Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 08 червня 2005 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та на ведення спільного господарства. Сімя перестала існувати, шлюб існує лише формально. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 08 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 17. Позивач в судове засідання не зявилась, надала через канцелярію суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просила не надавати їм термін на примирення. Відповідач в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява, відповідно якої просить суд розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд не надавати термін для примирення. Дослідивши надані докази та зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається із свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 червня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 17 (а.с. 3). Згідно до свідоцтв про народження сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9), сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10), та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На думку суду, позивачем доведено, що сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст. 105, ст. 112 СК України підлягає розірванню.

Outcome: approved