Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

У липні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну виплату аліментів. Свої вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2000 року з [PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі ? частині всіх видів заробітку на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 06.02.1998 року до настання його повноліття, тобто до [INFO] року З довідки-розрахунку заборгованості №6/6-2010 по аліментам відповідно до виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2000 року, про стягнення з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до повноліття дитини встановлено, що загальна сума заборгованості станом на [INFO] року складає 27 362,68 грн. 15 березня 2006 року державним виконавцем ДВС у Києво-Святошинському районі Київської області ДДВС Міністерства юстиції України накладено арешт майна боржника, що належить [PERSON] та заборонено здійснювати його відчуження. Рішенням Києво-Святошшинського районного суду Київської області від 25.12.2013 року підтверджено заборгованість [PERSON] по аліментам і нарахована пеня станом на 31.12.2013 р. [PERSON] рішення суду не виконує. Він відмовляється спілкуватись з позивачем з приводу виплати заборгованості. Тому позивач просила стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року, в сумі 17 253,98 грн. В судове засідання позивач не з'явилась, направила до суду заяву в якій просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримала, та проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], батьками кого є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2000 року стягнено з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], 1991 р.н., на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів з 06 лютого 1998 року до повноліття дитини. 24 квітня 2000 року [PERSON] за рішенням суду був виданий виконавчий лист №2-232/10 р. З довідки-розрахунку заборгованості №6/6-2010 по аліментам відповідно до виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2000 року, про стягнення з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до повноліття дитини встановлено, що за період з 1998 року по серпень 2009 року боржником сплачено 1566,52 грн., загальна сума заборгованості станом на [INFO] року складає 27 362,68 грн. З довідки №3053824 від 20 грудня 2013 року відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області встановлено, що заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 20 грудня 2013 року складає 27 362,68 грн. Відповідно до довідки від 01.08.2014 р. № 3053824 виданої ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, вбачається що заборгованість з аліментів [PERSON] станом на 01.08.2014 року складає 27 362,68 грн., згідно виконавчого листа № 2-232 виданого 24.04.2000 р. Заборгованість з аліментів нарахована виходячи з середньомісячного заробітку по Києво-Святошинському районі та у відповідності до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.12.2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки по сплаті аліментів, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в розмірі 10 667,42 грн. Згідно розрахунку наданого позивачем, один відсоток від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.01.2014 року по 20.06.2014 року становить 17 253,98 грн. Відповідно до ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. За ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки позивачем надано відповідні докази існування заборгованості відповідача по сплаті аліментів, а також відповідний розрахунок суми пені за відповідний прострочений період. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved