Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 05.07.2018 року з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , у м. Києві по вул. Прирічна, 19, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний йому на праві власності автомобіль «Daewoo Nexia», д.н.з. [NUMBER] . У відшкодування завданого збитку ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», якою була застрахована цивільна правова відповідальність водія автомобілем «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , йому виплачено 14 619 грн. 81 коп. страхового відшкодування із 18 759 грн. 07 коп. визначеного розміру заподіяної шкоди та понесених ним витрат на послуги евакуатора у сумі 1 400 грн. 00 коп. Оскільки різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди та страховою виплатою має відшкодувати особа, яка її завдала, а також враховуючи, що внаслідок пошкодження автомобілю, позивач не мав можливості використовувати його в підприємницькій діяльності, що призвело до втрати ним прибутку від підприємницької діяльності у розмірі 45 000 грн., призвело до змін у його житті, вимагало від нього додаткових зусиль для відновлення та налагодження нормальних життевих стосунків, [PERSON] просить суд стягнути на його користь з [PERSON] 50 540 грн. матеріальної шкоди та 25 000 грн. моральної шкоди. У поданому відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначив, що позов визнає в частині 4 139 грн. 26 коп. за умови повернення йому [PERSON] пошкоджених деталей автомобіля, які були замінені, в решті вимог позову просив відмовити у повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову повністю, з підстав його необґрунтованості. Представник ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а тому його неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України). Судом установлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником «Daewoo Nexia», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 29). 05.07.2018 року в м. Києві по вул. Прирічна, 19 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля «Daewoo Nexia», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Київського апеляційного суду від 06.02.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне провадження закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Цією постановою суду, яка набрала законної сили установлені обставини, які відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, а саме те, що 05.07.2018 року о 23 год. 45 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві по вул. Прирічна, 19, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Daewoo Nexia», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а також будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] залишив місце події, чим порушив п.п. 2.3 (б), 2.10, 13.1 ПДР України (а.с. 76-80). Відповідно до змісту звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] № 78/07/18 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ від 17.07.2018 року віртість відновлювального ремонту КТЗ становить 18 759 грн. 07 коп., а урахуванням 20 % ПДВ складає 14 339 грн. 38 коп. (а.с. 57-60). 25.06.2019 року ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на рахунок [PERSON] перераховано 14 619 грн. 81 коп. страхової виплати відповідно до страхового акту № 18594019431-948 за договором добровільного страхування серії АМ № 4019431 від 11.05.2018 року (а.с.92). Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України установлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки під час судового розгляду установлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] його цивільно-правова відповідальність перед третіми особами була застрахована ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача становить 18 759 грн. 07 коп. з яких 14 619 грн. 81 коп. [PERSON] виплачено ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою відшкодуванням у розмірі 4 139 грн. 26 коп. (18 759 грн. 81 коп. - 14 619 грн. 81 коп.). При цьому відповідач не позбавлений можливості звернутися до [PERSON] в загальному порядку з вимогою про передачу йому пошкоджених деталей пропорційно до розміру шкоди, що має бути відшкодована ним без урахування частки, що припадає на страхову виплату. За таких обставин, вимога позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] 4 139 грн. 26 коп. різниці між страховою виплатою та фактичним розміром завданої шкоди підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, вимога позову [PERSON] про стягнення на його користь витрат на послуги евакуатора у сумі 1 400 грн. 00 коп. задоволенню не підлягає, оскільки відшкодування таких витрат покладається на страховика, яким застрахована цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди перед третіми особами. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За змістом п. 2 ч. 2 цієї статті збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Заявляючи вимогу про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, [PERSON] посилається на те, на момент дорожньо-транспортної пригоди був зареєстрований фізичною особою підприємцем, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії А № 401091 (а.с. 88) та внаслідок ремонту транспортного засобу недоотримав 45 000 грн. 00 коп. доходу від своєї діяльності з перевезення пасажирів. На підтвердження цієї обставини надав книги обліку доходів (для платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками на додану вартість) зі змісту якої вбачається, що дохід [PERSON] за І-ІІ квартал становив 124 700 грн., за ІІІ квартал 2018 року - 15 500 грн., за ІV квартал - 93 000 грн., а всього 233 200 грн. (а.с. 86). Разом з цим, згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про підприємництво» підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством. Пред`явлення вимоги про відшкодування упущеної вигоди покладає на позивача обов`язок довести те, що доходи, які він міг отримати не є абстрактними, а дійсно не були ним отримані внаслідок порушення його прав третьою особою. Однак [PERSON] не надано належних та допустимих доказів того, що у спірний період він міг отримати доход у заявленому розмірі, а надана ним книги обліку доходів не є достатнім доказом цієї обставини. За таких обставин, вимога [PERSON] про відшкодування на його користь 45 000 грн. 00 коп., як упущеної вигоди від здійснення підприємницької діяльності задоволенню не підлягає. Крім того, згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, перенесених позивачем через пошкодження належного йому транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася з вини водія [PERSON] , а також враховуючи тяжкість вимушених змін у його життєвих планах, час та зусилля, які позивач доклав для відновлення попереднього стану, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь [PERSON] 3 000 грн. компенсації моральної шкоди. При цьому суд виходить із засад розумності та справедливості. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial