Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

У липні 2017 року позивачка звернулася з позовом до [PERSON], треті особи: Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області як орган опіки та піклування , служба у справах дітей та сімї Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі , який було розірвано 18 липня 2014 року. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем. Відповідач на даний час не надає згоду на реєстрацію сина за адресою, якою він проживає з матірю. Крім того зазначає, що відповідач не виконує своїх батьківських обовязків, не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина. Стан здоровя та матеріальне забезпечення відповідача задовільний, інших дітей у відповідача не має, стягнень з його доходів за виконавчими документами не проводиться. На підставі викладеного позивач просить визначити місце проживання [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти в розмірі 1500, 00 грн. щомісячно до виповнення дитиною 18-ти років. В судове засідання позивачка не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, відповідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Треті особи до судового засідання не зявилися, на адресу суду надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, відповідно до яких просили спір вирішити відповідно до вимог чинного законодавства. Дослідивши письмові докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні правовідносини. Судом встановлено, що 19.11.2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1795, свідоцтво серії І-БК № 185048 (а.с.6). Під час шлюбу у сторін 10.04.2012 року народився син, [PERSON], актовий запис № 984, свідоцтво серії І-БК № 298720. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.06.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач змінила прізвище на дошлюбне - «[PERSON]М.». Відповідно до акту депутата Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 16.05.2017 року № 19, за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON], [INFO] разом з сином [PERSON], [INFO], факт проживання дитини з позивачем підтверджується також актом ТОВ ЖЕО «Софія Київська» від 16.04.2017 року. Відповідно до висновку Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини від 10.11.2017 року доцільно визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з матір'ю, гр. [PERSON] за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини, висновок Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, належне виконання позивачем своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої дитини сина [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір'ю слід задовольнити в повному обсязі. В той же час судом встановлено, що відповідач не в повній мірі виконує свій обов'язок по утриманню дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами по справі не досягнуто. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України (аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно, ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з 04.07.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи вказаний вище розмір аліментів в твердій грошовій сумі суд враховує також ту обставину, що відповідач отримує нерегулярний та мінливий дохід. При таких обставинах позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79 ЦПК, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як вбачається з ч. 4 ст. 79 ЦПК України до судових витрат зокрема належать: витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею витрати пов'язані з розглядом справи зі сплати судового збору в розмірі 640,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн. грн., від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена позивачка при зверненні до суду. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved