Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У листопаді 2012 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] із позовом до Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області. У позовній заяві зазначено, що 26 грудня 1999 року [PERSON] написав заповіт, посвідчений секретарем Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області Шаховою Н А. та зареєстрований в реєстрі за № 148, в якому заповідав все його майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті, в тому числі житлову квартиру за [ADDRESS], [PERSON]. При житті [PERSON] мав майно, а саме однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на майно, виданого 12 травня 1994 року Запорізьким залізорудним комбінатом та зареєстрованим у КП «Василівське РБТІ». [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємців першої черги у померлого [PERSON] немає. Про смерть [PERSON] позивач дізнався через декілька місяців, оскільки мешкав на той час та мешкає зараз в смт. Михайлівка Запорізької області, а [PERSON] мешкав в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, засобів зв'язку у них не було. Через це позивач участі в похованні [PERSON] не приймав, бо не знав про його смерть. На початку червня 2002 року [PERSON] найняв автомобіль та поїхав в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області для того, аби забрати речі [PERSON] З квартири [PERSON] ним були перевезені до свого місця проживання в смт. Михайлівка Запорізької області холодильник, диван та забрані оригінали військового квитка та інші документи, які належали [PERSON] У червні 2002 року позивач замінив в квартирі [ADDRESS] старі двері на нові. Після цього, з 03 липня 2002 року протягом трьох місяців надавав в оренду вищевказану квартиру. Факт отримання [PERSON] рухомих речей та документів спадкодавця [PERSON], здійснення поточного ремонту в його квартирі та надання в найм цієї квартири протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця, свідчить про фактичне прийняття в управління спадкового майна та законного набуття ним права власності на вищевказану квартиру. Позивач просить суд встановити факт вступу в управління та володіння ним спадковим майном [PERSON], а саме квартирою [ADDRESS] та визнати за ним право власності на вказану квартиру у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2012 року зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дніпрорудненська державна контора Василівського району Запорізької області, про встановлення факту прийняття в управління та володіння спадковим майном та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, до розгляду адміністративної справи за позовом [PERSON] до Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області про скасування рішення органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити певні дії. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2014 року поновлено провадження у даній справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав та просить суд задовольнити позовні вимоги виходячи з підстав, що викладені у позовній заяві. У судовому засіданні уточнив, що [PERSON] помер [INFO]. Представник відповідача Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області Волик Я.М. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та письмові заперечення, зі змісту яких вбачається, що відповідач вважає позов необґрунтованим і просить відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Василівського району Запорізької області, у судове засідання не з`явився. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 26 грудня 1999 року [PERSON] написав заповіт, посвідчений секретарем Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області Шаховою Н А. та зареєстрований в реєстрі за №148, в якому заповідав все його майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті, в тому числі житлову квартиру за [ADDRESS], [PERSON]. При житті [PERSON] мав майно, а саме однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 травня 1994 року Запорізьким залізорудним комбінатом та зареєстрованим у КП «Василівське РБТІ». [INFO] [PERSON] помер у м. Дніпрудне. Спадкоємців першої черги померлого [PERSON] немає. Як вбачається з повідомлення Дніпрорудненської нотаріальної контори Василівського району Запорізької області від 27 вересня 2011 року, спадкова справа після смерті [PERSON], померлого [INFO], не заводилася. Про смерть [PERSON] позивач дізнався через декілька місяців, оскільки мешкав та мешкає у с.м.т. Михайлівка Запорізької області, а [PERSON] мешкав в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. Засобів зв'язку у них не було. [PERSON] участі в похованні [PERSON] не приймав, бо не знав про його смерть. У червні 2002 року [PERSON] зробив поточний ремонт в квартирі [ADDRESS], що підтверджується договором із приватним підприємцем [PERSON] від 12 червня 2002 року про надання послуг по ремонту в квартирі та актом виконаних робіт від 23 червня 2002 року. З 03 липня 2002 року протягом трьох місяців [PERSON] надавав в оренду вищевказану квартиру мешканцю смт. Михайлівка Запорізької області [PERSON], що підтверджується розпискою про отримання коштів за оренду квартири. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно роз'яснень п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки спадщина [PERSON] відкрилась [INFO] та строк на її прийняття вийшов до 01 січня 2004 року, спадкові відносини щодо її спадщини регулюються саме правилами ЦК УРСР. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, факт здійснення [PERSON] поточного ремонту в його квартирі [ADDRESS] та надання в найм цієї квартири протягом 6 місяців з дня його смерті свідчать про фактичне прийняття в управління спадкового майна. Право власності [PERSON] на вищевказану квартиру було набуто законно. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону та незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Суд вважає необхідним встановити факт вступу в управління та володіння [PERSON] спадковим майном [PERSON], померлого [INFO], а саме квартирою [ADDRESS] та визнати за позивачем право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] [INFO].

Outcome: approved