Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до Щорського районного суду Чернігівської області з цим позовом до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 183763,19 дол. США, що за курсом 21,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.07.2015 р. складає 4039114,92 грн. за кредитним договором № СNNGGL0000000001 від 06.05.2008 р.. Позов мотивував тим, що 06.05.2008 р. уклав з відповідачем кредитний договір, за умовами якого надав йому кредит на суму 40000,00 дол. США на строк до 30.04.2028 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, не виконавши взятих на себе зобов'язань, наслідком чого відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України є право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Внаслідок невиконання відповідачем умов укладеного договору станом на 17.07.2015 р. відповідач має заборгованість 183763,19 дол. США, яка складається з наступного: 40000,99 дол. США - заборгованість за кредитом; 51204,87 дол. США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1066,07 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 91491,26 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 31.08.2015 р. справа передана на розгляд до Славутицького міського суду Київської області. Представниками відповідача подано заперечення на позовну заяву, мотивовані тим, що по-перше, позивач пропустив загальний строк позовної давності у три роки щодо кожного із окремих прострочених щомісячних платежів, оскільки неналежне виконання почалося з 31.10.2008 р., а позов до суду подано у серпні 2015 року, а також спеціальний строк позовної давності в один рік щодо вимоги про стягнення пені. Крім того, позивач скористався згідно п.п. а) п.2.3.3. кредитного договору своїм правом дострокового повернення всієї суми кредиту, сплати відсотків та комісій, виконання інших зобов'язань у повному обсязі, направивши відповідачу вимогу від 15.01.2009 р.. По-друге, стягнення заборгованості призведе до подвійної відповідальності, оскільки 6 вересня 2013 року Славутицьким міським судом ухвалено рішення у справі № 1023/1520/12, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки та виселення, згідно якого в рахунок погашення заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором в розмірі 58373,67 дол. США, що складається з: 35510,08 дол. США поточної заборгованості за кредитом; 3160,92 дол. США простроченої заборгованості за кредитом; 428,17 дол. США поточної заборгованості по процентах; 19274,50 дол. США простроченої заборгованості по процентах звернуто стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру загальною площею 40,70 кв.м. за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачеві на праві власності шляхом продажу будь-якій особі-покупцеві на підставі договору іпотеки від 6 травня 2008 року із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з установленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид товару, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності та стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Крім того, ними подано додаткові заперечення на позовну заяву, де уточнено початок перебігу строку позовної давності з 13 березня 2009 року на підставі вимоги від 25.02.2009 р. № 30.0.0.0.0-03 про дострокове витребування всієї суми заборгованості, чим додатково мотивовано пропуск строку позовної давності. Крім того, представники відповідача послалися на те, що передбачена у додатку № 2 до кредитного договору, - графіку погашення кредиту, плата за резервування коштів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів та винагороди за проведення додаткового моніторингу не передбачена умовами кредитного договору, суперечить ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і її нарахування є незаконним. У судовому засіданні представник позивача підтвердила, що передбачена у Додатку № 2 до кредитного договору, - Графіку погашення кредиту, плата за резервування коштів, обчислена за ставкою 0,48% річних, умовами кредитного договору, зокрема п. 1.2., не передбачена. Вона передбачена загальними тарифами банку. У розрахунку заборгованості за договором ця плата зазначена у графі «Комісія нарахована», а заборгованість за нею показана у графі «Залишок заборгованості за комісією» на суму 1066,07 дол. США. Іншої комісії, крім плати за резервування коштів за ставкою 0,48%, не нараховувалось. В усі наступні судові засідання представник позивача не з'явилась, надіславши письмові пояснення, додаткові докази та заяви про розгляд справи за її відсутності. Згідно пояснення № 1 до позовної заяви з додатками представник позивача зазначала: щодо пені: пеня відповідно до п. 4.1. кредитного договору нараховується у валюті кредиту і конвертується у гривню на день сплати. Момент звернення до суду не є моментом сплати пені і момент її конвертації не настав; щодо суми заборгованості за кредитом: сума заборгованості за кредитом 40000,99 дол. США складається з наступного: несплачене тіло кредиту + несплачене прострочене тіло кредиту + несплачені суми страхових платежів. Порядок сплати банком страхових платежів визначено п. 2.2.6., п. 2.3.8., п.2.2.9 кредитного договору, п. 4, п.18.2 договору іпотеки. Доказом перерахування коштів на оплату страхових платежів є виписки по рахунку; щодо претензій до відповідача: лист на ім'я [PERSON] та [PERSON] від 31.08.2011 р. з доказами про направлення; копія повідомлення про реалізацію предмета іпотеки в доказами його направлення. 21 березня 2016 року представник позивача подала до суду уточнену позовну заяву з додатками, згідно якої позивач зменшив розмір позовних вимог у зв'язку з частковим погашенням заборгованості за рахунок реалізації предмета іпотеки, з урахуванням чого станом на 17.03.2016 р. заборгованість становить 111679,00 дол. США, яка складається з наступного: 36457,11 дол. США - заборгованість за кредитом; 56334,78 дол. США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1187,11 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 17700,00 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. У поданій заяві про зменшення позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача: -заборгованість в розмірі 111679,00 доларів США, що за курсом 26,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.03.2016 р. складає 2997464,36 грн. за кредитним договором № CNNGGL0000000001 від 06.05.2008 р., яка складається з наступного: -36457,11 доларів США, що за курсом 26,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.03.2016 р. складає 978508,83 грн. - заборгованість за кредитом; -56334,78 доларів США, що за курсом 26,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.03.2016 р. складає 1512025,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -1187,11 доларів США, що за курсом 26,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.03.2016 р. Складає 31862,03 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; -17700,00 доларів США, що за курсом 26,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.03.2016 р. складає 47068,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. У судовому засіданні представники відповідача просили відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у запереченнях. Крім того, стверджували про недоведеність позовних вимог, суперечливість наданого розрахунку заборгованості по кредитному договору та безпідставність зарахування отриманих від продажу предмета іпотеки коштів на погашення заборгованості по пені, оскільки рішенням суду від 6 вересня 2013 року по справі № 1023/1520/12 звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості з пені не передбачено. Вислухавши доводи та заперечення представників сторін, перевіривши надані ними докази, оглянувши матеріали справи № 1023/1520/12, встановивши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів цієї справи встановлено, що 6 травня 2008 року між «ПриватБанком» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір № CNNGGL0000000001 з наступними основними умовами (а.с.10-13). 1.1. Банк зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти шляхом видачі готівки через касу на строк по 30.04.2028 р. включно у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 40000,00 доларів США на наступні цілі: зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,32% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 1,50% від суми виданого кредиту (під розрахунково-касовим обслуговуванням сторони розуміють видачу Банком грошових коштів за кредитом, обробку, перерахунок готівкових грошових коштів Банком у випадку погашення заборгованості за Договором; оформлення та обробку розрахункових документів при безготівковому перерахуванні грошових коштів). Кредит надається в обмін на зобов'язання Позичальника з повернення Кредиту, сплаті відсотків та комісій у визначені даним Договором строки. Кредит вважається наданим з моменту списання грошових коштів з кредитного рахунку. 1.2. Заборгованість Позичальника за даним Договором складається з заборгованості за Кредитом, а також заборгованості з нарахованих відсотків, комісій, неустойок. Погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісії за розрахунково-касове обслуговування, передбаченої п. 1.1. Договору (за виключенням комісії за розрахунково-касове обслуговування, що сплачується в момент надання Кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця, в період з 25 по 30 число кожного календарного місяця (Період сплати) Позичальник зобов'язується надавати Банку грошові кошти у сумі 584,43 дол. США (Щомісячний платіж). 1.3. Забезпеченням виконання Позичальником зобов'язань за даним Договором виступає іпотека квартири: 1-кімнатна квартира загальною площею 40,70 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Додатком № 2 до кредитного договору № CNNGGL0000000001 від 06.05.2008 р. є підписаний сторонами Графік погашення кредиту, яким визначено дату кожного щомісячного платежу, залишок по кредиту на відповідну дату, нарахована плата за резервування, нараховані проценти, погашення тіла кредиту та щомісячний платіж (ануїтет) (а.с.109-110). Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 6 вересня 2013 року у справі № 1023/1520/12 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором №CNNGGL0000000001 від 6 травня 2008 року в розмірі 58373,67 доларів США, що складається з: 35510,08 дол. США поточної заборгованості за кредитом; 3160,92 дол. США простроченої заборгованості за кредитом; 428,17 дол. США поточної заборгованості по процентах; 19274,50 дол. США простроченої заборгованості по процентах звернуто стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру загальною площею 40,70 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області за реєстровим № 1758, шляхом продажу будь-якій особі-покупцеві на підставі договору іпотеки від 6 травня 2008 року, укладеного між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори, реєстр. № 1277, із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид товару на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У задоволенні іншої частини позову відмовлено (а.с.48-56). Рішенням апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2013 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Славутицького міського суду Київської області від 6 вересня 2013 року скасовано в частині виселення та ухвалено нове. Виселено [PERSON], [PERSON] та їх малолітню дочку [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS]. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с.57-61). 4 лютого 2016 року представником позивача направлено на адресу відповідача повідомлення щодо реалізації предмета іпотеки відповідно до рішення Славутицького міського суду Київської області від 06.09.2013 р., який буде реалізовано за 342900 грн., а отримані грошові кошти від реалізації будуть спрямовані на погашення заборгованості перед банком, яка на 04.02.2016 р. складає 4357354,25 грн. (а.с.102). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.02.2016 р. внесено запис про перехід до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенком Р.О., № 355 від 25.02.2016 р., права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-112). Згідно заяви представника позивача від 18.03.2016 р. на виконання ухвали суду повідомлено, що предмет іпотеки - квартира за адресою: [ADDRESS], реалізована в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CNNGGL0000000001 від 06.05.2008 р., укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON]. На підтвердження зарахування коштів до заяви додано виписку по рахунку № [NUMBER]. Кошти зараховано 22.02.2016 р. у сумі 12413,92 долари США (а.с.117). З виписки за період з 29.04.2008 р. по 10.03.2016 р. USD по рахунку № [NUMBER] [PERSON] видно, що 22.02.2016 р. проведено: - погашення заборгованості по кредитному договору на суму 550,29 дол. США (14778,46 грн.); - погашення заборгованості по кредитному договору на суму 3543,88 дол. США (95173,60 грн.); - сплачена пеня по кредитному договору на суму 8319,75 дол. США (223433,23 грн.) (а.с.130-134). Згідно розрахунку заборгованості за договором № CNNGGL0000000001 від 06.05.2008 р., укладеного між ПриватБанком і [PERSON], станом на 17.03.2016 р.: -загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 36457,11 дол. США, що складає еквівалент 978508,83 грн. (курс НБУ на 17.03.2016 р. USD 26,84); -в т.ч. залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом - 66,78 дол. США, що складає еквівалент 1792,38 грн. грн. (курс НБУ на 17.03.2016 р. USD 26,84); -загальний залишок заборгованості за процентами - 56334,78 дол. США, що складає еквівалент 1512025,50 грн. (курс НБУ на 17.03.2016 р. USD 26,84); -в т.ч. залишок заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом - 55896,45 дол. США, що складає еквівалент 1500260,72 грн. (курс НБУ на 17.03.2016 р. USD 26,84); -заборгованість з комісії - 1187,11 дол. США, що складає еквівалент 31862,03 грн. (курс НБУ на 17.03.2016 р. USD 26,84); -в т.ч. заборгованість за простроченою комісією - 1187,11 дол. США, що складає еквівалент 31862,03 грн. (курс НБУ на 17.03.2016 р. USD 26,84); -погашено пені, в т.ч. списано - 326,00 дол. США, що складає еквівалент 8749,84 грн. (курс НБУ на 17.03.2016 р. USD 26,84); -загальна сума нарахованої пені - 104194,44 дол. США, що складає еквівалент 2796578,77 грн. (курс НБУ на 17.03.2016 р. USD 26,84); -всього заборгованості за кредитом - 198173,44 дол. США, що складає еквівалент 5318975,13 грн. (курс НБУ на 17.03.2016 р. USD 26,84). Заборгованість до стягнення: -загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 36457,11 дол. США, що складає еквівалент 978508,83 грн. (курс НБУ на 17.03.2016 р. USD 26,84); -загальний залишок заборгованості за процентами - 56334,78 дол. США, що складає еквівалент 1512025,50 грн. (курс НБУ на 17.03.2016 р. USD 26,84); -заборгованість з комісії - 1187,11 дол. США, що складає еквівалент 31862,03 грн. (курс НБУ на 17.03.2016 р. USD 26,84); -заборгованість по пені - 17700,00 дол. США, що складає еквівалент 475068,00 грн. (курс НБУ на 17.03.2016 р. USD 26,84); -всього заборгованість до стягнення - 111679,00 дол. США, що складає еквівалент 2997464,36 грн. (курс НБУ на 17.03.2016 р. USD 26,84). При вирішенні спору суд виходить з наступного правового регулювання спірних відносин. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За правилом ч. 1 ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3). Відповідно до ч. 2 ст. 551 цього Кодексу якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях (ч. 1). Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2). Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3). Згідно ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Відповідно до ст. 5 цього Закону Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом (ч. 1). Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання (ч. 2). Згідно ч. 4 ст. 6 цього Закону фізичні особи-резиденти мають право купувати іноземну валюту в уповноважених банках та інших фінансових установах, що одержали ліцензію Національного банку України, або за їх посередництвом - у інших фізичних осіб - резидентів та нерезидентів, а також у національного оператора поштового зв'язку, який одержав ліцензію Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 8 цього Закону для валютних операцій використовуються валютні (обмінні) курси іноземних валют, виражені у валюті України, курси валютних цінностей в іноземних валютах, а також у розрахункових (клірингових) одиницях. Зазначені курси встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Як встановлено судом, позивачем на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки було укладено договір купівлі-продажу та реалізовано квартиру, що належала відповідачеві, а отримані від продажу гроші на загальну суму 12413,92 долари США, що складає еквівалент 333385,28 грн., були спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором, яка склалася на момент зарахування. При цьому за рахунок отриманої виручки, крім погашення частини заборгованості по кредиту на суму 550,29 дол. США (14778,46 грн.) та на суму 3543,88 дол. США (95173,60 грн.) була сплачена пеня по кредитному договору на суму 8319,75 дол. США (223433,23 грн.), правомірність чого представники відповідача заперечують. Вирішуючи питання про правомірність такого зарахування, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їхні правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Рішенням суду від 6 вересня 2013 року між тими ж сторонами і з тих же підстав було звернуто стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості в розмірі 58373,67 доларів США, що складається з: 35510,08 дол. США поточної заборгованості за кредитом; 3160,92 дол. США простроченої заборгованості за кредитом; 428,17 дол. США поточної заборгованості по процентах; 19274,50 дол. США простроченої заборгованості по процентах. Виходячи з цього, зарахування позивачем 8319,75 дол. США (223433,23грн.), отриманих від реалізації предмета іпотеки, на погашення пені на підставі загальних положень кредитного договору, суперечить судовому рішенню, що набрало законної сили і є обов'язковим до виконання, порушує публічний порядок і є неправомірним. Виходячи з цього, суд погоджується із запереченнями представників відповідача з цих мотивів і вважає позов у цій частині обґрунтованим частково. При розрахунку суми стягнення процентів, суд виходить з наступного. Як видно з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 17.03.2016 р., була погашена 22.02.2016 р. прострочена заборгованість по тілу кредиту на суму 3543,88 дол. США (графа 4) та погашена пеня на суму 8319,75 дол. США (графа 13), що відповідає наданій виписці по рахунку (а.с.134). Разом з тим, в розрахунку заборгованості не вбачається зарахування на погашення заборгованості суми 550,29 дол. США від реалізації предмета іпотеки, тобто доказів її зарахування представником позивача не надано. Враховуючи викладене, суд вважає правильним зменшити розмір процентів до стягнення на суму 550,29 дол. США, яка не була зарахована на зменшення боргу, а також суму 8319,75 дол. США, неправомірно зараховану позивачем на зменшення боргу по пені, виходячи з розрахунку: 56334,78 - (12413,92-3543,88=8870,04) = 47464,74 дол. США, де: - 56334,78 дол. США - сума процентів, заявлена до стягнення; - 12413,92 дол. США - сума отримана від реалізації предмета іпотеки; - 3543,88 дол. США - сума, зарахована на погашення простроченого тіла кредиту; - 8870,04 дол. США - сума, не зарахована на погашення заборгованості відповідно до рішення суду (550,29+8319,75); - 47464,74 дол. США - сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи питання про правомірність нарахування комісії на суму 1187,11 дол. США, що складає еквівалент 31862,03 грн., проти чого заперечували представники відповідача, суд виходить з наступного. Зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору (п.1.1., 1.2., 2.2.3., 2.3.3., 3.10., 6.8., Додаток № 2 - Графік погашення кредиту) з'ясовано, що нарахована до стягнення комісія є насправді платою за резервування, яка умовами кредитного договору не передбачена, що підтвердила в судовому засіданні представник позивача. Відтак, зобов'язання сплатити нараховану комісію на суму 1187,11 дол. США, що складає еквівалент 31862,03 грн., у відповідача немає. Враховуючи викладене, суд у цій частині погоджується із запереченнями представників відповідача і зменшує заявлену до стягнення суму боргу на вказану суму нарахованої комісії. Вирішуючи питання про стягнення пені, проти чого заперечували представники відповідача, а також застосування строку давності до цієї вимоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 цього Кодексу позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1). Згідно правил ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4). Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з цим позовом, здавши позовну заяву на пошту 30 липня 2017 року, що підтверджено наданою позивачем копією квитанції Експрес-доставки «Меркурій» (а.с.98). Виходячи з даних розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 17.03.2016 р., сума пені до стягнення в межах річного строку позовної давності, що передував дню звернення до суду, становитиме 1280115,28 грн. з розрахунку: 104520,44+8319,75-65145,88х26,84=1280115,28, де: -104520,44 дол. США - загальний залишок пені за порушення строків розрахунків на 17.03.2016 р. (графа 14); -8319,75 дол. США - сума пені, безпідставно зарахована 22.02.2016 р. на погашення пені за рахунок реалізації предмета іпотеки (графа 13); -65145,88 дол. США - загальний залишок пені за порушення строків розрахунків станом на 31.07.2014 р. в межах річного строку звернення до суду (графа 14); -26,84 - офіційний курс гривні до долара США станом на 17.03.2016 р.. Оскільки обчислена сума пені в межах річного строку позовної давності перевищує заявлену до стягнення у заяві про зменшення позовних вимог суму пені 17700,00 дол. США, що складає еквівалент 475068,00 грн. за курсом 26,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.03.2016 р., то згідно правила ст. 11 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає вказана сума пені в національній валюті України гривні в межах заявлених вимог. Вирішуючи питання про обґрунтованість заперечень проти позову з мотивів спливу загального строку позовної давності, суд виходить з таких міркувань. Згідно правила ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Як встановлено судом з матеріалів справи № 1023/1520/12 за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до [PERSON] про звернення стягнення, з позовом про звернення стягнення позивач звернувся до суду 10.08.2012 р., здавши його на пошту, що видно з відбитка поштового штемпеля на конверті, у якому позовна заява з додатками надійшла до суду. Беручи до уваги, що оскільки предметом позову було звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення частини боргу за кредитним договором, то позовна давність перервалася згідно правила ч. 2 ст. 264 ЦК України. За правилом ч. 3 цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Виходячи з цього, загальний строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом закінчувався 10 серпня 2015 року. Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з цим позовом 30 липня 2015 року, тобто в межах загального строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Таким чином, підстави для застосування загального строку позовної давності та відмови у позові з цієї підстави відсутні. За загальним правилом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно правила ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3). Інші заперечення проти позову не ґрунтується на наданих доказах та положеннях цивільного законодавства, є недоведеними і не свідчать про безпідставність позову. Так, судом встановлено, що позивач реалізував своє право на застосування способу захисту у виді звернення стягнення на предмети іпотеки, за рахунок якої заборгованість у повному обсязі не була погашена, що не позбавляє позивача права на застосування іншого способу захисту з передбачених ст. 16 ЦК України - примусове виконання обов'язку в натурі шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості, що залишилась. Виходячи з встановлених обставин справи на підставі оцінки наданих сторонами доказів та відповідних їм правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги та заперечення доведені сторонами частково, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. За правилами ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених та відхилених вимог.

Outcome: partial