Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суд м.Києва з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Уточненими позовними завами від 24.05.2017 р. (а.с. 44-46) та заявою про зміну предмета позову від 18.04.2018 р. позивачі просять визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] (а.с. 65-66). Вимоги мотивують своїм правом власності на вище зазначену квартиру, даний факт підтверджують Свідоцтвом про право власності на житло від 09.06.2004 р., зареєстрованим Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна 01.07.2004 р. за № 2547, згідно якого квартира [ADDRESS] належить позивачам на праві приватної спільної власності. Відповідачка [PERSON], є колишньою дружиною [PERSON], що підтверджується рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 21.04.2016 року про розірвання шлюбу. У вказаній квартирі крім позивачів, зареєстровані колишня дружина [PERSON] - [PERSON] та їх спільні діти [PERSON] та [PERSON] Позивачі зазначають, що хоча відповідачі на даний час зареєстровані за вищевказаною адресою, але з моменту реєстрації за вказаною адресою не проживають. У квартирі відповідачі не проживають, особистих речей в ній не має та за комунальні послуги не сплачують. Реєстрація відповідачів перешкоджає в повній мірі реалізовувати право розпорядження власним майном. У зв'язку з цим, позивачі просять суд визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Ухвалою Святошинського районного суму м. Києва від 24.04.2018 року розгляд справи визначений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачами у встановлений законом строк до суду не подано відзиву на позовну заяву. Представник третьої особи Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації Ліснюк Н надіслала на адресу суду лист в якому просить слухати справу без участі представника державної адміністрації та рішення постановити відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS], даний факт підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 09.06.2004 р., зареєстрованим Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна 01.07.2004 р. за № 2547, згідно якого квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по ? частини на праві приватної спільної власності (а.с. 7). Згідно довідки форми №3 КК «Центр Коммунального Сервісу» № 02/08/1-418 від 17.02.2017 р. в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник особового рахунку, співвласник ?) з 25.02.1992 р., [PERSON] (чоловік співвласник ?) з 25.02.1992 р., [PERSON] (син співвласник ?) з 25.02.1992 р., [PERSON] (син співвласник ?) з 25.02.1992 р. [PERSON] (дружина сина, невістка) з 29.01.2009р., [PERSON] (дружина сина, невістка) з 22.04.2010р., [PERSON] (онук) з 07.04.2011 р., [PERSON]. (онук) з 15.09.2011р., [PERSON] (онука) з 23.08.2012 р. (а.с. 33). Судом встановлено, що 21.04.2016 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб, укладений 29.11.2008 року, між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей, які теж є відповідачами по справі: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.67,68). Рішеннями Святошинського районного суду м. Києва від 11.07.2016 р. та 11.10.2017 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] (а.с. 69-70, 71, 72-74). Судом встановлено, що згідно актів від 31.03.2017 р., 01.03.2017 р., засвідчених начальником ЖЕД-7 О.В.\~Бузінським (а.с. 34,35) та акту від 19.10.2016 р. засвідченого майстром [PERSON] (а.с.36), [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає. Згідно актів від 05.05.2018 р., 20.02.2018р., 14.04.2017р., 08.08.2017р., 25.11.2017 р. [PERSON] та [PERSON] декілька років фактично не проживають за даною адресою у зв»язку із виїздом разом із матір»ю [PERSON] (а.с. 86,87,88,89,90). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідач порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і вони підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто, судом встановлено, що позивачі у визначеному законодавством порядку набули право власності на зазначене вище нерухоме майно на підставі відповідних правочинів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі на разі дійсно зареєстровані у квартирі [ADDRESS], що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної власності. Таким чином, факт реєстрації відповідачів у зазначеній квартирі сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивачів у користуванні власністю, а позов є обґрунтований й підлягає задоволенню. Рішення після набрання законної сили є підставою для зняття [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved