Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій послався на те, що 10.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 289-08/П-38. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором між банком та [PERSON], укладено договір іпотеки від 10.07.2008 року, предметом якого виступила земельна ділянка площею 0,10 га, розташована на території Фонтанської сільської ради, Комінтернівського району Одеської області, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, кадастровий номер - 5122786400:01:001:1407. За домовленістю сторін загальна вартість предмету іпотеки складає 776 400 гривень. Зазначена земельна ділянка була придбана іпотекодавцем на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та повинна в майбутньому стати власністю іпотекодавця, після отримання ним державного акту. Рішенням Київського районного суду м.Одеса від 21.06.2011 року по цивільній справі № 1512/2-2337/11, задоволено позов ПАТ АК «Укргазбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно з яким з відповідачів стягнуто у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 289-08/П-38, загальний розмір якої станом на 19.10.2010 року складав у сумі 148 761,03 доларів США та заборгованість по пені в сумі 151 808,38 гривень. У зв'язку з невиконанням [PERSON] вищезгаданого судового рішення, а також порушенням умов договору іпотеки від 10.07.2008 року щодо обов'язку одержати на своє прізвище державного акту на право власності на земельну ділянку та реєстрації права власності на предмет іпотеки, позивач просить: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 289-08/П-38 від 10.07.2008 року, звернути стягнення на земельну ділянку, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмету іпотеки визначеною суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій; надати позивачу повноваження на вчинення всіх необхідних юридичних дій, пов`язаних з оформленням та реєстрацією за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,10га, розташовану на території Фонтанської сільської ради, Комінтернівського району Одеської області, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, кадастровий номер - 5122786400:01:001:1407; зобов'язати [PERSON] передати позивачу оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав на земельну ділянку; стягнути з [PERSON] витрати пов'язані з оформленням і реєстрацією права власності на земельну ділянку, а також витрати на проведення оцінки земельної ділянки. В судовому засідання представник позивача Корнишина Н.Л. позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити за підставами викладеними в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, незважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином /а. с. 32, 43, 51, 67, 75, 76, 77, 81, 85, 86, 91/, про причини причину неявки суд не повідомили. Заяв про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не надходило. За зазначених вище обставин, суд зі згоди представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом установлено, що 10.07.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 289-08/П-38, згідно якого банк надав відповідачці кредит у сумі 120 000 доларів США, строком до 09.07.2018 року зі сплатою 14,8% річних за користування кредитом. 10.07.2008 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], посвідчено договір іпотеки, укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON], відповідно до умов якого відповідач передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану на території Фонтанської сільської ради, Комінтернівського району Одеської області, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, кадастровий номер - 5122786400:01:001:1407, що згідно п. 2.1. стане власністю [PERSON] у майбутньому після отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 10.07.2008 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим № 1408 /а. с.6-9, а. с. 18/. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Рішенням Київського районного суду м.Одеса від 21.06.2011 року по цивільній справі № 1512/2-2337/11, задоволено позов ПАТ АК «Укргазбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно з яким з відповідачів стягнуто у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 289-08/П-38, загальний розмір якої станом на 19.10.2010 року складав у сумі 148 761,03 доларів США та заборгованість по пені в загальній сумі 151 808,38 гривень /а. с. 10/. На сьогоднішній день виконавче провадження з виконання зазначеного вище рішення суду триває, рішення боржником не виконується, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Укргазбанк» за кредитним договором № 289-08/П-38 від 10.07.2008 року не погашено /а. с. 12-17/. Статтями 610 і 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 17 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина 1 статті 598 ЦК України). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а вразі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. З положень підпункту 3.1.6. пункту 3.1. договору іпотеки від 10.07.2008 року вбачається право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку неповернення кредиту, а також порушення іпотекодавцем умов договору іпотеки. Згідно пунктів 6.1 та 6.3. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається згідно діючого цивільного та земельного законодавства. Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у випадку порушення позичальником обов'язків за цим та/або кредитним договором та невиконання вимоги іпотеко держателя про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Статтею 41 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація майна здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеному статтею 58 цього Закону. Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 1 статті 125 Земельного кодексу України в редакції від 04.06.2008 року, що діяв на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та іпотечного договору від 10.07.2008 року передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3.3. договору іпотеки від 10.07.2008 року закріплено обов'язок [PERSON] в термін по 10.10.2008 року одержати державний акт на право власності на земельну ділянку та надати його для огляду нотаріусу, який посвідчив цей договір. Згідно листа Управління Держземагенства України у Комінтернівському районі Одеської області від 08.07.2014 року, а також копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 932941, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за № 010852400319 убачається, що власником земельної ділянки площею 0,10 га, розташованої на території Фонтанської сільської ради, Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер - 5122786400:01:001:1407, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, значиться [PERSON] /а. с. 61-62, 78/. Таким чином, як убачається із матеріалів справи [PERSON] свій обов'язок передбачений пунктом 3.3. договору іпотеки не виконала. Згідно статті 126 Земельного кодексу України в редакції від 05.01.2013 року право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Станом на 27.05.2014 року відомості щодо реєстрації права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану на території Фонтанської сільської ради, Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер - 5122786400:01:001:1407, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні /а. с. 64, 65/. Згідно п. 6.6. договору іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи суму кредиту, процентів, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання, витрати пов'язані з пред'явленням вимоги за кредитним договором і зверненням стягнення та реалізацію предмета іпотеки, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки, витрати на страхування предмета іпотеки, а також інших збитків, завданих порушенням умов кредитного та/або цього договору. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі не надали суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, враховуючи, що відповідачка [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 289-08/П-38 від 10.07.2008 року не погасила та порушила пункт 3.3. договору іпотеки від 10.07.2008 року і не оформила на своє ім'я державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером -5122786400:01:001:1407, жодних дій з реєстрації права власності на предмет іпотеки на теперішній час не вчинила, що ускладнює ПАТ АБ «Укргазбанк» реалізувати свої права як іпотекодержателя, суд прийшов до висновку, що пред'явлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та договірних відносинах між сторонами і підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 вимога про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо вона пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання. Згідно платіжного доручення № 6207_6 від 05.07.2013 року позивач сплатив судовий збір у розмірі 229,40 гривень /а. с. 24/. На підставі викладеного,

Outcome: approved