overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У листопаді 2014 р. позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 17.06.2011 р. було укладено шлюб з відповідачем, а/з № 543. Від шлюбу є дитина [PERSON] [INFO] Як вказано у позові, з 2013 р. між сторонами поступово погіршилось та призвело до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на зазначене, позивач просив розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Позивач у судове засідання з'явився та підтримав свій позов. При цьому відповідач у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному об'ємі. Вислухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 17.06.2011 р., а/з № 543. Від шлюбу є дитина [PERSON] [INFO] Як з'ясовано судом, сторони з 2013 р. не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

У листопаді 2014 р. позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання та аліментів на двох дітей. В обґрунтування позову зазначила, що 21.06.2006 р. між позивачем - [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом ДРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві, а/з 1841. Від даного шлюбу є двоє дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Як вказує позивач, вона із дітьми мешкають окремо від відповідача і спільного господарства не ведуть. Зі слів позивача відповідач працює та може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Тому позивач просить суд стягнути із відповідача [PERSON] аліменти на дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частки кожному з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, а також стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення [PERSON] 3-річного віку. Позивач у судовому засіданні підтримала позов тільки в частині стягнення аліментів на користь дітей у розмірі ? від усіх видів заробітку відповідача, від іншої частини позову відмовилась, так як вийшла на роботу у СЗШ № 226. Відповідач у судовому засіданні визнав пред'явлений до нього позов повністю. Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, 21.06.2006 р. між позивачем - [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом ДРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві, а/з 1841. Від даного шлюбу є двоє дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] при цьому шлюбі між батьками дітей розірвано у січня 2015 р. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до норм ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення згідно ст. 200 СК України. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України ураховує обставини, матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача та його місце роботи. Відповідно до ст. 183 СК України суд визначає розмір аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісяця на кожного із дітей, починаючи стягнення з 27.11.2014 р.,тобто як просила позивач у судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

У листопаді 2014р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить поділити майно, набуте під час шлюбу, а саме: квартиру [ADDRESS], посилаючись в обґрунтування вимог на те, що спірна квартира була придбана у період шлюбу з відповідачем на його ім'я за договором купівлі-продажу, та в квартирі також проживає їх повнолітня дочка. У судовому засіданні позивач була відсутня, надала заяву про підтримку позову і розгляд справи без її участі. Відповідач у встановленому порядку повідомлявся про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.10.1994р., мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв органу РАЦС, копією паспорта позивача. Згідно договору купівлі-продажу від 31.07.2009р., відповідачем придбана двокімнатна квартира [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст.60,69,70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та у разі поділу частки майна дружини та чоловіка є рівними. За обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, втрачав його на шкоду інтересам сім'ї, суд може відступити від засади рівності часток майна подружжя. Крім того, частка майна може бути збільшена в одного із подружжя, з яким проживають діти та розмір аліментів, які отримуються з другого, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей. За встановлених обставин та наведених правових норм суд приходить до висновку, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, бо набута за час їх шлюбу, та кожний з них має право на 1/2 частку квартири. Наявність обставин, що відповідно до наведених правових норм є підставою для збільшення частки майна, у судовому засіданні не встановлена, доказами не підтверджена. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави та документально підтверджені судові витрати на користь позивача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

У листопаді 2014р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дочку [PERSON], на утримання якої відповідач - батько дитини - коштів не надає. У судовому засіданні позивач була відсутня, надала заяву про підтримку позову і розгляд справи без її участі. Відповідач у встановленому порядку повідомлявся про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що з 25.01.2001р. сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Угоди щодо утримання дитини сторони не досягли, про що свідчить факт звернення до суду. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України (постанова №3 від 15.05.2006р. п.17), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом і за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, при визначенні розміру яких враховується: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що вимагається стягнення на утримання одної дитини, що відповідач працездатного віку, фізично здоровий, має постійний заробіток, працюючи на Одеській залізниці. Доцільно визначити стягнення у вигляді 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У листопаді 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову, згоду на заочний розгляд справи та про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 82 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які немають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем - матір'ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст.180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 2, 6)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

У листопаді 2014 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 03.03.1979 р. уклала шлюб з відповідачем. Неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Подружні стосунки між ними не складаються, відсутнє взаєморозуміння, постійні сварки та з'ясування відносин привели до фактичного розпаду сім'ї. Основною причиною зруйнованих шлюбних відносин є образи чоловіка, які він безпідставно висловлює на її адресу, він неодноразово підіймав на неї руку. З 2009 року вони не підтримують жодних стосунків, спільне господарство не ведуть, єдиного сімейного бюджету не мають, подружні відносини припинені. Вважає, що за таких обставин, приймаючи до уваги тривалий конфлікт, останні п'ять років їх шлюб існує формально , наполягає на його розірванні. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 03.03.1979 року Акуліновською сільською радою Борисівського району Білгородської області, актовий запис № 7, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 5). З 2009 р. подружжя спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримує, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально, доказів іншого суду не надано. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім'ї суд вважає обох із подружжя, застосування засобів щодо примирення подружжя на думку суду є недоцільним. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

У листопаді 2014 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 16.06.1998 р. уклала шлюб з відповідачем, від якого дітей не мають. Шлюбне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між ними та різних поглядах на спільне сімейне життя. Відповідач зловживає спиртним, тривалий час ніде не працює, постійно влаштовує скандали, погрожує їй фізичною розправою, у зв'язку із чим сімейне життя та господарство між ними не ведеться з вересня 2012 р. Вважає, що втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними, примирення, збереження сім'ї та спільне проживання не можливі у зв'язку з тим, що подальше спільне життя суперечить її інтересам та створює реальну загрозу її життю та здоров'ю, тому просить не надавати строк на примирення і розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 16.04.1998 р. Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 207, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). З вересня 2012 р. подружжя спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримує, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально, доказів іншого суду не надано. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім'ї суд вважає відповідача, застосування засобів щодо примирення подружжя на думку суду є недоцільним, з урахуванням негативної характеристики відповідача з місця проживання. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

У листопаді 2014 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 20.09.2002 р. уклала шлюб з відповідачем, від якого мають двох дітей [INFO], які проживають разом із нею та знаходяться на її вихованні. Зазначає, що з відповідачем проживали у будинку її мами, останні три роки шлюбно-сімейні стосунки між ними не складалися, не було взаєморозуміння, бо відповідач зловживав алкогольними напоями, а коли приходив у нетверезому стані до дому, то виникали сварки, все це бачили діти, напружена обстановка травмувала їх. Раніше відповідач йшов із сім'ї, вона знала про іншу жінку, з якою він підтримував відносини, але згодом він повернувся, і вона вважала, що він змінив своє відношення до життя, дітей, сім'ї, але його поведінка ставала перешкодою для спільного проживання, причиню взаємної втрати почуттів, поваги та любові. Він склав свої речі та покинув сім'ю, при цьому заявив, щоб вона подавала позов про розірвання шлюбу. Вказує, що складні стосунки з відповідачем остаточно припинені, вони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, спільний бюджет відсутній. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 20.09.2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1719, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). З середини серпня 2014 р. подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримує, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально, доказів іншого суду не надано. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім'ї суд вважає обох із подружжя, застосування засобів щодо примирення подружжя на думку суду є недоцільним. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У листопаді 2014 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить шлюб з відповідачем [PERSON] розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось, сторони шлюбних відносин не підтримують, з жовтня 2014 р. проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, та даний шлюб суперечить їх інтересам. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, стосовно можливості примирення заперечувала. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, просив їх задовольнити, проти можливості примирення заперечував. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, 3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.11.1991 р., який зареєстрований у Жовтневому ЗАГС м. Києва, актовий запис № 1168 (а.с.7). Сторони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, неповнолітніх дітей від даного шлюбу у сторін немає, проти примирення сторони заперечують, наполягають на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved