Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON]звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 3.94 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 74400,00 грн у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу ім. Мічуріна по праву спадкування за законом після померлої 31 травня 2015 року матері [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийняв в установленому законом порядку, в результаті чого була заведена спадкова справа, але він позбавлений можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку/пай/ розміром 3.94 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, який власником за життя був втрачений, а відділ держгеокадастру у свою чергу відмовив у видачі його дубліката, тому в засобах масової інформаціїзроблено оголошенняпро втрату Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0281224 від 04.09.2003, що належалопомерлій 31 травня 2015 року [PERSON]. Постановою нотаріуса позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, немає. На переконання позивача його право на спадщину порушено і підлягає судовому захисту. Сторони та третя особа на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому Позивач підтримує позовні вимоги та просить задовольнити, Відповідач та Третя особа, кожен окремо, визнають вимоги позивача /ас 50-53, 43-44/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 211, 223, 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 82 ЦПК України не підлягають. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, Верховний Суд України в своєму [PERSON] від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами статті 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно пайового товариства закритого типу імені Мічуріна Краснопільського району Сумської області розміром 3,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, посвідчене Сертифікатом серія СМ №0281224, виданим на підставі розпорядження голови Краснопільською районною державною адміністрацією Сумської області 04.09.2003 № 229, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ 23.05.2003 за № 615, що підтверджується Рішенням Сіннівської сільської ради Краснопільського району № 10 від 19.04.2002 про надання земельної частки /паю/ [PERSON], Архівним витягом з розпорядження голови районної державної адміністрації Краснопільської районної державної адміністрації № 331 від 06.11.2003 про затвердження зведеного списку громадян-власників земельних часток /паїв/ колишнього САПТЗТ ім. Мічуріна; Архівним витягом з додатку до розпорядження голови райдержадміністрації від 06.11.2003 № 331 - зведеного списку громадян-власників земельних часток /паїв/ колишнього САПТЗТ ім. Мічуріна, переданих в оренду ПП «Вікторія В Плюс» Краснопільського району Сумської області; Архівним витягом з розпорядження голови районної державної адміністрації Краснопільської районної державної адміністрації № 195 від 14.05.2004 про затвердження технічної документації; Архівним витягом з додатку № 1 до розпорядження голови райдержадміністрації від 14.05.2004 № 195 - списку громадян-власників земельних часток /паїв/ колишнього САПТЗТ ім. Мічуріна Краснопільського району Сумської області /ас 12-16, копії ас 11/. 31 травня 2015 року в с. Токарі Сумського району Сумської області померла [PERSON], місце державної реєстрації Зарічний відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 836 від 03 червня 2015 року, після смерті якої відкрилась спадщина на її майно /копія ас 6/. На час відкриття спадщини 31 травня 2015 року [PERSON] проживала за місцем реєстрації: [ADDRESS], разом з сином [PERSON] та [PERSON] /ас 7/. Позивач по справі є сином спадкодавця і належить до першої черги спадкоємців за законом /копії ас 4, 8/. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно, і врегульовані нормами цивільного та земельного законодавства України. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК України у редакції 2004 року, так як спадщина після померлої [PERSON] відкрилась після 01.01.2004 року. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно частини першої статті1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 07 вересня 2017 року приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу ім. Мічуріна на території Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області розміром 3.94 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа / ас 10/. Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а частини третьої статті 152 Земельного Кодексу України. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Таким чином, Позивач як спадкоємець за законом має право на спадкування права на земельну частку (пай), яку спадкодавець набула за життя та відносно якої було втрачено правовстановлюючий документ, про що було розміщено оголошення в місцевій газеті «Перемога» за 27.10.2017 за № № 48 ( 10592) /копія ас 20/. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку), але позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірне майно, оскільки Сертифікат на право на земельну частку /пай/ втрачений спадкодавцем за життя. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до статті 392 ЦК України лише власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд встановив, що позивач звертався до Відділу у Краснопільському районі Міжрайонного управління у Великописарівському та Краснопільському районах Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з заявою про видачу дублікату Сертифіката на земельну частку (пай) серія СМ № 0281224на імя [PERSON], але йому було відмовлено по причині смерті власника та відсутності факту встановлення спадкоємця /ас 18/. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що втрата Сертифікату на право на земельну частку (пай) та неможливість отримання його дублікату спадкоємцем, який би підтверджував право спадкодавця на спірну земельну частку (пай), унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У теперішній час право позивача на спадщину за законом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Миропільська сільськарада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, немає. За даними Витягу з технічної документації по грошовій оцінці земель від 09.10.17 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,94 га становить 74400 грн /ас 19/. Згідно до частини другої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд вважає, що право, яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, це право в порядку спадкування перейшло до позивача, котрий є спадкоємцем за законом, прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну частку (пай) в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, тому його право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому частиною першою статті 142 ЦПК України згідно до Закону України «Про судовий збір», та повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 372 грн.

Outcome: approved