Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказувало на те, що на основі анкети клієнта на оформлення кредитної картки відповідачу 21.05.2007 року відкрито картковий рахунок [NUMBER] типу Master Card Mass та встановлено ліміт кредитування в сумі 5000,00 грн. зі сплатою 29,16% річних. Кредит надавався в рамках Банківського продукту Справжня кредитна картка «45 днів кредиту без відсотків». Посилаючись на те, що банк свої зобов'язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав позичальнику обумовлену суму коштів, однак відповідач у порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконує, що призвело до того, що станом на 10.06.2014 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 8744,60 грн., яка складається у тому числі: із заборгованості по основній сумі кредиту - 4888,85 грн., заборгованості за відсотками - 1178,61 грн., заборгованості за пенею - 2677,14 грн., тому просив позов задовольнити та стягнути на користь банку заборгованість в сумі 8744,60 грн. та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив про його задоволення, а також вказав на те, що доводи представника відповідача в частині пропуску банком строку звернення до суду є безпідставними, оскільки відповідачем 28 березня 2012 року було здійснено платіж, що призвело до переривання строків позовної давності та такі дії відповідача свідчать про визнання ним своїх зобов'язань за кредитним договором, тому підстави для застосування наслідків пропуску строків звернення до суду відсутні. Представник відповідача у судовому засіданні поданий ПАТ КБ «Надра» позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, а також подав заяву про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску позивачем строку позовної давності. Заслухавши думу сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що на основі анкети клієнта на оформлення кредитної картки відповідачу 21.05.2007 року відкрито картковий рахунок [NUMBER] типу Master Card Mass та встановлено ліміт кредитування в сумі 5000,00 грн. Кредит надавався в рамках Банківського продукту Справжня кредитна картка «45 днів кредиту без відсотків», тобто з пільговими періодами кредитування, а саме 45 днів кредиту без відсотків. У разі перевищення пільгового періоду кредитування відповідач зобов'язувався сплачувати 29, 56 % річних на суму залишку за кредитом. Зокрема, умовами п.п. 11.1, 11.2 Договору визначено, що надання кредиту здійснюється шляхом списання з Рахунку кредитної картки сум за рахунок кредитних коштів в межах встановленого ліміту кредитування внаслідок здійснення операцій за допомогою платіжних карток та у інших випадках, передбачених цим Договором. Згідно п. 11.2 Договору, при обслуговуванні продукту «Справжня кредитна карта» 45 днів кредиту без відсотків» Банк не нараховує відсотки за користування кредитом (надає пільговий період) за операціями, що здійснені Клієнтом в торгівельно-сервісній мережі за умови погашення Клієнтом всієї суми заборгованості за рахунком станом на Білінговий день, визначений у звіті, до 15 числа наступного місяця. Максимальний строк пільгового кредиту - 45 днів. Пунктом 11.3 Договору передбачено, що по всіх операціях отримання готівкових коштів за рахунок Ліміту кредитування з продуктом «Справжня кредитна картка» 45 днів кредиту без відсотків» Банк нараховує відсотки. Відсотки за користування «готівковим кредитом» по Рахунку кредитної картки нараховуються Банком щомісячно в білінговий день на суму фактичної кредитної заборгованості з дати фактичного списання коштів з Рахунку до дати погашення кредиту. При розрахунку відсотків приймається 360 днів на рік, у місяці - календарна кількість днів. Також, відповідно до п. 11.15 Договору, у разі якщо клієнт при користуванні «Справжня кредитна картка» 45 днів кредиту без відсотків» до 15 числа поточного місяця не погасив всю суму заборгованості, вказану у звіті, банк нараховує відсотки за користування кредитними коштами, витраченими для розрахунків в торгівельно-сервісній мережі, відповідно до тарифів Банку на суму фактичної заборгованості за торгівельно-сервісними операціями за фактичну кількість днів користування кредитними коштами. При цьому сума цих відсотків нараховується в Білінговий день, що слідує після 15 числа місяця, до якого мала бути погашена вся сума заборгованості. Також Договором визначено, що за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань по Договору, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Клієнт несе відповідальність за невиконання своїх фінансових зобов'язань за Договором в установленому Договором та законодавством порядку; клієнт несе відповідальність за часткове або повне невиконання умов цього Договору шляхом уплати штрафів та пені відповідно до Тарифів обраного Продукту та у відповідності до чинного законодавства України (п.п. 15.1, 15,6, 15.9). Пунктом п. 18.3 Договору передбачено, що клієнт на момент підписання Анкети на придбання продукту Банку з Тарифами Банку ознайомлений та погоджений. Клієнт також погоджується, що у випадку зміни зі сторони Банку умов Договору або тарифів, такі зміни будуть вступати в дію без підписання додаткової угоди на підставі ст. 654 ЦК України. Як встановлено судом, відповідач [PERSON], підписуючи анкети засвідчив, що ознайомився та погоджується з умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 28), що свідчить про те, що відповідач з умовами був ознайомлений й відповідно сторони досягли домовленості щодо строків та порядку дії договору, сплати процентів та повернення кредитних коштів, а також тарифами банку. Крім того, як встановлено судом, ПАТ КБ «Надра» свої зобов'язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, які останнім в свою чергу були зняті з рахунку, що підтверджується звітом по операціях по картковому рахунку. Разом з тим, відповідач взяті на себе за кредитним договором зобов'язання належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості. Зокрема, станом на 14.06.2014 року у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість перед банком в сумі 8744,60 грн., яка складається у тому числі: із заборгованості по основній сумі кредиту - 4888,85 грн., заборгованості за відсотками - 1178,61 грн., заборгованості за пенею - 2677,14 грн., що підтверджується наданим представником позивача на підтвердження своїх вимог відповідним розрахунком суми боргу. При цьому, останнє здійснення відповідачем погашення кредитних коштів та здійснення платежів було проведено 28 березня 2014 року . Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо доводів представника відповідача про те, що банком пропущено строк позовної давності, то суд зазначає наступне. Як убачається з матеріалів справи, 26 вересня 2014 року представник відповідача в ході судового розгляду справи подав до суду заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 56-58). Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Так, відповідно до п. 14. 10 договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «КБ «Надра» строк дії картки вказаний на її лицьовій стороні та платіжна картка дійсна до останнього дня місяця року (включно), що вказаний на ній, а строк погашення процентів за кредитом згідно умов договор визначено щомісячними платежами. Згідно п. 17 . 1 договору визначено, що договір вступає в дію з моменту отримання банком письмового підтвердження клієнта про погодження умов цього договору та діє до повного виконання сторонами всіх зобов'язань за цим договором. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. При цьому, згідно із ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України). Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Таким чином, аналізуючи вищевказані умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Як встановлено судом, термін дії кредитної картки, виданої відповідачу банком визначено 2 роки, а саме до 21 травня 2009 року, що підтверджується відомостями, які містяться у анкеті клієнта на оформлення кредитної картки, а також не заперечується представником позивача (а.с. 28). При цьому доказів про те, що термін дії картки було пролонговано представником банку суду не надано, крім того як зазначав в судовому засіданні представнику банку з 30 березня 2009 року картка була заблоковано та банком згідно наданого розрахунку після цієї дати не здійснювалось нарахування процентів за користування кредитом. Таким чином, у даному випаду перебіг позовної давності стосовно щомісячних платежів розпочався з 30 липня 2007 року - з моменту здійснення відповідачем останнього платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - з моменту закінчення кінцевого строку для повного погашення заборгованості, а саме з 21 травня 2009 року (кінцевого строку дії картки). При цьому, банк з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором звернувся лише 30 липня 2014 року. Так, відповідно до вимог чинного цивільного законодавств сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Переривання передбачає наявність двох строків позовної давності - до переривання та після нього, після переривання позовна давність починає перебіг заново. Отже, новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний. При цьому, досліджуючи обставини, пов'язані із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. Як установлено судом та підтверджується наданими банком доказами, відповідач саме у межах строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі - з моменту закінчення кінцевого строку для повного погашення заборгованості, який почався саме з 21 травня 2009 року (кінцевого строку дії картки) по 21 травня 2012 року вчинив дії по погашенню заборгованості сплативши 28 березня 2012 року грошові кошти в сумі 300 грн., що підтверджується розрахунком, а також наданим представником банку платіжним доручення ( заявою на переказ готівки № 8093), які відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані. Таким чином, відповідач вчинив дії, які свідчать про визнання свого боргу, а тому строк позовної давності до вимог банку має відраховуватися саме з 28 березня 2012 року, а тому строк звернення позивача до суду із вказаним позовом не пропущено й відповідно відсутні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Надра» з цих підстав. За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved