Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач предявив через суд зазначений позов до відповідачів, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що в оперативному управлінні КЗ «[PERSON] дитячий будинок-інтернат» ДОР перебуває гуртожиток в будинку №167 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську, де відповідачу [PERSON] як працівнику закладу була виділена кімната №5 на сім?ю з двох осіб, однак відповідач звільнена з роботи у позивача ще 16 квітня 1999 року та з сином там не проживає у кімнаті більше 12 місяців, у звязку з чим рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2014 року відповідачі були визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням кімнатою №5 по вул. Чичеріна, 167 у м. Дніпропетровську, проте наявність там речей та майна відповідачів щодо яких будь-якої домовленості про збереження останнього не було перешкоджає використовувати кімнату для проживання інших осіб, тому позивач просив суд усунути перешкоди КЗ «[PERSON] дитячий будинок-інтернат» ДОР у користуванні майном житловим приміщенням кімнати №5 по вул. Чичеріна, 167 у м. Дніпропетровську шляхом зобов?язання звільнити житлове приміщення [PERSON] та [PERSON] без надання їм іншого житлового приміщення; передати майно житлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чичеріна, 167, кім.№5 позивачу; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати у справі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі з наведених у позові правових підстав та в подальшому клопотала про розгляд справи у її відсутності, не заперечуючи проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі заперечень проти позову не надали та, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду відповідно до ст. ст.74-77 ЦПК України, в судове засідання не зявилися, свого представника до суду не направили, про розгляд справи в їх відсутність не клопотали та про причини неявки не повідомили, на підставі чого за відсутності заперечень з боку позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Третя особа [PERSON] обласна рада, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, свого представника не направила, про причини неявки суд не повідомила, що у відповідності зі ст. 36 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи позовної заяви в межах заявлених вимог, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2014 року, яке не оскаржувалось і набрало законної сили, позов КЗ «[PERSON] дитячого будинку-інтернат» ДОР до [PERSON], [PERSON], третя особа ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задоволено; визнано [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловою кімнатою, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чичеріна, 167, кімната №5 (гуртожиток); зняти з реєстрації місця проживання у ГУ ДМС України в Дніпропетровській області [PERSON] та [PERSON] за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чичеріна, 167, кімната №5 (гуртожиток); вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.41-43). Вказаним рішенням встановлено, що в оперативному управлінні позивача КПЗ «[PERSON] дитячий будинок-інтернат» ДОР, як балансоутримувача, перебуває гуртожиток, який розташований на території закладу, а саме за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чичеріна, 167 та рахується на його бухгалтерському обліку. З 07 жовтня 1993 року по 16 квітня 1999 рік відповідач [PERSON] працювала в дитячому будинку та їй, як працівнику дитячого будинку-інтернату, на час роботи була надана одна житлова кімната в гуртожитку, визначена № 5, без надання ордеру на зазначену квартиру. Відповідач [PERSON] не проживає у гуртожитку більше 12 місяців, а відповідач [PERSON] не проживає у гуртожитку більше 6 місяців, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чичеріна, 167, кімната №5, у зв'язку з чим 10 листопада 2013 року кімната № 5 за вищезазначеною адресою була опечатана та позивач вимагав від відповідачів у триденний термін знятися з реєстраційного обліку, звільнити кімнату від особистих речей, а також передати позивачу наявні у відповідачів ключі від кімнати. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2014 року Кіровським РВ у м. Дніпропетровську ДМС у Дніпропетровській області 18 вересня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстрації за місцем проживання в кімнаті №5 гуртожитку по вул. Чичеріна, 167 у м. Дніпропетровську, про що до матеріалів справи долучені в копіях талони про зняття з реєстрації та особові картки (а.с.45, 46). Актом про опечатування кімнати №5 гуртожитку за адресою: вул. Чичеріна, 167, м. Дніпропетровськ, від 10 листопада 2013 року у зв?язку з непроживанням з 28 серпня 2013 року [PERSON] та [PERSON] з метою збереження житлової кімнати та інвентарю кімнату №5 гуртожитку за вказаною адресою опечатано (а.с.50). При цьому, в кімнаті залишилися речі відповідачів. Положення ст. 4 ЖК УРСР встановлюють, що до складу житлового фонду входять жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, а жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі, становлять державний житловий фонд. Статтями 127 - 131 ЖК УРСР та п. 3 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 № 208, передбачено, що гуртожитки - це спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети житлові будинки. Враховуючи, що такі житлові будинки належали підприємствам на праві повного господарського відання (оперативного управління), то їх слід відносити до об'єктів державного житлового фонду. З аналізу наведених правових норм належить дійти висновку, що як повноваженнями з виділення приміщень гуртожитку у користування, вселення мешканців, так і з виселення, визнання такими, що втратили право користування приміщеннями гуртожитку, вимагати усунення перешкод у користуванні приміщеннями наділені ті юридичні особи, у віданні яких перебувають такі гуртожитки. Судом встановлено, що гуртожиток по вул. Чичеріна, 167 у м. Дніпропетровську належить на праві комунальної власності територіальній громаді сіл, селищ, міст Дніпропетровської області в особі [PERSON] обласної ради, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20 квіт6ня 2-15 року (а.с.96-97), В свою чергу позивач КЗ «[PERSON] дитячий будинок-інтернат» [PERSON] обласної ради згідно Статуту від 21 червня 2013 року заснований на спільній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської області й перебуває в управлінні [PERSON] обласної ради. Заклад є соціально-медичною установою для постійного проживання дітей віком від 4 до 18 років, з вадами фізичного та (або) розумового розвитку та психічними розладами, які потребують стороннього догляду, побутового і медичного обслуговування, освітніх та реабілітаційних послуг. Майно закладу є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області й закріплюється за ним на правах оперативного управління. Будівля гуртожитку по вул. Чичеріна, 167 у м. Дніпропетровську перебуває на балансі та передана в оперативне управління позивача [PERSON] обласною радою, що підтверджується бухгалтерською довідкою від 06 листопада 2014 року № 1521, інвентаризаційною справою № 3638 від 2002 року, листом КП «ДМБТІ» від 23 грудня 2013 року № 15100, технічним паспортом на будинок від 15 вересня 2014 року (а.с.29-31). Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачі безпідставно зберігаючи свої речі у кімнаті №5 гуртожитку по вул. Чичеріна, 167 у м. Дніпропетровську чинять перешкоди позивачу, як особі в оперативному управлінні якої знаходиться гуртожиток, зокрема, на використання його за призначенням для проживання інших осіб, а тому права позивача за ст. 16 ЦК України підлягають захисту в судовому порядку з ухваленням рішення про усунення перешкод у здійсненні права оперативного управління та зобовязання відповідачів звільнити житлове приміщення кімнати №5 в гуртожитку по вул. Чичеріна, 167 у м. Дніпропетровську від свого майна та речей. Разом з тим, вимоги про передачу майна кімнати №5 по вул. Чичеріна, 167 у м. Дніпропетровську задоволенню не підлягають, оскільки увесь гуртожиток та відповідно і кімната №5 перебувають в оперативному управлінні позивача та передані йому власником [PERSON] обласною радою, а відповідачі, як колишні мешканці гуртожитку, відповідних повноважень не мають та при звільненні кімнати від речей уповноважені представники позивача та відповідачі складуть відповідний акт, проте саме приміщення відповідачам не належить, тому і не може бути передано особі, в управлінні якої воно і так знаходиться. В порядку розподілу судових витрат згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідачів в рівних частинах.

Outcome: partial