Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 08.09.2019 між відповідачем та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала 10 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів. Відповідно до графіку платіж повернення кредиту та сплати комісії мало відбутись 17.09.2019. Відповідач вимоги кредитного договору не виконав. 28.11.2019 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством укладено договір відступлення права вимоги №42-МЛ згідно якого Товариство набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі щодо відповідача. Станом на 18.11.2020 сума заборгованості відповідача становить 30 600 грн., у тому числі: 10 000 грн. - прострочена заборгованість, 1200 грн. - прострочена заборгованість за комісією, 14400 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 5 000 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями. Просить стягнути з відповідача вказану суму. Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував. Пояснив, що до позовної заяви не додано доказів переказу коштів на її картковий рахунок. Копія платіжного доручення від 28.11.2019 не є підтвердженням переказу кредитних коштів, а лише підтверджує факт відступлення права вимоги. Виписка з особового рахунку підписана не уповноваженою особою та не містить обов?язкових для первинного облікового документа реквізитів. У матеріалах справи відсутні докази акцептування кредитного договору. З форми та змісту кредитного договору вбачається, що він був підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатору, тобто відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Про укладений кредитний договір дізналась нещодавно. В матеріалах справи відсутні докази що е-мейл та телефонний номер, за яким відбувалось акцептування кредитного договору, належить саме відповідачці, відсутні докази, що саме вона уклала кредитний договір шляхом акцепту на сайті ТОВ «Мілоан». Заперечує факт підписання кредитного договору як власноручно, так і за допомогою електронного цифрового підпису або одноразового ідентифікатору. У розділі 10 договору відсутній підпис відповідача та відсутня інформація, що договір підписано за допомогою ідентифікатора особи. На договорі відсутня печатка ТОВ «Мілоан». У випадку не підписання спірного кредитного договору стороною письмова форма правочину не була дотримана, внаслідок чого такий правочин є нікчемним. У матеріалах справи відсутні докази надання відповідачу другого примірника кредитного договору. У матеріалах справи відсутній паспорт споживчого кредиту. Кредитний договір не містить усіх істотних умов, визначених Законом України «Про споживче кредитування, а також містить несправедливі умови, зокрема, щодо відсоткової ставки. Також зазначає, що матеріали справи не містять повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов?язанні. Копія наданої претензії підписана не уповноваженою особою. Відсутні копія паспорту та коду відповідача, що свідчить про неналежну ідентифікацію клієнта. Відсутня ліцензія ТОВ «Мілоан», яка надає право фінансовій установі нараховувати відсотки. Зазначає також, що позивач використовує її особисті дані без її дозволу. Не вважає себе фізичною особою, самоідентифікувала себе, як людина. Людина відповідно до положень ст. 2 ЦПК України не є учасником цивільних правовідносин та не підсудна суду. Не погоджується із розрахунком заборгованості, оскільки за нарахованими відсотками незрозуміло формули нарахувань, періоду та відсоткової ставки, незрозуміло формули обрахунку штрафу та пені До вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність 1 рік. З цих та інших підстав просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив відповідач зазначив, що докази переказу на картковий рахунок відповідача суми коштів додані до матеріалів справи. Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили визначені ст.ст. 11 та 12 Закону України «Про електронну коменрцію» дії. Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого кредитний договір було розміщено у особистому кабінеті відповідача, якому було перераховано кошти платіжним дорученням від 05.09.2019. Всі документи знаходяться в особистому кабінеті позичальника, з якими він був ознайомлений на момент укладення договору, погодився з усіма додатками та невід?ємними частинами кредитного договору. Відповідача належним чином було повідомлено про заміну кредитора у зобов?язанні, підтвердженням чого є повідомлення-вимога по кредитному договору, яка надсилалась на адресу відповідача. Паспортні дані відповідача мітяться у кредитному договорі, тому ідентифікація клієнта була проведена належним чином. Фото позичальника разом із паспортом додається. Інформація про ліцензію ТОВ «Мілоан» міститься у загальному доступі. Використання персональних даних відповідачки передбачено пунктом 5.1 Анкета-заява позичальника є підтвердженням добровільного укладення відповідачем кредитного договору та погодженням з правилам, які після укладення заявки стають невід?ємними частинами договору. Просить відмовити у задоволенні позову. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №4812452 від 05.09.2019 він укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . За договором позикодавець зобов?язується на умовах та у строк, визначених договором надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 10 000 грн. строком на 12 днів з 05.09.2019 (п. 1.1. 1.2). Сукупна вартість кредиту становить 3600 грн. у грошовому виразі та включає в себе: комісію за надання кредиту - 1200 грн., проценти за користування кредитом - 2400 грн., які нараховуються за ставкою 2.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка - 2,00% від фактичного залишку кредита за кожен день користування (п. 1.5). Відповідно до п. 6 Договору він укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua. Розміщені в особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон Позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку, вказаними позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) Особистому кабінеті на сайті Товариства. Після укладення цей Кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті Позичальника (п.6.2 Кредитного договору). За змістом п. 6.3 Кредитного договору позичальник, приймаючи пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) Договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору; він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність Позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього Договору про які він не повідомив Товариство (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повного, актуальною та достовірною; він відповідає вимогам Заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Укладення Товариством кредитного договору з Позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 Кредитного договору). Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.6.5 Кредитного договору). За частиною першою статті 205ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627ЦК України і відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Згідно положень статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно положень п.5.1 Договору позичальник підтверджує, що до підписання цього Договору ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та Правилами надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua та є невід`ємною частиною цього договору. Ці Правила, за твердженням позивача, є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Суд звертає увагу на те, що вказані Правила позивачем до позовної заяви не долучено. Більше того, інформація з сайту ТОВ «Мілоан» належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Вказаний висновок також узгоджується із висновком викладеним у постанові Великої Палат Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, передбачено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять належних доказів укладення електронного договору між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» шляхом використання електронного цифрового підпису, в тому числі шляхом застосування одноразового алфавітно-цифрового ідентифікатора визначеного Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, довідка про ідентифікацію, за якою особу ідентифіковано як [PERSON] шляхом направлення на телефонний номер [NUMBER] одноразового ідентифікатора (а.с. 9) анкета-заява на кредит (а.с. 84) не підтверджують ідентифікацію, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що телефонний номер [NUMBER] та адреса електронної пошти [INFO] , за якими особу було ідентифіковано, належать саме [PERSON] . У справі міститься копія платіжного доручення №1661830 від 05.09.2019 року, відповідно до якого платник ТОВ «Мілоан» перерахував отримувачу [PERSON] кошти в сумі 10 000 грн. (а.с. 58). Суд відхиляє вказане платіжне доручення в якості доказу фактичного отримання відповідачем кредитних коштів. Зміст цього платіжного доручення не відповідає вимогам, встановленим ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо обов`язкових реквізитів первинного бухгалтерського документа та вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ №22 від 21.01.2004 року, оскільки не містить інформації про зміст та обсяг господарської операції- у платіжному дорученні не зазначено повного номеру рахунку, на який доручено здійснити перерахунок коштів; не вказано посаду особи, підпис та інші дані, які дають змогу ідентифікувати особу, відповідальну за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; на платіжному дорученні відсутня печатка підприємства. Вказане є істотними недоліками первинного документа, які не дають можливості підтвердити фактичне здійснення господарської операції . Крім того, у наданій заяві-анкеті на кредит та платіжному дорученні номер банківського рахунку, на який повинна бути перерахована сума, зазначено як « [NUMBER] », тобто зазначений номер не відображає коректної інформації про номер рахунку та не надає можливості встановити власника рахунку. Надана позивачем фотографія відповідачки та її паспорта (а.с. 87) не підтверджує, що вказана фотографія отримана ТОВ «Міолан» від відповідачки саме 05.09.2019 та у зв?язку із укладенням кредитного договору №4812452. Також у матеріалах справи відсутні відомості щодо відкриття відповідачці відповідного кредитного рахунку (кредитної картки) на виконання умов кредитного договору та зарахування вказаних коштів на цей кредитний рахунок. Відсутні докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника). Згідно з положеннями ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», що діяли на момент виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Матеріали справи не містять відомостей стосовно того, що примірник електронного договору були вручені відповідачці як споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, що позивачем не спростовано. За змістом статті 11ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно з частиною першою статті 202ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц). Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено факту волевиявлення відповідачки на укладення кредитного договору з ТОВ «Мілоан» суд приходить до висновку, що відповідний правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що кредитні правовідносини між відповідачкою та ТОВ «Мілоан» не виникли, позивач за відповідним договором про відступлення прав вимоги №42-МЛ (а.с. 10-16) права вимоги до [PERSON] не набув. За таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Відповідачка у відзиві на позовну заяву також ставила питання про стягнення стягнення з позивача на її користь моральної шкоди в сумі 30 600 грн. за порушення законодавства про захист персональних даних. Вказана вимога не розглядається судом у межах даної справи, оскільки [PERSON] не зверталась до суду із зустрічною позовною заявою про стягнення зазначених коштів.

Outcome: dismissed