Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому з врахуванням уточнюючих вимог просила надати дозвіл неповнолітній [PERSON] , [INFO] , на тимчасовий виїзд за межі України у її супроводі в період з 19 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 року, без згоди та супроводу батька -- [PERSON] . Свої вимоги мотивувала тим, що шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, та разом із дочкою вона бажає поїхати в гості до рідного брата в Іспанію, з яким вони не бачились протягом останніх п`яти років. Однак відповідач відмовляється надати дозвіл на тимчасовий вивіз дитини за кордон, тому [PERSON] звертається до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 08.05.2019 року у справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 21.06.2019 року до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації, у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи, у визначений в ухвалі строк відзив суду не надав, у судове засідання не з`явився, водночас 25.06.2019 року надав суду письмову заяву, у якій визнав позовні вимоги, справу просив розглянути за його відсутності. Представник органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації також надав суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 24.02.2009 року розірвано за рішенням суду. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю, тобто позивачем. У жовтні 2019 року з метою відвідання родичів [PERSON] має намір вивезти дочку тимчасово в Іспанію, однак без дозволу рідного батька це неможливо. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У статті 150 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як передбачено статтею 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з вимогами ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п. 2 ст. 10, ч. 1 ст. 31 міжнародної Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР України за № 789-ХІІ 27.02.1991 року, Держави учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Держави учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля. Право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом. Частиною 2 статті 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України» передбачено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ за № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження, щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Отже законом передбачено можливість надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків за умови, що такий дозвіл має одноразовий характер з визначенням конкретної країни перебування та з вказівкою на певний період часу, протягом якого дитина буде перебувати за кордоном. Позивач має намір виїхати разом із неповнолітньою дитиною з метою побачення з родичами до Іспанії, однак без нотаріально посвідченої згоди на це батька дитини, зробити цього не може. Тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Таку правову позицію Верховний Суд України виклав у своїй постанові від 12 квітня 2017 року у цивільній справі № 6-15цс17. При цьому, суд може надати дозвіл на тимчасовий дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без визнання відмови батька необґрунтованою, оскільки така відмова не була виражена у відповідній формі, а носила характер бездіяльності. На підставі викладеного та враховуючи, що виїзд дитини за межі України відповідає її інтересам, а також беручи до уваги неможливість отримання позивачем необхідної для цього згоди від батька - відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити позов та надати позивачу дозвіл на виїзд за кордон без письмової згоди відповідача їх неповнолітньої доньки [PERSON] у достатній та необхідний, на думку суду, в період часу з 19 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved