Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що відповідно до укладеного Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 18.10.2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 17\~272, 66 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідачка надає банку кошти для погашення заборгованості за кредитом. Умов укладеного договору відповідачка належним чином не виконала, у звязку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 14.06.2017 року становить 21\~420,60 грн. Просить стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Крім того, просить стягнути з відповідачки судові витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик останньої в судове засідання в розмірі 200 грн.. Належно повідомлена відповідачка в судові засідання 29.09.2017 року, 10.11.2017 року та 18.12.2017 року не зявилася, в останнє викликалася через оголошення в пресі, про причини неявки суд не повідомила, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Як передбачено ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини учасників справи, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Як вбачається із анкети-заяви відповідачки від 17.11.2010 року, вона ознайомилася та погодилася із умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які були надані їй в письмовій формі, а також з тим, що підписана нею заява разом із памяткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, і тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до копії Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 18.10.2016 року, відповідачка отримала від позивача кредит в сумі 17\~272,67 грн., які зобов`язалася повернути. Так як відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, то станом на 14.06.2017 року її заборгованість за кредитним договором становить 21\~420,60 грн.,з яких: -16 422, 36 грн. заборгованість за кредитом; -2 499, 42 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; -1 417, 75 грн. пеня та комісія; -1 081, 37 грн. штраф. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положення ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з вимогами ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню пеня, а в стягненні штрафу слід відмовити за необґрунтованістю. З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги те, що відповідачка не виконує покладених на неї зобовязань за договором № б/н від 18.10.2016 року, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, але частково, так як чинним законодавством України не передбачено одночасне стягнення пені та штрафу за порушення зобовязання. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки у користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~600,00 грн. та 200,00 грн. витрат на публікацію виклику відповідачки у пресі.

Outcome: approved