Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначає, що з 10 травня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось. З початку березня 2020 року між ними відсутнє взаєморозуміння, виникали сварки на ґрунті незначних побутових проблем, відповідач зловживав спиртними напоями. У зв`язку з цим вони припинили ведення спільного господарства, проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо. Тому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. 28 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2021 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, який в подальшому уточнено. У відзиві відповідач зазначив, що збереження сімейних стосунків неможливе. Проте твердження у позовній заяві про зловживання відповідачем спиртними напоями не відповідає дійсності. Він постійно працює, проходить перевірки на вживання або залежність від алкоголю та наркотичних речовин. Також зазначив, що твердження позивачки про те, що відповідач проживає окремо є неправдивими. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, проте категорично не погоджується із вказаними позивачем підставами розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони з 10 травня 2017 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №127. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На спростування обставин, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, відповідачем надано довідку з місця роботи, сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду, довідку лікаря-нарколога, характеристику з місця роботи, довідку про фактичне місце проживання, акт встановлення місця проживання. З наданих відповідачем доказів вбачається, що безпідставними є доводи позивача про зловживання відповідачем спиртними напоями, а також про те, що сторони разом не проживають. Разом з тим, між сторонами дійсно відсутнє взаємопорозуміння, їх стосунки свідчать про неможливість збереження сім`ї. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, а тому приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». Клопотання про зміну прізвища на дошлюбне позивач не надала, а тому прізвище позивача слід залишити без змін. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно наданої суду квитанції при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. Також позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. На підтвердження цих витрат позивачем надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 07 квітня 2021 року, погодинний розрахунок вартості професійної правничої допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордера. Відповідно до ч.ч.1,2,4,5 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу в указаній сумі є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим, суд вважає правильним та доцільним частково стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу 500 грн. Витрати відповідача на правову допомогу з позивача не стягуються, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved