Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

У листопаді 2017 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON].) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач користується комунальними послугами, отримує в повному обсязі послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які надає балансоутримувач будинку КП «Керуюча компанія». Нарахування за послуги з утримання будинку та прибудинкової території проводиться за тарифами, затвердженими розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 29.12.2010 №1221 та від 30.04.2015 №442, а з 01.07.2017 від 06.06.2017 №668. Позивач стверджує, що протягом 28 місяців, а саме за період з 01.05.2015 до 01.09.2017 у відповідача утворилась заборгованість в сумі 5 136,96 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.12.2017 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду на 13.02.2018 о 09:30 год. З 15.12.2017 набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, згідно яких Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції 2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судове засідання, призначене на 14.05.2018, позивач свого представника не направив, однак, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні 14.05.2018 заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» відповідно до п. 16 рішення Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS]. Відповідно до зазначеного рішення, позивач надає послуги з утримання вказаного будинку та прибудинкової території, нараховує та збирає квартирну плату з мешканців житлового фонду комунальної власності територіальної громади на обслуговуючій території й збір з власників приватизованих квартир за відшкодування експлуатаційних витрат з утримання будинку та прибудинкової території. Згідно з розрахунком позивача, власником квартири [ADDRESS], не сплачувалися житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 5 136,96 грн. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов'язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Поряд з цим, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 04.05.2018, власником квартири [ADDRESS], є ТОВ «Фенікс-2016», що виключає можливість задоволення вимог Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що [PERSON] не є належним відповідачем у даній справі, позовні вимоги щодо стягнення з неї заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 5 136 грн. 96 коп. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed