Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

У липні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , треті особи: відділ надання адміністративних послуг Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації В обґрунтування вимог позивач зазначив, що придбав квартиру з прилюдних торгів, яка була реалізована при виконанні виконавчого провадження відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в м. Києві ДП «СЕТАМ» МЮ України, що підтверджує свідоцтво про придбання нерухомого майна від 23.05.2017 року. Відповідачі у вказаній квартирі зареєстровані зі згоди колишнього власника, на даний час їх реєстрація створює позивачу перешкоди у розпорядженні квартирою, у зв`язку із цим він звернувся до суду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, також зазначили, що підтримують позовні вимоги та просять суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечують. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від служби у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.19). З довідки форми №3 від 30.05.2017 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] з 06.05.2008 року зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а із витягу з реєстру територіальної громади м. Києва від 25.04.2019 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в зазначеній квартирі з 15.01.2019 року. При цьому реєстрація [PERSON] та [PERSON] здійснювалась колишнім власником квартири, яка йому не належить. Відповідно до ст. 41 Конституції України, «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним». Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач, як власники квартири, позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки у вказаній квартирі зареєстрований колишній власник та члени його сім`ї, які на даний час не мають відношення до цієї квартири. Зі змісту ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР та ч. ст. 405 ЦК України вбачається, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнати відповідачів таким, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на повнолітніх відповідачів. Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved