Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

У квітні місяці 2015 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.01.1982 року помер її чоловік, [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно 1/3 частина садибного житлового будинку по вул.. Гуртова, 6 , розташований на земельній ділянці площею 0, 095 га під будівництво та обслуговування житлового будинку в м. Дніпропетровську. Позивачка зазначає, що вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майно, оскільки проживала разом із спадкодавцем в одному будинку до дня його смерті. За оформленням спадкових прав на 1/3 частину вказаного вище житлового будинку позивачка звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю право установлювального документа на нього. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить визнати за нею право власності на 1/3 частину садибного (індивідуального) житлового будинку по вул.. Гуртова, 6 в м. Дніпропетровську, розташованого на земельній ділянці площею 0, 095 га який складається з : житлового будинку літ А-1 з житловою прибудовою літ. А!-1та ганком літ. а загальною площею 52, 5 м2, житловою площею 27, 2 м2, літньої кухні літ. Б, погребу літ. ПГ, сараю літ. В, вбиральні літ. Г, споруд №1-4, I після померлого 08.01.1982 року [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити. [PERSON] позов визнав. Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора до суду представника не направила, про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 08.01.1982 року помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з 1/3 частини садибного житлового будинку по вул.. Гуртова, 6 , розташованого на земельній ділянці площею 0, 095 га під будівництво та обслуговування житлового будинку в м. Дніпропетровську. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON] та спадщину після його смерті прийняла шляхом проживання разом [PERSON] в будинку до дня його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Згідно ч.3, 4 ст. 1268 ЦК України. спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, як [PERSON] проживала разом із спадкодавцем до дня його смерті в одному житловому будинку, у вказаному будинку була зареєстрована, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. В судовому засіданні також встановлено, що із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернувся представник позивача, проте державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказане вище спадкове майно за попереднім власником [PERSON] Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації , передбаченої цим законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена у відповідності до законодавства , що діяло на час їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася такими підзаконними актами, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 . зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 року за № 157/6445 ( з подальшими змінами). З будинкової книги вбачається, що [PERSON] був господарем житлового будинку по вул.. Гуртова, 6 , в м. Дніпропетровську, розташованого на земельній ділянці площею 0, 095 га під будівництво та обслуговування житлового будинку. Так, як позивачка є спадкоємцем першої черги за законом та спадщину прийняла, зважаючи, що їй належить 1/3 частина спадкового майна та відповідач позов визнав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved