Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

У липні 2020 року до суду надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу, в якій позивач просив стягнути з відповідача суму витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу в розмірі 74265,38 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 01.10.2016 року о 01:00 год. у м.Дніпро, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Mercedes-Benz, н/з [NUMBER] скоїв зіткнення з автомобілем Dacia, н/з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортним засобам спричинені механічні пошкодження, заподіяні матеріальні збитки, постраждалих немає. Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.11.2016 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2016 року, по справі №200/17657/16-п, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення. Дані ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП, транспортний засіб, Mercedes-Benz, н/з [NUMBER] був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ, а також відомостей, що водій [PERSON] підпадає під норму п.13.1 ст.13 Закону №1961, немає. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була забезпечена чинним договором ОСЦПВВНТЗ серія АЕ/4363163, страховик ПрАТ «СК «ПРОВІДНА». З метою отримання відшкодування (регламентної виплати), [PERSON] , як власник автомобіля Dacia, н/з [NUMBER] , звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП від 04.10.2016 року та заявою на виплату страхового відшкодування від 31.10.2016 року. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику транспортного засобу №87/10/16 від 18.11.2016 року, оцінювачем визначено: ринкову вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження 138936,29 грн.; вартість відновлювального ремонту складає 118300,98 грн. з ПДВ; - коефіцієнт фізичного зносу 0,5572; - вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 73465,82 грн. з ПДВ. 21.09.2017 року, МТСБУ, визначило розмір регламентної виплати в розмірі 61221,52 грн. та 05.10.2017 року перерахувало їх потерпілому. 31.10.2017 [PERSON] звернувся до МТСБУ з проханням здійснити доплату утриманої суми ПДВ. 09.11.2017 року, МТСБУ прийняло рішення про доплату до регламентної виплати в розмірі 12244,30 грн. та 23.11.2017 року перерахувало їх потерпілому. Крім того, МТСБУ сплатило ФОП [PERSON] за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого в сумі 799,56 грн. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають в сумі 74265,38 грн. Отже, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність. МТСБУ відшкодувавши потерпілому суму регламентної виплати отримало право вимоги до винуватця ДТП, який не застрахував цивільно-правову відповідальність в розмірі понесених фактичних витрат, в порядку зворотної вимоги (регресу). Відповідачем в добровільному порядку витрати не відшкодовані Позивачу, що порушує його законні права і інтереси, та підлягають їх захисту в суді. Ухвалою суду від 18.08.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 18.08.2020 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Представник відповідача надав на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю, зазначивши, що позивач безпідставно включив до обсягу витрат суму доплати ПДВ, вимоги позивача в частині витрат на проведення огляду не доведені, також прохав суд застосувати строки позовної давності, які пропущені позивачем. Представником МтСБУ було надано на адресу суду відповідь на відзив, у якому останній спростував міркування та доводи відповідача, посилався на дотримання позивачем строків позовної давності та наполягав на задоволенні позову. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що 01.10.2016 року о 01:00 год. у м.Дніпро, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Mercedes-Benz, н/з [NUMBER] скоїв зіткнення з автомобілем Dacia, н/з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортним засобам спричинені механічні пошкодження, заподіяні матеріальні збитки, постраждалих немає. Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.11.2016 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2016 року, по справі №200/17657/16-п, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику транспортного засобу №87/10/16 від 18.11.2016 року, оцінювачем визначено: ринкову вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження 138936,29 грн.; вартість відновлювального ремонту складає 118300,98 грн. з ПДВ; - коефіцієнт фізичного зносу 0,5572; - вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 73465,82 грн. з ПДВ. При вирішенні спору суд враховує зазначений звіт, як належний доказ обсягу завданої шкоди, оскільки стороною суду надано підтвердження про фаховість, кваліфікацію вказаного оцінювача, у тому числі щодо напряму проведення оцінки майна. 21.09.2017 року, МТСБУ визначило розмір регламентної виплати в розмірі 61221,52 грн., що підтверджується Довідкою МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 21.09.2017року. 04.10.2017 року, МТСБУ на підставі зазначеної довідки було прийнято Наказ МТСБУ №9082 від 04.10.2017 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування [PERSON] в сумі розмірі 61221,52 грн. МТСБУ перерахувало потерпілому, [PERSON] , суму відшкодування у розмірі 61221,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1260300 від 05.10.2017 року та проведеного банком - 06.10.2017 року. 31.10.2017 [PERSON] звернувся до МТСБУ із Заявою про доплату ПДВ з проханням здійснити доплату утриманої суми ПДВ. 09.11.2017 року, МТСБУ прийняло рішення про доплату к регламентної виплаті в розмірі 12244,30 грн., що підтверджується Довідкою МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №2 від 09.11.2017року. 23.11.2017 року, МТСБУ на підставі зазначеної довідки МТСБУ, було прийнято Наказ МТСБУ №10872 від 23.11.2017 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про доплату до виплати відшкодування [PERSON] в сумі розмірі 12244,30 грн. МТСБУ перерахувало потерпілому, суму доплати до відшкодування у розмірі 12244,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1262098 від 24.11.2017 року та проведеного банком - 27.11.2017 року. Крім того, МТСБУ сплатило ФОП [PERSON] за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого в сумі 799,56 грн. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають в сумі 74265,38 грн.. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тому, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і ін.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Відповідно до п.21.4 ст.21 Закону № 1961-IV, у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Відповідно до п.39.1, п.39.2.1 ст.39 Закону № 1961-IV МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам; є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодування на умовах, передбачених цим Законом . Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України (254к/96-ВР), Цивільним кодексом України (435-15), Законом України «Про страхування» (85/96-ВР), цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно з п.п. а п. 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (що не спростовувалось відповідачем), внаслідок чого, після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право до відповідача про відшкодування завданої шкоди в сумі 74265,38 грн. Факт зазначених виплат підтверджується належними доказами. Відповідачем зазначені обсяги збитків не спростовані. Відповідно п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Що стосується заперечень відповідача, щодо правомірності доплати до відшкодування у розмірі 12244,30 грн. суд зазначає, що при розрахунку виплати не було враховано ПДВ. 31.10.2017 [PERSON] , як особа яка має право на відшкодування шкоди, звернувся до МТСБУ із Заявою про доплату ПДВ (вх. 33671 від 31.10.2017) з проханням здійснити доплату утриманої суми ПДВ. 09.11.2017 року, МТСБУ прийняло рішення про доплату до регламентної виплати в розмірі 12244,30 грн., а 23.11.2017 року, МТСБУ було прийнято Наказ №10872 від 23.11.2017 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про доплату до виплати відшкодування [PERSON] в сумі 12244,30 грн. Наявність в матеріалах справи відомостей щодо системи оподаткування, на якій перебував виконавець ремонту не мають правового значення для справи. Відповідно до п.п. 38.2.1. п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресивний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Частина перша ст.1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Враховуючи, що судом встановлено на підставі зібраних по справі доказів те, що ДТП сталася з вини водія [PERSON] , який на той час не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим МТСБУ проведено страхову виплату іншому учаснику ДТП на відшкодування завданого збитку, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову про стягнення витрат в розмірі 74265,38 грн. та його задоволення. Надаючи оцінку заяві відповідача про застосування строків позовної давності з посиланням на ст.256, 257, 261, ч.ч 4,5 ст. 267 ЦК України, зокрема, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася про порушення свого права або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, МТСБУ подало позовну заяву про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу. Відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України, за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання, отже початком строку позовної давності слід рахувати момент виплати відшкодування потерпілому. Як було встановлено судом, позивач МТСБУ виконало свої обов`язки щодо відшкодування майнової шкоди заподіяної Відповідачем потерпілій стороні за рахунок фонду захисту потерпілих, так як Відповідач на момент скоєння ДТП не мав діючого полісу ОСЦПВ, 06.10.2017 року (сума 61221,52 грн.) та 27.11.2017 року (сума 12244,30 грн.) з дати якого фактично почалось відрахування позовної давності, в свою чергу, позовну заяву про відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу до [PERSON] , до суду МТСБУ було надіслано 22.07.2020 року, що підтверджується фіскальним чеком Укрпошти від 22.07.2020 року, тобто в межах строків позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Позивачем понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 грн. підлягають відшкодуванню, та згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 1167, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. ст. ст. 5, 12, 13, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,

Outcome: approved