Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

У квітні 2020 року з Шевченківського районного суду м. Києва до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана цивільна справа за підсудністю. Звернувшись до суду із позовом до відповідачів, позивачі порушують питання про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на квартири №160/1 (реєстраційний номер 1936105880000), 160/2 (реєстраційний номер 1936108280000), 160/3 (реєстраційний номер 1936109580000), 160/4 (реєстраційний номер 1936110380000), 160/5 (реєстраційний номер 1936111580000), 160/6 (реєстраційний номер 1936114280000), згідно з якими до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відповідні записи про право власності за [PERSON] на вказані об`єкти нерухомості; а також просять зобов`язати відповідача [PERSON] повернути квартири №№160/1, 160/2, 160/3, 160/4, 160/5, 160/6 в попередній стан, який існував до поділу. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що вони ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) є власниками квартир [ADDRESS] . Їх квартири розташовані поряд з квартирою №160 , що належить [PERSON] . 10.10.2019 року [PERSON] зареєструвала право власності на шість квартир, які утворились внаслідок переобладнання (поділу) нею квартири 160 . Приватним нотаріусом КМНО Мазарчук Н.В., як державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на спірні (шість) об`єктів нерухомості за відповідачем-1. Підставою виникнення права власності є висновок №0168/19 від 30.09.2019 року, виданий ТОВ «Проекттехсервісгруп». Вважають, що відповідач-1 порушила їх права, оскільки здійснила поділ своєї квартири з порушенням порядку такого поділу, не отримала дозвіл на проведення будівельних робіт, не ввела готовий об`єкт в експлуатацію, не надала декларацію про готовність об`єкта до експлуатації. Зазначають, що мало місце втручання в стіну загального коридору 25 та 26 поверхів, шляхом вирізання дверних отворів для входу в новоутворені квартири. Такі дії відповідача порушують права всіх мешканців будинку і їх зокрема, оскільки конструкції будинку послаблені втручанням. Крім того, здійснено навантаження на електромережі та інженерні системи будинку, оскільки збільшилась кількість квартир, з однієї до шести. Також зауважили, що санвузол квартир 160/1, 160/2 розташовані над житловою кімнатою квартири №157 , що суперечить нормам ДБН В 2.2.-15:2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки». Посилаючись на висновки експерта №861/01-2020 від 04.02.2020 року зазначили, що виконані будівельно-монтажні роботи в квартирі 160 відносяться до реконструкції житлового будинку, оскільки пов`язані з втручанням в несучі конструктивні елементи будинку та інженерні системи загального користування, на виконання яких необхідний дозвіл на виконання, погоджена та затверджена документація. Після виконання повного переліку будівельних робіт, об`єкт підлягає прийняттю в експлуатацію. Також зазначили, що державна реєстрація права власності на новоутворені об`єкти нерухомого майна була проведена нотаріусом з порушенням вимог діючого законодавства. Просять позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.05.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. 17.07.2020 року від відповідача - приватного нотаріуса КМНО Мазарчук Н.В. надійшов відзив на позов, в якому остання заперечує вимоги позивачів з викладених у відзиві підстав. Зокрема зазначила, що при проведенні реєстраційних дій речових прав на нерухоме майно, нотаріус керується Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п. 54 вказаної постанови, державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у т.ч. в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається із двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу. Наявність чи відсутність технічної можливості поділу об`єктів нерухомого майна визначається за правилами, встановленими Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна (затвердженої Наказом №55 Міністерства з питань житлової політики України від 18.06.2007 р.). Пунктом 1.1. Інструкції визначено порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна (далі - об`єкти нерухомого майна), крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна. За п. 1.2. Інструкції поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Згідно п. 2.1. Інструкції Об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 N 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за N 582/5773 (із змінами), а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна. Технічна можливість поділу визначається на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомості (п. 2.6. Інструкції). Отже вчиняючи реєстраційні дії, які є предметом спору, вона, як державний реєстратор на виконання вимог постанови КМУ №1127 від 25.12.2015 р. отримала від [PERSON] витяг на зареєстроване право власності на квартиру в Державному реєстрі прав; висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомості від 30.09.2019 р. №0168/19 виконаний ТОВ «Проекттехсервісгруп»; технічні паспорти на новостворені об`єкти нерухомості. На підставі цих документів нею встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженням. Просить у задоволені позову відмовити. Також порушує клопотання про поновлення строку на подання відзиву, посилаючись на поважність причин його пропуску. 22.09.2020 року від відповідача - [PERSON] надійшов відзив, в якому також позовні вимоги заперечуються в повному обсязі. Відповідач зазначає, що єдиним джерелом доказів у справі є висновок експерта №861/01-2020 від 04.02.2020 р., на підставі якого побудовано всі вимоги. В той же час, при проведенні дослідження експерт не мав доступу до спірних об`єктів нерухомості, про що також зазначено в самому висновку, а отже частина його ґрунтується на припущеннях. Крім того, зауважила, що висновки експертом зроблені на підставі ксерокопій планів та експлікацій на спірні квартири, які не відповідають дійсному переплануванню квартир. Позивачі належним чином не підтвердили, що їх джерело отримання копій техпаспортів на квартири 160/1-160/6, які вони надали експерту, є офіційним. Звернула увагу на те, що сам факт звернення позивачів до суду із вимогою витребувати такі документи у неї (відповідача) та ТОВ «Проекттехсервісгруп» свідчать про, що надані ними експерту документи не є офіційними, а ,відповідно, і сам висновок на підставі таких документів, в силу ст.ст. 76, 78, 95 ЦПК України, не є допустимим доказом у справі (а.с. 89-91). Щодо порушення прав позивачів самим фактом поділу квартири, відповідач зазначила, що є власником квартири №160 і на підставі ст. 319 ЦК України має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону, що нею і було реалізовано. 30.09.2019 р. нею було отримано висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомості №0168/19, де вказано, що квартира 160 може бути поділена на шість об`єктів. Зауважила, що перепланування квартири нею було здійснено згідно вимог постанови КМУ №406 від 07.06.2017 р. Щодо зауваження позивачів про здійснення втручання в стіну загального коридору 25, 26 поверхів, шляхом вирізання отворів для дверей в новоутворені квартири, відповідач (із посиланням на Звіт технічного стану житлових однокімнатних квартир студій №160/1-160/6 у житловому будинку [ADDRESS] від 17.08.2020 р., який вона замовила з метою надання обґрунтованого відзиву на позов) зауважила, що дверні отвори спеціально не вирізались. Вхід до кожної кімнати, після перепланування, здійснювався через коридор загального користування, і далі через відкритий тамбур (який улаштовано за рахунок загальної площі квартири) та облаштовані вхідні отвори в стінах. Щодо твердження позивачів про здійснення навантаження на електромережі та інженерні системи будинку, зауважила, що такі твердження спростовуються Звітом від 17.08.2020 р. Щодо тверджень позивачів про порушення нею норм ДБН, в частині розміщення санвузлів в квартирах 160/1, 160/2 над житловою кімнатою в квартирі одного з позивачів, вказала, що санвузли в означених квартирах розташовані не над кімнатою, а над передпокоєм (який не є житловим приміщенням), що також підтверджується Звітом від 17.08.2020 р. Щодо невідповідності вимог п. 7.3.8. ДБН В 1.1.7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», які встановлені експертом позивачів, послалась на Звіт від 17.08.2020 р., яким така невідповідність спростована. Насамкінець на вимоги позивачів в частині порушення нею законодавства в частині реєстрації права власності на новоутворені об`єкти нерухомого майна вказала, що така реєстрації вчинена відповідно до норм постанови КМУ №1127 від 25.12.2015 р. Доводи позивачів вважає хибними та такими, що не відповідають дійсності. Просила у позові відмовити. Також просила поновити строк на подання відзиву, посилаючись на поважність причин його пропуску. Третя особа [PERSON] своїм правом надати пояснення на позов не скористався. 30.09.2020 р. від позивачів надійшла відповідь на відзив, в якій останні з-поміж іншого просили призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу, з метою з`ясування характеру проведених відповідачем робіт з поділу приміщення. Зауваживши при цьому, що відомості з Державного реєстру речових прав відносно спірних квартир, в частині їх площ не відповідають даним з висновку від 30.09.2019 р., на підставі якого нотаріус здійснила реєстрацію об`єктів нерухомості. Також до відповіді на відзив позивачі додали заяву про зміну предмету позову (а.с. 221-223), який згодом заявою від 10.12.2020 р. було відкликано (а.с. 231-233). 16.12.2020 р. відповідач [PERSON] надіслала заперечення на відзив позивачів, в яких, зокрема, надала роз`яснення з приводу невідповідності даних, які містяться в Державному реєстрі речових прав і даним з висновку від 30.09.2019 р., а саме вказала, що згідно висновку № 0168/19 від 30.09.2019 р за технічними характеристиками об`єкт (квартира) [ADDRESS] , може бути поділена на 6 новоутворених об`єктів. Відповідно до цього висновку вона поділила квартиру на шість окремих однокімнатних квартир студій та на підставі п.54 Постанови КМУ № 1127 від 25.12.2015р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зареєструвала право власності на ці квартири. Позивачами при поданні позову були додані відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких параметри новоутворених квартир №№ 160/1, 160/2, 160/3, 160/4, 160/5, 160/6 співпадали з висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 0168/19 від 30.09.2019 р. Відповідно П.1 постанови КМУ від 07.06.2017 року № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», «Роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування. - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (ЄЄ1), з середніми (ЄЄ2) та значними (ЄЄЗ) наслідками». Згідно до ст. 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Проведення робіт з переобладнання та перепланування житлового приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання дозволу на введення в експлуатацію. Отже висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна підтверджує, що об`єкт може бути поділено і оскільки при поділі квартири не було втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, то є всі підстави стверджувати про здійснення перепланування квартири. Після перепланування вона знов звернулась до ТОВ «Проекттехсервісгруп», експерти якого виїхали для огляду на новоутворених об`єктів - квартир №№ 160/1, 160/2, 160/3, 160/4, 160/5, 160/6 та видали на них технічні паспорти, плани, експлікації та довідки про показники об`єкта нерухомого майна (додано до відзиву), відповідно до яких було зареєстровано право власності на квартири. Крім того просила відмовити у задоволені клопотання позивачів щодо проведення судової будівельно-технічної експертизи. За ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] є дворівневою, і розташована на 26 і 27 поверхах будинку. 10.10.2019 року за [PERSON] зареєстровано право власності на шість квартир, які утворились внаслідок переобладнання (поділу) квартири 160 за вказаною адресою. Приватним нотаріусом КМНО Мазарчук Н.В., як державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на спірні (шість) об`єктів нерухомості за [PERSON] , на підставі витягу на зареєстроване право власності на квартиру № 160 в Державному реєстрі прав, висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №0168/19 від 30.09.2019 року, виданого ТОВ «Проекттехсервісгруп», технічних паспортів на новоутворені об`єкти нерухомості. П.п. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Частиною 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є: 2) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 1)нотаріус; 2)державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону. При проведенні реєстраційних дій речових прав на нерухоме майно, нотаріус керується Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п. 54 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин. Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються: документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення); технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об`єднання таких об`єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо). Документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. Наявність чи відсутність технічної можливості поділу об`єктів нерухомого майна визначається за правилами встановленими Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна затвердженої Наказом № 55 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007р. (далі - Інструкція). Пунктом 1.1. Інструкції визначені порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна (далі - об`єкти нерухомого майна), крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна (далі - суб`єкти господарювання) при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна. І Відповідно до пункту 1.2 Інструкції поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. За правилами пункту 2.1. Інструкції об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 N 127 (г0582-01 ), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за N 582/5773 (із змінами), а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна. Технічна можливість поділу визначається на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (пункт 2.6 Інструкції) який містить такі дані: а) кому належить об`єкт нерухомого майна; б) на підставі яких правовстановлюючих документів; в) повну технічну характеристику об`єкта нерухомого майна; г) фактичне користування будинками (приміщеннями), будівлями та спорудами між співвласниками; ґ) який документ підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою; д) склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси;е) пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими (виділеними) об`єктами з урахуванням обмежень (обтяжень) на використання земельних ділянок відповідно до затвердженої містобудівної документації та земельного законодавства (варіанти поділу додаються). Отже, технічна можливість проведення поділу об`єкта нерухомого майна повинна бути підтверджена відповідним Висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна з представленням технічного паспорту на об`єкт, що виконаються суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна. Порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна регламентований Інструкцією затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 № 127, яка надає визначення «суб`єкта господарювання». Суб`єкт господарювання - фізична особа - підприємець або юридична особа, у складі якої працюють один або більше відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури, які пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт із технічної інвентаризації об`єктів нерухомої о до Закону України «Про архітектурну діяльність». За пунктом 7 Інструкції порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна визначено, що технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна проводять виконавці. Відповідно до постанови КМУ №1127 від 25.12.2015 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» [PERSON] надано на проведення реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] : витяг на зареєстроване право власності на квартиру в Державному реєстрі прав; висновок щодо технічного можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 30.09.2019 року № 0168/19 виконаний суб`єктом господарювання ТОВ «Проекттехсервісгруп»; технічні паспорти на новостворені об`єкти нерухомого майна. Таким чином нотаріусом при вчинені відповідних реєстраційних дій було встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам чинного законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженням. За таких обставин дії нотаріуса на момент вчинення реєстраційних дій відповідали вимогам чинного законодавства, відповідно відсутні підстави для скасування рішень про державну реєстрацію прав власності на квартири №№ 160/1-160/6. Суд критично оцінює висновок експерта №861/01-2020 від 04.02.2020 р. (наданий позивачами в якості доказу), оскільки останній є неповним та необґрунтованим, ґрунтується на документах, походження яких не відоме, а також на припущеннях самого експерта, оскільки доступу до досліджуваних об`єктів йому забезпечено не було, про що він прямо зазначає в самому висновку. Отже висновок №861/01-2020 не містить реальних даних про фактично здійснені роботи з перепланування квартир. В той же час, судом приймається в якості доказу звіт від 17.08.2020 р. наданий відповідачем [PERSON] в обґрунтування своєї позиції. Із звіту вбачається, що експерту надано доступ до об`єктів дослідження (новоутворених квартир), надано необхідна документація для проведення дослідження (в оригіналах). За ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. З метою поділу квартири [ADDRESS] на шість окремих однокімнатних квартир студій [PERSON] отримала від ТОВ «Проекттехсервісгруп» висновок № 0168/19 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, відповідно до якого, за технічними характеристиками об`єкт (квартира) [ADDRESS] , може бути поділено на шість новоутворених об`єктів. Відповідно до ст. 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та переплануванняжилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, якінепередбачаютьвтручаннявнесучіконструкціїта/абоінженернісистемизагальногокористування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Згідно п.1 постанови КМУ від 07.06.2017 року № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», «Роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (CCI), з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками». Таким чином, перепланування квартири відповідача було здійснено у відповідності з нормами постанови КМУ від 07.06.2017 року № 406. Із наданого відповідачем звіту від 17.08.2020 р. вбачається також, що вхід в новоутворені квартири передбачений з коридору спільного користування, за рахунок площі приміщень квартири 160/2 та 160/5, а саме влаштовано тамбур (коридор), з якого здійснюється вхід до цих квартир (на обох поверхах). Отже твердження позивачів щодо втручання в стіну коридору загального користування шляхом вирізання отворів не знайшли свого підтвердження. Спростовуються також твердження позивачів про здійснення відповідачем посилення навантаження на електричні та інженерні системи будинку в зв`язку з утворенням нових шести об`єктів нерухомості замість одного. Із звіту від 17.08.2020 р. вбачається, що «…Були прийняті заходи щодо адаптації внутрішніх систем водопостачання, електропостачання, водовідведення «каналізації» з однієї квартири на шість однокімнатних незалежних квартир студій (під умови перепланування) з встановленням окремих лічильників систем водопостачання та електропостачання. При цьому шкоди, загальним інженерним системам будівлі завдано не було. Внутрішні мережі каналізації влаштовано з дотриманням вимог ДСТУ-Н Б В.2.5- 73:2013 з прокладною стояків в каналах; магістральних трубопроводів - в конструкції підлоги приміщень, конструкцію стін; відвідних ліній - в конструкцію підлог. Для можливості обслуговування систем в місцях установки запірної та регулюючої арматури а також в місцях установки ревізій та прочисток передбачено влаштування лючків. Для запобігання конденсації вологи на трубопроводах, було влаштовано трубна ізоляція «ТЕВМОЕЕЕХ» товщиною від 9 до 13 мм. …». Отже вбачається, що шкоди загальним інженерним системам будівлі переплануванням нанесено не було. Позовні вимоги позивачів в частині порушення відповідачем норм ДБН в частині влаштування відповідачем санвузлів квартир 160/1 та 160/2 над житловою кімнатою позивача [PERSON] (власника квартири №157 ) також спростовуються висновками звіту від 17.08.2020 р., з якого видно, що санвузли зазначених квартир знаходяться над ділянкою улаштування передпокою квартири № 157 . Згідно з ДБН В 2.2-15:2019 «Будинки та споруди. Житлові будинки» передпокій не є житловим приміщенням (а.с. 189-190). Звітом від 17.08.2020 р. також встановлено. що перегородки, дверні отвори та підлоги влаштовано відповідно до п. 7.3.8. ДБН В.1.1.7-2016 (перепад планувальних висот на шляху евакуації не перевищує 0.45 м) та за їх технологією. За таких обставин, враховуючи викладені сторонами позиції та аргументи по суті справи, суд не вбачає в діях відповідачів порушень норм законодавства. Позовні вимоги позивачів не знайшли свого підтвердження і розглядом справи не встановлені, а тому у задоволені позову слід відмовити в повному обсязі. На клопотання позивачів (яке міститься у відповіді на відзив) про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04.05.2020 р. дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Клопотання про інше позивачами не заявлялось. За ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Отже за відсутності відповідного клопотання позивачів, суд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, позбавлений можливості призначити у справі експертизу. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правовою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Судом встановлено, що 19.05.2020 р. року між відповідачем [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Фаворит Лекс» укладено договір про надання правової допомоги №19/05/20. Згідно довідки ПАТ «Банк Кредит Дніпро» №54/3-1006 від 30.11.2020 р. 09.11.2020 р. були сплачені послуги АО «Фаворит Лекс» за договором №19/05/20 від 19.05.2020 р. в сумі 42 000 грн. Актом виконаних робіт за вказаним договором про надання правової допомоги сторони підтвердили виконання/отримання послуг за цим договором (а.с. 244). Відповідно витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з позивачів солідарно. Крім того солідарно з позивачів на користь відповідача [PERSON] підлягає стягненню вартість проведення експертного висновку в сумі 25 000 грн (а.с.205-209). Відповідач [PERSON] вимог та розрахунків щодо відшкодування їй судових витрат не заявляла. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed