Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся з вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Гіріс» (далі ТОВ «Торговий дім Гіріс»), мотивуючи вимоги тим, що 01\~червня 2020 року о 16-годині 45 хв. в м. Суми по вул. Герасима Кондратьєва, поблизу будинку №\~98 водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Transit», реєстраційний номер [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі транспортному засобу «Volkswagen Polo», реєстраційний номер [NUMBER] під його керуванням, який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого його транспортний засіб отримав значні механічні пошкодження. Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 10 червня 2020 року по справі №\~591/3369/20 [PERSON] визнано винним у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді. Позивач зазначає, що загальна сума його витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Polo», реєстраційний номер [NUMBER] становить 91910 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] \~застрахована у Публічному\~акціонерному товаристві\~«Національна акціонерна\~страхова компанія\~«Оранта» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач з метою одержання страхового відшкодування звернувся до Публічного акціонерного\~товариства «Національна\~акціонерна страхова\~компанія «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування. 07 липня 2020 року позивач отримав від страховика страхове відшкодування у розмірі 44890 грн 90 коп., 09 жовтня 2020 року страхове відшкодування у розмірі 3338 грн 60 коп. та 24 листопада 2020 року страхове відшкодування у розмірі 3086\~грн 50 коп. З огляду на те, що страховик сплатив страхове відшкодування у розмірі 51316 грн, на теперішній час не відшкодованою залишається шкода, яку має сплатити відповідач, що становить 40594\~грн. Крім того, внаслідок пошкодження належного йому майна позивач зазнав душевних страждань, які виразилися у тому, що він вимушений був вишукувати кошти на відновлення свого транспортного засобу, у зв`язку з чим його дружина [PERSON] , діючи в інтересах сім`ї, знімала кошти з кредитної картки в ПриватБанку. Також зазначає, що має на утриманні мати-пенсіонерку [PERSON] , якій виповнилося 84 роки та яка проживає в селі Семенівка Липоводолинського району Сумської області, відстань до м. Суми з якого становить більше 90 км. З огляду на карантинні обмеження та вік матері він використовував свій транспортний засіб для переміщення з м. Суми до с.\~Семенівка, тому ДТП поставило його у безвихідне положення та позбавило його вільно переміщуватися по місту та поза його межами та в звичайний спосіб доглядати за матір`ю, яка самостійно цього робити не може. Він зазнав й негативних змін у житті, оскільки щоденні думки про пошкоджений автомобіль, взаємодія зі страховою компанією, яка не бажала виплачувати страхове відшкодування і тричі він вимушений був вимагати доплати, негативні переживання безвихідності ситуації, пов`язаної з матір`ю призвели до тривоги, фіксованості уваги на проблемі, зниженні та нестійкості настрою, порушення сну, постійної емоційної напруги, виснажуючої нервозності та дратівливості. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 40594\~грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її до судового розгляду. У відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «Торговий дім Гіріс» просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вважає, що оскільки об`єктивний розмір збитку, а не той, що заявляє позивач не перевищує ліміту відповідальності страховика 130000 грн, тому саме ПАТ НАСК Оранта повинна бути належним відповідачем за цим позовом, а ТОВ «Торговий дім Гіріс». Останній може нести відповідальність лише в разі недостатності виплати страхового відшкодування для покриття збитків, що перебільшує ліміт відповідальності страховика. Також відповідач зазначає, що позивач його не запрошував ні на огляди автомобіля оцінювачем, ні на дефектування автомобіля на СТО, тому вважає, що не всі зафіксовані під час оглядів та дефектування автомобіля позивача пошкодження виникли у результаті його дій під час ДТП. Також відповідач ставить під сумнів розмір понесених позивачем збитків у вигляді вартості ремонту та придбаних запчастин. Позивачем не надано квитанцій на підтвердження витрат на ремонт автомобіля. Також відповідач вважає необґрунтованим розмір позовних вимог про стягнення моральної шкоди. У письмових поясненнях третя особа ПАТ НАСК «Оранта» зауважило, що повністю виконало зобов`язання за договором № АО/7013203 щодо страхового випадку, який мав місце 02 червня 2020 року. Позивачем подано відповідь на відзив, у якій він просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що страховик повністю виконав свої зобов`язання перед ним шляхом сплати страхового відшкодування на загальну суму 51316 грн. Оскільки збитки, завдані [PERSON] , що перебував у трудових відносинах з ТОВ «Торговий дім Гіріс» в повному обсязі не відшкодовані, тому відповідач повинен сплатити різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та завданою шкодою у розмірі 40594\~грн. Також зазначає, що відповідач помилково вважає, що він повинен був запросити його на огляд пошкодженого транспортного засобу, оскільки обов`язок щодо огляду транспортного засобу у позивача виникає по відношенню страховика. Щодо вартості відновлювального ремонту, то позивач зауважив, що ним було придбано нові запасні частини, тому збитки мають бути відшкодовані у повному обсязі. Крім того, безпідставними є заперечення відповідача щодо необґрунтованості заподіяння йому моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці. Однак, оскільки до заяви не додано доказів поважності причин неявки у судове засідання, ураховуючи стадію розгляду справи, а також заперечення представника позивача щодо відкладення судового розгляду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви та про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Треті особи [PERSON] , ПАТ НАСК «Оранта» про розгляд справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач [PERSON] є власником автомобіля «Volkswagen Polo», 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 6). 01\~червня 2020 року о 16-годині 45 хв. в м. Суми по вул. Герасима Кондратьєва, поблизу будинку №\~98 водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Transit», реєстраційний номер [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі транспортному засобу «Volkswagen Polo», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження. Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 10 червня 2020 року у справі №\~591/3369/20 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с. 7). У листі від 18 березня 2021 року за № 09-02-16/1-04/2968 ПАТ НАСК «Оранта» повідомило позивача про те, що відповідальність відповідача\~на момент\~вчинення дорожньо-транспортної\~пригоди була\~застрахована ПАТ\~НАСК «Оранта» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13 січня 2020 року №\~АО/7013203. Відповідно до наказу № 4К від 21 січня 2020 року ТОВ «Торговий дім Гіріс» водія забезпеченого транспортного засобу було закріплено за транспортним засобом «Ford Transit», реєстраційний номер [NUMBER] з 21 січня 2020 року (а.с. 22). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 18 листопада 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача (без врахування зносу деталей, що замінюються) становить 91050 грн, розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) становить 51316\~грн (а.с. 25 на звороті). Як вбачається з платіжних доручень та заяв на видачу готівки, [PERSON] ПАТ НАСК\~«Оранта» виплатило страхове відшкодування на загальну суму 51316 грн, а саме: 07 липня 2020 року - 44890 грн 90 коп., 09 жовтня 2020 року 3338 грн 60 коп. та 24 листопада 2020 року 3086\~грн 50 коп. (а.с. 17-19, 29-31). Згідно з актом виконаних робіт та товарним чеком № 73 від 11 липня 2020 року підписаного між позивачем та ФОП [PERSON] , загальна вартість робіт та матеріалів і запчастин, витрачених для відновлення автомобіля, склала 90710 (а.с. 20, 21). Крім того, позивач додатково поніс витрати на: - вантажне перевезення автомобіля «Volkswagen Polo», реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 500 грн згідно товарного чека № 51 від 02 червня 2020 року (а.с. 14); - шиномонтаж ремонту диску транспортного засобу «Volkswagen Polo», реєстраційний номер [NUMBER] на суму 300 грн згідно товарного чека від 30 червня 2020 року (а.с. 15); - заміна поворотного кулака автомобіля «Volkswagen Polo», реєстраційний номер [NUMBER] на суму 400 грн згідно товарного чека від 15 липня 2020 року (а.с. 16). Таким чином, невідшкодованою залишилась сума у розмірі 40594 грн (90710 грн + 500\~грн + 300\~грн + 400\~грн 51316 грн). Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За положеннями статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 виходив з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Виходячи з матеріалів справи, вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля «Volkswagen Polo», реєстраційний номер [NUMBER] , склала 90710 грн без ПДВ. При цьому, для відновлення пошкодженого позивачу автомобіля були використані нові матеріали та запасні частини, що підтверджується належними і допустимими доказами, зокрема, актом виконаних робіт та товарним чеком № 73 від 11 липня 2020 року (а.с. 20, 21). Також позивачем сплачено кошти за вантажне перевезення автомобіля у розмірі 500 грн згідно товарного чека № 51 від 02 червня 2020 року (а.с. 14), шиномонтаж ремонту диску транспортного засобу на суму 300 грн згідно товарного чека від 30 червня 2020 року (а.с. 15) та заміну поворотного кулака автомобіля у сумі 400 грн згідно товарного чека від 15\~липня 2020 року (а.с. 16). Разом з тим, при визначенні розміру страхового відшкодування, яке було виплачено страховиком згідно платіжних доручень та заяв на видачу готівки, була врахована не повна вартість складових частин вказаного транспортного засобу, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу (а.с. 23-27). Таким чином, ураховуючи обставини того, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становила 91910 грн, однак виплачені позивачеві ПАТ НАСК «Оранта» розміри страхового відшкодування на загальну суму 51316\~грн (44890 грн 90 коп. згідно заяви на видачу готівки № 1 від 07\~липня 2020 року, 3338 грн 60 коп. згідно заяви на видачу готівки № 2 від 09 жовтня 2020 року та 3086\~грн 50 коп. згідно заяви на видачу готівки № 1 від 24 листопада 2020 року (а.с. 17-19, 29-31) не покрили реальної вартості відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Polo», реєстраційний номер [NUMBER] , що становить 40594 грн (91910 грн 51316 грн), тому суд дійшов висновку, що різниця невідшкодованої суми збитків у розмірі 40594 грн підлягає стягненню на користь позивача з роботодавця працівника, винного у дорожньо-транспортній пригоді, тобто, в даному випадку з відповідача. У зв`язку із зазначеним, не заслуховують на увагу суду заперечення відповідача про відсутність підстав для стягнення з нього майнової шкоди з посиланням на те, що вартість завданих позивачу майнових збитків не перевищує ліміт страхової відповідальності, так як в даному випадку розмір збитків, що підлягають відшкодуванню позивачу, визначається відповідно до реальної вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягав стягненню зі страховика, відповідно до статті 29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Відтак, оскільки у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового ліміту, тому саме на відповідача, як юридичну особу, шкоду якої завдано її працівником, покладається обов`язок відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням. Заперечення відповідача в частині завищеного розміру завданих збитків суд також не приймає до уваги, оскільки як вбачається з наявних в матеріалах справи даних про вартість запчастин позивачем були придбані нові оригінальні запчастини, в той час як відповідач навів у відзиві на позовну заяву вартість запчастин, які вже були у використанні (а.с. 58-59, 86-87). Крім того, в судовому засіданні представнику відповідача було роз`яснено право заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи у випадку незгоди з вартістю відновлювального ремонту, який поніс позивач, однак відповідач вказаним правом не скористався. Таким чином, факт порушення прав позивача знайшов підтвердження матеріалами справи, тому з відповідача на його користь підлягають відшкодуванню матеріальні збитки у сумі 40594\~грн. Отже, позов в цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно\~від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною другою цієї статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Ураховуючи, що внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження, що спричинило моральні страждання позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування йому моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з характеру правопорушення, глибини і ступеня моральних страждань позивача, обсягу змін, які відбулись у його житті у зв`язку з пошкодженням належного йому майна, а також з дотриманням вимог розумності і справедливості, справедливого балансу між порушеними правами позивача та інтересами відповідача, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у сумі 5000 грн. Отже, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено частково, а саме: на 90\~% (45594 грн * 100\~% / 50594), тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 817\~грн 20 коп. (90\~% від 2270 грн) пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Також позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7500 грн 00 коп. На підтвердження витрат надано копію договору про надання правової допомоги №\~26/11-1 від 26\~листопада 2020 року (а.с. 33), акт виконаних робіт № 2021-06/01 від 09\~березня 2021 року (а.с. 34) та квитанцію від 30 листопада 2020 року про сплату [PERSON] ФОП [PERSON] 7500\~грн за надання юридичних послуг за договором №\~26/11-1 від 26\~листопада 2020 року (а.с. 35). Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від відповідача не надходило. На думку суду, заявлений розмір витрат на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, витраченим адвокатом часом на виконання робіт, обсягом наданих послуг. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 6750 грн (90\~% від 7500 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial