Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

У липні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 18.03.2015. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у 500 грн. відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку». Станом на 03 травня 2020 року заборгованість по даному кредитному договорі становить 131390.50 грн., з них: 19233.71 грн - заборгованість за кредитом, 19233.71-заборгованість за простроченим тілом кредита, 6912.76 грн- заборгованість по процентах за користування кредитом, 172784,73 грн - заборгованість по пені. Вищезгаданий борг виник в результаті невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед банком щодо виконання кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в своїй заяві він просить розгляд справи проводити без його участі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча про день, час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином. Відзив на позов не подав. Суд, розглянувши справу за наявними у ній матеріалами, встановив наступні обставини. 18 березня 2015 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку . В Умовах і Правилах надання банківських послуг, представлених позивачем та на Тарифах банку відсутній підпис відповідача чи інший документ який би підтверджував пояснення позивача про те, що відповідач належним чином був ознайомлений з умовами кредитування. Крім того, невідомо чи саме ці Умови та Правила діяли на той час, оскільки в анкеті-заяві не зазначено про які конкретні умови та правила йдеться. У заяві від 18 березня 2015 року процентна ставка не зазначена. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами надані банком Витяг з Умов та довідка про умови кредитування не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенізакономяк істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також строку дії договору. Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. справа № 342/180/17. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. У відповідності до ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. В анкеті-заяві позичальника від 25 серпня 2010 року процентна ставка не зазначена. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір та порядок нарахування відсотків за користування кредитом, а також відповідальність за порушення умов договору у виді сплати пені. За таких обставин суд вважає, що слід відмовити в задоволенні позовних АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача нарахованих процентів та пені у зв`язку з безпідставністю цих позовних вимог. Таким чином суд вважає, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, а тому позивач вправі вимагати від відповідача повернення основної суми кредиту, що становить 19233.71 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитом задоволені на суму 19233.71 грн., що становить 15% від розміру заявлених вимог (19233.71х100:131390.50), з відповідача на користь Банку підлягає стягненню судовий збір у розмірі 315,30 грн. (2102 х 15% : 100).

Outcome: approved