Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 05 листопада 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 629. В обґрунтування позову зазначала, що з 05 листопада 2005 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося, у зв'язку із різними характерами та поглядами на сімейне життя. Вони втратили почуття любові і поваги один до одного. Подальше сумісне проживання, ведення спільного господарства та збереження шлюбу є неможливим. Надання строку для примирення лише погіршить відносини між ними. Майнового спору не має. Після розірвання шлюбу їхня дочка [PERSON] буде проживати з нею. Відповідно до ст. 111 СК України судом вживалися заходи щодо примирення подружжя. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримує, просить суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позові вимоги він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 05 листопада 2005 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 629. Від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, з 28 вересня 2017 року вони проживають окремо. За клопотанням відповідача суд вживав заходів для примирення подружжя, проте змін у їхніх відносинах не відбулося. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач позов визнав, на розірвання шлюбу погодився. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примирення подружжя не відбулося, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved