Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РОНКПП [NUMBER] ) звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що від зареєстрованого шлюбу з [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РОНКПП [NUMBER] ), мають трьох доньок, одна з яких на даний час є неповнолітньою - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак за твердженням позивача в добровільному порядку надання коштів не здійснює, тому позивач бажає стягувати аліменти у встановленому законом порядку. За таких обставин [PERSON] просила стягувати з відповідача на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини даного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09.04.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач, через канцелярію суду, подала заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила суд проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач, через канцелярію суду, подав заяву в якій підтримав позов та не заперечував проти його задоволення, просив суд проводити розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.09.21995 року. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29.08.2019 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають трьох спільних доньок, одна з яких на даний час є неповнолітньою - [PERSON] , [INFO] , та проживає разом з позивачем. В судовому засіданні встановлено, що до та після розлучення відповідач самоусунувся від своїх обов`язків по вихованню та утриманню їх спільної дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно вимог статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, крім іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Таким чином, враховуючи зазначене та надані в судовому засіданні докази і пояснення, суд вважає необхідним задовольнити вказаний позов та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 09.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судовий збір з відповідача за розгляд позовної вимоги щодо стягнення аліментів підлягає стягненню в порядку ст. 141 ЦПК України в розмірі 768,40 грн. на користь держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved