Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 06 липня 2018 року належить будинок [ADDRESS] . У зазначеному будинку зареєстрований відповідач, який не проживає в ньому з 08 липня 2010 року. Реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує його права як власника будинку, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги з урахуванням кількості зареєстрованих осіб. Місцезнаходження відповідача невідоме. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2021 року провадження у справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення\~ заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених\~ про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 06 липня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П., належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.8). Право власності на вказаний будинок зареєстровано 06 липня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.7). У спірному будинку зареєстрований [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією домової книги щодо осіб, прописаних, проживаючих в будинку [ADDRESS] та довідкою від 02 липня 2021 року за вих.№901, виданою Перещепинською міською радою Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.11-13,14). З акту складеного сусідами 04 липня 2021 року та засвідченого депутатом Перещепинської ОТГ вбачається, що [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , але не проживає в ньому з 08 липня 2010 року (а.с.15).\~ При вирішенні справи суд керується наступними нормами права, які регулюють спірні правовідносини. У відповідності до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Тобто, за змістом ст.319 ЦК України власник сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved