Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

У липні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 17.08.1990 р. зареєстрував шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось оскільки у них різні інтереси, погляди на життя, на права та обов'язки подружжя, із-за чого між ними виникали суперечки, лайки які призвели до того, що спільне життя і збереження шлюбу стало не можливим. Більше року він пішов із сім'ї, і з того часу вони не підтримують шлюбних відносин, вони втратили любов і повагу один до одного. Вважає, що примирення і збереження шлюбу між ними не можливе, тому що буде суперечити його інтересам. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, у якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, просив розгляд справи проводити за його відсутності, зазначив, що строк на примирення не потрібен. Відповідач у судове засідання також не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечувала проти розірвання шлюбу. У запереченнях зазначила, що чоловік без будь-яких суттєвих причин залишив її, забравши із собою їхню неповнолітню доньку. Їхня сім'я існує 25 років, це їхній перший шлюб, і стосунки провірені часом. У них троє дітей, двоє онуків. Вони з чоловіком багато років прожили у любові і добробуті, вели спільне господарство, поділяли сімейні обов'язки, підтримували повноцінні шлюбно-сімейні стосунки, розуміли і поважали один одного, завжди знаходили спільну мову з усіх питань, мали однакові інтереси і погляди на життя, побудували будинок, підняли бізнес. Чоловік постійно займався матеріальним забезпеченням їхньої родини, вона виховувала дітей, вела домашнє господарство, дбала про затишні умови життя кожного з них. Непорозуміння в їхній сім'ї стали виникати лише рік тому, але вони були несуттєвими, а 01.06.2015 р. чоловік залишив її. Вона не втратила почуття любові і поваги до свого чоловіка, не бачить жодних підстав для розірвання шлюбу і впевнена, що позивач виходить виключно з якихось власних інтересів, які суперечать інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Представник відповідача у судове засідання не з'явилася. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 17.08.1990 року у Палаці «Жовтневий» м. Харкова, актовий запис № 1190, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 4). Сторони мають неповнолітню доньку [INFO] (а.с. 69). Більше року подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається (доказів іншого суду не надано). Винними у розпаді сім'ї суд вважає обох із подружжя. Підстава для надання строку на примирення подружжю суд не вбачає. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved