Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до приватного підприємства «Аграрне підприємство» Благодатненський птахопром» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 7.37 га, розташована на території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії МК № 066159 від 27 листопада 2007 року. У 2008 році між ним та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Арбузинському районному відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» 1 березня 2008 року за № 040800500052. Після державної реєстрації договору відповідач не надав йому копію договору оренди землі, копію договору він отримав у відділі Держкомзему України в Арбузинському району тільки у грудні 2012 року. Посилаючись на те, що у порушення вимог ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» у договорі відсутні суттєві умови, а саме: не зазначено дані Державного акту на землю; місце розташування земельної ділянки; розмір виплати орендної плати із застосуванням інфляції, форма платежу, строки, порядок її внесення і перегляд та відповідальність за її несплату; умови використання та цільового призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стан об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; не визначено сторону, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки; деякі графи договору оренди землі не заповнені або заповнені невірно; до договору не долучено плану земельної ділянки, яка передавалася в оренду, її кадастровий план, акт визначення меж земельної ділянки у натурі, акт приймання передачі земельної ділянки, позивач прохав визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та відповідачем 1 березня 2008 року, зареєстрований у Книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок 1 березня 2008 року за № 040800500052. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та прохала суд їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, пояснив, що невід'ємними частинами договору є кадастровий план земельної ділянки, акт прийому-передачі та Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Всі істотні умови, передбачені законом, визначені у договорі. З 2007 року позивач приймав орендну плату від позивача і непорозумінь між сторонами щодо невиплати орендної плати не було. Також зазначив, що всі умови, передбачені договором, зі сторони відповідача виконуються, позивач не довів суду про те, що умови договору порушують його права. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії МК №066159, виданого 27 листопада 2007 року Арбузинською районною державною адміністрацією, [PERSON] належить земельна ділянка площею 7.37 га, що розташована в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 13 серпня 2004 року [PERSON] надав [PERSON] довіреність, якою уповноважив останнього представляти його інтереси з питань, пов'язаних з управління та розпорядженням належною йому на праві власності земельною ділянкою. [PERSON], діючи від імені [PERSON] на підставі довіреності від 13 серпня 2004 року, уклав з відповідачем договір оренди землі строком на 49 років, який 1 березня 2008 року було зареєстровано у Книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок за № 040800500052. Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (ч. 2 ст. 15 цього Закону). За змістом ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції, яка діяла на момент державного реєстрації договору, умови договору про об'єкт оренди включають відомості про місце розташування та розмір земельної ділянки. Цей договір укладений на підставі відомостей Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 066159 від 27 листопада 2007 року, про що безпосередньо вказано у п.1.2 договору (а.с.7). Вказаний державний акт міститься план та опис зовнішніх меж земельної ділянки, у ньому зазначено, що вона розташована на території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Крім того, в пункті 1.1 договору вказано площу земельної ділянки, яка становить 7.37 га. У пунктах 2.1 - 2.5 договору визначено розмір орендної плати, яка складає на рік 2% від вартості її грошової оцінки, форму платежу(за згодою сторін грошова або натуральна), строк виплати орендної плати( остаточно у місячний термін після закінчення фінансового року), порядок її внесення ( на складі відповідача при виплаті у натуральній формі). У оспорюваному договорі відсутні умови щодо застосування індексу інфляції, порядку перегляду орендної плати та щодо відповідальність про її несплату. Однак, як встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами, спорів з приводу орендної плати за період дії договору між сторонами не виникало. Умови використання земельної ділянки та умови збереження стану об'єкту оренди розкриваються у п.п. 3.1, 3.3, 3.4 договору. Разом з тим, вказуючи про фактичну відсутність в договорі умов збереження об'єкта оренди, позивачем у позовній заяві не зазначено які конкретно умови збереження об'єкта оренди не внесені до тексту договору. Умови передачі земельної ділянки визначені у п. 3.3 договору (після державної реєстрації договору). Розділ 5 договору вказує сторону, яка несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження посівів (орендар) та встановлює відповідальність сторін. Суд не приймає до уваги доводи позивача про відсутність у договорі умов передачі у заставу та внесення до статутного фонду як підставу для визнання договору недійсним, поскільки зміни до ст.15 Закону України «Про оренду землі» щодо визнання цих умов як істотними для укладеного договору були внесені вже після державної реєстрації договору. До договору оренди землі долучено Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, в якому зазначено план земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, акт прийому-передачі земельної ділянки. Також суд не приймає до уваги доводи позивача про підставу недійсності договору неприєднання до договору оренди землі акту визначення меж у натурі, поскільки наявність цього документу до істотних умов, передбачених ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» не відноситься. Доводи позивача про те, що деякі графи договору оренди землі не заповнені або заповнені невірно є необґрунтованими. За змістом ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Правовою гарантією на судовий захист особистого немайнового або майнового права та інтересу особи являється ст. 16 ЦК України. Порядок реалізації права особи на судовий захист встановлено процесуальним законодавством. Згідно ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У зв'язку з цим, при вирішенні спору суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавця у зв'язку з відсутністю в договорі оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. Аналогічний за змістом правовий висновок зробив Верховний Суд України в постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-94цс13. Таким чином, саме по собі встановлення судом відсутності у договорі оренди земельної ділянки умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», не являється достатньою підставою для застосування судом способів захисту цивільних прав або інтересів, а саме: визнання правочину недійсним. Враховуючи, що ні у позовній заяві, ні під час розгляду справи представником позивача не доведено порушення відповідачем прав позивача, передбачених Законом України «Про оренду землі», у зв'язку з відсутністю у договорі деяких істотних умов, передбачених ч.1 ст. 15 цього Закону, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed