Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

У липні 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] із позовом до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій областіпро зняття арешту. Позивач просить суд зняти арешт з нерухомого майна, накладеного на підставі постанови б/н, 01 вересня 2008 року, ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області, яке належало [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . У позовній заяві зазначено, що [PERSON] звернувся до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, [INFO] [PERSON] . Однак в державній нотаріальній конторі йому повідомили, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на майно, яке входить до спадкової маси, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт на підставі постанови б/н, 21 червня 2018 ВДВС Василівскького РУЮ Запорізької області. На момент накладення арешту власником квартири зазначено [PERSON] , чоловік матері позивача [PERSON] , який був боржником по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №2-362, виданого 15 травня 2008 року Василівським районним судом Запорізької області. [INFO] [PERSON] помер. Мати позивача [PERSON] , була спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON] , та у встановлені законом строки звернулась до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] - її чоловіка. У спадкову масу входила квартира за адресою: [ADDRESS] . Проте, належним чином оформити документи на спадщину на квартиру [PERSON] , не мала змоги, оскільки [INFO] вона померла. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у тому числі і спадкоємцем квартири за адресою: [ADDRESS] . Однак, оформити документи в нотаріальній конторі не вдалося, так як на вказану квартиру накладено арешт відділом державної виконавчої служби Василівського РУЮ Запорізької області. 21 травня 2019 року позивач звернувся до Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області із заявою про зняття арешту з майна померлого [PERSON] . 24 травня 2019 року за № 13394 він отримав відповідь на свою заяву, де було повідомлено, що, оскільки [PERSON] не є стороною виконавчого провадження надати будь-яку інформацію йому неможливо. Додатково було зазначено, що надати будь-яку інформацію щодо надходження виконавчого документу у період 2008 року, не є можливим, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки. На момент надання відповіді виконавче провадження знищено. Стан виконання виконавчого документа не відомо, перевірити достовірність винесеної державним виконавцем постанови неможливо. Інформація про сплату суми боргу, виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій відсутня. З рішення на підставі якого винесено виконавчий лист № 2-362, виданого 15.05.2008 року Василівським районним судом Запорізької області випливає, що [PERSON] був боржником за виконавчим провадженням на користь ЗАТ «Василівкатепломережа». З метою встановлення відсутності заборгованості у померлого [PERSON] за виконавчим листом № 2-362, позивачем було направлено заяву до ПАТ «Василівкатепломережа». 11 червня 2019 року за № 747 позивачем отримано довідку, в якій зазначено, що станом з 2008 року по 01 жовтня 2018 року заборгованість за послуги з централізованого опалення згідно виконавчого листа № 2/362 від 15.05.2008 року у померлого [PERSON] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] - відсутня. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 23 липня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з майна. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просить задовольнити з підстав, що викладені в письмовій формі. Представник відповідача Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій областів судове засідання не з`явився, згідно наданого відзиву справу просить розглядати за його відсутності та заперечують проти зняття арешту. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.76, ч.ч.1,2 ст.77, ст.ст.79,80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, що позивач [PERSON] звернувся до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак в нотаріальній конторі йому повідомили, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на майно, яке входить до спадкової справи, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт на підставі постанови б/н, 21 червня 2018 року ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області. Власником квартири на момент накладення арешту зазначено [PERSON] , який був боржником по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа № 2-362, виданого 15 травня 2008 року Василівським районним судом Запорізької області. Вказана квартира належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 25.06.2001 року (а.с.13) та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.10.2006 № 1647 (а.с.14) [PERSON] , [INFO] , був чоловіком [PERSON] , [INFO] . Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 20.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.15). [INFO] [PERSON] помер. Цей факт підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 28.10.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.16). [PERSON] відповідно до ст.1261 ЦК України, була спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON] . У спадкову масу входила квартира за адресою: [ADDRESS] . Проте [PERSON] не оформила документи на спадщину на квартиру та 08 листопада [INFO] вона померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 09.11.2018 року Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.11а). [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем за законом після своєї матері [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 23.10.1976 року Василівським відділом ЗАГС Запорізької області (а.с.10). На вказану квартиру накладено арешт Відділом державної виконавчої служби Василівського РУЮ Запорізької області, тому позивач не має змоги оформити документи в нотаріальній конторі. Згідно із ч.ч.1-2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Як вбачається із відповіді Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій областіна звернення [PERSON] (а.с.17), [PERSON] не є стороною виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-362, виданого 15 травня 2008 року Василівським районним судом Запорізької області. Додатково було зазначено, що надати будь-яку інформацію щодо надходження виконавчого документу у період 2008 року, не є можливим, оскільки відповідно до «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008 року Міністерства юстиції України п.9.9., строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк яких становить один рік, після чого вони підлягають знищенню. Тому надати будь-яку інформацію щодо арешту на майно [PERSON] по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-362 Василівський районний відділ державної виконавчої служби не має можливості. На момент надання відповіді виконавче провадження знищено. Інформація про сплату суми боргу, виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій відсутня. А відповідно, підстав для задоволення вимог заяви Василівським районним ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області відсутні. Відповідно до довідки від 11.06.2019 року за № 747, виданої ПрАТ «Василівкатепломережа» (а.с.18), станом з 2008 року по 01.10.2018 року заборгованість за послуги з централізованого опалення згідно виконавчого листа №2/362 від 15.05.2008 року у померлого [PERSON] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] - відсутня. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про зняття арешту з майна боржника [PERSON] , померлого [INFO] . Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, позивачем доведено, що борг зі сплати за послуги з централізованого опалення згідно виконавчого листа №2/362 від 15.95.2008 року у померлого [PERSON] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] , відсутній. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позову виходячи з наступного. Вирішуючи питання про накладення арешту на майно [PERSON] , державний виконавець Василівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області діяв в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Також відсутні підстави для зняття арешту з майна відповідно до ст.ст.40,59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі даної категорії є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Враховуючи викладене, суд вважає, що у даній справі Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не є належним відповідачем, оскільки вказаний арешт на майно позивача накладено в інтересах Приватного акціонерного товариства «Василівкатепломережа», яке в даному випадку по справі не є стороною. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проте, позов заявлено до неналежного відповідача. Як вбачається зі змісту ст.51,175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Аналізуючи досліджені у справі докази суд дійшов до висновку, що позивач не обґрунтував свої позовні вимоги, тому вважає необхідним в задоволенні позову відмовити. При цьому, суд вважає за доцільне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Outcome: dismissed