Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

У листопаді 2013 року Республіканський навчальний заклад «Сімферопольська спеціалізована школа-інтернат з поглибленим вивченням іноземних мов» звернувся до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] із позовом до відповідачів про стягнення на користь навчального закладу аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі по 250 грн. з кожного відповідача до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що дитина навчається у спеціалізованій школі-інтернаті та перебуває на повному державному забезпеченні. Її матір відбуває покарання у виді позбавлення волі, а батько позбавлений відносно дитини батьківських прав, проте зазначені обставини не позбавляють обов'язку батьків утримувати свою дочку. На зазначених підставах просить позов задовольнити. 15 січня 2014 року позивач змінив позовні вимоги, а саме просив стягнути аліменти на користь неповнолітньої на її особистий рахунок. У судове засідання позивач не прибув, натомість його представник [PERSON] подав заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] повідомлена про час слухання справи в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 76 ЦПК України. У заяві від 27 грудня 2013 року зазначила, що позов не визнає, оскільки є багатодітною матір'ю та має на утриманні ще три дитини. Також просила забезпечити її етапування до суду для дачі особистих пояснень з приводу заявлених позовних вимог. Конституційний Суд України 12 квітня 2012 року розглянувши справу за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) дійшов висновку, що особиста участь засудженого, який відбуває кримінальне покарання в установах виконання покарань, як сторони судового процесу створює передумови для повного, всебічного, об'єктивного та неупередженого розгляду справи. Така участь засудженого як сторони у розгляді справи в судах усіх юрисдикцій, спеціалізацій та інстанцій повинна забезпечуватися відповідним процесуальним законом. Рішення про порядок участі засудженого як сторони у розгляді справи зобов'язаний приймати суд у порядку та на умовах, визначених відповідним процесуальним законом. На момент розгляду даної справи діюче цивільне процесуальне законодавство не передбачає можливості етапування засудженого для прийняття участі у розгляді цивільної справи. Представник третьої особи до суду не прибула, подала заяву із проханням справу розглянути у її відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідачі є батьками [PERSON], [INFO]. Мати дитини [PERSON] на підставі вироку Сакського міськрайонного суду АР Крим від 15 лютого 2012 року визнана виною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 304 КК України та їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п'ять років. Відбуває покарання у Дніпродзержинській виправній колонії у Дніпропетровській області № 34. Батько дитини [PERSON] на підставі рішення Сакського міськрайонного суду АР Крим від 25 березня 2013 року позбавлений батьківських прав відносно дочки [PERSON] Як слідує із довідки-підтвердження № 01-25/137 від 15 листопада 2013 року, виданої Республіканським навчальним закладом «Сімферопольська спеціалізована школа-інтернат з поглибленим вивченням іноземних мов» [PERSON] є вихованкою вказаного навчального закладу, перебуває на повному державному забезпеченні. [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Сакської міської ради АР Крим № 280 від 25 квітня 2013 року встановлено статус дитини позбавленої батьківського піклування. Відповідно зі ст. 245 СК України якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно з ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною другою ст. 193 СК України передбачено, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Частиною 2 ст. ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню із відповідачів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України. Таким чином, наявні правові підстави для задоволення позову. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 166, 180-184, 191, 193, 245 СК України,

Outcome: approved