Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства ПАТ «Дніпрогаз», про визнання дій неправомірними, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що 04.03.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Дніпрогаз» був укладений договір 73379 про надання населенню послуг з газопостачання по [ADDRESS] Під час візиту контролера за вказаною вище адресою позивачу стало відомо, що за ним, як за споживачем послуг, рахується заборгованість з газопостачання по [ADDRESS] За отриманням інформації щодо виниклої заборгованості позивач звернувся з листом до відповідача, на що отримав відповідь про те, що з позивачем укладено два договори про надання послуг з газопостачання: по [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER]) та по [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER]). Так, як за особовим рахунком по [ADDRESS] виник борг, його відповідач переніс на особовий рахунок № [NUMBER], відкритий на позивача по [ADDRESS] Позивач вказує, що з часом відповідач повернув незаконно перераховану суму боргу на особовий рахунок по [ADDRESS] проте протиправними діями відповідача, які полягають у незаконному перерахунку коштів з одного рахунку на інший, йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у втраті здоров'я, оскільки будучи інвалідом 2 групи він після повідомлення про наявність боргу змушений був звернутися до лікарні. Так, як повідомлення про наявність боргу негативно вплинуло на емоційний стан позивача, у нього з'явилася біль у серці, підвищився артеріальний тиск. Позивач не міг в звичайному ритмі купляти харчі, керувати автомобілем, змушений був приймати додаткові ліки для стабілізації здоров'я. Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати дії ПАТ «Дніпрогаз» незаконними; стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20 000, 0 грн. витрати на правову допомогу у розмірі 5 359, 2 грн., а також судовий збір. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що 25.05.2001 року відповідач уклав з позивачем, як з власником будинку по [ADDRESS] договір про надання населенню послуг за газопостачання безстроково. Вказаний договір не був з позивачем розірваний та не визнаний судом недійсним. 26.12.2013 року [PERSON] продав [PERSON] вказаний вище житловий будинок, проте договір про надання послуг з газопостачання з відповідачем не розірвав. Так, як у позивача виник борг з газопостачання та відповідачу стало відомо про відчуження житлового будинку на ім'я [PERSON], то борг у сумі 4 061, 39 грн, який виник у позивача за послуги з газопостачання по [ADDRESS] був перерахований на його особовий рахунок по [ADDRESS] В подальшому ці грошові кошти були знову повернуті відповідачем на рахунок по [ADDRESS] Представник відповідача вважає, що будь-яких протиправних дій відповідач не вчинив та позивач не надав доказів щодо заподіяння йому моральних страждань. Крім того, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, як заявлені безпідставно. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 25.05.2001 року відповідач уклав з позивачем, як з власником будинку по [ADDRESS] договір про надання населенню послуг за газопостачання безстроково. 26.12.2013 року [PERSON] продав [PERSON] вказаний вище житловий будинок, проте договір про надання послуг з газопостачання з відповідачем не розірвав, інформацію про відчуження будинку позивачу не надав. 04.03.2015 року ПАТ «Дніпрогаз» та [PERSON] уклали договір № 73379 про надання населенню послуг з газопостачання житлового будинку по [ADDRESS]. Так, як у позивача виник борг за споживання газу по [ADDRESS], проте позивач проживав в житловому будинку по [ADDRESS] то борг у сумі 4 061, 39 грн був перерахований відповідачем на особовий рахунок позивача, відкритий по [ADDRESS] В подальшому вказана сума грошових коштів була повернута відповідачем на особовий рахунок, відкритий по [ADDRESS] Оскільки відповідач добровільно повернув грошові кошти позивачу шляхом перерахування з особового рахунку, відкритого по [ADDRESS] на особовий рахунок, відкритий по [ADDRESS] суд вважає, що у відповідач не вчинив будь-які неправомірні дії, які порушують права та інтереси позивача, а тому в позові в цій частині слід відмовити. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Оскільки позивач не довів протиправність дій відповідача, не надав доказів щодо заподіяння йому моральних страждань, а також що втрата здоров'я сталася саме з вини відповідача, суд вважає, що в цій частині позовних вимог також слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права під час вирішення цивільної справи. В матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги адвокат в цій справі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу» у цивільних і адміністративних справах , розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої постановлено рішення. іншою стороною. Так, як в задоволенні позову відмовлено, суд вважає, що позові вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу також задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed