Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому зазначає, що за час спільного проживання у шлюбі його батьки [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок та надвірні споруди по [ADDRESS] [INFO] року його батько [PERSON] помер, після смерті його мати [PERSON] прийняла спадщину шляхом спільного проживання та стала власницею спадкового будинку в цілому. [INFO] померла мати [PERSON] Після смерті останньої відкрилася спадщина на вказане нерухоме майно. Згідно заповіту, який залишила [PERSON], він є спадкоємцем належного останній майна. Окрім нього, спадкоємцями першої черги за законом є його брати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та сестра [PERSON], які на спадщину не претендують. В шестимісячний строк він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а тому просить суд визнати за ним на це нерухоме майно право власності. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву, із змісту якої вбачається, що він позовні вимоги підтримує повністю і просить розглянути справу в його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надіслали до суду нотаріально завірені заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке, у відповідності до ст. 1216 цього Кодексу, являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218, 1220 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Із змісту ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 22 КЗпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], шлюб яких було зареєстровано 7 грудня 1956 року (а.с. 4 зворот, 5). Останньому на праві власності належав дерев'яний житловий будинок, 1984 року побудови, з надвірними будівлями, що знаходяться у [ADDRESS] що стверджується будівельним паспортом на забудову земельної ділянки 1983 року. Оскільки спірний житловий будинок з надвірними спорудами збудований в сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, то він вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. Отже, вказане нерухоме майно не є самовільним будівництвом та, у відповідності до ст. 22 КЗпШС в редакції 1969 року, вважається спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], і право кожного з них щодо володіння, користування і розпорядження цим майном є рівним. [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 6). З дня його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на 1/2 частину вказаного будинковолодіння. Заповіту [PERSON] не залишив. На час його смерті з ним постійно проживала його дружина [PERSON], спадкова справа після його смерті не заводилася. [INFO] мати позивача, - [PERSON], померла (а.с. 7). За життя остання склала заповіт, нотаріально посвідчений секретарем Олениненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Тарасюк О.М. 06 травня 2009 року та зареєстрований в реєстрі за № 06, згідно з яким житловий будинок з господарськими будівлями і побутовими спорудами, що знаходяться у [ADDRESS], заповіла своєму сину [PERSON], [INFO]. Даний заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 38). Позивач [PERSON] прийняв спадщину, що відкрилася з дня смерті його матері, у порядку спадкування за заповітом, подавши 07 липня 2016 року, тобто у встановлений законом строк, заяву про прийняття спадщини (а.с. 36). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які також є дітьми спадкодавця і спадкоємцями першої черги за законом, спадщини не прийняли. За життя спадкодавець [PERSON] не мала правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 74204036 від 11.11.2016 р. (а.с. 30), а тому позивач [PERSON] позбавлений можливості оформити своє право власності на спірне нерухоме майно у нотаріальній конторі і отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що за [PERSON] належить визнати право власності на дерев'яний житловий будинок та надвірні будівлі і господарські споруди (хлів, колодязь), що знаходяться у [ADDRESS] За згодою позивача суд не стягує з відповідачів судові витрати.

Outcome: approved