Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що з 01 листопада 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За період спільного проживання в шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу стосунки між сторонами поступово погіршувалися через негативну поведінку щодо нього відповідачки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає, що примирення між сторонами неможливе, збереження сім`ї суперечитиме його інтересам, просив шлюб розірвати. Відповідач відзиву на позов не подала. Ухвалою суду від 29 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового засідання. Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року сторонам по справі за клопотанням [PERSON] було надано строк для примирення і збереження сім`ї тривалістю один місяць. Провадження у справі зупинено. Ухвалою від 25 жовтня 2021 року поновлено провадження в справі. Судове засідання призначено на 11 листопада 2021 року. У судову засідання 11 листопада 2021 року сторони, представник позивача не прибули. Адвокат Падучак І.І. подала клопотання про слухання справи без її участі та без участі її довірителя. Просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи без її участі. Участь у судових засіданнях - це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши та перевіривши усі докази в їх сукупності, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 01 листопада 2011 року [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області зареєстрували шлюб, про що було зроблено актовий запис № 74. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01 листопада 2011 року. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . За статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За статтею 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом вказаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин. Після застосування судом строку для примирення, збереження сім`ї, сторони не помирилися. Вивчивши обґрунтування позову позивача, який просив шлюб розірвати, оскільки між сторонами відсутні будь-які шлюбні відносини, відсутність заперечень щодо розірвання шлюбу з боку відповідачки, після поновлення провадження в справі, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя суперечитиме інтересам сторін по справі. Згідно статті 112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки встановлено, що сторони не підтримують сімейні стосунки, за час, наданий суд для збереження сім`ї, не помирилися, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви про відновлення дошлюбного прізвища [PERSON] не подавала. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову, такий підлягає стягненню з відповідачки на користь держави, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved