Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначаючи, що 13 жовтня 2012 року вона уклала з відповідачем шлюб, який зареєстровано у Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №725. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. На час подання до суду позову шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. Це виявляється у його відмові надавати достатню та гідну матеріальну допомогу на утримання своєї рідної доньки, хоча відповідач і має таку можливість, оскільки є фізично здоровою людиною, аліменти нікому не платить, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку ними не досягнуто. Тому, на підставі викладеного просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте подала суду письмову заяву у якій просить суд розглянути цивільну справу без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявне підтвердження, про причини неявки суд не повідомив. У звязку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Судом встановлено, що 18 жовтня 2011 року народилася [PERSON], її батьками у свідоцтві про народження серії І-КИ №363742, є [PERSON] і [PERSON] (а.с.7). В подальшому, [PERSON] і [PERSON] 13 жовтня 2012 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №725. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини «Цьоменко», про що свідчить свідоцтво серії І-КИ №237751, видане Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.6). Разом із тим судом встановлено, що [PERSON], [INFO], мешкає разом із позивачкою за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Широківська, буд. 29, і перебуває на її утриманні (а.с.8). Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком обох батьків - як і позивача так і відповідача. Причому є обовязком особистим, індивідуальним, але ні в якому разі не солідарним, беручи до уваги те, що відповідач у добровільному та досудовому порядку не виявив бажання виконати покладений на нього обовязок, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підставні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За вказаних вище обставин, аналізуючи зазначені норми закону, беручи до уваги те, що відповідач ухиляється від утримання своєї малолітньої дитини; те, що статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року складає 1860 гривень, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, зокрема у частині стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 930 гривень, щомісячно, тобто половину відповідно до прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Разом із тим, згідно вимог ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви до суду, оскільки відповідно до ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved