Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно з яким просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.09.2002 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , від якого вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, позивач вказує, що спільне життя з відповідачем у них не склалось. Від самого початку з чоловіком були напружені стосунки, уклали шлюб через вагітність. З 2014 року родина трималась лише заради дітей, проте стосунки не покращились, мали місце постійні сварки в присутності дітей, сторони не могли дійти згоди у побуті і майнових домовленостях. У 2017 році фізична близькість із чоловіком стала для позивача нестерпною, через постійні сварки і духовну відчуженість. На пропозиції позивача розійтись, відповідач відмовлявся заради дітей, в результаті сторони три роки проживали в сусідніх кімнатах. Вказує, що на початку 2018 року позивач дізналась, що вони мають заборгованість по квартплаті у розмір 85 тис. гривень., за що відповідав відповідач за спільною домовленістю. Вказує, що в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, мають місце непорозуміння з різних питань сімейного житня, із-за взаємних претензій один до одного. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає, досягнуто угоду про утримання дітей. Питань щодо утримання та виховання дітей спору немає, оскільки за домовленістюб діти будуть проживати разом із матір`ю. Ухвалою суду від 12.07.2019 року позов було залишено без руху. Ухвалою суду від 28.10.2019 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. В підготовчому судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити, зазначила, що підтримує викладені обставини у позовній заяві. Підтвердила, що 2 роки шлюбні стосунки з відповідачем припинені, діти спілкуються з батьком, досягнуто уогоду. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вказав, що причина розпаду шлюбу - зрада дружини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.02.2002 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.6); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.7); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 8). При цьому, з пояснень позивача та відповідача в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не знаходили взаєморозуміння по жодному питанню, які виникали в їхній сім`ї, що, як наслідок, призвело до того, що два роки припинені шлюбні стосунки. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін, які категорично заперечували проти надання строку для примирення. Наразі спорів про поділ спільного майна подружжя, утримання і проживання дітей немає. Вимогами ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. З огляду на зазначене та враховуючи те, що сторони від примирення відмовилися, а відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони не виявили бажання змінювати прізвища після розірвання шлюбу. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»). Враховуючи наведене та

Outcome: approved