Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

У квітні 2020 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до Салівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності за набувальною давністю. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказував, 12 березня 2009 року між ним та ліквідаційною комісією КСП імені Леніна в особі голови ліквідаційної комісії Бояджі В.В., був укладений письмовий Договір № 3 купівлі - продажу будівлі бойні за адресою [ADDRESS] . Загальна вартість вказаної будівлі на момент придбання складає 1350,00 грн. 14 березня 2009 року на підставі письмового Акту приймання - передачі основних засобів, на підставі договору за № 3, КСП імені Леніна передало, а [PERSON] прийняв будівлю бойні за адресою [ADDRESS] . Згідно Квитанції до прибуткового касового ордеру за № 16/2 від 16.03.2009 року, [PERSON] сплатив за будівлі бойні згідно договору № 3 від 12.03.2009 року кошти в сумі 1350,00 грн. Право власності на вказану будівлю позивач не оформив. На підставі викладеного позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на будівлю бойні з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] , за набувальною давністю. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Пінчук Ю.В. в судове засідання не з`явилися. На адресу суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовну заяву підтримали, просили її задовольнити. Представник відповідача Салівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явились. Про дату розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації. Заяви про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, суд дійшов наступного висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 12 березня 2009 року між позивачем та ліквідаційною комісією КСП імені Леніна в особі голови ліквідаційної комісії Бояджі В.В., був укладений письмовий Договір № 3 купівлі - продажу будівлі бойні за адресою [ADDRESS] . Загальна вартість вказаної будівлі на момент придбання складає 1350,00 грн. 14 березня 2009 року на підставі письмового Акту приймання - передачі основних засобів, на підставі договору за № 3, КСП імені Леніна передало, а [PERSON] прийняв будівлю бойні за адресою [ADDRESS] . Згідно Квитанції до прибуткового касового ордеру за № 16/2 від 16.03.2009 року, [PERSON] сплатив за будівлі бойні згідно договору № 3 від 12.03.2009 року кошти в сумі 1350,00 грн. При оформленні вказаного договору купівлі - продажу будівлі бойні, [PERSON] не провів державну реєстрацію права власності за собою. На даний час позивач [PERSON] , не може провести державну реєстрацію права власності на будівлю бойні за адресою [ADDRESS] на своє ім`я, оскільки укладений договір купівлі - продажу будівлі бойні, не був нотаріально посвідчений. Відповідно до Довідки Салівського старостинського округу, за [PERSON] в [ADDRESS] числиться будівля з господарськими спорудами, інвентарний номер № 1148, розташована на земельній ділянці комунальної власності (господарчі будівлі і двори) площею 0, 30 га. Згідно технічного паспорту на вказану будівлю, виготовленого Кременчуцьким відділенням Полтавської ТПП від 20.03.2020 року, інвентаризаційна справа № 410 - будівля бойні складається з будівля бойні літ. «А, а», сарай літ. «Б», колодязь літ. «К», басейн літ. «І», огорожа № 1- 3. Загальна площа будівлі складає 188,1 кв.м. Після укладання договору купівлі - продажу будівлі бойні, нотаріально посвідчити договір купівлі - продажу не було можливим у зв`язку з тим, що КСП імені Леніна було ліквідовано. Згідно Витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 12.06.2012 року Колективне сільськогосподарське підприємство імені Леніна припинило свою діяльність, номер запису 15691170003000717. З дня придбання вказаної будівлі позивачем, тобто з 12.03.2009 року по день розгляду справи судом, позивач постійно та безперервно користується вказаною будівлею, займається її утриманням, проведення поточного ремонту, утримує прибудинкову територію в належному стані. Таким чином, [PERSON] не може реалізувати своє право власності на спірну будівлю. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених у цим Кодексом випадках. Згідно з частинами 1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і тому їх задовольняє.

Outcome: approved