Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

у липні 2016 року позивачі звернулися із позовом до суду та просять: -визнати неправомірною бездіяльність Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради, що полягає у неналежному розгляді заяв [PERSON] колективу «Енергія» щодо надання висновків про наявність планувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку, площею 235 кв.м.; -зобовязати Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради розглянути в межах компетенції заяву [PERSON] колективу «Енергія» та надати ТОВ НВІ «Земресурс» висновки про наявність планувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку, площею 235 кв.м.; -стягнути з Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради 50000 грн. моральної шкоди на користь [PERSON], нанесеної у звязку з порушенням його громадянських прав та свобод. Позов мотивований позивачами тим, 13.10.2015 року між автогаражним кооперативом «Енергія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Земресурс» було укладено договір на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. На виконання даного договору [PERSON] кооператив «Енергія» листом № 14 від 24.11.2015 року звернувся до Управління з питань містобудування та архітектури щодо надання висновків про наявність планувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку, площею 235 кв.м., для обслуговування гаражів по вул. Південній, 8а-Г. В порушення вимог законодавства, 09.12.2015 та 21.06.2016 у задоволенні даного листа було безпідставно відмовлено. З цих підстав забудовника [PERSON] було позбавлено права на компетентне, непідкупне та чесне реагування на звернення, що завдало йому моральної шкоди. Так, він має звання Заслуженого юриста України, займається викладацькою діяльністю, а вказане вище нехтування його правами призвело до зневіри в українській правовій системі, місцевому самоврядуванні. Окрім цього, він є інвалідом 2 групи, внаслідок захворювання опорно рухового апарату, а тому тривале зволікання у реєстрації права на збудований ще у 2012 році гараж призводить до завдання фізичних та психологічних страждань, так як він позбавлений змоги користуватися належним йому автомобілем та гаражем. Внаслідок цього він втратив рівновагу, став дратівливим. Розмір моральної шкоди оцінює у 50000 грн. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову та пояснив, що на розгляді Управління містобудування та архітектури перебувало звернення [PERSON] кооперативу «Енергія» стосовно надання висновку планувальних обмежень на земельну ділянку, площею 235 кв.м. для обслуговування гаражів по вул. Південній, 8а-Г. Листом за № 0102.01 17/2477 від 09.12.2015 року заявнику розяснено, що питання щодо надання планувальних обмежень на зазначену земельну ділянку буде розглянуто управлінням у разі прийняття Полтавською міською радою рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки авто гаражному кооперативу для розміщення 8 ми гаражів. Аналогічна відповідь була надана листом за № 0102 01-16/1062 від 21.06.2016 року. Окрім цього, позивач [PERSON] кооператив «Енергія» звернувся із позовом до суду із порушенням правил підсудності, оскільки спір в цій частині повинен розглядатися в порядку господарського судочинства. Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничий інститут «Земресурс» у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку: 24.11.2015 року голова правління [PERSON] звернувся до Управління з питань містобудування та архітектури з вимогою надати висновок про наявність планувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку. Своє звернення мотивував тим, що кооператив звернувся до ТОВ науково виробничий інститут «Земресурс» з проханням надати послуги з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, про що укладено договір від 13.10.2015 року. ТОВ «Земресурс» сформовано необхідний пакет для отримання відповідного висновку. (а.с. 19). 09.12.2015 року листом Управління з питань містобудування та архітектури за № 0102.01 17/2477 [PERSON] кооператив «Енергія» повідомлено, що питання щодо надання планувальних обмежень на зазначену земельну ділянку буде розглянуто управлінням у разі прийняття Полтавською міською радою рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки авто гаражному кооперативу для розміщення 8 ми гаражів. (а.с.20). 21.06.2016 року листом Управління з питань містобудування та архітектури за № 0102.01 16/1062 [PERSON] кооператив «Енергія» повідомлено, що для розміщення восьми індивідуальних гаражів необхідно подати рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо проекту землеустрою щодо відведення вказаних вище земельних ділянок. (а.с.21). 13.10.2015 року між [PERSON] кооперативом «Енергія» в особі голови правління [PERSON] (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково виробничий інститут «Земресурс» (виконавець) укладено договір про розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, відповідно до якого виконавець зобовязався виконати з дотриманням вимог законодавства проектно вишукувальні роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи. (а.с. 7-8). 27.08.2015 року постановою Октябрського районного суду м.Полтави позовні вимоги автогаражного колективу «Енергія», [PERSON] до Полтавської міської ради про скасування рішення, зобовязання вчинити дії задоволено. Скасовано рішення Полтавської міської ради сорок девятої сесії шостого скликання від 23.04.2015 року «Про розгляд звернення [PERSON] кооперативу «Енергія». Зобовязано Полтавську міську раду прийняти рішення про надання [PERSON] кооперативу «Енергія» дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку під розміщення восьми індивідуальних гаражів, загальною площею 235 кв.м. за адресою: м.Полтава, вул. Південна, 8а-Г. (а.с. 9- 11). Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб. Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян»\~(далі Закону) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Статтею 18 цього ж Закону\~встановлено право громадянина, який звернувся з заявою, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви. Одночасно норма\~ст. 19\~зобов'язує органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб в межах своїх повноважень об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. За нормами ст.55, ст.\~124 Конституції України\~та\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоноположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Ця правова позиція щодо захисту особою цивільних прав у будь-який спосіб не заборонений законом сформована і [PERSON] Судом України у постанові від 12.06.2013 р. в справі №6-32цс13. Частиною 14 ст.123 ЗК України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] є головою [PERSON] колективу «Енергія», а [PERSON], членом цього колективу, який відповідно до Статуту є юридичною особою, некомерційною та неприбутковою організацією і відповідно до завдань та характеру діяльності відноситься до обслуговуючих кооперативів, а за напрямками діяльності є гаражним колективом. Колектив створений на добровільних засадах внаслідок обєднання побутових інтересів фізичних осіб на основі членства власників легкових автомобілів для спільної діяльності по будівництву, утриманню та експлуатації індивідуальних гаражів з метою поліпшення свого економічного стану. Метою діяльності Колективу є спільне на засадах самоврядування, використання земельної ділянки для розміщення та обслуговування індивідуальних гаражів, збудованих кожним членом Колективу за власні кошти. Може бути позивачем та відповідачем у судах. Таким чином, суд приходить до висновку, що як сам [PERSON] колектив «Енергія», так і його члени мають право захищати свої права та інтереси шляхом звернення до суду. Так, 27.08.2015 року постановою Октябрського районного суду м.Полтави позовні вимоги автогаражного колективу «Енергія», [PERSON] до Полтавської міської ради про скасування рішення, зобовязання вчинити дії було задоволено. При розгляді даної справи суд прийняв до уваги, що 11.02.2015 року [PERSON] колектив «Енергія» в особі голови правління [PERSON] та член колективу [PERSON] зверталися до Полтавської міської ради із заявою про виділення додаткової земельної ділянки для 8- ми гаражів за адресою: м.Полтава, вул. Південна, 8а-Г., а отже оскаржуване рішення впливало на права та інтереси позивача [PERSON] як члена цього колективу. Згідно ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно із п.1 ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, віднесено до виключних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Частиною 2 ст. 123 ЗК України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або у користування земельні ділянки. Частиною 3 ст.123 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна [PERSON] Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє [PERSON] Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Із матеріалів справи вбачається, що 13.10.2015 року між [PERSON] кооперативом «Енергія» в особі голови правління [PERSON] (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково виробничий інститут «Земресурс» (виконавець) укладено договір про розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, відповідно до якого виконавець зобовязався виконати з дотриманням вимог законодавства проектно вишукувальні роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] колектив «Енергія» як особа зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель комунальної власності, скористалася своїм правом замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу. 24.11.2015 року голова правління [PERSON] звернувся до Управління з питань містобудування та архітектури з вимогою надати висновок про наявність планувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку, що є необхідним для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на виконання умов договору від 13.10.2015 року ТОВ «Земресурс». 29.12.2015 року листом за № 0102.01 17/2477 та листом від 21.06.2016 року листом за № 0102.01 16/1062 Управління з питань містобудування та архітектури за № 0102.01 17/2477 відмовило [PERSON] кооперативу «Енергія» щодо надання висновків наявності планувальних обмежень на земельну ділянку для розміщення 8 ми гаражів. Таким чином, суд приймає до уваги, що саме юридична особа Автогражний колектив «Енергія» в порядку ч. 3 ст. 123 ЗК України використала своє право на замовлення розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, звернулася із клопотанням щодо надання висновку про наявність планувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку до відповідача, про що отримала відмову. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] як член колективу «Енергія» хоч і має право захищати свої права та інтереси шляхом звернення до суду, однак у даному випадку останній особисто не використовував своє право на замовлення розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, не звертався із відповідним клопотанням щодо надання висновку про наявність планувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку до відповідача, відмову з цього приводу не отримував. Виходячи із обставин справи, суд вважає, що [PERSON] колектив «Енергія» як юридична особа може самостійно захищати свої права та інтереси шляхом звернення до суду в частині визнання неправомірною бездіяльність Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради, що полягає у неналежному розгляді заяв [PERSON] колективу «Енергія» щодо надання висновків про наявність планувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку, площею 235 кв.м. та зобовязання Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради розглянути в межах компетенції заяву [PERSON] колективу «Енергія» та надати ТОВ НВІ «Земресурс» висновки про наявність планувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку, площею 235 кв.м. Оскільки, судом встановлено, що позивач [PERSON] як член [PERSON] колективу «Енергія» особисто не використовував своє право на замовлення розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, не звертався із відповідним клопотанням щодо надання висновку про наявність планувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку до відповідача, відмову з цього приводу не отримував, то заявлені ним позовні вимоги щодо визнання неправомірною бездіяльності, що полягає у неналежному розгляді заяв [PERSON] колективу «Енергія» щодо надання висновків про наявність планувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку, площею 235 кв.м. та зобовязання відповідача розглянути в межах компетенції заяву [PERSON] колективу «Енергія» та надати ТОВ НВІ «Земресурс» висновки про наявність планувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку, площею 235 кв.м. до задоволення не підлягають. Ч.1 статті 1167 ЦК України\~визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частина 2 цієї ж статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.3) в інших випадках, встановлених законом. В пункті 3,4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Однак, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні позивач [PERSON] не довів факту спричинення йому моральної шкоди. Так, позивач [PERSON] не надав суду доказів того, що саме дії відповідача зумовили погіршення стану його здоровя, що було повязано з неможливістю користуватися автомобілем та гаражем. Окрім цього, позивач не обґрунтував підстав неможливості користуватися автомобілем, а також те, що за відсутності такого автомобіля його стан здоровя міг погіршитися. З цих підстав, суд не приймає до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON] Оскільки, у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визнання неправомірною бездіяльності відповідача та зобовязання вчинити дії відмовлено за безпідставністю, то його позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди також до задоволення не підлягають. Таким чином, позов в частині позовних вимог [PERSON] суд залишає без задоволення. Пунктом 1 ч.1 ст.205 ЦПК України\~встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Таким чином, у звязку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору. Згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст .ст. 1, 12 ГПК за загальним правилом у порядку господарського судочинства розглядаються справи, у яких обидві сторони (позивач і відповідач) є субєктами господарювання, тобто юридичні особи і фізичні особи підприємці, які у встановленому законом порядку набули такого статусу, а правовідносини, з яких виникає спір, повязані із здійсненням ними господарської діяльності (1, 12 ГПК). Із обставин справи вбачається, що позивачі заявляють кожен окремо позовні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] колектив «Енергія» як юридична особа може самостійно захищати свої права та інтереси шляхом звернення до суду в частині визнання неправомірною бездіяльності Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради, що полягає у неналежному розгляді заяв [PERSON] колективу «Енергія» щодо надання висновків про наявність планувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку, площею 235 кв.м. та зобовязання Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради розглянути в межах компетенції заяву [PERSON] колективу «Енергія» та надати ТОВ НВІ «Земресурс» висновки про наявність плагувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку, площею 235 кв.м. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] колективу «Енергія» до відповідача в частині визнання неправомірною бездіяльності Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради, що полягає у неналежному розгляді заяв [PERSON] колективу «Енергія» щодо надання висновків про наявність планувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку, площею 235 кв.м. та зобовязання Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради розглянути в межах компетенції заяву [PERSON] колективу «Енергія» та надати ТОВ НВІ «Земресурс» висновки про наявність плагувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку, площею 235 кв.м. слід вирішувати в порядку господарського судочинства, а тому провадження по справі в цій частині підлягає закриттю. Оскільки, при подачі позову до суду позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати слід віднести на рахунок держави. У відповідності до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Outcome: dismissed