Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Колективне підприємство Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації, про визнання права власності на спадкове майно, в якому просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON]. Після смерті бабусі залишилося спадкове майно, а саме: 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Він є спадкоємцем після померлої. Він звернувся до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті бабусі. Однак, державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Зазначена частина квартира належала його бабусі на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30.06.1998 року Павлоградським житвідділом. Однак, зазначене свідоцтво було втрачено. У зв'язку з тим, що він не може отримати свідоцтво про право власності на спадщину після померлої бабусі, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її онук [PERSON]. Інших спадкоємців немає. [PERSON] є спадкоємцем за законом по праву представлення відповідно до ст. ст. 1261, 1266 ЦК України, як онук спадкодавиці замість свого батька - сина спадкодавиці - [PERSON], який помер [INFO]. Проте, коли позивач, відповідно до вимог законодавства, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON], державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Тимченко О.М. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, на тій підставі, що позивачем не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме: 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Як вбачається з довідки КП Павлоградське МБТІ від 26.05.2015 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (1/2 частина) та [PERSON] (1/2 частина) на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30.06.1998 року Павлоградським житвідділом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), як зазначено у статті 1216 ЦК України. Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до статті 1256 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У частині 2 статті 1274 ЦК України зазначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved