Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що з 24 квітня 1993 року вони перебувають у шлюбі, від якого мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинені остаточно з 2011 року через зраду дружини. Подружжя проживають разом, кожний займає свою кімнату, однак спільного господарства не ведуть. Кожен з них весь час живе своїм життям, спілкуються один з одним як чужі люди. Примирення між ними неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. Спору щодо розподілу спільного майна не мають, на утримання дітей позивач надає матеріальну допомогу добровільно. Ухвалою суду від 28.02.2014 року до розгляду судом була прийнята зустрічна позовна заява відповідача за первісним позовом [PERSON] до [PERSON], в якому вона просить в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS], та в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач за зустрічним позовом посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 24.04.1993 року Ленінським ВЗАЦС м.Харкова, від якого мають двох дітей. Самостійного доходу вона не мала, оскільки син [PERSON], [INFO], має важку хворобу та перебуває на обліку в Харківському психоневрологічному диспансері №3. В період шлюбу згідно договору купівлі-продажу від 23.02.2000 року [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS]. Іншого спільного майна подружжя не має. На цій підставі позивач просить задовольнити позовні вимоги та визнати за нею та за [PERSON] право власності на ? частину вищевказаної квартири. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позові. Також визнав позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] та не заперечував проти їх задоволення. Надав заяву про розгляд справи в подальшому у його відсутності. Відповідачка в судовому засіданні визнала позовні вимоги за первісним позовом та не заперечувала проти їх задоволення. Також підтримала заявлені нею позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Надала заяву про розгляд справи в подальшому у її відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER], виданого 24.04.1993 року Ленінським відділом запису актів цивільного стану м.Харкова, актовий запис № 212) між [PERSON] та [PERSON] 24 квітня 1993 року було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER], виданого 07.06.1997р. міським відділом реєстрації актів громадянськог стану м.Харкова) [PERSON] народився [INFO]. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER], виданого 24.09.2004р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції) [PERSON] народилася [INFO]. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам їхніх малолітніх дітей, шлюб між сторонами повинен бути розірваний. На вимогу відповідача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Крім того, судом встановлено, що під час шлюбу 23.02.2000 року між [PERSON] (як покупцем) та [PERSON], [PERSON] (як продавцями) було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №344. Як вбачається з матеріалів позову, іншого спільного майна подружжя немає. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що їм належить на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У судовому засіданні відповідач за зустрічним позовом не заперечував проти розподілу майна у відповідності з позовними вимогами, а саме: визнати за [PERSON] та за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved