Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що їй, її чоловіку [PERSON] на сину [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], в якій вони проживають та зареєстровані. Крім них в квартирі зареєстрована її малолітня правнучка [PERSON], [INFO], яка є донькою її онуки [PERSON] Ні малолітня [PERSON], ні її мати - [PERSON] в квартирі ніколи не проживали. Крім того, 02.02.2017 року [PERSON] судовим рішенням була визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням- спірною квартирою. Малолітня [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] Майна дитини в квартирі немає. Оскільки до теперішнього часу батьки дитини добровільно не зняли її з реєстрації, вона вимушена нести додаткові витрати у зв'язку з оплатою житлово-комунальних послуг.Вважає, що дитина втратила право користування житловим приміщенням спірної квартири, оскільки вона зареєстрована в квартирі формально, фактично за місцем своєї реєстрації не проживає з 2013 року, реєстрація в спірній квартирі порушує її права та законні інтереси як власника квартири, зокрема, вона вимушена нести додаткові витрати у зв'язку з оплатою житлово-комунальних послуг, не може оформити субсидію.Просить визнати малолітню [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою від 10.08.2018 року за даним позовом у справі відкрито загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження. Ухвалою від 07.02.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Крім того, суду пояснила, що ні малолітня ні її мати- її онука[PERSON], ніколи у квартирі не проживали. Онука [PERSON] була зареєстрована у квартирі з 2001 року по 2017 рік. Фактично вони проживали за адресою: [ADDRESS] у двокімнатній квартирі, яка належить [PERSON], батькові малолітньої [PERSON] та чоловікові онуки. У подальшому у судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Представник позивача [PERSON]- адвокат Курінна О.І. під тримала позов. Суду пояснила, що неповнолітня дитина [PERSON], дійсно проживає зі своїми батьками, що встановлено представниками Служби у справах дітей Комунарського району м.Запоріжжя у 2017 році при відвідуванні квартири за місцем їх проживання. У ситуації яка склалася, батько вирішує матеріальні проблеми за рахунок позивача, не сплачує квартплату за дитину. Відповідно до діючого законодавства, місцем проживання дитини є місце проживання її батьків. Мати [PERSON]- [PERSON] за рішенням суду визнана такою, що втратила право користування спірною квартирою, бо у квартирі ніколи не проживала.Оскільки неповнолітня ніколи не проживала у квартирі позивача, просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її законні представника [PERSON], [PERSON] неодноразово у судові засідання не з'явилися. Повістки з викликом до суду законного представника відповідача [PERSON] направлялися судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання: [ADDRESS] (зареєстрований з 2007 року по теперішній час). Направлені судом повістки відповідач [PERSON] не отримував, вони поверталися суду з відміткою поштового відділення зв'язку «за закінченням терміну зберігання». Повістки з викликом до суду законного представника відповідача [PERSON] направлялися за адресою місця проживання, яка зазначена у позовній заяві ( [ADDRESS]), оскільки реєстрації місця проживання [PERSON] не має. Оскільки відповідачка по справі [PERSON] є неповнолітньою, її законними представниками є батько [PERSON] та мати [PERSON], які не отримують повістки з викликом до суду, відповідачка та її законні представники викликалися до суду через розміщення оголошення на сайті Судової влади. Представник третьої особи Служби управління у справах дітей райадміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району (залучений до участі у справі ухвалою суду від 10.10.2018 року), у судове засідання не з'явився, направив суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, просив ухвалити рішення в інтересах дитини, згідно діючого законодавства… Враховуючи вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, її законних представників, представника третьої особи, по наявним у справі документам. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача-адвоката Курінної О.І., свідків, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] та третім особам [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Малолітня відповідач [PERSON], [INFO], є правнучкою позивача [PERSON] тадонькоюїї онуки [PERSON],та з 18.03.2014 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного 09.10.2018 року відділом по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, малолітня [PERSON], 2013 року народження, проживаєв двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] Квартира належала померлим родичам батька малолітньої [PERSON], спадщину на яку він не оформив. У дитини є місце для відпочинку та розвитку, наявний одяг та взуття. Дитина відвідує дитячий садочок. Батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] з 26.09.2007 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] з 30.03.2010 року по 16.02.2017 року була зареєстрована за адресою [ADDRESS]. Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.02.2017 року, [PERSON] визнано такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Станом на 02.08.2018 року інформація про місце реєстрації [PERSON] в Департаменті реєстраційних послуг Запорізької міської ради відсутня. Також при розгляді даної справи було встановлено, що відповідачка [PERSON] була зареєстрована у квартирі № [ADDRESS], але з моменту реєстрації у квартирі не проживала, витрат по утриманню квартири не несла. Була зареєстрована у квартирі у зв'язку з необхідністю влаштування в шкільний заклад освіти, однак за місцем реєстрації ніколи не мешкала, в теперішній час ( станом на час ухвалення рішення судом), разом з малолітньою дитиною та чоловіком, проживає за його місцем реєстрації. Рішення суду набрало законної сили 14.02.2017 року. Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішення суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, встановлене рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.02.2017 року, а саме, факт не проживання малолітньої [PERSON] разом зі своїми батьками за адресою реєстрації як малолітньої [PERSON] так і її матері-[PERSON] у квартирі [ADDRESS] доказуванню не підлягає. Крім того, голова Правління ОСББ «Проспект Інженера Преображенського 31» [PERSON], спільно з мешканцями будинку [ADDRESS][PERSON] та [PERSON], склав акт який, датовано 06.09.2018 року, про те, що малолітня [PERSON], яка зареєстрована в квартирі №57 вказаного будинку, за цією адресою ніколи не проживала та не проживає, як і її мати - [PERSON] Також судом встановлено, що право власності на будь-яке житло у малолітньої [PERSON] не зареєстровано. Допитана у якості свідка [PERSON], суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] з 1978 року, вони проживають у квартирах на одній площадці у будинку. [PERSON] у квартирі [PERSON] не проживають та ніколи не жили. Вона часто буває у квартирі [PERSON], тому обставини у сім'ї їй добре відомі. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні, пояснила суду, що [PERSON] знає з 1978 року, їх квартири знаходяться в одному під'їзді житлового будинку. Вона постійно заходить до квартири [PERSON], але не знає хто така [PERSON] та її дочка. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Нормами ст.18 Закону України « Про охорону дитинства» встановлено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Статтею 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 21.01.1996 року, ратифікованої Законом №69Y від 03.08.2006 року передбачено, що під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган визначає, чи має достатньої інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб'єктів батьківської відповідальності. Згідно частин 7, 8 ст.7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Конвенцією «Про права дитини» (ратифікованою Постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.1991) визначено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження (ст.7); жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність (ст. 16). Відповідно до вимог ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Аналогічна вимога закріплена і у ч.4 ст.29 ЦК України, згідно якої місцем проживання фізичної особи яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому він проживає. З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.02.2017 року, [PERSON] визнано такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Також при розгляді даної справи було встановлено, що відповідачка [PERSON] була зареєстрована у квартирі № [ADDRESS], але з моменту реєстрації у квартирі не проживала, була зареєстрована у зв'язку з необхідністю влаштування в шкільний заклад освіти, однак за місцем реєстрації ніколи не мешкала, в теперішній час ( станом на час ухвалення рішення судом), разом з малолітньою дитиною та чоловіком, проживає за його місцем реєстрації. Рішення суду набрало законної сили 14.02.2017 року. Як вбачається з довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 02.08,2018 року, яка отримана судом 09.08.2018 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 26.09.2007 року по теперішній час. Членами сім'ї позивачки [PERSON], ні малолітня [PERSON], ні її батьки [PERSON] і [PERSON], ніколи не були та у спірній квартирі ніколи не проживали. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, встановивши, що малолітня [PERSON]ніколи у квартирі позивача не проживала, як не проживали і її батьки [PERSON], [PERSON], суд дійшов висновку про наявність підстав для визнанняМожжухіної М.Д. такою, що втратила право користування спірним помешканням. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] має право вимагати від інших осіб усунення порушень її прав, як співвласника цієї квартири. Малолітня [PERSON] (правнучка позивача), яка народилась04.09.2013 року, була зареєстрованау [ADDRESS], однак жодного дня в квартирі не проживала, що підтверджено дослідженими судом доказами, зокрема, актом, складеним головою Правління ОСББ «Проспект Інженера Преображенського 31» [PERSON] від 06.09.2018 року, а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] і [PERSON] Крім того, втручання держави у право на повагу до житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві», інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною метою (рішення у справі «Зехентнер проти Австрії», 2009 року, пункт 56). Враховуючи вказане вище, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. К еруючись ст. 405 ЦК України, ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved