Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до [PERSON], ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, майнової та моральної шкоди. Заява мотивована тим, що 13 січня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу позивача [PERSON] Фольксваген, номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] та транспортного засобу Шевроле, номерний знак [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва від 1 лютого 2013 року відповідача [PERSON] визнано винним в дорожньо-транспортній пригоді за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Шевроле, номерний знак [NUMBER] застрахована у відповідача - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на підставі полісу № АВ/2741965. Відповідач ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 36 481 грн. 83 коп., розрахованого на підставі звіту № 46/01/13. Позивачі не погодились з вказаною сумою страхового відшкодування та просили суд врахувати дані висновку № 4185/13-54 та стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 13 018 грн. 17 коп., яка недоплачена страховою компанією; з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 17 805 грн. 87 коп. та з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн., що проявилась у його душевних стражданнях з приводу отриманих тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди та неможливості допомагати своїй сім'ї через отримані травми. У судовому засіданні позивач та представник позивачів позовні вимоги підтримали повністю, мотивуючи обставинами, зазначеними вище. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав в частині стягнення франшизи та моральної шкоди на суму 2 000 грн., інші позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», яка і повинна сплатити позивачу страхове відшкодування. Представник притягнутого відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування відповідно до даних звіту № 46/01/13 та умов договору страхування. Допитані в якості свідків у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] підтвердили дані, зазначені у висновку № 4185/13-54. Зазначили, що ними розраховувалась вартість пошкодженого автомобіля позивача [PERSON] з урахуванням того, що позивач немає ліцензії на здійснення продажу деталей пошкодженого автомобіля. Допитаний в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] підтвердив дані, зазначені у висновку № 46/01/13. Зазначив, що ним розраховувалась утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля позивача [PERSON] відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. На неодноразові пропозиції суду щодо проведення судової атвотоварознавчої експертизи на предмет визначення вартості залишків транспортного засобу позивача сторони відмовились. Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 січня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу позивача [PERSON] Фольксваген, номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] та транспортного засобу Шевроле, номерний знак [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва від 1 лютого 2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді за ст. 124 КУпАП (а.с. 12). Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль позивача [PERSON] Фольксваген, номерний знак [NUMBER] (а.с. 14) та позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садно-волосистої частини голови, забою лівого колінного суглобу, забою м'яких тканин лівого стегна, забою поперекової області (а.с. 30). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Шевроле, номерний знак [NUMBER] застрахована у відповідача - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на підставі полісу № АВ/2741965 (а.с. 11). Сторонами договору визначено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого у розмірі 50 000 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю потерпілого у розмірі 100 000 грн. та франшизу у розмірі 500 грн. Вказаний договір страхування цивільно-правової відповідальності був укладений 19 квітня 2012 року. До правовідносин, які виникли між сторонами слід застосовувати Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Разом з тим, до вказаного Закону після укладення відповідачами договору страхування цивільно-правової відповідальності були внесені зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 5 липня 2012 року, які змінили порядок виплати страхового відшкодування. Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Перехідні положення» Законом України від 5 липня 2012 року норми цього Закону не застосовуються до договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених до набрання чинності цим Законом. Тобто до правовідносини, що виникли між сторонами застосовуються положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 8 січня 2012 року. Відповідно до п. 30.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 8 січня 2012 року якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. У виконання вимог договору страхування відповідачем ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» було здійснено оцінку вартості транспортного засобу позивача та його утилізаційну вартість. Відповідно до звіту № 46/01/13 від 4 лютого 2014 року, складеного [PERSON], ринкова вартість пошкодженого автомобіля позивача становить 102 630 грн. 92 коп., вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість; утилізаційна вартість автомобіля позивача складає 65 983 грн. 09 коп. (а.с. 85-91). У зв'язку з цим, страховиком було прийнято рішення про виплату позивачу [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 36 647 грн. 83 коп. (102 630 грн. 92 коп. - 65 983 грн. 09 коп. + 334 грн. додаткові витрати - 500 грн. франшизи) (а.с. 13). Виплата страхового відшкодування у зазначеному розмірі стверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с.115-122). Не погодившись із проведеною оцінкою транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за заявою позивача [PERSON] було здійснено [PERSON] та [PERSON] експертне автотоварознавче дослідження № 4185/13-54 від 3 червня 2013 року, відповідно до якого розмір матеріального збитку становить 99 975 грн. 68 коп., вартість пошкодженого транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди становить 33 991 грн. 73 коп. (а.с. 15-28). Відповідно до п. 7.17 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопад 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за N 1074/8395 якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ. Вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися (п. 7.18 зазначеної Методики). З урахуванням наведеного, суд повністю погоджується зі звітом, складеним оцінювачем [PERSON], щодо визначення утилізаційної вартості автомобіля позивача [PERSON] та відхиляє дані здійсненого експертного автотоварознавчого дослідження № 4185/13-54 від 3 червня 2013 року. При цьому, доводи свідків [PERSON] та [PERSON] з приводу того, що ними враховувалась відсутність відповідної ліцензії у позивача [PERSON], щодо реалізації деталей автомобілів, що ними було покладено в основу експертного дослідження, є безпідставними, оскільки ні Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ні Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не вимагає отримання ліцензії для реалізації деталей при визначенні вартості залишків транспортного засобу. Тому, суд повністю погоджується з діями страховика ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» щодо визначення розміру страхового відшкодування у розмірі 36 647 грн. 83 коп. (102 630 грн. 92 коп. - 65 983 грн. 09 коп. + 334 грн. додаткові витрати - 500 грн. франшизи), яке було виплачене позивачу [PERSON] З урахуванням наведеного, підстав для задоволення позову щодо стягнення недоплаченого страхового відшкодування з відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та майнової шкоди (різниці між завданою шкодою та розміром страхового відшкодування) з відповідача [PERSON], з урахуванням коштів проведених на дослідження у розмірі 1 321 грн. 92 коп. (а.с. 29) немає. Разом з тим, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] розміру франшизи 500 грн. відповідно до ст. 12 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 22.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 8 січня 2012 року потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього Закону. Оскільки Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» направлений на регулювання відносин у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України та, враховуючи отримані тілесні ушкодження позивачем [PERSON], що завдало йому душевних страждань, суд дійшов висновку про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь [PERSON] 1 500 грн. у відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача та з урахуванням вимог розумності і справедливості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачами, підлягають відшкодуванню відповідачами. На підставі викладеного та

Outcome: partial