Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У листопаді 2016 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки. В обґрунтування позову зазначив, що 06 травня 2015 року після звернення [PERSON] до центру зайнятості їй було надано статус безробітної та ознайомлено з правами та обовязками зареєстрованого безробітного. Під час реєстрації в центрі зайнятості відповідачка приховала, що мала діючий цивільно-правовий договір, на підставі якого мала роботу та зайнятість і відносилась до зайнятого населення, внаслідок чого не мала права перебувати на обліку в центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю. Недостовірними даними, що не були своєчасно повідомлені центру зайнятості, є факт знаходження відповідачки у трудових відносинах з Громадською організацією «Істок» на умовах : 1) договору №13-НАІ на надання консультаційних послуг від 21 вересня 2015 року, 2) договору від 01 січня 2016 року, 3) договору від 10 лютого 2016 року, 4) договору від 18 квітня 2016 року . Відповідачка отриману допомогу добровільно не повернула. У звязку із цим, посилаючись на положення п.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», статтю 1166 ЦК України просить стягнути незаконно одержану допомогу по безробіттю за весь період її виплати з 21 вересня 2015 року по 15 травня 2016 року в сумі 8308,78 грн. та судовий збір в сумі 1378,00 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилась, направила заяву, відповідно до якої визнає позовні вимоги, однак просить розстрочити їй виплату суми заборгованості на 12 місяців, оскільки перебуває в скрутному матеріальному становищі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 06 травня 2015 року [PERSON] звернулась із заявою до Маріупольського міського центру зайнятості про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, в якій вказала, що ознайомлена із правами та обовязками, передбаченими даними законами. Згідно із наказом № НТ 150507 від 07 травня 2015 року відповідачці було надано статус безробітного з 06 травня 2015 року. Наказом № НТ 150513 від 13 травня 2015 року відповідачці була призначена допомога по безробіттю з 13 травня 2015 року по 06 травня 2016 року та розпочата її виплата з 13 травня 2015 року. Згідно із наказом № НТ 160516 від 16 травня 2016 року відповідачці припинено виплату допомоги по безробіттю з 16 травня 2016 року та припинено реєстрацію з 16 травня2016 року. На підставі вказаних наказів міського центру зайнятості відповідачка перебувала на обліку в центрі зайнятості як безробітна та отримувала допомогу по безробіттю. Маріупольським міським центром зайнятості в порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним шляхом звіряння даних, які були підставою для призначення матеріальної допомоги, було проведено перевірку та складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №730 від 29 вересня 2016 року, згідно із яким встановлено, що у період з 21 вересня 2015 року по 30 червня 2016 року відповідачка мала діючий договір цивільного-правового характеру, укладений з ГО «Істок», який мав оплатний характер. Про вказаний факт працевлаштування відповідачка міський центр зайнятості не повідомила, що свідчить про не зазначення ним всіх обставин, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю. Статтею 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Згідно довідки із Маріупольського міського центру зайнятості відповідачка за період з вересня 2015 року по травень 2016 року отримала допомогу по безробіттю в загальному розмірі 8308,78 грн. З метою досудового врегулювання питання про добровільну сплату незаконно отриманих коштів, на адресу відповідача було направлено лист № 10-4906 від 04 жовтня 2016 року про необхідність добровільного повернення коштів, сплачених як допомога по безробіттю на рахунок центру зайнятості. Станом на день винесення рішення, допомога по безробіттю відповідачем не сплачена. Згідно з ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані у встановленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч. 3 ст. 36 наведеного закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. З огляду на те, що даний спір є цивільно-правовим, що також підтверджується висновками Верховного суду України в постанові від 22.09.2015 року у справі №21-1884а15, тому до спірних правовідносин мають застосовуватися загальні положення відшкодування шкоди, передбачені главою 82 Цивільного кодексу України. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахування вказаних положень відповідач має відшкодувати реальну вартість втраченого майна, тобто компенсувати саме той розмір витрат, які поніс позивач внаслідок неправомірних дій відповідача. Розмір завданої шкоди має бути доведеним позивачем. Позивачем було доведено представленим власним розрахунком розмір завданої шкоди в сумі 8308,78 грн., який підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 1378,00 грн. Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), суд розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення. Як встановлено судом, відповідачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі, в теперішній час не має можливості виконати рішення суду, що суд вважає винятковими обставинами та вважає за можливе надати відповідачці розстрочку у виконанні рішення суду. Представник позивача згідно наданої заяви, не заперечує проти надання [PERSON] розстрочки сплати заборгованості.

Outcome: approved