Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулась в суд із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2013 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, які сплачує на її користь [PERSON], становить близько 500 грн. щомісяця, що не дозволяє повною мірою забезпечити сина усім необхідним. Вказує, що дитина росте, в зв»язку із чим постійно потребує витрат на одежу, харчування, навчання, інші додаткові витрати. Відповідач офіційно не працює, однак регулярно їздить на заробітки за межі України, де отримує дохід, який дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, а ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Тому, просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на сина [PERSON], визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовну заяву у повному обсязі та просять її задоволити. Вказують, що [PERSON] є матеріально спроможним сплачувати аліменти на сина [PERSON] в розмірі 2500 грн. в місяць, оскільки шість місяців перебував на роботі в Ізраїлі, після чого придбав автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний номер [NUMBER], яким постійно користується, що підтверджується оформленим на його ім»я страховим полісом; був директором фермерського господарства «Вілат», яке є діючим господарством, однак заробітну плату собі не нараховував, щоб уникнути сплати аліментів у більшому розмірі; рух коштів на банківських рахунках, відкритих на його ім»я, в загальному становить близько 500000 грн. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги визнали частково. При цьому відповідач вказав, що може сплачувати аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1000 1100 грн. При цьому просить врахувати, що він має іншу сім»ю й 04 серпня 2015 року у нього народився ще один син - [PERSON]. Вказує, що на даний час він безробітний і єдиним його доходом є пенсія по інвалідності. Зазначає, що автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний номер [NUMBER], належить його батькові, а він лише користується ним; що він не є директором фермерського господарства «Вілат», а коли був, то будь-яких доходів не отримував; рахунки, про які вказує позивач, належать фермерському господарству, а він, як директор, відкрив їх на своє ім»я й на даний час ці рахунки закриті. Також просить врахувати, що він також купує сину по мірі можливості одежу, взуття, сплачує за дитячий садок, а також здійснює інші необхідні для дитини покупки. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 14 серпня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2013 року розірвано. 21 березня 2011 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ №151630 від 24 березня 2011 року. Дитина проживає разом із матір»ю. На підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2013 року з [PERSON] на користь позивачки стягуються аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02 серпня 2013 року і до повноліття дитини. 28 квітня 2015 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії І-БВ №008554 від 28 квітня 2015 року. 22 лютого 2015 року відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб із Бухтаяровою (після шлюбу Томаля) Н.О., а 04 серпня 2015 року у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БВ №256292 від 12 серпня 2015 року. Відповідач є інвалідом ІІІ групи й отримує державну соціальну допомогу інвалідам ІІІ групи розмір якої, після відрахування аліментів в сумі 533 грн. 10 коп., становить 918 грн. 90 коп. щомісяця, що підтверджується посвідченням серії ААБ №130857 від 06.04.2010 року, довідками Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №4151 та №4152 від 01.12.2017 року. Будь-яких інших доходів [PERSON] за період з 01.01.2016 року по 30.09.2017 року не отримував, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України, наданими станом на 22.01.2018 року. Що стосується позивачки [PERSON], то в судовому засіданні вона пояснила, що інших дітей, окрім сина [PERSON] не має, працює в пожежній частині на посаді диспетчера і її заробітна плата становить 7000 грн. на місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Раду України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, в редакції від 08 липня 2017 року, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Таким чином, зміна способу стягнення аліментів полягає у тому, що особа, на користь якої ухвалено рішення суду про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, просить змінити спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 192 СК України вказано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, з 08 липня 2017 року право вибору стягнення аліментів у частці від доходів чи у твердій грошовій сумі, належить тому з батьків з яким проживає дитина і не ставиться у залежність від офіційного працевлаштування, отримання постійного чи мінливого доходу платником аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, виходячи із вищевикладеного, [PERSON], з якою проживає дитина, має право змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2013 року у частці від доходу відповідача на тверду грошову суму. При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі суд зважає на наступне. Відповідно до ч.1 ст.184 ЦПК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років на місяць становить: з 01 січня 2018 року - 1860 грн., з 01 липня - 1944 грн., з 01 грудня - 2027 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач має іншу сім»ю, в якій у нього 04 серпня 2015 року народилась ще одна дитина, яку він також повинен утримувати, що він не має постійного місця роботи, є інвалідом ІІІ групи, в зв»язку із чим отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1451 грн. 90 коп., а також те, що батьки в рівній мірі повинні утримувати своїх дітей, зокрема, що позивачка має постійне місце роботи, отримує дохід, з її слів у розмірі 7000 грн., який дозволяє їй утримувати сина, що вона інших осіб, окрім сина на утриманні не має, стан здоров»я дитини, яка не має хронічних захворювань та не потребує в зв»язку із цим будь-яких додаткових витрат, а також добровільну згоду відповідача сплачувати аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1100 грн., та визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на сина [PERSON] у розмірі 1100 грн. щомісяця. Посилання [PERSON] на те, що [PERSON] може сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн. щомісяця не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Зокрема, позивачкою не надано суду доказів на підтвердження факту отримання відповідачем будь-яких доходів за межами України. При цьому з оглянутого в судовому засіданні оригіналу закордонного паспорта [PERSON], виданого 16 грудня 2016 року, вбачається, що він виїжджав за межі України один раз 05.11.2017 та повернувся через два дні 07.11.2017. Факт перебування в Ізраїлі відповідач не заперечує, однак вказав, що перебував там три місяці на лікуванні. Посилання позивачки на те, що [PERSON] придбав автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний номер [NUMBER], спростовуються витягом про реєстрацію цього транспортного засобу №31/17/5641-307 від 20.01.2018 року, згідно якого власником зазначеного автомобіля є [PERSON] батько відповідача. Укладення відповідачем від свого імені 10.11.2017 року страхового полісу на вказаний автомобіль не свідчить про набуття ним права власності на цей автомобіль. Не заслуговують на увагу і посилання сторони позивача на те, що [PERSON] отримував доходи від діяльності фермерського господарства «Вілат», оскільки згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України станом на 22.01.2018 року за період з 01.01.2016 року по 30.09.2017 року [PERSON] будь-яких доходів не отримував. Окрім того, 25 грудня 2017 року [PERSON] вийшов зі складу засновників ФГ «Вілат» й керівником вказаного господарства є [PERSON], що підтверджується протоколом загальних зборів ФГ «Вілат» від 25.12.2017 року, Статутом ФГ «Вілат», затвердженим протоколом загальних зборів засновників №3 від 25.12.2017 року, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.01.2018 року. Що стосується доводів представника позивачки про те, що на рахунках [PERSON], відкритих в ПАТ КБ «ПриватБанк», обіг грошових коштів становить близько 500000 грн., то вони також не знайшли свого підтвердження. Так, із наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» довідки вбачається, що станом на 27.01.2018 року на ім»я [PERSON] відкрито два депозити, залишок на яких становить 331,85 грн. Згідно виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на ім»я [PERSON] відкрито карткові рахунки: №5168****2396, по якому за період з 04.12.2013 року по 25.01.2018 року загальна сума надходжень 49514,56 грн., витрат 48774,56 грн., залишок на 25.01.2018 740 грн.; №9992****3530080, рух коштів по якому аналогічний руху коштів, сумі надходжень та залишку на рахунку №5168****2396; решту карткових рахунків було відкрито і використовувались відповідачем у період з 24.11.2010 року по 10.03.2016 року й на даний час закриті. При визначені часу, з якого слід стягувати аліменти у зміненому розмірі, суд враховує положення п.23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно яких у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. При подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved