Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, мотивуючи тим, що, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, ухваленого 07.11.2017 року за ним визнано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Рішення набрало законної чинності 20.11.2017 року. Згодом, йому стало відомо проте, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] власником якого є - він, свого часу була приватизована на ім'я [PERSON] (колишній власник будинку), але за життя [PERSON] звернувся до суду із позовом про припинення за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,0662 га. Позов було задоволено, в підтвердження чого, 19.11.2014 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області ухвалено рішення, яким за [PERSON] було припинено право власності на земельну ділянку площею 0,0662 га та рішення набрало законної чинності 02.12.2014 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими,речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, ухваленого 07.11.2017 року за позивачем визнано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування. Рішення набрало законної чинності 20.11.2017 року.(а.с. 10-11) Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] власником якого є позивач, свого часу була приватизована на ім'я [PERSON] (колишній власник будинку). Батько позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом про припинення за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,0662 га. Позов було задоволено, в підтвердження чого, 19.11.2014 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області ухвалено рішення, яким за [PERSON] було припинено право власності на земельну ділянку площею 0,0662 га та рішення набрало законної чинності 02.12.2014 року.(а.с. 12-зворот) Проте, [PERSON] своє право на зазначену земельну ділянку не встиг реалізувати, у зв'язку із смертю. Згідно довідки № 2375 від 20.12.2017 року, виданої КП «Ізмаїльське МБТІ» власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 9) Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно з ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані на нормах закону і повинні бути задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: approved