Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

У листопаді 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі 3000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи із 01.10.2016 і до досягнення дитиною повноліття; зобов'язати відповідача позивачу надати довідку про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь відповідача судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свого сина та у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на його утримання та виховання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2016 було роз'єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів (а.с. 1). Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити у повному обсязі, оскільки позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, через те, що дитині тільки 2 роки, що позбавляє її можливості працювати. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та спростовував той факт, що він не цікавиться дитиною, не надає матеріальної допомоги, додавши, що він сплачує аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу і немає додаткового матеріального доходу. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що між сторонами 10.09.2013 було зареєстрвоано шлюб у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №493 (а.с. 6). У вказаному шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно довідки про реєстрації місця проживання/ перебування особи від 02.09.2014 за №110 [PERSON], [INFO] зареєстрований з 25.12.2009 за адресою: [ADDRESS] Згідно довідки про доходи ТОВ «ЖБК «Мрія» встановлено, що [PERSON] працює у вказаному товаристві на посаді електромонтер, заробітна плата за період з 01.07.2016 по 31.12.2016 складає 13108 грн. 83 коп., а всього до сплати 10551 грн. 37 коп. (а.с. 18). Встановлено, що відповідач сплачує аліменти на дочку [PERSON], [INFO] від попереднього шлюбу у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 17). Згідно ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також обставини, зазначені у ст. 182 СК України суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У зобов'язані відповідача надати позивачу довідку про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] суд вважає за необхідне відмовити, оскільки відповідач по справі не є повноважною особою на видачу довідок від ім'я установи яка наділена правом у видачі зазначеної інформації. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір по справі у розмірі 551 грн. 20 коп. Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, враховуючи що відповідач сплачує аліменти на дитину від попереднього шлюбу, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави стягнення аліментів з відповідача підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial