Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

У листопаді 2013 р. [PERSON] пред'явила позов до [PERSON], в якому, після уточнення позовних вимог, остаточно просила: - встановити межі земельної ділянки між будинками й надвірними спорудами, які знаходяться за адресами: [ADDRESS], Чернігівського району, відповідно до планів-схем, що є додатками №№ 2 і 3 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № С-394 від 11.04.2014 р., який виконано Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою, - зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], Чернігівського району, та усунути ці перешкоди шляхом звільнення цієї ділянки у бік належної йому земельної ділянки відповідно до вищевказаних планів-схем, а саме прокласти в бік земельної ділянки [PERSON]: допоміжну лінію ВВ1, довжиною 0,06 м, - від точки В, що розташована на спільній межі на відстані 20,57 м від точки Д, до точки Б1, допоміжну лінію ББ1, довжиною 0,28 м, - від точки Б до точки Б1, - відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [PERSON] і [PERSON] користуються суміжними присадибними земельними ділянками. Земельна ділянка, якою користується [PERSON], перебуває у неї в користуванні, а земельна ділянка площею 0,2833 га, якою користується [PERSON], належить йому на праві власності. Останній стверджує, що паркан, який розділяє ці земельні ділянки, необхідно змістити у бік належного [PERSON] будинку й надвірних споруд, що є протиправним. У позовній заяві [PERSON] також зазначає, що спір між нею й [PERSON] позбавляє її можливості приватизувати земельну ділянку, якою вона користується. У листопаді 2013 р. [PERSON] пред'явив зустрічний позов до [PERSON], у якому, після уточнення позовних вимог, остаточно просив зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], Чернігівського району, усунути ці перешкоди шляхом звільнення [PERSON] належної йому ділянки у бік земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], Чернігівського району, встановити за рахунок [PERSON] межу між цими ділянками відповідно до додатку № 1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № С-394 від 11.04.2014 р., який виконано Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою, та державного акту на право власності [PERSON] на земельну ділянку серії ЯЖ № 369340 від 20.08.2008 р., а також відшкодувати йому судові витрати. Зустрічні позовні вимоги мотивуються тим, що [PERSON] на належній йому земельній ділянці споруджує паркан. Оскаржуваним рішенням у задоволенні позовних вимог і [PERSON], і [PERSON] відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог і задовольнити ці вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого: - викладені в оскаржуваному рішенні суду висновки щодо фактичних обставин справи суперечать наявним у справі доказам, зокрема висновку судової будівельно-технічної експертизи № С-394 від 11.04.2014 р., і змістові позовних вимог [PERSON] в частині визначеного нею способу прокладення межі між земельними ділянками, які є об'єктом судового розгляду, - посилання місцевого суду на те, що факт користування [PERSON] присадибною земельною ділянкою у розмірі 0,999 га не може братися до уваги, т.я. ця ділянка перебуває в неї у користуванні, а не у власності, суперечить ст. 152 ЗК України. [PERSON] у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення місцевого суду по даній справі й задовольнити його позовні вимоги. Доводи цієї скарги зводяться до того, що суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог як [PERSON], так і [PERSON] Проте висновками проведених по справі експертиз підтверджується, що [PERSON] незаконно користується частиною належної [PERSON] земельної ділянки, у зв'язку з чим позовні вимоги останнього мають бути задоволені. У судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали подану [PERSON] апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу [PERSON] просили відхилити, а представник [PERSON] підтримав подану останнім апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу [PERSON] просив відхилити. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи оскаржуване рішення, суд І інстанції виходив з того, що і [PERSON], і [PERSON] не довели свої позовні вимоги. З таким висновком не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. [PERSON] є власником будинку й надвірних споруд, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], Чернігівського району, що підтверджується копіями відповідних правоустановчих документів (а.с. 7-9, 10, 5-6). Копіями архівних довідок Іванівської сільської ради від 22.10.2013 р. №№ 1581 і 1582 підтверджується, що згідно з записами у земельно-кадастрових книгах за [PERSON] облікується земельна ділянка орієнтовною площею 0,10 га (а.с. 29). [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,2833 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], Чернігівського району, що підтверджується копіями нотаріально посвідченого договору дарування, технічної документації землеустрою і державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.08.2008 р. серії ЯЖ № 369840 відповідного змісту і (а.с. 19, 38-53, 18). Актом Іванівської сільської ради від 15.06.2013 р. підтверджується, що між сторонами мається спір з приводу розмежування вищевказаних земельних ділянок (його копія на а.с. 20). У акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10.10.2013 р. № 201, який складено Держсільгоспінспекцією в Чернігівській області, зазначено, що на час проведення перевірки з виїздом на місце земельна ділянка [PERSON] відповідає розмірам, зазначеним у державному акті на право власності останнього на цю ділянку, та що для встановлення факту імовірності використання [PERSON] земельної ділянки більшого, ніж вказаний у цьому акті, розміру, необхідно звернутися до компетентної землевпорядної організації (копія вказаного акту з додатком на а.с. 22, 192). З висновку судової будівельно-технічної експертизи від 11.04.2014 р. № С-394, який виготовлено експертами Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, та додатку № 3 до нього вбачається, що [PERSON] користується частиною присадибної земельної ділянки [ADDRESS] Чернігівського району, площею 1 м2, яку у додатках № 1 та № 3 до вищевказаного висновку експерта зображено лініями, прокладеними від точки А до точки Б, від точки Б до точки В і від точки В до точки А (а.с. 72-78). У висновку судової земельно-технічної експертизи від 29.08.2014 р. № С-242, що виготовлений експертами Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, запропоновано варіант встановлення межі між спірними присадибними земельними ділянками (а.с. 133-137). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. В силу правових позицій, викладених у мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 29.09.2005 р. № 5-рп/2005 по справі № 1-17/2005 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками), [PERSON] на законних підставах належить право користування присадибною земельною ділянкою, орієнтовною площею 0,10 га, за адресою: [ADDRESS], Чернігівського району, яка межує з належною [PERSON] присадибною земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS], Чернігівського району. [PERSON] незаконно користується частиною присадибної земельної ділянки [ADDRESS] Чернігівського району, площею 1 м2, т.я. її у встановленому законом порядку надано у користування [PERSON] З викладеного випливає, що [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди у користуванні частиною присадибної земельної ділянки [ADDRESS] Чернігівського району, площею 1 м2, яку у додатках № 1 та № 3 до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 11.04.2014 р. № С-394, виготовленого експертами Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, зображено лініями, прокладеними від точки А до точки Б, від точки Б до точки В і від точки В до точки А. Отже в силу п. «б» ч. 3 ст. 152 ЗК України [PERSON] зобов'язаний звільнити цю частину ділянки, усунувши у такий спосіб перешкоди, які він створює [PERSON] у користуванні нею. Твердження [PERSON] про те, що [PERSON] зайняла частину належної йому присадибної земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS], Чернігівського району, та про спорудження [PERSON] на ній паркану, є хибним. Так, це твердження суперечить висновку судової будівельно-технічної експертизи від 11.04.2014 р. № С-394, який виготовлено експертами Чернігівської регіональної торгово-промислової палати. Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України, цей висновок є допустимим доказом, який у ході розгляду справи ні у який спосіб не спростовано. Тому апеляційний суд з ним погоджується. Висновок судової земельно-технічної експертизи від 29.08.2014 р. № С-242, виготовлений експертами Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, апеляційний суд не може використати як доказ для задоволення вимог [PERSON], з таких підстав. У цьому висновку запропоновано варіант встановлення межі між присадибними земельними ділянками, про які йдеться. Проте цю межу встановлено і зображено у державному акті від 20.08.2008 р. серії ЯЖ № 369840, що посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку [ADDRESS] Чернігівського району. До того ж, у ході розгляду справи встановлено, що цю межу порушено [PERSON] у описаний вище спосіб. Крім того, у актах судових експертиз від 11.04.2014 р. № С-394 і від 29.08.2014 р. № С-242 наведено висновки, які не суперечать один одному. Складений Держсільгоспінспекцією в Чернігівській області акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10.10.2013 р. № 201 теж не може бути використаний як доказ для задоволення вимог [PERSON], т.я. він не містить категоричних висновків і, крім того, він суперечить вищеописаним висновкам судових експертиз. Вирішуючи справу, апеляційний суд виходить також і з того, що згідно з п. «в» ст. 183 ЗК України у взаємозв'язку з ч. 10 ст. 123 цього Кодексу, встановлення на місцевості меж земельних ділянок власників і землекористувачів в контексті спору між сторонами є компетенцією сільської ради, а не суду. З наведеного випливає, що: - позовні вимоги [PERSON] в частині усунення перешкод, які чинить їй [PERSON] у користуванні присадибною земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS], Чернігівського району, та зобов'язання останнього звільнити частину цієї ділянки, площею 1,0 м2, яка знаходиться у межах, прокладених від точки А до точки Б, від точки Б до точки В і від точки В до точки А, та які зображено у додатках №№ 1 і 3 до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 11.04.2014 р. № С-394, виконаного експертами Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, підлягають задоволенню, - зустрічні позовні вимоги [PERSON] є безпідставними - вони суперечать зібраним по справі доказам. Таким чином, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням рішення про задоволення вимог [PERSON] в частині усунення перешкод, які чинить їй [PERSON] у користуванні присадибною земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS], Чернігівського району, і зобов'язання [PERSON] звільнити незаконно зайняту ним частину цієї ділянки площею 1,0 м2, межі якої описано вище. У задоволенні решти вимог [PERSON] та у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] належить відмовити. В порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з частковим задоволенням позову і апеляційної скарги [PERSON], на її користь з [PERSON] підлягає стягненню відшкодування судових витрат: по сплаті судового збору за звернення до суду з позовом у сумі 229 грн. 40 коп. (а.с. 1) і з апеляційною скаргою в сумі 121 грн. 80 коп. (а.с. 165), а також вартості експертизи у сумі 1536 грн. 00 коп. (а.с. 89), а всього 1887 грн. 20 коп.

Outcome: partial