Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 3222487201:01:017:0023, площею 0,1705 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Зі слів позивача, спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є вона, як донька, та відповідачі: [PERSON] , як дружина, та [PERSON] , як донька. На час смерті [PERSON] з ним були зареєстровані та проживали позивач та відповідач [PERSON] . Позивач стверджувала, що за життя померлий склав заповіт від 12.04.2012, посвідчений секретарем Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Пасічник Н.С. за № 16, зі змісту якого вбачається, що він заповів їй все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося і взагалі те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право. Позивач вказувала, що на час відкриття спадщини її померлому батьку належали грошові кошти у розмірі 176,69 грн., розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , та у розмірі 7902,85 грн., розміщені на картці № [NUMBER] , виданій Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» 12.11.2018, а також земельна ділянка за кадастровим номером 3222487201:01:017:0023, площею 0,1705 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . 16.03.2019 позивач звернулася до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначені грошові кошти та на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , що належали її померлому батьку, проте 21.01.2021 державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. було видано лише свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належні померлому батьку позивача грошові кошти у розмірі 176,69 грн., розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , та у розмірі 7902,85 грн., розміщені на картці № [NUMBER] , виданій Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» 12.11.2018. Позивач вказувала, що водночас державним нотаріусом було видано постанову від 20.01.2021 № 125/02-31 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку за кадастровим номером 3222487201:01:017:0023, площею 0,1705 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] (раніше - без номера). Зазначена постанова мотивована тим, що [PERSON] не надала документ, що посвідчує право власності померлого [INFO] [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку. Позивач зазначала, що, дійсно, наразі у неї відсутній оригінал Державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку, оскільки він був втрачений її батьком за життя. З позиції позивача, з огляду на зазначене та враховуючи те, що її померлим батьком було втрачено Державний акт на земельну ділянку, вона не має можливості оформити на своє ім`я право власності на спадкове майно в позасудовому порядку, а тому змушена звертатись до суду з даним позовом. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.04.2021 було витребувано: у Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] ; у Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області та Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області належним чином засвідчені витяги із земельно-шнурових та погосподарських книг села Хотів Києво-Святошинського району Київської області за 2002-2020 роки стосовно записів щодо земельної ділянки за кадастровим номером 3222487201:01:017:0023 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в тому числі у батька [PERSON] - [PERSON] , померлого [INFO] ; Головного управління Держгеокадастру у Київській області: - належним чином засвідчені копії технічної документації та правовстановлюючих документів на земельну ділянку за кадастровим номером 3222487201:01:017:0023, площею 0,1705 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - інформацію, кому належить на праві власності за даними Державного земельного кадастру та на якій підставі земельна ділянка за кадастровим номером 3222487201:01:017:0023, площею 0,1705 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.05.2021 було відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.09.2021 було закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явилась, позовні вимоги визнала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила розглядати справу без її участі. Відповідач Феодосіївська сільська рада в судове засідання свого представника не направила, відзиву на позовну заяву не подала, звернулась до суду із заявою про розгляд справи у відсутність її представника. Заслухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.02.2020. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є позивач, як донька, та відповідачі: [PERSON] , як дружина, та [PERSON] , як донька. Родинні відносини позивача та відповідачів з померлим підтверджуються свідоцтвами про народження та про шлюб. На час смерті [PERSON] з ним були зареєстровані та проживали позивач та відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою Хотівської сільської ради від 10.11.2017 № 536. За життя померлий склав заповіт від 12.04.2012, посвідчений секретарем Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Пасічник Н.С. за № 16, відповідно до якого заповів все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося і взагалі те, що буде йому належати на день його смерті і на що він законом матиме право позивачу - своїй доньці - [PERSON] . На час відкриття спадщини, померлому батьку позивача належали грошові кошти у розмірі 176,69 грн., розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , та у розмірі 7902,85 грн., розміщені на картці № [NUMBER] , виданій Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» 12.11.2018, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 21.01.2021. Також в Державному земельному кадастрі на ім`я [PERSON] зареєстрована земельна ділянка за кадастровим номером 3222487201:01:017:0023, площею 0,1705 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.03.2018 № НВ-0001353852018, рішенням Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 18 сесії 24 скликання від 29.12.2004 № 58/35 ця земельна ділянка була передана у власність [PERSON] . З матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] вбачається, що 16.03.2019 позивач звернулася до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначені грошові кошти та на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , що належали померлому батьку позивача. 21.01.2021 державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належні померлому батьку позивача грошові кошти у розмірі 176,69 грн., розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , та у розмірі 7902,85 грн., розміщені на картці № [NUMBER] , виданій Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» 12.11.2018. Водночас державним нотаріусом було видано постанову від 20.01.2021 № 125/02-31 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку за кадастровим номером 3222487201:01:017:0023, площею 0,1705 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] (раніше - без номера). Зазначена постанова мотивована тим, що [PERSON] не надала документ, що посвідчує право власності померлого [INFO] [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку. Позивач стверджує, що оригінал Державного акту на право власності на спірну земельну ділянку у неї відсутній, оскільки він був втрачений її померлим батьком за життя. Допитана в судовому засіданні відповідач [PERSON] , як свідок, суду повідомила, що є матір`ю позивача та дружиною померлого [PERSON] , вказала, що на спірну земельну ділянку її покійний чоловік отримував державний акт, який за невідомих обставин зник. Рішенням Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 18 сесії 24 скликання від 29.12.2004 № 58/35 було затверджено матеріали інвентаризації згідно з фактичним користуванням земельною ділянкою, внесено зміни до рішення сесії Хотівської сільської ради від 28.08.2003 № 28/44 «Про передачу у власність земельних ділянок» та вирішено передати безкоштовно у власність земельну ділянку пл. 0,1706 га в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS] громадянину [PERSON] . Цим же рішенням було надано дозвіл землевпорядній організації на виготовлення Державного акта про право власності на земельну ділянку. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.03.2018 № НВ-0001353852018 21.09.2015 на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, виготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКЕР», Управлінням Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 3222487201:01:017:0023, площею 0,1705 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку належить померлому [PERSON] . Згідно з довідкою Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20.03.2019 № 175 адреса земельної ділянки, що належала померлому [PERSON] , змінилась з [ADDRESS] . З матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] вбачається, що позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом, що також підтверджується довідкою Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області про коло спадкоємців від 16.03.2019 № 726/02-14. Мати позивача - відповідач [PERSON] 29.03.2019 звернулася до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою № 340/02-14 про відмову від обов`язкової частки у спадщині після померлого [INFO] [PERSON] . З огляду на лист ГУ Держгеокадастру у Київській області № 9-10-0.6-5048/2-21 від 12.05.2021 спірна земельна ділянка обліковується за [PERSON] . З урахуванням встановлених обставин у справі суд вважає за необхідне проаналізувати наступне законодавство та рекомендації Верховного Суду України. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З огляду на ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У ст. 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 цього Кодексу є день смерті особи. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням встановлених судом обставин у справі та проаналізованих правових норм, суд дійшов до наступних висновків. Спадкодавцю позивача, її померлому батьку [PERSON] , на час його смерті належала на праві власності земельну ділянку за кадастровим номером 3222487201:01:017:0023, площею 0,1705 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] (раніше - без номера). Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину, після смерті [PERSON] . Спадкоємець обов`язкової частки в спадщині [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась. Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку втрачено, що унеможливлює оформлення позивачем права на спадщину у позасудовий спосіб. А отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved