Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

У липні 2020 року Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (далі - з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», позивач) звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням трьох процентів річних, індексу інфляції в загальному розмірі 14 778,85 грн. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , як власник квартири отримує від позивача житлово-комунальні послуги, а саме: послуги з утримання будинку та прибудинкової території, на підставі договору від 16.09.2005. Як споживач житлово-комунальних послуг, відповідач зобов`язаний брати участь у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території та в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань та зобов`язань по утриманню нерухомого майна шляхом несплати за житлово-комунальні послуги має заборгованість станом на 01.12.2019 в розмірі 12 310,25 грн. Відповідач, як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України, зобов`язаний сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 1679,87 грн. та трьох процентів річних за період з 01.06.2017 по 29.02.2020 в сумі 788,73 грн. З огляду на викладене, а також у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань відповідачем, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути вказану заборгованість із відповідача в примусовому порядку. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату професійної правничої допомоги та судового збору. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 26.08.2020 у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Враховуючи викладене та вимоги ст.ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Наказом Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №218 від 22.09.2004 житловий будинок [ADDRESS] передано на обслуговування Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» Відповідач, [PERSON] згідно копії договору купівлі-продажу від 15.08.2005, є власником квартири [ADDRESS] . 16.09.2005 між позивачем та відповідачем було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, за умовами якого він, як споживач, зобов`язалася своєчасно сплачувати за послуги надані позивачем за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених цим договором. За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в ред. чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов`язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач належним чином не здійснює оплату вартості житлово-комунальних послуг, та на підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок, відповідно до якого за відповідачем станом на 01.12.2019 виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 12310,25 грн. Визначаючи розмір заборгованості відповідача за оплату житлово-комунальних послуг, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок, як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих сум, здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі належної відповідачу квартири. Відповідач не виконав грошове зобов`язання, а отже він, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно із наданим позивачем розрахунком збитків інфляції, судом встановлено, що за період з 01.06.2017 по 29.02.2020 втрати позивача від інфляції склали суму в розмірі 1679,87 грн., а три відсотки річних за вказаний період прострочення становить суму в розмірі 788,73 грн. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку не надано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість позову, а відтак, необхідність задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2 102,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved