Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказувало, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 20 листопада 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволені. Рішення набрало законної сили. За цим рішенням ПАТ КБ «Приватбанк» надано право продажу будинку 9 «а» по вулиці Степовій в місті Сіверську Донецької області, для задоволення вимог за договором іпотеки №GOAWGK40000105 від 09 листопада 2007 року. Також вказувало, що ПАТ КБ «Приватбанк» є іпотекодержателем зазначеного предмету іпотеки (далі - будинку). Власником будинку є [PERSON]. Для продажу будинку ПАТ КБ «Приватбанк» необхідний правовстановлюючий документ, а саме: договір купівлі-продажу будинку, посвідчений 09 листопада 2007 року за реєстровим №6197 державним нотаріусом Другої Артемівської державної нотаріальної контори. Враховуючи, що ПАТ КБ «Приватбанк» не був стороною зазначеного договору купівлі-продажу, даний документ у нього відсутній. Без наявності цього документу позивач не може укласти договір купівлі-продажу, так як відповідно до ч.1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» угоди про відчуження, що підлягають реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Другої бахмутської державної нотаріальної контори із заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу зазначеного будинку. Посилаючись на те, що нотаріусом було відмовлено у видачі дублікату цього договору, просить визнати незаконною відмову Другої бахмутської державної нотаріальної контори у вчиненні нотаріальної дії та зобовязати відповідача видати дублікат договору купівлі-продажу будинку. Судові витрати покласти на відповідача. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволені: визнано незаконною відмову Другої бахмутської державної нотаріальної контори від 18 грудня 2015 року №2128/01-16 у вчиненні нотаріальної дії; зобовязано відповідача видати ПАТ КБ «Приватбанк» дублікат одговору кіп віл-продажу від 19 листопада 2007 року, посвідчений за реєстровим номером №6197 державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори (назва на час укладання договору). Вирішено питання про розподіл судових витрат В апеляційній скарзі Друга бахмутська державна нотаріальна контора, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд дійшов невірного висновку про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки постанова, як то передбачено законом, з цього приводу не виносилась. Також вказує, що фактично банк із заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу не звертався, відмови у видачі такого дублікату від нотаріуса не отримував. В судове засідання апеляційного суду представник Другої бахмутської державної нотаріальної контори не зявилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, наполягала на задоволенні апеляційної скарги. В судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON], який діє на підставі довіреності, просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не зявились, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції. Перевіряючи справу в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного. Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 20 листопада 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволенці. Рішення набрало законної сили. За цим рішенням ПАТ КБ «Приватбанк» надано право продажу будинку 9 «а» по вулиці Степовій в місті Сіверську Донецької області, для задоволення вимог за договором іпотеки №GOAWGK40000105 від 09 листопада 2007 року. ПАТ КБ «Приватбанк» є іпотекодержателем зазначеного предмету іпотеки (далі - будинку). Власником будинку є [PERSON]. Для продажу будинку ПАТ КБ «Приватбанк» необхідний правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі-продажу будинку, посвідчений 09 листопада 2007 року за реєстровим №6197 державним нотаріусом Другої Артемівської державної нотаріальної контори. ПАТ КБ «Приватбанк» не був стороною зазначеного договору купівлі-продажу, даний документ у нього відсутній. Також, судом першої інстанції встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Другої Артемівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу дублікату правовстановлюючого документу, а саме, договору купівлі-продажу від 09 листопада 2007 року за реєстровим номером №6197, але позивачу було письмово відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач, на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 20 листопада 2013 року, має право продажу будинку 9 «а» по вулиці Степовій в місті Сіверську Донецької області, для задоволення вимог за договором іпотеки №GOAWGK40000105 від 09 листопада 2007 року, укладеного між банком та [PERSON]. Крім цього, ПАТ КБ «Приватбанк» є іпотекодержателем зазначеного предмету іпотеки та має право на отримання дублікату договору купівлі-продажу спірного будинку. При цьому, суд виходив з того, що відмова відповідача у видачі такого дублікату є незаконною. Проте погодитись з таким висновком суду у повні мірі не можливо з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса. Згідно із ч. 1 ст. 53 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні ч. 5 ст. 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» дублікат втраченого документа видається нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Пунктом 1.1 глави 22 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. Крім того, статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний викласти причини відмови у письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження, про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Зі змісту відповіді Другої бахмутської державної нотаріальної контори від 18 грудня 2015 року №2128/01-16 на запит ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що позивачеві було роз'яснено порядок видачі довідок про вчинені нотаріальні дії та інші документи, будь-яких відомостей, які б свідчили про відмову нотаріуса у видачі дублікату договору купівлі-продажу, такий лист не містить. (а.с.14) Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та дійшов передчасного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову про зобов'язання Другої бахмутської державної нотаріальної контори видати ПАТ КБ «Приватбанк» дублікат договору купівлі-продажу. Враховуючи, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не встановлені фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, були порушені норми матеріального та процесуального права, таке рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового про відмову в задоволені позову. Оскільки правові підстави для задоволення позову відсутні, то апеляційний суд вважає, що на підставі 88 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача і судових витрат.

Outcome: dismissed