Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Промислові граніти» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, компенсації за затримку розрахунку, моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначала, що вона 01.12.2011 року була прийнята на роботу до ТОВ «Промислові граніти» на посаду головного бухгалтера з окладом згідно штатного розпису у розмірі 2 200 грн. З 01.02.2012 року оклад було збільшено на 10 грн. і відповідно він склав 2 210 грн. За лютий 2012 року їй було виплачено заробітну плату не в повному обсязі, в розмірі 353 грн. 16.03.2012 року позивачем було подано заяву про звільнення згідно ст. 38 КЗпП України та проведення повного розрахунку по заробітній платі за лютий та березень 2012 року, проте директор ТОВ «Промислові граніти» відмовила їй у прийнятті вказаної заяви, у зв'язку з чим позивач направила її поштою. 19.03.2012 року вона знову звернулася до директора відповідача Медведєвої О.М. для вирішення питання про її звільнення та отримання трудової книжки, проте остання повідомила, що віддасть трудову книжку лише у випадку, якщо напише заяву на відпустку за особистий рахунок та про переведення на неповний 3-х годинний робочий день на 11 робочих днів лютого 2012 року, а також, якщо підпише документи про те, що заборгованість із заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку вона вже отримала. Станом на день звільнення заборгованість відповідача перед позивачем становить 1 457 грн. - заробітна плата за лютий 2012 року, 1499 грн. - заборгованість по заробітній платі за березень 2012 року (11 робочих днів та 9 днів компенсації за невикористану відпустку). Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2 956 грн., компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середньоденного заробітку по день фактичного розрахунку в сумі 100 грн. 45 коп. за кожен день затримки, моральну шкоду в сумі 5 000 грн. та витребувати у ТОВ «Промислові граніти» трудову книжку. 05.06.2014 року через канцелярію суду [PERSON] подала зміни та доповнення до позовної заяви, в яких просила суд зобов'язати ТОВ «Промислові граніти» здійснити перерахунок її заробітної плати за лютий 2012 року, стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2 956 грн., стягнути з ТОВ «Промислові граніти» на її користь середню заробітну плату у сумі 100 грн. 45 коп. за кожен день вимушеного прогулу, днем її звільнення з ТОВ «Промислові гранти» визнати день видачі трудової книжки, зобов'язати ТОВ «Промислові граніти» нарахувати та виплатити їй компенсацію за невикористану відпустку за всі дні до дня її звільнення (дня видачі трудової книжки), зобов'язати ТОВ «Промислові граніти» видати наказ про новий день звільнення і внести запис до її трудової книжки, визнавши раніше внесений запис про день звільнення позивача недійсним. 06.08.2014 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в яких вона просила суд зобов'язати відповідача днем її звільнення вважати день видачі трудової книжки, про новий день звільнення видати наказ і внести запис до її трудової книжки, раніше внесений запис про день звільнення визнати недійсним у порядку, встановленому п. 2.10. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, визнати всі робочі дні за весь час, за який їй не було видано трудову книжку вимушеним прогулом та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 100 грн. 45 коп. за кожен робочий день та здійснити перерахунок даної суми з урахуванням індексу інфляції. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2014 року відмовлено [PERSON] у прийнятті до розгляду її заяв від 05.06.2014 року про зміни та доповнення до позовної заяви та від 06.08.2014 року. Позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові граніти» про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату та про відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду. Продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові граніти» про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, витребування трудової книжки. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав зазначених у запереченнях на позовну заяву. Вислухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Промислові граніти». Наказом від 01.12.2011 року її прийнято на посаду головного бухгалтера ТОВ «Промислові граніти». 16.03.2012 року позивач написала заяву про звільнення її з роботи за власним бажанням, відправивши вказану заяву поштою 17.03.2012 року. Наказом ТОВ «Промислові граніти» № 16/03-ВК від 16.03.2012 року головного бухгалтера [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням з 16.03.2012 року (ст. 38 КЗпП України). Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. ТОВ «Промислові граніти» нарахувало невиплачену позивачу заробітну плату за березень 2012 року за 11 робочих днів та компенсацію за 9 днів невикористаної відпустки в загальному розмірі 1 640 грн. 96 кок. За вирахуванням податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, позивачу до виплати належало 1 344 грн. 61 коп. Враховуючи те, що позивач направила заяву про звільнення поштою і з 16.03.2012 року на роботі не з'являлася, ТОВ «Промислові граніти» було позбавлено можливості виплатити позивачу нараховану заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку в день її звільнення. Посилання позивача про те, що вона зверталася до директора ТОВ «Промислові граніти» з вимогою виплатити заробітну плату, але та їй відмовила не знайшли підтвердження в ході судового розгляду. Суду не надано відповідних письмових доказів на підтвердження звернення позивача із вимогою провести розрахунок при звільненні або шляхом отримання грошових коштів особисто або шляхом перерахування цих коштів на будь-який картковий рахунок. Показання свідка [PERSON] про те, що вони разом з позивачем приходили до директора ТОВ «Промислові граніти» Медведєвої О.М. і [PERSON] просила видати їй трудову книжку та не отриману заробітну плату, суд вважає неприйнятними, оскільки вони не підтверджені іншими письмовими доказами. Як вбачається з наданих суду документів, 23.03.2012 року, 28.03.2012 року ТОВ «Промислові граніти» на ім'я [PERSON] направлялися листи про необхідність з'явитися для отримання розрахункових та трудової книжки (а. с. 40, 41). Заробітна плата за 11 робочих днів у березні 2012 року та компенсація за 9 днів не використаної відпустки у загальному розмірі 1 344 грн. 61 коп. були депоновані ТОВ «Промислові граніти» у Банк, що підтверджується квитанцією від 29.03.2012 року (а. с. 81). 20.04.2012 року та 07.05.2012 року ТОВ «Промислові граніти» направлялися повідомлення за адресою проживання [PERSON]: [ADDRESS], про необхідність з'явитися для отримання трудової книжки, або написання заяви для направлення трудової книжки поштою. У зазначених листах також повідомлялося, що у зв'язку з неявкою позивача на підприємство для отримання розрахункових коштів, вони депоновані у Банк (а. с. 42, 45). Проте зазначені листи повернулися не врученими із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання (а. с. 44, 46). Судом також встановлено, що на даний час [PERSON] так і не отримала остаточного розрахунку при звільненні та трудову книжку, проте з урахуванням того, що судом не встановлено порушення прав позивача, і представник відповідача майже з першого судового засідання пропонував [PERSON] отримати, як розрахункові грошові кошти так і трудову книжку, проте позивач відмовилась, зазначаючи про те, що отримує їх на підставі рішення суду, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заробітної плати за березень 2012 року, компенсації за невикористану відпустку та повернення трудової книжки не підлягають задоволенню, оскільки судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, проте, з урахуванням встановлених судом обставин справи, суд вважає, що позивач має право у будь-який час отримати грошові кошти та трудову книжку, звернувшись до відповідача із відповідною заявою. На думку суду, також є безпідставними і позовні вимоги про стягнення заробітної плати за лютий 2012 року, яка за твердженням позивача була виплачена їй не в повному обсязі, виходячи з наступного. З наданих суду документів вбачається, що наказом директора ТОВ «Промислові граніти» № 01/12 від 01.122011 року, у зв'язку з передбачуваним щорічним зниженням об'ємів реалізації гранітної продукції у лютому 2012 року було встановлено співробітникам підприємства неповний робочий день у лютому 2012 року, з оплатою за фактично відпрацьований час (а.с. 51). 01.12.2011 року директором ТОВ «Промислові граніти» Медведєвою О.М. та секретарем-референтом було складено акт про те, що [PERSON] відмовилася від ознайомлення із наказом від 01.12.2011 року (а.с. 52). Посилання позивача на те, що такого наказу на підприємстві не було і їй для ознайомлення він не надавався є необґрунтованими, оскільки не доведені належними та допустимими доказами. Показання свідка [PERSON] на підтвердження вказаних доводів суд вважає неспроможними, оскільки, як встановлено судом, вказаний свідок на час видання наказу по підприємству у трудових відносинах з відповідачем вже не перебувала, при складанні акту присутньою не була. Показання інших свідків, які зазначали про те, що бачили [PERSON] на роботі у ТОВ «Промислові граніти» протягом лютого 2012 року також не підтверджують факт того, що у лютому 2012 року не було наказу про неповний робочий день, оскільки з їх показань не встановлено, коли саме [PERSON] була присутньою на роботі, чи не був її вихід на роботу покликаний особистими справами та ін. Згідно табеля обліку використаного робочого часу за лютий 2012 року (а. с. 70) [PERSON] сукупно відпрацювала 4 робочих дні, за які їй було нараховано заробітну плату в розмірі 431 грн. 48 коп. і їй до виплати належало 353 грн. 56 коп., які вона отримала 27.02.2012 року та 07.03.2012 року (а.с. 68-69). Саме виходячи із вказаної суми заробітної плати [PERSON] ТОВ «Промислові гранти» було виправлені помилки у нарахуваннях [PERSON], зазначених у звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого Єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за лютий 2012 року, поданому ТОВ «Промислові граніти» до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, які прийнято пенсійним фондом без будь-яких зауважень. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити, у зв'язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Outcome: dismissed