Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

У липні 2015 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просив стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 30754,44 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 16.10.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання зазначеної дитини в розмірі ? від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач сплачує аліменти несвоєчасно та не повністю, у звязку з чим станом на 01.05.2015 року склалася заборгованість у розмірі 7922,89 грн. У звязку з цим, посилаючись на ст. 196 СК України, позивач просила стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів згідно доданого до позову розрахунку на вказану вище суму. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пославшись на факти та норми права, зазначені у позовній заяві. Вдповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що про обовязок щодо сплати аліментів йому відомо, він намагався і намагається сплачувати аліменти своєчасно, однак внаслідок тяжкого матеріального становища, викликаного втратою заробітку через кризу в країні, він не завжди в повному розмірі сплачував аліменти. Проти наданого позивачем розрахунку пені відповідач не заперечував, однак вказав, що не вважає себе винним у порушенні порядку та строків сплати аліментів, а заявлена позивачем ціна позову є для відповідача неможливою для виконання, оскільки щомісячний неофіційний його дохід не перевищує 1700,00 грн. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, о оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст.\~10,\~11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач має з відповідачем доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 135696, виданим виконкомом Димитрівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 05.11.2003 року. Відповідач визнає дитину своєю, батьківство не оспорює. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 16.10.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання зазначеної дитини в розмірі ? від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 29.10.2012 року на виконання вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист. Відповідач виконує обовязок щодо сплати аліментів неналежним чином. Згідно розрахунку заборгованості із сплати аліментів, складеного державним виконавцем ВДВС Якимівського РУЮ в Запорізькій області Мірошник І.В., станом на 01.05.2015 року заборгованість відповідача складає 7922,87 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно розрахунку позивача, який відповідачем не ос порений, пеня за прострочення сплати заборгованості по аліментам за період з жовтня 2012 року по 01.05.2015 склала 30574,44 грн. Передбачена\~ст. 196 СК\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За правилами\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач постійного доходу та місця роботи не має, однак при цьому від сплати аліментів не ухилявся, віднаходив відповідні кошти, і сплачував їх майже кожного місяця, але не повністю. З урахуванням його пояснень, які не оспорені представником позивача, відповідач має щомісяця неофіційний дохід не вище за 1700,00 грн, хворіє на туберкульоз, у звязку з чим потребує лікування, зазнає труднощів в офіційному працевлаштуванні, оскільки має судимість. За таких обставин суд приходить висновку про наявності часткової вини відповідача у виникненні заборгованості з аліментів, а заявлена позивачем сума позовних вимог поставить відповідача на межу виживання. Відповідно до п. 22\~Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006\~року №\~ 3\~«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд, з урахуванням вказаних обставин, вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої позивачем пені до 3500, 00 грн. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 180-196 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial