Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

У листопаді 2017 року Моторне (транспортне) страхове бюро України вернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з відповідача страхове відшкодування у порядку регресу у розмірі 50 831 грн, посилаючись на здійснення позивачем виплати страхового відшкодування [PERSON] - потерпілій особі у дорожньо-транспортній пригоді, винною у якій визнано відповідача /а. с. 2-4/. Відповідно до приписів частини шостої ст. 187 ЦПК України, Оболонським районним судом м. Київ здійснено запит до Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Печерської районної в м. Києві державної адміністрації та Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача, відповіді на які отримано 11 жовтня та 16 жовтня 2018 року /а. с. 12, 13, 15, 16/. 17 жовтня 2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, згідно з ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року про направлення справи до розгляду за підсудністю /а. с. 55-56/. У відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді від 19 жовтня 2018 року у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду, без виклику (повідомлення) сторін /а. с. 64-65/. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 01 вересня 2015 року по вул. Героїв Сталінграду у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Honda Acura ([NUMBER]), який належить [PERSON], та Toyota (д/н [NUMBER]), за кермом якого була відповідач. У результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження та спричинено матеріальні збитки. Постановою Оболонського районного суду Київської області від 13 листопада 2015 року, яка 08 лютого 2016 року, відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності, застосовано адміністративне стягнення в вигляді штрафу /а. с. 14-15, 16-17/. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 18 вересня 2015 року (вих. № С15-335), власнику автомобіля Honda Acura ([NUMBER]) - [PERSON] у результаті його пошкодження в ДТП завдано матеріальні збитки у розмірі 128 493, 52 грн /а. с. 19-28/. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Українська страхова група», згідно з полісом № АІ/6646686, строк дії якого тривав з 04 вересня 2014 року по 03 вересня 2015 року /а. с. 18/. Ліміт відповідальності, яку несе позивач, становить 50 000 грн - розмір суми, що становить регламентну виплату потерпілій стороні у ДТП, і відповідно, яка була перерахована 22 червня 2016 року за платіжним дорученням № 5008рв /а. с. 30/. Також Моторним (транспортним) страховим бюро України було сплачено суму у розмірі 831, 00 грн за послуги аварійного комісара /а. с. 29/. Окрім того встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] не мала договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, позивач виконав всі вимоги за полісом № АІ/6646686, відшкодував страхувальнику [PERSON] збитки, які були завдані в результаті ДТП та набув право звернення в порядку регресу до відповідача, як до особи відповідальної за завдані збитки. Деліктне зобов'язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов'язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов'язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. За змістом статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов'язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Спеціальний Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Також зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 року № 6-2806цс16, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини. За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 3 грудня 2014 року № 6-183цс14, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини. Зібраними у справі доказами підтверджено розмір страхового відшкодування, який сплачено МТСБУ на користь [PERSON] Відтак позов підлягає задоволенню з присудженням стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн, витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 831 грн та сплаченої суми судового збору у розмірі 1 600 грн.

Outcome: approved