Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування витрат за навчання, посилаючись на те, що 01.09.2004 року відповідача було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. 29.11.2007 року з відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця, згідно з яким він навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання чи звільнення з ОВС за порушення дисципліни - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Наказом ГУМВС України в м. Києві від 18.05.2011 року відповідача звільнено за власним бажанням (до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання). Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вартість навчання в розмірі 19 809,97 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав через загальну канцелярію суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, наказом ректора Київського юридичного інституту МВС України від 22.07.2006 року № 69 дск [PERSON] був зарахований на навчання на 1 курс навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції Київського національного університету внутрішних справ з 01 вересня 2006 року (слідча спеціалізація) (а.с.8). 29 листопада 2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ та [PERSON] було укладено договір № Кв-133 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ (а.с.9-10). Згідно з наказом Київського національного університету внутрішніх справ від 18.06.2010 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста (а.с. 11). Відповідно до наказу Головного Управління МВС України в м. Києві № 628 о/с від 25.06.2010 року [PERSON] призначено дізначем відділу дізнання відділу дізнання Печерського районного управління з 19.06.2011 року (а.с. 12). Згідно ч. 2 Указу Президента України від 23.01.1996р. № 77/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією навчального закладу договір, та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 3.1 договору № Кв-133 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ передбачено, що підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Наказом від 18.05.2011 року № 271 о/с [PERSON] був звільнений у запас Збройних Сил України з 19.04.2011 року (а.с.13). Відповідно до довідки про розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням лейтенанта міліції [PERSON] в Національній академії внутрішніх справ з 01.09.2006 року по 18.06.2010 року становить 19 809,97 грн.(а.с.14). Позивачем на адресу відповідача направлявся лист з вимогою в добровільному порядку відшкодувати витрати за навчання (а.с.23-24), але відповідачем в добровільному порядку не було відшкодовано вищевказані витрати. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач в судове засідання не надав жодного доказу на підтвердження того, що ним було сплачено витрати за навчання, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати за навчання в сумі 19 809,97 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved