного суду міста Києва. 21 жовтня 2014 року[PERSON]. отримала в суді копію заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 жовтня 2013 року у справі № 753/870/13, яке набрало законної сили 25 листопада 2013 року, за її зверненням від 09 жовтня 2014 року. З матеріалів справи вбачається, що адміністрація НПМЦ «ІБІС» в особі його директора [PERSON] не виконала заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва у справі № 753/870/13 від 22 жовтня 2013 року. Суд вважає, що адміністрація НПМЦ «ІБІС» в особі його директора [PERSON] не мала жодних перешкод для виконання заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва у справі № 753/870/13 від 22 жовтня 2013 року, копію якого отримала від суду 25 листопада 2013 року та яке не оскаржувала до апеляційного суду. Надалі, 25 грудня 2013 року (через місяць після отримання копії заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2013 року у справі № 753/870/13) зареєстровано нового власникаНПМЦ «ІБІС» - КМП «УКРПРОФПЕРСПЕКТИВА» (код ЄДРПОУ 20079104, адреса: 04050, м. Київ, Шевченківський район, вул. Мельникова, будинок 5-Б), що підтверджується даними Державної реєстраційної служби (з офіційного сайту ДП «Інформаційно-ресурсний центр»: http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html). Новим керівником НПМЦ «ІБІС» з 25 грудня 2013 року (згідно Статуту) є Гулий Сергій Анатолійович, теперішня адреса місцезнаходження НПМЦ «ІБІС» є: м. Київ, вул. Маяковського, 6, що підтверджено даними Державної реєстраційної служби (з офіційного сайту ДП «Інформаційно-ресурсний центр»: http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html). Відповідно до чинного законодавства про працю, відповідальність за поновлення порушеного права працівника покладено на власника або уповноважений ним органу. А тому, суд дійшов ґрунтовного висновку про належність відповідачів у цій справі. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив, що новий власник і уповноважений ним органтакож не виконали заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2013 року у справі № 753/870/13. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що новий власник та уповноважений ним орган не виплатив позивачці невиплачену заробітну плата за липень і за жовтень 2011 року, вихідну допомогу при звільненні на підставіч. 3 ст. 38 КЗпП відповідно до ст. 44 КЗпП, грошову компенсацію за використані дні щорічної відпустки у 2011 році (ст. 83 КЗпП). Відповідно до ч.3 ст.61ЦПК України,обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини. Суд визнав,що з відповідачів повинно бути стягнено в солідарному порядку на користь позивачки:невиплачену суму заробітної плати за липень та за жовтень 2011року; суму вихідної допомоги у разі звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП у розмірі тримісячного середнього заробітку(ст.44КЗпП); грошову компенсаціюза24календарні дні використаної щорічної відпустки у 2011році (ст.ст. 75, 83КЗпП); середній заробіток позивача за весь час затримки розрахунку з вини НПМЦ«ІБІС», починаючи з 11 жовтня 2011року по день фактичного розрахунку(ст.117КЗпП). Розрахунок сум до стягнень проведено відповідно до пунктів 1, 2, 5, 7, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100,

Outcome: approved