Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], про зменшення розміру аліментів, в якій просив суд зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та визначити їх у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року на користь [PERSON] на її утримання як матері, з якою проживає дитина-інвалід, та визначити їх у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. Також, на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року з нього на користь [PERSON] на її утримання як матері, з якою проживає дитина-інвалід, стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно. На даний час його матеріальне становище змінилося, так як він сплачує аліменти ще на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 вересня 2016 року та до досягнення дитиною віку повноліття, а також на утримання [PERSON] у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 05 вересня 2016 року та до 26 липня 2019 року. Крім того, він має кредитні зобов'язання. Після відрахувань аліментів йому залишається дуже мала частина заробітку, якої йому не вистачає для свого існування. За таких обставин в його розпорядженні залишається мала частина доходу, що змушує звернутися до суду. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд їх задовольнити на доводах та підставах, зазначених у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, надав суду заперечення на позов, відповідно до змісту яких просила суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, так як обставини, зазначені позивачем, не є підставами для зменшення розміру аліментів. Представник відповідача в судовому засіданні також заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Допитана в якості свідка [PERSON], яка є рідною матір'ю [PERSON], в судовому засіданні підтвердила той факт, що [PERSON], [INFO], є дитиною-інвалідом, а також пояснила, що зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та на утримання [PERSON] як матері, з якою проживає дитина-інвалід, поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, судом по справі встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] на користь [PERSON], [INFO], аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на період догляду за дитиною інвалідом. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року змінено в частині розміру присуджених аліментів на утримання матері, а саме стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання її як матері, з якою проживає дитина-інвалід, аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.09.2015 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 182 СК України, суд врахував матеріальне становище дитини [PERSON], [INFO], [PERSON], на утримання яких позивач сплачує аліменти. Врахував матеріальне становище платника аліментів, який працює, хронічними захворюваннями не хворіє, сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], [PERSON]. Крім того, на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2016 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 вересня 2016 року та до досягнення дитиною віку повноліття, а також на утримання [PERSON] у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 05 вересня 2016 року та до 26 липня 2019 року. Частиною 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю особи, у звязку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сімї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також у звязку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Суд вважає, що матеріальний стан позивача погіршився у звязку з тим, що позивач сплачує аліменти на утримання двох дітей, а саме: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), [PERSON], [INFO], у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), а також на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) як матері, з якою проживає дитина-інвалід, та [PERSON] у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), починаючи з 05 вересня 2016 року та до 26 липня 2019 року, і це на думку суду ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо зменшення розміру аліментів, у зв'язку зі сплатою кредитних зобов'язань, так як позивач не довів суду, що сплата кредитів є виключними обставинами, які унеможливлюють сплату аліментів. Відтак, суд у даній справі бере до уваги викладені обставини, зважаючи на положення ст. 27 Конвенції про права дитини, відповідно до якої батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, вважає за можливе зменшити розмір аліментів, утримуваних з [PERSON], визначений за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року, в розмірі ? частини на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, утримуваних з [PERSON], визначений за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року, в розмірі 1/6 частини на користь [PERSON] на її утримання як матері, з якою проживає дитина-інвалід, до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial