Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (надалі - відповідач-1), [PERSON] (надалі - відповідач-2), третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі - третя особа), про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди. Предметом позову є стягнення 62266,33 грн., з яких: 50766,33 грн. вартість відновлювального ремонту, 1500,00 грн. витрати на проведення експертного авто товарознавчого дослідження, 10000,00 грн. моральної шкоди. Підставою позову є відшкодування третьою особою шкоди у розмірі 6000,00 грн., якої виявилось недостатньо, а тому позивач просить суд стягнути різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідач-2 з вимогами позовної заяви не погодився, подавши відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву зазначено про те, що вимоги до нього як до власника транспортного засобу є безпідставними, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди інша особа законно володіла вказаним транспортним засобом, а тому самостійно несе відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки. Крім цього, вина відповідача-1, яка є елементом цивільно-правової відповідальності, підтверджується постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності. Також у відзиві зазначає про те, що покладення обов`язку щодо відшкодування шкоди на особу, яка завдала шкоди і якою, цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована є незаконним. Крім цього, розмір шкоди, який знаходиться в межах страхового ліміту не може безпосередньо покладатися на особу, яка завдала цю шкоду, оскільки такі дії порушують ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування» та не захищають страхувальника і порушують мету страхування. Позивач не надав суду доказів, що позивачем на відшкодування автомобіля було витрачен6о 56766,33 грн., оскільки немає актів виконаних робіт, квитанції про сплату коштів за ремонт автомобіля та доказів того, що під час відновлення були використані нові складники іншої модифікації КТЗ взамін пошкоджених. На думку відповідача-2, розмір збитку нанесеного позивачу складає 40393,79 грн., в межах витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, який повинна відшкодувати ПрАТ «Європейський страховий союз», а, оскільки, за останнього несе відповідальність Моторне (транспортне) страхове бюро України, то вказаний обов`язок покладається на нього. Крім цього, виплата відшкодування у розмірі 6000,00 грн. є частковою, а повне відшкодування є можливим після завершення процедури банкрутства та/або ліквідації СК «Європейський страховий союз» (а.с. 93-99). Позивач з аргументами відповідача-2 не погодився, подавши відповідь на відзив. Позивач звернув увагу на те, що відповідачем-2 не зазначено хто саме був володільцем джерела підвищеної небезпеки станом на момент ДТП, а тому вважає, що керування автомобілем здійснювалось саме його власником, відповідачем-2. У відповіді на відзив зазначено про те, що згідно договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ/1435723 від 26.10.2017 відповідальність володільця автомобіля Dacia за шкоду, завдану здоров`ю та майну, була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз». Протоколом засідання Президії МТСБУ №418/2018 від 22.03.2018 була затверджена гранична сума виплат страхового відшкодування на одного потерпілого за договорами внутрішнього страхування, укладеними ПрАТ CK «Європейський страховий союз» у розмірі 6 000,00 гривень. Наказом МТСБУ №3587 від 17.04.2018 затверджена виплата позивачу страхового відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, у розмірі 6 000,00 грн. Відповідно до платіжного доручення №903871 від 18.04.2018 та виписки по особовому рахунку, відкритому на ім`я позивача, на виконання вказаних рішень МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 6 000,00 гривень. При цьому виплата страховиком страхового відшкодування у меншому за ліміт відповідальності розмірі не позбавляє права потерпілої особи звернутися до суду із позовом про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №522/13229/16-ц. Таким чином, на думку позивача, розмір матеріальної шкоди, яка залишається не відшкодованою за рахунок страхового відшкодування, становить 50 766,33 грн. (56 766,33 - 6 000,00). Тому саме відповідачі, а не страхова компанія та/або МТСБУ, на думку позивача, повинні відшкодовувати цю шкоду. Для підтвердження вказаної суми позивачем надано висновок №802/17 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 24.12.2017, відповідно до якого: -вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda SUPERB, д.н. [NUMBER] , становить 56 766,33 (п`ятдесят шість тисяч сімсот шістдесят шість гривень 33 копійки) гривень. -вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Skoda SUPERB, д.н. [NUMBER] , становить 40 393,79 (сорок тисяч триста дев`яносто три гривні 79 копійок) гривень. Також позивач посилається на роз`ясненнями, що викладені в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992, за якими, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Відповідач-1 своїм правом на подання відзиву не скористався. Третя особа пояснень суду не надала. 21 квітня 2021 року на адресу суду від третьої особи надійшла інформація з єдиної централізованої бази даних (ЦБД) МТСБУ щодо дії полісу серії АМ №1435723 станом на момент ДТП, 27.11.2017. Рух справи. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 47-48). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року матеріали справи передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва (а.с. 55-56). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 березня 2019 року матеріали справи передано на розгляд судді Кондратенко О.О. (а.с. 60). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року матеріали справи прийнято до провадження судді Кондратенко О.О. (а.с. 61). На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 01-08-1087 від 26 жовтня 2020 року, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Саадулаєва А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року цивільну справу прийнято до провадження судді Саадулаєва А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні, яке відбулось 22 квітня 2021 року представник позивача, [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Заслухавши вступне слово учасника справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2018 у справі № 761/44600/17, 27 листопада 2017 року, о 12 год. 00 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Дачія», д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві, по вул. Толстого, 2, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на транспортний засіб «Шкода», д.н.з. [NUMBER] . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Відповідача-1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого відбулася вказана дорожньо-транспортна пригода, та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с. 28). На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Дачія», д.н.з. [NUMBER] , на момент настання ДТП (27.11.2017) була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз», відповідно до умов полісу серії АМ №1435723, що підтверджується інформацією з єдиної централізованої бази даних (ЦБД) МТСБУ. За вказаним полісом, розмір страхової суми (ліміту відповідальності страховика) за шкоду майну становить 100000,00 грн. Протоколом засідання Президії МТСБУ №418/2018 від 22.03.2018 була затверджена гранична сума виплат страхового відшкодування на одного потерпілого за договорами внутрішнього страхування, укладеними ПрАТ CK «Європейський страховий союз» у розмірі 6 000,00 гривень. Наказом МТСБУ №3587 від 17.04.2018 затверджена виплата позивачу страхового відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, у розмірі 6 000,00 грн. Як вбачається із змісту позовної заяви та відповідно до платіжного доручення №903871 від 18.04.2018 та виписки по особовому рахунку, відкритому на ім`я позивача, на виконання вказаних рішень МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 6000,00 грн. При цьому, позивач вважає, що виплата страховиком страхового відшкодування у меншому за ліміт відповідальності розмірі не позбавляє права потерпілої особи звернутися до суду із позовом про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №522/13229/16-ц. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 24 грудня 2017 року №802/17 судовим експертом [PERSON] , -вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda SUPERB, д.н. [NUMBER] , становить 56 766,33 (п`ятдесят шість тисяч сімсот шістдесят шість гривень 33 копійки) гривень. -вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Skoda SUPERB, д.н. [NUMBER] , становить 40 393,79 (сорок тисяч триста дев`яносто три гривні 79 копійок) гривень. При цьому, відповідно до вказаного висновку вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та втрати товарної вартості становить 40 393,79 грн. Позивач зазначає про те, що розмір матеріальної шкоди, яка залишається не відшкодованою за рахунок страхового відшкодування, становить 50 766,33 грн. (56 766,33 - 6 000,00). Тому саме відповідачі, а не страхова компанія та/або МТСБУ, повинні відшкодовувати цю шкоду. Оцінка суду. Деліктні правовідносини. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків може бути, серед іншого, завдання шкоди (збитків). Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення: - протиправна поведінка особи; - настання шкоди; - причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; - вина завдавача шкоди. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2018 у справі № 761/44600/17, 27 листопада 2017 року, о 12 год. 00 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Дачія», д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві, по вул. Толстого, 2, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на транспортний засіб «Шкода», д.н.з. [NUMBER] . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Відповідача-1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого відбулася вказана дорожньо-транспортна пригода, та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с. 28). Внаслідок такої протиправної поведінки, яка мала місце з боку [PERSON] було завдано шкоду позивачу, володільцю автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER] . Отже, встановленими є такі елементи складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка особи, настання шкоди та причинний зв`язок саме відповідача-1. Відповідно до частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законом встановлено презумцію вини заподіювача шкоди. Вина підтверджена постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2018 у справі № 761/44600/17, а тому наявним є такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина. Отже, суд встановив підстави для деліктної відповідальності [PERSON] за завдання шкоди володільцю транспортного засобу «Шкода», д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, яке мало місце 27 листопада 2017 року. Страхові правовідносини. З метою захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), функціонує інститут страхування. Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Дачія», д.н.з. [NUMBER] , на момент настання ДТП (27.11.2017) була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз», відповідно до умов полісу серії АМ №1435723, що підтверджується інформацією з єдиної централізованої бази даних (ЦБД) МТСБУ. За вказаним полісом, розмір страхової суми (ліміту відповідальності страховика) за шкоду майну становить 100000,00 грн. Поліс видано 26 вересня 2017 року та на момент його видачі ПрАТ «Європейський страховий союз» мав право укладати договори страхування, в тому числі страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною другою статті 1187 ЦК Українишкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Згідно з пунктом 3 абзацу 1 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Судом встановлено, що протоколом засідання Президії МТСБУ №418/2018 від 22.03.2018 була затверджена гранична сума виплат страхового відшкодування на одного потерпілого за договорами внутрішнього страхування, укладеними ПрАТ CK «Європейський страховий союз» у розмірі 6000,00 гривень. Наказом МТСБУ №3587 від 17.04.2018 затверджена виплата позивачу страхового відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, у розмірі 6 000,00 грн. Як вбачається із змісту позовної заяви та відповідно до платіжного доручення №903871 від 18.04.2018 та виписки по особовому рахунку, відкритому на ім`я позивача, на виконання вказаних рішень МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 6000,00 грн. Позивач вважає, що виплата страховиком страхового відшкодування у меншому за ліміт відповідальності розмірі не позбавляє права потерпілої особи звернутися до суду із позовом про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №522/13229/16-ц. Суд бере до уваги аргументи позивача, проте вважає за необхідне зазначити про те, що його посилання на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.07.2019 у справі №522/13229/16-ц є передчасними, оскільки, на відміну від справи, яка була предметом розгляду Верховного Суду, третя особа здійснила лише частину виплати, що становить граничну суму виплат страхового відшкодування на одного потерпілого за договорами внутрішнього страхування, укладеними ПрАТ CK «Європейський страховий союз» у розмірі 6000,00 гривень. Тобто, визнавши факт ДТП як страховий випадок та виплативши часткове відшкодування третя особа розпочала та ще не завершила процедуру виплати страхового відшкодування. Вказане також підтверджується листом третьої особи від 24 квітня 2018 року №3.1-05/12732, з якого вбачається, що доплата відшкодування буде проводитись у випадку, якщо ПрАТ «Європейський страховий союз» буде визнано у встановленому порядку банкрутом та коштів та майна страховика не вистачить для задоволення вимог позивача, що буде підтверджено затвердженим Господарським судом ліквідаційним балансом страховика. У зв`язку із цим, суд дійшов висновку про те, що стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням є передчасним, а тому позов не підлягає до задоволення. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то відповідно до статей 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення прав, а має самостійне юридичне значення. Тобто за наявності порушення прав відшкодування моральної шкоди здійснюється в обраний спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач просить суд стягнути 10000,00 грн. моральної шкоди, однак не обґрунтовує чим саме її було завдано, та в тому саме виразилась вказана моральна шкода, а тому вимоги позовної заяви в цій частині також не підлягають задоволенню. На підставі викладеного ст.ст.11, 1194 ЦК України, ст. 259, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed