Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

У липні 2015 р. позивач звернулася до суду зі вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 12.12.2012 р., вона була прийнята на роботу на дільницю № 30 шахти «Гвардійська», машиністом конвеєра 2 розряду. 13.11.2014 р., вона була звільнена, відповідно до ст. 40 КЗпП України. До таких наслідків привело те, що 13.06.2014 р., при виконанні наряду, вона під час пересування по металевим сходам, перебуваючи на останній сходинці оступилася та впала на підлогу, внаслідок чого отримала травму лівої ноги. Про отриману травму вона повідомила майстру зміни, а 18.06.2014 р. був складений акт № 2223 по формі Н-1. Відповідно до п. 10 акту за формою Н-1, причиною нещасного випадку є особиста необережність потерпілої. Але факти, які б свідчили про порушення нею вимог нормативних актів про охорону праці відсутні. Внаслідок отриманої травми, вона з 13.06.2014 р. по 06.10.2014 р., знаходилась на стаціонарному лікуванні травматологічного відділення КЗ «Криворізька міська лікарня № 8», з діагнозом: закритий скалковий перелом дистальних метаепіфізів обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків. Рішенням МСЕК від 08.10.2014 р., їй з 06.10.2014 р. встановлено другу групу інвалідності строком по 01.11.2015 р. та втрату професійної працездатності у розмірі 65 %. У звязку з отриманою травмою її життя зазнало суттєвих змін. До її звільнення, вона отримувала заробітну плату в розмірі 2000-2500 грн., а пенсію їй призначили в розмірі 949 грн., що ставить її вкрай скрутне матеріальне становище. Її систематично турбує біль в нозі, через що вона періодично звертається до лікарні та проходить лікування. Вона докладає додаткові зусилля для організації свого життя. Просить стягнути з відповідача 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали. Представник відповідача позов не визнала, надала письмові заперечення в яких зазначила, що позивачем не було надано доказів того, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» є винним у втраті нею професійної працездатності. З пункту 10 [PERSON] № 22-23 від 18.06.2014 р. про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, слідує, що [PERSON], - машиніст конвеєра дільниці № 30 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», під час пересування по сходам не подбала про особисту безпеку, чим порушила ст. 14 ЗУ «Про охорону праці», п. 1.7.3.3. «Інструкції з охорони праці № ОП-23-04-13 для машиніста конвеєра», затвердженої наказом Голови правління ПАТ «Кривбасзалізрудком» № 274 від 07.03.2013 р.. Тобто саме позивач допустила порушення вимог з охорони праці, що призвело до нещасного випадку. Позивач не зверталася до суду за оскарженням зазначеного акту в частині її вини в порушенні вимог законодавства про охорону праці. Відповідно до п. 4 [PERSON] від 18.06.2014 р. проведення розслідування нещасного випадку, що стався 13.06.2014 р., причиною настання нещасного випадку є особиста необережність потерпілої. У п. 6 [PERSON] вказано, що саме [PERSON] під час пересування по сходам не подбала про особисту безпеку. [PERSON], [PERSON] також не оскаржувала. Пунктом 2.2.16 Робочої інструкції машиніста конвеєра дробильно-сортувальної фабрики від 05.09.2005 р., передбачено, що з метою попередження нещасних випадків та аварій протягом зміни машиніст конвеєру виконує вимоги нормативних актів та посадових інструкцій з охорони праці. З даною інструкцією позивач була ознайомлена під розпис, але поводила себе необережно, що й привело до настання нещасного випадку. Згідно ст. 14 Закону України «Про охорону праці» , працівник зобовязаний: дбати про особисту безпеку і здоровя, а також про безпеку і здоровя оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], в період з 12.12.2012 р. до 13.11.2014 р., працювала у відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» на посаді машиніста конвеєра. 13.11.2014 р., [PERSON], була звільнена, в звязку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, який перешкоджає продовженню даної роботи, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України. В період роботи позивача у ПАТ «Кривбасзалізрудком», а саме 13.06.2016 року, з нею стався нещасний випадок, а саме під час пересування по металевим сходам, [PERSON], перебуваючи на останній сходинці, оступилася та впала на підлогу, внаслідок чого отримала травму лівої ноги. [PERSON], була доставлена в КЗ «Криворізька міська лікарня № 8» ДОР, де їй встановлено діагноз: закриті скалкові злами дистальних мета епіфізів обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків ( а.с. 5-11, 12-15, 21, 22, 23). Як вбачається з п. 6 [PERSON] проведення розслідування нещасного випадку від 17.06.2014 р., комісією з розслідування нещасного випадку, що стався 13.06.2014 року о 10-00 год. з машиністом конвеєра дільниці № 30 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», встановлено осіб, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, а саме це [PERSON], яка під час пересування по сходам не подбала про особисту безпеку, порушила вимоги ст. 14 ЗУ «Про охорону праці», п. 1.7.3.3 «Інструкції з охорони праці № ОП-23-04-13 для машиніста конвеєра» (а.с. 16-19, 44-46, 47-50, 51, 52-55). Із п.п. 7, 10 [PERSON] 22-23 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 17.06.2014 р., слідує, що причиною настання нещасного випадку є особиста необережність потерпілої. Особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці це [PERSON] - машиніст конвеєра дільниці № 30 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», під час пересування по сходам не подбала про особисту безпеку, чим порушила ст. 14 ЗУ «Про охорону праці», п. 1.7.3.3. «Інструкції з охорони праці № ОП-23-04-13 для машиніста конвеєра», затвердженої наказом Голови правління ПАТ «Кривбасзалізрудком» № 274 від 07.03.2013 р. (а.с. 12-15). Вирішуючи заявлену позовну вимогу щодо відшкодування моральної шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України, шкода заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Стаття 237-1 КЗпП України, надає право працівникові право на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З аналізу положень ст. 153 КЗпП України, у системному їх взаємозвязку із нормами ст. 13 Закону України «Про охорону праці», випливає, що забезпечення безпечних та нешкідливих умов праці покладено на роботодавця. Роботодавець зобов'язаний створити на робочому місті в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони здоров'я. При цьому, ст. 14 Закону України «Про охорону праці», також встановлює обов'язки самого працівника щодо додержання вимог нормативно-правових актів з охорони праці, зокрема працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Таким чином, при вирішенні заявленого спору доведенню підлягає не тільки наявність моральної шкоди, якої зазнала позивач [PERSON], внаслідок нещасного випадку, а також і протиправність дії роботодавця - ПАТ «Кривбасзалізрудком» та наявність у його діях ( його посадових осіб, працівників, крім самого потерпілого) вини в заподіянні шкоди позивачу. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих учасниками процесу в судовому засіданні доказів, зокрема щодо обставин за яких стався нещасний випадок, стану здоровя позивача після травмування, судом не встановлено ознак протиправності у діях відповідача, як і не встановлено наявності вини ПАТ «Кривбасзалізрудком» у нещасному випадку, що стався. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, у звязку відсутністю фактичних і правових підстав для покладення на відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» відповідальності за отримане позивачем каліцтво. На підставі викладеного, ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України, ст. ст.\~153,\~173,\~237-1 КЗпП, ст.ст.\~13,\~14 ЗУ «Про охорону праці»,\~Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: dismissed