Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

У липні 2019 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області про усунення перешкод в користуванні власністю. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 09.10.2013 року, засвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М., вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] В належному їй житловому будинку зареєстрована [PERSON] , однак за місцем реєстрації вона не проживає з дня купівлі житлового будинку, тобто з 2013 року. Вона придбала житловий будинок, в якому вже була зареєстрована відповідачка, однак, дізналась про це лише в червні 2019 року. Про місце знаходження відповідачки відомостей вона не має, зв`язок з відповідачкою не підтримує. Особистих речей відповідачки [PERSON] у будинку не має, оплату за комунальні послуги вона не робить. Тобто, не відноситься до місця реєстрації, як до основного свого місця проживання. Перешкод у проживанні відповідачці у належному позивачу будинку ніхто не чинив. Відповідачка за власним бажанням, без поважних причин не проживає в спірному приміщенні понад один рік, ніяких спроб для вселення не робила, спірним житлом не цікавиться, витрат по його утриманню не несе, речей останньої у будинку немає. У зв`язку з реєстрацією відповідачки в належному позивачу житловому будинку, вона повинна сплачувати за неї комунальні платежі, не має можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Для неї це складає додаткові матеріальні витрати. Крім того, вона не може розпорядитися житловим будинком шляхом відчуження, оскільки покупці не бажають купувати нерухомість з зареєстрованими особами. Вважає, що при таких обставинах [PERSON] втратила право користування житловою площею за місцем реєстрації. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] до суду не з`явилась. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, неодноразово про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Відзиву або клопотань до суду не надала, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи представник третьої особи Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду не з`явився. Через канцелярію до суду надійшла заява від 04.11.2019 р. про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, та це підтверджується документами, наданими стороною позивача, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.10.2013 р. посвідченим приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. за реєстровим № 8406 та витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрації права власності № 11816853 від 29.10.2013 р. Відповідно до довідки № 3951 від 02.07.2019 р., яка видана виконавчим комітетом Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована відповідач [PERSON] , [INFO] . Згідно акту про встановлення факту реєстрації та проживання від 01.07.2019 р. складеного комісійно, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але не проживає за нею з 2013 року. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок (ст. ст. 379, 383 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з положень ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак позивачка [PERSON] таких позовних вимог про стягнення судового збору з відповідача на її користь не заявляла, тому суд вказаного питання не розглядає.

Outcome: approved