Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 05 травня 2013 року в смт. Томашпіль Вінницької області помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входить домоволодіння, розташоване по вул. 40-річчя Перемоги, 18 в смт. Томашпіль Вінницької області та земельна ділянка площею 3,4734 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Томашпільської селищної ради, належна [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЕ 032623, виданого 14 жовтня 2004 року Томашпільською районною державною адміністрацією. Спадкоємцями першої черги за законом залишилися позивачі та їхня мати [PERSON], яка відмовляється від своєї частки у спадщині на користь позивачів. Однак коли вони звернулися з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом їм було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому з даним позовом вони вимушені звернутися до суду, який просять ухвалити рішення про визнання за ними в рівних частках права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, однак, надіслали на адресу суду заяви в яких просять розгляд справи провести у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не зявилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 05 травня 2013 року в смт. Томашпіль Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 12). Після сметрі [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Згідно довідки № 1454 від 04 липня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. 40-річчя Перемоги, 18 в смт. Томашпіль Вінницької області та земельна ділянка площею 3,4734 га, розташована на території Томашпільської селищної ради, належна [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЕ 032623, виданого 14 жовтня 2004 року Томашпільською районною державною адміністрацією. Крім того, в довідці зазначено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями майна за законом залишилися дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Як вбачається з копі свідоцтва про народження серії ІІІ-АМ № 450799, виданого 29 червня 1987 року Томашпільським відділом РАЦС Вінницької області та копії свідоцтва про народження серії ІІ-АМ № 390473, виданого 20 серпня 1979 року Томашпільським відділом РАЦС Вінницької області [PERSON] дійсно є батьком [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11, 13). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою №186/0116 від 24 травня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON]Г позивачам відмовлено, у звязку відсутністю оригінала правовстановлюючого документа домоволодіння та відсутністю оригінала державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.29). Згідно повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 235/0116 від 13 липня 2016 року спадкова справа після померлого 05 травня 2013 року [PERSON] заведена за № 451/2013, однак, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 25-27). Як вбачається з заяви [PERSON] від 04 липня 2016 року відповідач відмовилася від своєї частки у спадщині на користь позивачів (а.с.29). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved