Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

у листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Київської міської ради, реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, третя особа Третя київська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON], у зв'язку із його смертю відкрилася спадщина на належне їй майно - квартиру [ADDRESS]. Позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа, однак державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, через відсутність державної реєстрації правовстановлюючого документу. У зв'язку із чим позивач і звернувся до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, з викладених підстав. Представник відповідача Київська міська рада в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшли письмові заперечення, відповідно до яких просить прийняти рішення про визнання за позивачем права власності на спадкове майно згідно норм чинного законодавства, а стосовно вимог в частині стягнення судових витрат відмовити. Оскільки територіальна громада в особі Київської міської ради є бюджетною організацією, та стягнення судового збору завдасть збитків місцевому бюджету. Через зайнятість представників, просить розгляд справи проводити у відсутність їх представника. Від представника третьої особи реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], яка померла [INFO] року. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від ЗО травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Згідно з ч.1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року N 24-753/0/4-13 у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Сплата [PERSON] суми пайового внеску за квартиру [ADDRESS] підтверджується довідкою ЖБК «Мотозаводець» від 14 січня 1992 року за № 5. Згідно частини 1 статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 527 ЦК Української РСР регламентовано, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до статті 548 ЦК Української РСР не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, а тому зі змісту цих норм вбачається, що спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі. Статтею 549 ЦК Української РСР передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до відповіді Третьої Київської державної нотаріальної контори від 8 вересня 2012 року вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS]. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на квартиру в порядку спадкування підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки факт належності померлій квартири знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов [PERSON] в цій частині є підставним та обґрунтованим. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до Бюджетного Кодексу України, бюджетні установи - це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими. Територіальна громада в особі Київської міської ради є бюджетною установою, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судового збору до задоволення не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial