Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

у липні 2017 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 154957 грн., інфляційне збільшення боргу в розмірі 18700,56 грн., три проценти річних в розмірі 4654 грн. та судовий збір. В обґрунтування позову позивач вказує, що 05.09.2014 року [PERSON] придбала у Приватного підприємства фірми «Абсолют-холдінг» меблі на загальну суму 7630 грн. 11.09.2014 року [PERSON] придбала у позивача меблі на загальну суму 147327 грн. Факт придбання та отримання Покупцем товару підтверджується відповідними видатковими накладними, що були підписані Продавцем та Покупцем під час передачі товару останній, а саме - видаткова накладна №45 від 05.09.2014р. та №46 від 11.09.2014р. У зв'язку з несплатою Покупцем за придбаний товар, Продавець 18.05.2016 року направив на адресу Покупця вимогу №22/2016 від 17.05.2016 року про необхідність розрахуватись за придбаний товар у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. У зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості, позивач 01.03.2017 року повторно направив на адресу [PERSON] вимогу №06/2017 від 28.02.2017 року про проведення розрахунку за придбаний товар. Станом на день звернення до суду відповідач борг, загальна сума якого становить 154957 грн., не сплатив. Просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 154957 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 18700,56 грн., три проценти річних в розмірі 4654 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце його проведення повідомлялась за встановленим місцем реєстрації, однак судову повістку повернуто до суду без вручення за закінченням строку зберігання, що на підставі ст. 128, 130 ЦПК України дають суду підстави прийти до висновку про її належне повідомлення. У встановлений строк відповідач відзиву на позов та доказів, якими підтверджуються заперечення проти позову, суду не надала. Враховуючи викладене, суд ухвалив вважати за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно видаткової накладної №45 від 05.09.2014 року [PERSON] отримала від Приватного підприємства фірми «Абсолют-холдінг» меблі на суму 7630 грн. (а.с.4). Відповідно до видаткової накладної №46 від 11.09.2014 року [PERSON] отримала від Приватного підприємства фірми «Абсолют-холдінг» меблі на загальну суму 147327 грн. (а.с.5). 17.05.2016 року позивач направив на адресу відповідача вимогу №22/2016 про проведення розрахунку за придбаний товар на суму 154957 грн. (а.с.6-7). 28.02.2017 року позивач направив на адресу [PERSON] повторну вимогу №06/2017 про необхідність проведення повного розрахунку за придбаний товар на суму 154957 грн. (а.с.8-9). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За правилами ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом було встановлено, що між сторонами виникли договірні зобов'язання, за якими продавець Приватне підприємство фірма «Абсолют-холдінг» повинна передати покупцеві [PERSON] товар згідно видаткових накладних №45 від 05.09.2014р. та №46 від 11.09.2014р., а покупець [PERSON] сплатити відповідно грошові кошти продавцю Приватному підприємству фірмі «Абсолют-холдінг». Позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційне збільшення боргу за період з 01.06.2016 року по 26.05.2017 року, три відсотки річних від простроченої суми за період з 01.06.2016 р. по 01.06.2017 р. Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу, що становить розмір вартості придбаного товару, втрат від інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми, є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Зазначені вимоги підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. З огляду на висновки суду про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору, підлягають відшкодуванню [PERSON] у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved