Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У листопаді 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеної 31 липня 2013 року Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт відповідач отримав кредит в розмірі 23321,99 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних на суму залишку боргу з метою зменшення розміру заборгованості за іншим кредитним договором з ПАТ КБ «ПриватБанк» №SAMDN34000023214560 від 01 вересня 2008 року, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути заборгованість станом на 11 серпня 2014 року в сумі 17657,92 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 8922,67 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 0,69 грн., залишок за несплаченим штрафом на п.2.2 Генеральної угоди 8734,56 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та наполягав на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, зазначивши, що дійсно мав заборгованість за картковим кредитом з лімітом у 13000,00 грн., у звязку з чим уклав договір за яким реструктуризовано борг, проте і за цією угодою через брак коштів допустив прострочку, у звязку з чим виникла вказана заборгованість, розмір якої дійсно правильно розрахований позивачем. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.11 ЦПК України та положення ч. 4 ст.174 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Матеріалами справи встановлено, що 31 липня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, складовими якої є Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку, з чим відповідач ознайомлений та погодився, про що свідчить його підпис в Генеральній угоді від 31 липня 2013 року (а.с.10-11). За умовами цієї угоди, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає відповідачу строковий кредит в сумі 23321,99 грн. на строк 06 місяців з 31 липня 2013 року по 31 січня 2014 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі зі сплатою за користування коштами 0,001% на місяць на суму залишку заборгованості з погашенням боргу щомісячними платежами в сумі 3887,0 грн. (п.2.1 Генеральної угоди). Відповідач, приєднавшись до цього договору на умовах ст.634 ЦК України, отримавши 31 липня 2013 року платіжну картку з коштами в сумі 23321,99 грн., що визнано відповідачем у судовому засіданні та підтверджується випискою по рахунку (а.с. 7), зобов'язався повернути банку кредит (грошові кошти) у визначений строк до 31 січня 2014 року, сплатити проценти за його користування, та інших витрат відповідно до Генеральної угоди, Умов та правил надання банківських послуг п.1 2.1 Генеральної угоди) використавши отримані кошти на визначені угодою цілі зменшення розміру заборгованості за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] від 27 серпня 2008 року №SAMDN34000023214560 в загальному розмірі станом на 31 липня 2013 року 25271,99 грн. (п.1.1.1, 1.1.2, 1.1.3). Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаної у Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, за зобовязаннями, строк яких не наступив, сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32-годня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 8734,56 грн. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки відповідно до ст. ст.1048, 1056-1 цього Кодексу України. Суд, зважаючи на відсутність доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с. 7), які з огляду на сплачені позивачу суми, виключають добросовісність відповідача, що останнім визнано у судовому засіданні. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ст.ст. 526, 530, 1049, 1054, 10561 ЦК України не сплачував тіло кредиту і з порушенням ст. 529 ЦК України відступив від умов про частину, виконуваного обов'язку, і строків виконання, у зв'язку з чим станом на 11 серпня 2014 року прострочив виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу частини кредиту в сумі 8922,67 грн. та відсотків в сумі 0,69 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п.2.2. Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт відповідач зобовязаний сплатити штраф за порушення строків платежів в сумі 8734,56 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved