Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

У липні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк (АТ КБ) «Приватбанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом. Позовна заява мотивована тим, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписав заяву б/н від 07.11.2007 року, а також довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», чим підтвердив, що ознайомився з умовами надання кредитки і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів. На підставі чого відповідач отримав кредит у розмірі 7800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконує, внаслідок чого станом на 26.03.2020 року має заборгованість у розмірі 381612,39 грн., яка складається з наступного:6964,35 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 372648,84 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1999,20 грн. -нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в розмірі 136360,82 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 6964,35 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом ( за період з 07.11.2007 по 31.12.2018) в сумі 129396,47 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі2102 грн. Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області Ковригіним О.С. від 17 липня 2020 року відкрито провадження у зазначеній справі та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 18.08.2020 року у зв`язку із звільненням судді [PERSON] справа надійшла в провадження судді Чугуївського міського суду Харківської області Карімова І.В. Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області Карімова І.В. від 21.08.2020 року зазначена справа прийнята до свого провадження та призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутністю та у разі неявки відповідача ухвалити у справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов визнає частково та просить відмовити у стягненні нарахованих процентів по заборгованості у зв`язку з пропуском строку. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Матеріали справи свідчать про те, що 07.11.2007 рокуміж ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, який подалі був збільшений до 7800 грн. на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. У анкеті - заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку, які розташовані на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позичальник отримав платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та ПІН. Як вбачається з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка також підписана [PERSON] , сторони договору обумовили тип кредитної лінії - відновлювана, тип карти - MasterGardMass, пільговий період, щомісячну базову відсоткову ставку у розмірі 1,9 %, яка нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році), розмір щомісячних платежів-7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, який слідкує за розрахунковим, розмір та порядок нарахування комісій (а.с.27-28). Матеріали справи свідчать про те, що банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] , банк неодноразово збільшував кредитний ліміт, встановивши його 27.11.2013 року в сумі 7800 грн. ( а.с. 25). Позичальнику також були видані кредитні картки: [NUMBER] від 17.10.2007 з терміном дії 10/11; за № [NUMBER] від 12.04.2011 з терміном дії 10/15; та за № [NUMBER] від 09.12.2013 з терміном дії 06/17 ( а.с.26). З наданих позивачем розрахунків заборгованості за договором вбачається, що [PERSON] на протязі тривалого часу періодично здійснював погашення заборгованості. Згідно з випискою по договору в рахунок погашення кредитної заборгованості 07 грудня 2017 року в терміналі самообслуговування внесено 300,00 грн. (а.с. 13 зв., 15 зв.). За наданими банком розрахунками станом на 26.03.2020 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 136360,82 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 6964,35 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом ( за період з 07.11.2007 по 31.12.2018) в сумі 129396,47 грн. Суд не може в повному обсязі погодитися з наданими розрахунками з огляду на наступне. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Строк дії картки № [NUMBER] , відкритої 09.12.2013 року на ім`я відповідача, становив до 06/17, тобто картка діяла до 30 червня 2017 року. Згідно з випискою по договору в рахунок погашення кредитної заборгованості 07 грудня 2017 року в терміналі самообслуговування внесено 300,00 грн. 11 січня 2021 року до суду [PERSON] подано заяву про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно з частинами першою та третьою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 8 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що «відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою». Строк дії кредитного договору, укладеного між банком та відповідачем [PERSON] , обмежується строком дії кредитної картки № [NUMBER] до 30 червня 2017 року. У зв`язку із закінченням строку дії цієї картки 30 червня 2017 року настав строк виконання зобов`язання у повному обсязі. Тому суд вважає, що , що внесення [PERSON] 07 грудня 2017 року ( до спливу позовної давності) в рахунок погашення кредитної заборгованості 300,00 грн. свідчить про визнання ним боргу перед АТ КБ «ПриватБанк» та переривання позовної давності у спірних правовідносинах, тому звернення позивача з позовом до суду 01липня 2020 року відбулось в межах трирічної позовної давності. Згідно наданих доказів вбачається ( та не оспорюється відповідачем), що заборгованість [PERSON] за тілом кредиту складає 6964,35 грн., тому суд вважає, що ця заборгованість підлягає стягненню на користь банку. Щодо стягнення процентів, які просить позивач стягнути з [PERSON] за період з 07.11.2007 по 31.12.2018 року, суд виходить з наступного. Суд застосовує з 07.11.2007 року по 30.06.2017 року до кожного цього періодичного щомісячного платежу трирічну позовну давність, та відмовляє у стягненні процентів за вказаний період відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України. Нараховані банком проценти з 01.07.2017 року по 31.12. 2018 року також не можуть бути стягнуті з відповідача, оскільки нараховані після закінчення строку дії кредитного договору, тобто після 30 червня 2017 року, коли закінчився строк дії картки. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), яку суд застосовує до виниклих правовідносин відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. У зв`язку із зазначеним суд відмовляє у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення процентів за період з 01.07.2017 року по 31.12. 2018 року за безпідставністю вимог. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує судові витрати позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 107,35 грн., стягуючи їх з відповідача [PERSON] .

Outcome: partial