Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивувала тим, що з 2007 року по 2012 рік позивач з відповідачем [PERSON] проживали сім`єю без реєстрації шлюбу. У сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . У 2012 році відповідач пішов з сім`ї. З того часу відповідач з дітьми не спілкується та не зустрічається. Не виявляє батьківської турботи до дітей, не займається їх вихованням, не цікавиться їх здоров`ям, умовами життя. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. Батько не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не цікавиться навчанням дочки. Позивач вказує, що відповідач добровільно самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надавав жодного разу. Просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила суд задоволити позовні вимоги, зазначивши, що проти заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У судове засідання представник Києво-Свяошинської районної державної адміністрації не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача та заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до якої просить вирішити спір у відповідності до норм чинного законодавства. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , що наявні в матеріалах справи. За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач, в якості обґрунтування своїх позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина, зазначає, що після розлучення і по цей час відповідач не бере участі у вихованні своєї дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток та взагалі матеріально не підтримує, що, в свою чергу, свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та самоусунення від виховання та утримання своєї дитини. Вимогами ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст.ст. 3,18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] проживає разом з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Малютянської ЗОШ 1-3 ступенів від 30.07.2018 року, мати дитини постійно з`являється до школи та цікавиться навчанням дитини. Батько дитини жодного разу не відвідував школу, навчанням та шкільним життям дитини не цікавився. 21.12.2018 Києво-Святошинскою районною державною адміністрацією Київської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків батька, не піклується про духовний розвиток дітей, не забезпечує їх матеріально тривалий час, дій, що свідчили б про усвідомлення ним своїх вчинків відповідач не вчинив, суд вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо його дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved