Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

У квітні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 15 вересня 2017 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №1269. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначила, що з 15 вересня 2017 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Шлюбно-сімейні відносини між ними не склалися через втрату взаєморозуміння та відчуття любові й поваги один до одного, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, кожний з них живе самостійним життям та не турбується один про іншого, примирення між ними неможливе, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, вважає що шлюб потрібно розірвати. 22 квітня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, до суду надійшли заява від позивача та її представника про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Сторони по справі з 15 вересня 2017 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 15 вересня 2017 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №1269. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало втрата взаєморозуміння та відчуття любові й поваги один до одного, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, примирення та спільне життя між ними неможливе, проживать окремо один від одного. За змістом ч.1 ст.24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч.3, ч.4 ст.56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. З огляду на обставини, встановлені судом, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалася остаточно, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved