Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Нетішинської міської ради, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер рідний батько [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.03.2018 року. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 08.09.1975 року, згідно з яким батьком [PERSON] є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . В подальшому у зв`язку з одруженням [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 18.11.2000 року. Зазначає, що після смерті батька позивачки приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Івтушком Віктором Марковичем 05.07.2018 року була заведена спадкова справа № 2/2018, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52506596 від 05.07.2018 року. Згідно довідки від 19.03.2019 року, виданої приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Івтушком В.М., [PERSON] є спадкоємицею майна померлого [INFO] [PERSON] , 1937 року народження, за законом. Інші спадкоємці не заявляли свого права на спадкування. Вказує, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами 6810500000:01:001:0034, 6810500000:03:002:0084, 6810500000:03:002:0085, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,25 га, які розташовані на території є Нетішинська міська рада та право власності на які за спадкодавцем було посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 058546 від 29.08.2003 року. Оригінал державного акта було втрачено, а його копія була отримана у відділі у м. Нетішині Міськрайонного управління у Славутському районі та м. Нетішині ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області на адвокатський запит за вих. № 27 від 13.03.2019 року. При цьому у державному акті здійснено виправлення власного імені власника з « [PERSON] » та « [PERSON] ». Також зазначає, що про втрату оригіналу державного акту позивачкою зроблено відповідне оголошення у газеті «Нетішинські оголошення» від 23.04.2019 року наступного змісту: «Загублено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 058546 на ім 'я [PERSON] » (с. 6 газети). 24.04.2019 року [PERSON] , як представником [PERSON] за довіреністю було подано заяви про державну реєстрацію права власності на вищевказані земельні ділянки за померлим [PERSON] на підставі п.п. 53, 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 N° 1127 (далі - Порядок N° 1127). Так, зокрема, право власності на земельні ділянки, належні померлому [PERSON] , було належним чином зареєстровано у Державному земельному кадастрі, що підтверджується, зокрема інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 11.04.2019 року. Проте державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Нетішинської міської ради Коваль Оксаною Андріївною було відмовлено у державній реєстрації права власності на земельні ділянки у зв`язку з тим, що «подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», про що прийняті відповідні рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02.05.2019 року. Неможливість здійснити державну реєстрацію права власності на земельні ділянки та реалізувати право на оформлення земельних ділянок у власність позивачкою викликано тим, що у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 058546 від 29.08.2003 року та відомостях Державного земельного кадастру ім`я власника зазначено як [PERSON] , тоді як у довідці нотаріуса про коло спадкоємців та у витязі зі Спадкового реєстру ім`я спадкодавця зазначено як [PERSON] . Вказує, що розбіжність у власному імені, що містяться у свідоцтві про смерть спадкодавця, свідоцтві про народження позивачки та у відомостях Державного земельного кадастру, пояснюються тим, що спочатку спадкодавцем було отримано паспорт на ім`я [PERSON] , проте 30.03.2016 року Нетішинським МС УДМС України в Хмельницькій області йому було здійснено обмін паспорта громадянина України з серія [NUMBER] , виданого Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області 10.07.2002 року на ім`я [PERSON] на паспорт серія [NUMBER] , виданий Нетішинським МС УДМС України в Хмельницькій області на ім`я [PERSON] , [INFO] відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] а/з № 19, виданого Кунівською сільською радою Ізяславського району, Хмельницької області, 21.08.1962 року. Вказані обставини підтверджуються листом Нетішинського міського сектору Управління ДМСУ в Хмельницькій області №6812.31-130/6812.31.1-19 від 26.04.2019 року. У зв`язку з цим, для реалізації позивачкою свого права на оформлення права власності на спадкове майно, просимо суд визнати за [PERSON] право власності на вищевказані земельні ділянки як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . При цьому зауважують, що саме такий спосіб захисту прав Позивачки є найбільш ефективним. Зокрема, встановлення факту належності правовстановлюючого документа (державного акта) померлому [PERSON] не був би ефективним способом захисту спадкових прав Позивачки, оскільки сам правовстановлюючий документ втрачено, а у Державному земельному кадастрі (виключно на підставі відомостей якого здійснюється реєстрація права власності за померлим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно з п. 53 Порядку № 1127) право на земельні ділянки зареєстровано саме за [PERSON] . Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання про що повідомлено сторони. Ухвалою суду від 27.05.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відзив на позов відповідачем до суду не подався. Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав зазначених у ньому. Відповідач, будучи належним чином повідомленим судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, також явки свого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. В клопотанні від 07.05.2020 року зазначив, що при вирішенні справи по суті не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача. Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] (а.с.9). Позивачка є дочкою померлого [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно з свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після одруження прізвище з « [PERSON] » змінила на « [PERSON] » (а.с.8). Згідно із довідки приватного нотаріуса Нетішинського міського нотаріального округу Івтушка В.М. від 19.03.2019 року, [PERSON] [INFO] є спадкоємицею майна померлого [INFO] [PERSON] , 1937 року народження. Інші спадкоємці не заявляли свого права на спадкування (а.с.11). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 058546 від 29.08.2003 року, [PERSON] являвся власником земельної ділянки площею 2,22 га, з кадастровими номерами 6810500000:01:001:0034, 6810500000:03:002:0084, 6810500000:03:002:0085, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,25 га, які розташовані на території є Нетішинської міської ради та належали на праві приватної власності для [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.14). Як видно із витягу з газети Нетішинські оголошення від 23.04.2019 року, розміщено оголошення наступного змісту: «Загублено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 058546 на ім`я [PERSON] » (а.с.15). Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначено Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в томі числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Зважаючи на викладене, суд вважає, що встановлені обставини по справі дають право позивачці на спадкування за законом право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , оскільки позивачка є спадкоємцем за законом. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про те, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи клопотання позивачки про покладення судових витрат на неї, суд вважає за можливе залишити судові витрати, які складаються з судового збору за станньою.

Outcome: approved