Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У липні 2015 року позивач - ТОВ «МГЗ» звернувся до суду із позовом до відповідача - [PERSON], в обґрунтування якого вказав, що в результаті скоєння з вини відповідача дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.12.2014 року близько 22 год 50 хв. у м. Миколаєві, по пр. Жовтневому в районі будинку № 358, було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Toyota», держаний номер [NUMBER]. В результаті позивач поніс витрати по оплаті відновлювального ремонту вказаного автомобіля, а також витрати по оплаті послуг з транспортування та зберігання пошкодженого автомобіля, а також робіт з проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на відшкодування заподіяних збитків 143 357,30 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного судового рішення. Відповідач [PERSON] неодноразово не зявлявся у судове засідання, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав, заперечень проти позовних вимог не представив. Тому зі згоди представника позивача, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України, суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що 01 грудня 2014 року близько 22 год. 50 хв. на просп. Жовтневому, в районі будинку № 358 в м. Миколаєві за участю автомобіля марки «ВАЗ», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Toyota», держаний номер [NUMBER], який належить ТОВ «МГЗ», сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.03.2015 року по справі № 3/489/512/2015р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - я учасниками дорожнього руху правил дорожнього дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 147 від 11.12.2014 р., проведеного судовим експертом НДЕКЦ УМВС України в Миколаївській області [PERSON] підтверджується, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry 3.5L», держаний номер [NUMBER], становить 127 245,56грн. Фактичні витрати позивача по відновленню пошкодженого в результаті вищевказаної ДТП автомобіля склали 140 666,90 грн., які сплачені виконавцю робіт ТОВ «Терра-Моторс» за проведення відновлювального ремонту згідно платіжного доручення від 17.02.2015 р. № 00789, на підставі акту виконаних робіт № ТОВ-000144 від 23.01.2015р. та рахунку № ТОВ-000144 від 23.01.2015р. Також матеріалами справи підтверджується, що позивач внаслідок скоєння з вини відповідача ДТП був вимушений нести витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 2 030,40 грн. (платіжне доручення від 10.12.2014р. № 05714) та витрати на оплату послуг з транспортування та зберігання пошкодженого автомобіля в сумі 660,00 грн. (платіжне доручення від 04.12.2014р. № 05564). Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначаено, що однією з підстав виникнення зобов'язання є завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (абз.1 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Вина відповідача у скоєнні ДТП, в результаті якої було пошкоджено автомобіль позивача, підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.03.2015 року по справі № 3/489/512/2015р. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК Украйни, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи наведене, [PERSON] в повній мірі повинен нести обовязок по відшкодуванню заподіяної Позивачу шкоди. Одним із способів відшкодування шкоди є відшкодування збитків, що визначено п.8 ч.2 ст.16 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч.2 цієї ж статті, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст. 22 ЦК України). Із аналізу положень статті 22, 1166, 1187 та 1192 ЦК України суд робить висновок, що відшкодуванню потерпілому підлягають ті витрати (реальні збитки), які він фактично поніс для відновлення свого порушеного права. Із матеріалів справи вбачається, що у звязку з пошкодженням належного позивачу автомобіля, ним понесені витрати з відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та фактично сплачено виконавцю робіт (ТОВ «Терра-Моторс») 140 666,90 грн., згідно платіжного доручення від 17.02.2015р. № 00789, а отже саме ця сума є реальними збитками, які позивач має право відшкодувати за рахунок відповідача за правилами зазначених вище норм. Крім цього, позивач також поніс витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2 030,40 грн., що були сплачені ним за платіжним дорученням від 10.12.2014р. № 05714 та витрати на оплату послуг з транспортування та зберігання пошкодженого автомобіля позивача у розмірі 660,00 грн. (платіжне доручення від 04.12.2014р. № 05564). Таким чином, загальна сума збитків, заподіяних позивачу з вини відповідача [PERSON] станосить 143 357,30 грн. (140 666,90+2 030,40+660,00). На підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача належить стягнути з відповідача понесені ним судові по сплаті судового збору у розмірі 1 433,57 грн.

Outcome: approved