Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

У квітні 2021 року, позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ПАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] про стягнення компенсації витрат страхувальника у розмірі 49000,00 грн., та стягнення судових витрат у розмірі 5908,00 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 22.12.2014 водій [PERSON] керуючи автомобілем «Skoda Oktavia», реєстраційний номер [NUMBER] рухаючись проїзною частиною автодороги між селами Круглих та Хотів, що на території Києво-Святошинського району Київської області, в смузі для руху в бік села Хотів здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху в бік села Круглих, по якій в той момент вже попутно рухався автомобіль «Лексус», який здійснював маневр обгону автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер [NUMBER] після повернення автомобіля марки «Лексус» в свою смугу для руху в бік с. Хотів він продовжив рух в межах зустрічної смуги руху, по якій в напрямку с. Круглих в той час рухався автомобіль «ЗАЗ TF 69 YO», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів. Відповідно до звіту від 09.06.2016 автомобіль «ЗАЗ TF 69 YO», реєстраційний номер [NUMBER] визнаний фізично знищеним. [PERSON] мав діючий договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АІ/2630315 від 23.07.2014, який укладено із ПрАТ «ЮНІВЕС». Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти в сумі 49000,00 грн компенсації витрат страхувальника; стягнути з відповідача судові витрати в сумі 5908,00 грн пов`язаних із правничою допомогою адвоката та сплаченого судового збору. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.04.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом та направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Статтею 13 ЦПК України, визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає необхідним задовольнити позовну заяву, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.12.2014 близько 07 години 30 хвилин, водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Oktavia», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись проїзною частиною автодороги між селами Круглик та Хотів, що на території Києво-Святошинського району Київської області, в смузі для руху в бік с. Хотів, в порушення вимог пп. «б» п. 2.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 та пп. «д» п. 2.3. Правил дорожнього руху України не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно до реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, порушуючи вимоги п. 11.3 ПДР України та пп. «в» п. 14.2 ПДР України, не переконавшись перед початком обгону в тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів, здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху в бік села Круглик, по якій в той момент вже попутно рухався автомобіль марки «Лексус», який здійснював маневр обгону автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер [NUMBER] , а також в порушення п. 14.5 ПДР України, після повернення автомобіля марки «Лексус» в свою смугу для руху в бік с. Хотів, він продовжив рух в межах зустрічної смуги, по якій в напрямку села Круглик в той час рухався автомобіль «ЗАЗ TF 69 YO», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ЗАЗ TF 69 YO», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер в Києво-Святошинській центральній районній лікарні Київської області, а пасажир автомобіля «Skoda Oktavia», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] отримала середньої тяжкості ушкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди 22.12.2014 [PERSON] мав діючий договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АІ/2630315 від 23.07.2014, який було укладено із ПрАТ СК «ЮНІВЕС». Згідно полісу ліміт страхового відшкодування на одного потерпілого, за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн, франшиза 1000,00 грн. 24.12.2014 [PERSON] письмово звернувся до ПрАТ СК «ЮНІВЕС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що зазначено у пам`ятці винній особі. Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.06.2015 [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.07.2017 позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», [PERSON] про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 127332,50 грн; моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн, судовий збір в розмірі 1303,33 грн, витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. Постановою Апеляційного суду Київської області від 20.02.2018 апеляційну скаргу [PERSON] залишити без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.07.2017 залишено без змін. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.07.2017 виконано [PERSON] в повному обсязі, що підтверджується інформацією про виконавче провадження, в якій вказано, що виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів», передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 2 частини 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. Згідно ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (п. 71 Постанови). Відповідно до приписів ст. 36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі п. 13.1 ст. 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). Водночас, покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Вказаний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловлений 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) та 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] про стягнення компенсації витрат страхувальника. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З матеріалів справи вбачається, що правова допомога надавалася позивачу АО «Незалежне бюро розслідувань», а саме адвокатом Швець О.В. на підставі Договору про надання професійної правничої допомоги від 03.12.2020, укладеним між АО «Незалежне бюро розслідувань» в особі керуючого об`єднання Швеця О.В. та [PERSON] Згідно Акту приймання-передачі виконаних послуг з професійної правничої допомоги від 21.04.2021 сторони підтвердили роботи (послуги), що виконані виконавцем згідно Договору та підлягають оплаті, на загальну суму 5000,00 грн. В матеріалах справи наявна квитанція від 04.12.2020 про сплату [PERSON] - одержувач АО «НБР» за надання правової допомоги по договору від 03.12.2020 на суму 5000,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved