Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] в м. Києві. Відповідач, користуючись комунальними послугами, тривалий час не сплачує платежі за надання цих послуг, в зв'язку з чим станом на 31.12.2013року у останньої утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 3684грн.06коп., інфляційні витрати у розмірі 30грн.91коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 25,73грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та заперечила проти його задоволення. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначила про відсутність у неї заборгованості відповідно до наданого представником позивача розрахунку, оскільки своєчасно та в повному обсязі сплачує грошові кошти за житлово-комунальні послуги, у відповідності до тарифів, зазначених у розрахунках позивача. Таким чином вважає позовні вимоги безпідставні, необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, з'ясувавши обставини справи шляхом дослідження письмових доказів, приходить до наступного. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] в м. Києві. Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 26.10.2001року (а.с.14-15). Вищезазначений будинок знаходиться на обслуговуванні ТОВ «Рада 1». Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно зі ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач таких послуг зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. 13.09.2001р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати послуги з утримання будинку та прибудинкової території в будинку відповідача, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], а відповідач зобов'язалася оплатити вартість цих послуг (а.с.6-8). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку, відповідач, користуючись житлово-комунальними послугами, в період з 01.08.2013р. по 31.12.2013р., не сплачує нараховану плату за утримання будинку та прибудинкової території, центрального опалення, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за цей період у розмірі 3684грн.06коп., інфляційні витрати у розмірі 30грн.91коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 25,73грн. (а.с.5). Між з тим, як встановлено судом, відповідачем у період з 01.08.2013р. по 31.12.2013р. своєчасно та в повному обсязі сплачувались житлово-комунальні послуги, у відповідності до тарифів, зазначених у розрахунках позивача, що підтверджується квитанціями №№ПН396746 від 12.09.2013 року, ПН 426441 від 08.10.2013року, ПН 473569 від 14.11.2013року, ПН 502524 від 09.12.2013року та ПН 542819 від 11.01.2014року. (а.с.58-62) Доказів, які б спростували вказану обставину суду не надано. Іншого судом не встановлено. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не довів суду наявність у відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 3684грн.06коп. У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243.60грн. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed