overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У листопаді 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що 06.03.1999 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, всім необхідним забезпечує доньку позивачка. Посилаючись на те, що відповідач допомоги в утриманні доньки не надає, просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, до досягнення [PERSON] повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на задоволенні позову наполягала. Відповідач в судове засідання не з*явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнав позовні вимоги в повному обсязі, проти задоволення позовної заяви не запречував. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши письмові докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК судовий збір за подання позовної заяви, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки дитина проживає з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

У листопаді 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вона з 04.08.2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2016 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час неповнолітні діти проживають разом з позивачкою та знаходиться на повному її отриманні. Посилаючись на те, що позивачка змушена самостійно забезпечувати дітей одягом, без жодної допомоги зі сторони батька, позивачці важко матеріально утримувати самостійно доньку та сина, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред*явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, подала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з*явився, подав заяву в якій заявлені позовні вимоги визнав позовні вимоги в повному обсязі, проти задоволення позовної заяви не заперечував. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачкою та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК судовий збір за подання позовної заяви, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки діти проживає з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

У листопаді 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 22 травня 2003 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 319. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Їх спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Подружні відносини між ними припинилися майже два роки тому, з листопада 2014 р. вони спільно не проживають. За таких обставин збереження сім'ї і подальше спільне проживання неможливі. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони проживають роздільно, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є положення частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112 цього Кодексу, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У листопаді 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь з 02 грудня 2016 р. аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки всіх доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені, дитина знаходиться на утриманні позивачки. В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Шлюб між сторонами зареєстрований 24 березня 2012 р. Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Сторони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка відповідно до довідки форми № 3 ЖКП «Південь», зареєстрована разом з матір'ю. Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обов'язку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 198 СК встановлений обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У листопаді 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь з 14 листопада 2016 р. аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття, а також повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до закінчення [PERSON] навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом з матірю, повнолітній [PERSON] у м. Одеса, за місцем навчання, а потребують матеріальної допомоги. В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2013р. шлюб між сторонами припинений. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та повнолітнього, [PERSON], [INFO], який навчається з 1 серпня 2014 р. на денній формі навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ, орієнтовний термін навчання червень 2018 р. Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обовязку визначається батьками самостійно за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 198 СК встановлений обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], в розмірі 1/6 частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення 23 річного віку, згідно ч. 1 ст. 182 СК України. Тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

У листопаді 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 08 листопада 2016 р. на утримання неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], і Вікторії, 2013р. народження, у твердій грошовій сумі, але не менше 30 відсотків на одну дитину від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подружні відносини з відповідачем припинені, діти проживають з нею, відповідач матеріальної допомоги не надає, дітьми не цікавиться, проживає в іншому місті. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення позивачки, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони уклали шлюб 29 березня 2011 р. і мають спільних малолітніх доньок: [PERSON], [INFO], і Вікторію, [INFO]. Діти, згідно довідки форми № 3 ЖКП «Південь», проживають разом з матірю за адресою: [ADDRESS]. Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обовязку визначається батьками самостійно за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття . Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачу аліменти на утримання дітей в розмірі по 450 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

У листопаді 2016 р. [PERSON] звернулася із зазначеним позовом і прохала визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: с. Нижня Мануйлівка, вул. Григора Тютюнника буд. 9, Козельщинського району, Полтавської області, який належав її матері [PERSON], яка померла 15.09.2015 р. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є єдиним спадкоємцем зазначеного майна за заповітом, яке належало померлій матері [PERSON] і яка за життя не встигла оформити належним чином на нього право власності. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на зазначені підстави. Представники відповідача [PERSON] сільської ради та третьої особи Козельщинської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи їх повідомлено належним чином та направили до суду заяви в яких не заперечують задоволенню позову і прохали справу розглянути без їх участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. 15 вересня 2015 року померла [PERSON], якій в с. Нижня Мануйлівка, по вулиці Григора Тютюнника буд. 9, Козельщинського району, Полтавської області належали: літ. А - житловий будинок 1948 року побудови, літ. Гп погріб під сараєм; літ. а веранда; літ. б сарай; літ. Б сарай; літ. В гараж; літ. г навіс; літ Г літня кухня; літ. Д сарай; літ. Е сарай; літ. аг ганок; літ. К колодязь питний; №1 огорожа з воротами, - загальною вартістю 83509 грн. Право власності [PERSON] на будинок і господарські споруди підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, заповітом, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори), довідкою [PERSON] сільської ради, витягом з погосподарської книги № 3 села Нижня Мануйлівка [PERSON] сільської ради Козельщинського району Полтавської області за 2011-2015 роки. [PERSON] заповіла своїй доньці [PERSON] [INFO], все своє майно. Суд враховує, що відповідно постанови нотаріусом відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно в звязку з відсутністю належних документів про право власності спадкодавця на це майно, інші спадкоємці відсутні. Спадкоємцем майна померлої (житлового будинку з господарськими будівлями) [PERSON] відповідно до ст. 1223 ЦК України є позивач [PERSON] На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У листопаді 2016 р. [PERSON] звернулася із зазначеним позовом і прохала визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом за адресою: с. Солониця, вул. Сонячна (Матросова) буд. 18, Козельщинського району, Полтавської області, який належав померлому 04.02.2015 р. її батькові [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є спадкоємцем за законом зазначеного майна, яке належало померлому [PERSON], який був її батьком і за життя не встиг оформити належним чином на нього право власності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася і направила до суду заяву в якій прохала справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради, в судове засідання також не зявився та направили до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечень позовним вимогам не має. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. 04 лютого 2015 року помер [PERSON], якому в с. Солониця, по вул. Сонячна (Матросова) буд. 18, Козельщинського району, Полтавської області належали: літ. А житловий будинок 1950 року побудови, літ. Г - погріб з шийкою, літ. а прибудова; літ. а1 веранда; літ. б гараж; літ. Б сарай; літ. В літня кухня; літ. Д сарай; літ. Е убиральня; літ. К колодязь питний; №1 ворота та хвіртка; №2 огорожа, - загальною вартістю 50658 грн. Право власності спадкодавця на зазначений житловий будинок з господарськими спорудами, підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, витягом з по господарської книги № 3 за 2006-2010 роки [PERSON] сільської ради, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, довідкою з [PERSON] сільської ради, що за [PERSON] дійсно числився даний будинок. [PERSON] за життя не встиг оформити належним чином на нього право власності. Суд враховує, що державним нотаріусом відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. Спадкоємцем майна померлого [PERSON] відповідно до ст.1261 ЦК України є його донька позивач [PERSON]. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У листопаді 2016 р. [PERSON]- представник [PERSON] звернулася із зазначеним позовом та прохала визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну частку (пай) розміром 3,68 га вартістю 106881,25 грн., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради, дана ділянка належала його бабусі [PERSON], яка померла 21.06.1999 р. Свої вимоги мотивувавала тим, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON], яка за життя втратила сертифікат на право власності на дану земельну ділянку, а тому неможливо оформити спадщину. Позивач [PERSON] і його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися і направили до суду заяви в яких прохають справу розглянути без їх участі,позовні вимоги підтримують повністю. Представники відповідача [PERSON] сільської ради та третіх осіб: відділу Держгеокадастру у Козельщинському району Полтавської області та Козельщинської державної нотаріальної контори також в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином та направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнають повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. 21.06.1999 року померла [PERSON], яка мала сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 3,68 умовно кадастрових гектарів, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради, Козельщинського району, Полтавської області. Згідно інформаційної довідки відділу Держгеокадастру у Козельщинському районі, грошова оцінка земельної ділянки площею 3,68 умовно кадастрових гектарів по [PERSON] сільської ради на 2016 рік становить 106881,25 грн. (з урахуванням коефіцієнта індексації земель 4,796 та 1,756). За життя [PERSON] не отримала Державного акту на право приватної власності на землю, оригінал сертифікату було втрачено. Суд враховує, що нотаріусом відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно в звязку з тим, що відсутній документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку. Відповідно свідоцтв про народження [PERSON] є онуком померлої, який прийняв спадщину. Згідно ст. ст.1261, 1278 ЦК України [PERSON] має право на спадкування права власності на земельну частку (пай) розміром 3,68 га. На підставі викладеного і

Outcome: approved