Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить: визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої у м. Києві [PERSON] ; виключити із актового запису № 784 від 30.03.2021, що складений Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про народження дитини (на підставі якого видано свідоцтво про народження [PERSON] ) відомості про батька дитини «Альбасюні Самех»; внести зміни до актового запису № 784 від 30.03.2021, що складений Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про народження [PERSON] , а саме: виключити відомості про батька - [PERSON] та записати батьком дитини - [PERSON] ; змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [INFO] » та змінити по-батькові дитини з « [PERSON] » на « [INFO] ». В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне. [PERSON] та [PERSON] 24.11.2018 зареєстрували шлюб, про що 24.11.2018 складено відповідний актовий запис №2779. Шлюб був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві. У шлюбі в [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась спільна дочка [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.02.2021, яке набрало законної сили 19.03.2021, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, однак подружжя припинило фактично проживати разом ще до моменту звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, а саме у вересні 2019 року. У свідоцтві про народження [PERSON] від 30.03.2021 Серія [NUMBER] батьком вказаний [PERSON] , а її матір`ю - [PERSON] , на підставі п. 1 ст. 122 СК України. Проте біологічним батьком дитини є саме позивач, про що, як під час вагітності [PERSON] , так і при народженні дитини, було відомо відповідачам. З огляду на викладене позивач просить суд позов задовольнити. Ухвалою судді від 27.09.2021 у вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження. У судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, обидва надіслали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували, позов визнали. Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, вирішення спору залишив на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Так, за приписами ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 24.11.2018 зареєстрували шлюб, про що 24.11.2018 складено відповідний актовий запис №2779. Шлюб був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві. У шлюбі в [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась спільна дочка [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.02.2021, яке набрало законної сили 19.03.2021, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, однак подружжя припинило фактично проживати разом ще до моменту звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, а саме у вересні 2019 року. У свідоцтві про народження [PERSON] від 30.03.2021 Серія [NUMBER] батьком вказаний [PERSON] , а її матір`ю - [PERSON] , на підставі п. 1 ст. 122 СК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у свою чергу, позовні вимоги [PERSON] визнали, зазначивши у заявах про те, що саме позивач є біологічним батьком [PERSON] , на що суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. При цьому, згідно ч. 2 цієї ж статті, до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ст.ст. 145 та 147 СК України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. По батькові дитини визначається за іменем батька. У відповідності до положень ст.ст. 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови «Про судове рішення у цивільних справах», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч.1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом враховано, що відповідачами визнано позов, а відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання відповідачем позову, приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим, та з врахуванням зазначених вимог закону підлягає задоволенню.

Outcome: approved